Справа № 2-2336
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

30 липня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у
складі судді Прищепа О. І., при секретарі Шараповій Т. Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь борг у сумі
1202,90 гривень, 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди, крім того -
судові витрати по оплаті судового збору в сумі 59.50 гривень, витрати на
інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 31.50 гривень, 81.90
гривень у рахунок судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 лютого 2007 року між позивачкою та
відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, по якому
відповідачкою отримані від позивачки 1000 гривень, які вона зобов'язалась
повернути у строк до 01 квітня 2007 року, та який відповідачка підписала.

Проте відповідачка прийняті на себе зобов'язання по поверненню суми боргу
не виконує.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що грошей у
борг не отримувала, договір підписала вимушено. Вказану суму грошей вона не
отримувала, ця сума є нестачею, яка була виявлена при передачі магазина.

Заслухав сторони, свідків, вивчивши
матеріали  справи,  оцінивши
надані суду у судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги
щодо стягнення суми боргу підлягають частковому задоволенню за наступних
підстав.

У відповідності до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне
судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які
беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти, а позичальник  зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

З матеріалів справи встановлено, що 06 лютого 2007 року між позивачкою
ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики №1, за умов якого
відповідачка ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання повернути  позивачці суму позики в строк до 01 квітня
2007 року.

Указаний договір позики був оформлений у письмовій формі, відповідно до
вимог ст. 1047 ЦК України.

Вказані обставини підтверджуються оригіналом договору № 1 від 06 лютого
2007 року, залученого до матеріалів справи.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором
або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

При цьому встановлено, що відповідачка як боржник своїх зобов'язань  по договору позики до цього часу не виконує,
та  суму позики у розмірі 1000 гривень
позивачці не повернула.

Доводи відповідачки про те, що гроші вона не отримувала, а вказана сума є
нестачею товару при передачі магазину, договір підписала вимушено, не знайшли
свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки відповідачка відповідно до
вимог ст. 61 ЦПК України не надала суду доказів обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх заперечень.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачка своїх
зобов'язань за договором позики не виконала, у зв'язку з чим з неї на користь
позивачки підлягає стягненню борг за договором позики у сумі 1000 гривень, 3 відсотка річних за прострочку виконання зобов'язання у
сумі 30 гривень (1000 гривень Х 3% / 100 % = 30 гривень)

Розгядаючи вимогу позивачки щодо відшкодування моральної
шкоди  у розмірі 200 гривень суд
приходить до висновку, що вони підлягають часткровому задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної йому унаслідок порушення його прав.

Порушенням
зобов'язання відповідно до вимог ст. 610 ЦК УКкраїни є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

У
разі порушення зобов'язання відповідно до вимог ст.  611 ЦК України настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема:

1)
припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо
це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2)
зміна умов зобов'язання;

3)
сплата неустойки;

4)
відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі
неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла
його, за наявності її вини.

Судом встановлено, що діями відповідача позивачці були заподіяні моральні
страждання, були порушені нормальні життєві зв'язки, вона нервувала, у зв'язку
з чим вона 14 квітня 2007 року
звернулась за медичною допомогою (а.с. 11).

З урахуванням всіх обставин по справі, беручи до уваги характер дій
відповідачки, що неналежно виконала зобов'язання, глибину моральних страждань
позивачки, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає за можливе
визначити розмір моральної шкоди у сумі 100 гривень.

Таким чином,  розглянувши дану  цивільну справу за участю усіх зацікавлених
осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання  принципів диспозитивності, змагальності і
справедливості  судочинства, всебічного
та повного дослідження  обставин справи,
перевірки  їх наданими сторонами
доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути
з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 у відшкодування боргу за
договором позики № 1 від 06 лютого 2007 року - 1000 гривень, 3 відсотки річних
- 30 гривень, та у відшкодування моральної шкоди - 100 гривень.

Відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно
до наданих суду документів позивачка ОСОБА_1 сплатила
81.90 гривень (50+30+1.90) за надання їй комп'ютерних, копіювальних та почтових
послуг (а.с. 6, 7, 8).

Таким чином з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає
стягненню у відшкодування судових витрат у вигляді судового збору у розмірі
59.50 гривень, витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 30 гривень, а також витрат пов'язаних на вчинення інших дій () у
розмірі 81.90 гривень.

На підставі висловленого, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
61, 79, 88, 209,212-215 ЦПК України; ст.ст. 23, 526, 610, 611, 625, 1046- 1050,
1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування
боргу за договором позики суми 1000 (одна тисяча) гривень, 3 відсотка річних у
сумі 30 (тридцять) гривень, а всього 1030 (одна тисяча сто тридцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 100 (сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у
сумі 171 (сто сімдесят одна) гривня 40 копійок ( 51
+ 8.50 + 81.90 + 30).

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через Ялтинський міський суд  в порядку
та строки передбачені ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя
- підпис

з
оригіналом згідно

рішення
не набрало законної сили

суддя
-