Категорія № 14(1)                                                        інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29
березня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого
- судді Барильської А.П.

суддів -
Соколан Н.О.,Ляховської І.Є..

при
секретарі - Чубіній А.В.

за
участккпредставників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу  за  апеляційною
скаргою  ОСОБА_3 на рішення
Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2006 року за
позовом     ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного утримання

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від
19 червня 2006 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3. ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити в
задоволені позову. Зокрема, на думку відповідача, суд ухвалив незаконне та
несправедливе рішення, так як суд взяв до уваги тільки ту обставину, що договір
був укладений між позивачем та відповідачем, а фактично виконував догляд
позивача батько відповідача, але в позовній заяві позивач вказувала інші
причини: що ні утримання, ні догляд їй не надавались після укладення договору,
а також, що відповідач без її згоди вселив до її помешкання батьків та інших
родичів, через яких її життя в її квартирі стало нестерпним .Крім того суд не
взяв до уваги, що відповідно до умов договору виникає обов'язок забезпечити
позивача утриманням та доглядом довічно, однак не зазначено в умовах договору,
що саме відповідач повинен доглядати та утримувати позивача. Відповідач вважає,
що він повністю забезпечив догляд та утримання позивачки. Матеріальне
забезпечення, стверджує відповідач, що він надавав особисто, а догляд
здійснювала його мати.

2

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в
межах апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що сторони
уклали договір довічного утримання 8 вересня 2004 року, за умовами якого, позивач
ОСОБА_5. передала відповідачу ОСОБА_3 належну їй двокімнатну квартиру №АДРЕСА_1
, а відповідач зобов'язався прийняти у власність зазначену квартиру та довічно
утримувати позивача, надавати їй довічно матеріальне забезпечення в натурі у
вигляді житла, харчування, догляду, необхідної допомоги, зберегти в її
довічному безоплатному користуванні зазначену квартиру. Вартість матеріального
забезпечення сторонами визначено у розмірі 100 гривень в місяць.

Ухвалючи рішення про задоволення позовних вимог, суд
виходив з того, що після укладення договору, всі обов'язки, які прийняв на себе
по договору відповідач, виконувались його батьками, які проживали в квартирі
позивача та між ними і позивачкою склалась конфліктна ситуація, через
невдоволення позивачкою доглядом за нею зі сторони батьків відповідача,
внаслідок чого вона залишила свою квартиру та переїхала до своїх родичів в пгт.
Широке , Широківського району, Дніпропетровської області де мешкає

На думку колегії суддів, суд в повному обсязі встановив
права й обов'язки осіб, які беруть участь у справи, обставини справи, перевірив
доводи сторін, надав їм правильну правову оцінку.

Висновки суду обґрунтовані, підтверджені письмовими
матеріалами справи, а також поясненнями самих учасників процесу. Рішення суду
відповідає нормам матеріального й процесуального закону. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду, тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного колегія судців вважає, що рішення
суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись
ст. ст. 303,
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення
Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.