Справа № 2-134/08 p.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
17 березня 2007 року Солом'янс
ький районний суд м. Києва
В складі: головуючого судді
- Оксюти Т.Г.
при секретарі - Уваровій Ю.С
.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення ві
д права на спадкування , -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суд
у з позовом та просить постан
овити рішення про усунення
ОСОБА_2 від права на спадкув
ання обов»язкової частки у с
падщині після смерті ОСОБА
_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ
_1.
Свої вимоги позивач мотиву
є тим, що ОСОБА_3 останні ро
ки перед смертю, через свій по
хилий вік та інвалідність не
могла себе самостійно утрим
увати, діти та онуки за нею не
доглядали.
В 1993 році ОСОБА_3 звернула
ся з заявою до територіально
го центру соціального обслуг
овування пенсіонерів Залізн
ичного району м. Києва з проха
нням прийняти її на надомне о
бслуговування. В зв»язку з чи
м їй постійно надавалася доп
омога.
В 2000 році між ОСОБА_3 та Це
нтром було укладено угоду пр
о обслуговування одинокого н
епрацездатного громадянина
.
Позивач вказує на те, що сам
е вона з 2000 року по день смерті
ОСОБА_3 доглядала за нею, а
саме: закуповувала для неї не
обхідні товари в магазинах т
а на ринку, прибирала в кварти
рі, готувала їжу, здавала та за
бирала з пральні білизну, опл
ачувала комунальні платежі,
викликала лікарів, тощо.
В лютому 2005 року ОСОБА_3 з
аповіла їй все своє майно.
Після смерті ОСОБА_3 по
зивач взяла на себе всі клопо
ти та витрати на поховання по
мерлої.
Позивач посилається на те, щ
о рідні діти та онуки ОСОБА
_3 ухилялися від надання їй д
опомоги, яка через свій вік та
хворобу її потребувала. Тако
ж зазначає, що ОСОБА_3 не ба
жала розмовляти про своїх ді
тей, посилаючись на те, що вони
її давно покинули і не бажают
ь доглядати за нею.
Вона постійно шукала підтр
имки у сторонніх людей, в зв»я
зку з чим останніми роками пе
ред смертю кілька разів скла
дала заповіт на користь стор
онніх осіб, які піклувалися п
ро неї, саме для того, щоб усун
ути від спадкування відповід
ача та онука, оскільки вони за
лишили її без догляду.
Враховуючи те, що відповіда
ч, яка є донькою ОСОБА_3 та п
ретендує на спадкове майно н
е надавала їй допомоги, яка че
рез свій вік та хворобу потре
бувала її, просить задовольн
ити її позов в повному обсязі
.
Відповідач позовні вимоги
не визнала, зазначивши, що ост
анні роки вона проживала окр
емо від своєї матері, між тим п
остійно її відвідувала, догл
ядала за нею,
допомагала вести домашнє
господарство. Постійно пере
бувати з своєю матір»ю вона н
е могла, оскільки працювала, щ
об утримати себе та матір.
Відповідач зазначає, що ї
ї мати, як пенсіонер та інвалі
д першої групи по зору, скорис
талася своїм правом та отрим
увала допомогу від територіа
льного центру соціального об
слуговування пенсіонерів За
лізничного району м. Києва.

В 1999 році у них з матір»ю була
домовленість про те, що вона п
родасть свою квартиру та пер
еїде до неї, щоб вона змогла до
глядати за нею.
Між тим, її мати змінила сво
є рішення та категорично від
мовилася продавати квартиру
. Біля неї стали з»являтися не
відомі люди.
Відповідач зазначає, що від
сусідів вона дізналася, що її
мати неодноразово складала
заповіт на різних людей, в том
у числі і останній, який на її
думку був укладений в той час
коли вона тяжко хворіла, а том
у не усвідомлювала значення
своїх .
Вважає, що даний заповіт є н
едійсним і лише вона, як доньк
а, має бути єдиним спадкоємце
м після своєї померлої матер
і.
Відповідач в судове засіда
ння 17.03.2008 року не з'явилась, одна
к про час і місце розгляду спр
ави повідомлена належним чин
ом, про причини неявки суд до в
ідома не поставила. За згодою
представника позивача суд у
хвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповід
ає положенню ст.2 24 ЦПК України
.
Заслухавши пояснення пред
ставника позивача, свідків, д
ослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наст
упного.
В судовому засіданні встан
овлено, що відповідно до Свід
оцтва про право власності на
житло від 13 вересня 1996 року О
СОБА_3 була власником кварт
ири АДРЕСА_1, (а. с. 108)
23 лютого 2005 року ОСОБА_3 ск
лала заповіт в якому все своє
майно заповіла ОСОБА_1 (а. с
. 71)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 по
мерла, (а.с. 7)
Судом встановлено, що 15 липн
я 2005 року ОСОБА_2 звернулас
я до Дев»ятої Київської держ
авної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщи
ни, де дізналася, що все своє м
айно її мати заповіла ОСОБА
_1 (а. с. 61)
З матеріалів справи вбачає
ться, що ОСОБА_2 посилалас
я на те, що на час складання за
повіту на ім»я ОСОБА_1 її м
ати знаходилась у тяжкому ст
ані, оскільки була людиною по
хилого віку та тяжко хворіла
, а тому не могла усвідомлюват
и значення своїх дій. За таких
обставин вважає себе єдиною
спадкоємицею.
Між тим, суд дані доводи не п
риймає до уваги та вважає їх н
еобгрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК Укра
їни правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у моме
нт, коли вона не усвідомлювал
а значення своїх дій та (або) н
е могла керувати ними, може бу
ти визнаний судом недійсним
за позовом цієї особи, а в разі
її смерті - за позовом інших о
сіб, чиї цивільні права та інт
ереси порушені.
Згідно до ч.1 ст.233 ЦК України п
равочин, який вчинено особою
під впливом тяжкої для неї об
ставини і на вкрай невигідни
х умовах, може бути визнаний с
удом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором так
ого правочину.
Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК Укра
їни якщо недійсність правочи
ну прямо не встановлена зако
ном, але одна із сторін або інш
і заінтересована особа запер
ечує його дійсність на підст
авах, встановлених законом, т
акий право чин може бути визн
аний судом недійсним (оспорю
ваний правочин).
Судом встановлено, що ОСО
БА_2 неодноразово зверталас
ь до суду з позовними вимогам
и про визнання права власнос
ті на обов»язкову частку у сп
адщині, згодом уточнювала по
зовні вимоги та просила визн
ати заповіт недійсним, однак
позовні заяви були залишені
без розгляду та жодного ріше
ння судом не винесено.
(а.с. 114, 151, 166)
Враховуючи те, що недійсніс
ть заповіту, складеного на ім
»я ОСОБА_1, з підстав на які
посилається відповідач, вст
ановлюється рішенням суду, а
в даному випадку
воно не виносилось, суд пр
иходить до висновку про необ
ґрунтованість посилань ОС
ОБА_2
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.1224 ЦК
України за рішенням суду осо
ба може бути усунена від прав
а на спадкування за законом, я
кщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допом
оги спадкодавцеві, який чере
з похилий вік, тяжку хворобу а
бо каліцтво був у безпорадно
му стані.
Положення цієї статті поши
рюється на всіх спадкоємців,
у тому числі й на тих, хто має п
раво на обов»язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на к
ористь яких зроблено заповід
альний відказ.
Судом встановлено, що ОСО
БА_3 народилась 25.12.1914 року.
В зв»язку з своїм похилим ві
ком та хворобою (була визнана
інвалідом І групи по зору), О
СОБА_3 не могла самостійно у
тримувати себе та доглядати
за собою, а тому потребувала п
остійної сторонньої допомог
и.
Встановлено, що 21 червня 1993 ро
ку ОСОБА_3 звернулась з за
явою до територіального цент
ру соціального обслуговуван
ня пенсіонерів Залізничного
району м. Києва з проханням пр
ийняти її на надомне обслуго
вування і з цього часу за нею п
остійно доглядали. (а. с. 27)
В 2000 році між ОСОБА_3 та Це
нтром було укладено угоду пр
о обслуговування одинокого н
епрацездатного громадянина
. (а. с. 30)
Судом встановлено, що з 2000 ро
ку по день смерті ОСОБА_3, я
ка через свою хворобу не могл
а себе обслуговувати, за нею д
оглядала ОСОБА_1, яка заку
повувала для неї необхідні т
овари в магазинах та на ринку
, прибирала в квартирі, готува
ла їжу, здавала та забирала з п
ральні білизну, оплачувала к
омунальні платежі, викликала
лікарів тощо. (а. с. 51)
Протягом 2004-2005 років, коли ста
н здоров»я ОСОБА_3 значно
погіршився та вона не могла р
ухатись, позивач щоденно нав
ідувалася до неї та надавала
їй необхідну допомогу.
В судовому засіданні позив
ач вказувала на те, що ОСОБА
_3 про своїх дітей майже не го
ворила, зазначаючи, що вони її
давно покинули і не бажають д
оглядати за нею.
Відповідач в свою чергу ств
ерджувала, що постійно відві
дувала свою матір та здійсню
вала нагляд за нею, допомагал
а вести домашнє господарство
.
Між тим, суд дані покази оці
нює критично, посилаючись на
наступне.
Судом встановлено, що ОСО
БА_3 потребувала сторонньої
допомоги, оскільки у зв»язку
з хворобою очей знаходилась
в безпорадному стані та не мо
гла за собою доглядати. Допом
оги вона шукала у сторонніх л
юдей, оскільки її власні діти
та онуки за нею не доглядали.
В обмін на допомогу вона гото
ва була заповісти все своє ма
йно, що і неодноразово робила
.
Так, 30 серпня 2003 року все своє
майно вона заповіла ОСОБА_4
, а 05 квітня 2004 року - ОСОБА_5
, (а. с. 66 - 70)
Між тим, справжню підтримку
ОСОБА_3 знайшла в ОСОБА_
1, яка починаючи з 2000 року по д
ень її смерті здійснювала на
гляд за нею, а тому вона й запо
віла їй квартиру.
Вищевказані обставини під
тверджуються і показами свід
ків, які на думку суду цілком в
ідповідають дійсним обстави
нам справи і можуть слугуват
и належними доказами на підт
вердження позовних вимог.
Допитаний у судовому засід
анні свідок ОСОБА_6 поясни
в, що працює лікарем і ОСОБА
_3 була його пацієнтом. Поясн
ив, що вона була хворою людино
ю, однак прекрасно розуміла з
начення своїх дій та могла ни
ми керувати. Відповідача чи б
удь кого з родичів ОСОБА_3
у лікарні він не бачив, усім о
пікувалась виключно позивач
.
Допитані у судовому засіда
нні в якості свідків ОСОБА_
1 та її донька ОСОБА_7, поя
снили, що доглядали за ОСОБ
А_3 кілька років, а також займ
ались її похованням. Зауважи
ли, що вона не сприймала своїх
дітей, які не піклувались про
неї.
Враховуючи те, що відповіда
ч ухилялась від надання допо
моги своїй матері, яка через п
охилий вік та тяжку хворобу б
ула у безпорадному стані і по
требувала постійної допомог
и, суд приходить до висновку щ
о вона може бути усунута від с
падкування майна, що залишил
ося після смерті ОСОБА_3

Згідно вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК У
країни засобами доказування
в цивільній справі є пояснен
ня сторін і третіх осіб, показ
ання свідків, письмові доказ
и, речові докази і висновки ек
спертів. Належними є докази, я
кі містять інформацію щодо п
редмета доказування. Обстави
ни, які за законом мають бути п
ідтверджені певними засобам
и доказування, не можуть підт
верджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна
сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які посилаєт
ься як на підставу своїх вимо
г і заперечень.
За таких умов, суд дійшов ви
сновку, що позивач довела ті о
бставини, на які посилалась, я
к на підставу своїх позовних
вимог.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК Укр
аїни стороні на користь якої
ухвалено рішення , суд присуд
жує з другої сторони понесен
і нею і документально підтве
рджені судові витрати.
Таким чином з відповідача п
ідлягають стягненню державн
е мито в розмірі 8, 50 грн. та витр
ати по сплаті послуг за інфор
маційно-технічне забезпечен
ня розгляду справи в розмірі
7, 50 грн., а всього 16, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 215, 225, 233, 1224 ЦК Ук
раїни, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 130, 209, 212-215, 224-226 Ц
ПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБ
А_2 про усунення від права на
спадкування - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від прав
а на спадкування обов»язково
ї частки у спадщині після сме
рті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві.
Стягнути з ОСОБА_2 на кор
исть ОСОБА_8 судові витрат
и пов»язані з розглядом спра
вн у сумі - 16, 00 грн.
Заочне рішення може бути пе
реглянуте судом, що його ухва
лив, за письмовою заявою відп
овідача, поданою протягом де
сяти днів з дня отримання йог
о копії.
Заяву про апеляційне оскар
ження рішення суду першої ін
станції може бути подано про
тягом десяти днів з дня прого
лошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подає
ться протягом двадцяти днів
після подання заяви про апел
яційне оскарження.