Справа № 22-296607 р.                            Головуючий у 1 інстанції Деревянко А.В.
Категорія  21                                               Доповідач Шамрило Л.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року                                Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів:
Санікової О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі: Арутюнян Г.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Червоногвардійському районі м. Макіївки
Донецької області на рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 09 січня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до відділення виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Червоногвардійському районі м. Макіївки
Донецької області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним
позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області, посилаючись на те,
що з 1976 по 2002 р. року працював на АП „Шахта ім. А.Ф. Засядько" в
якості прохідника. Висновком МСЕК від 15.10.2002 р. йому вперше встановлено 40%
втрати професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням -
хронічний пиловий бронхіт та він визнаний інвалідом третьої групи безстроково.
Висновком МСЕК йому також встановлені протипоказання - робота в підземних
умовах, в контакті з пилом і газами у зв'язку з чим він вимушений був
звільнитися з роботи та перейти на пенсію.

Ушкодженням здоров'я йому спричинена моральна шкода, яка
полягає в тому, що він вимушений був звільнитися і таким чином втратив джерело
доходу, в наступний час не працює, постійнро хворіє, страждає від болю у
грудях, нападів кашлю та задухи, відчуває слабкість, у зв'язку з чим не може
вести звичний активний спосіб життя; вимушений постійно відвідувати лікарню і
приймати багато лікарських засобів. Тим самим він вимушений повністю змінити
звичний спосіб життя, чим порушені його життєві звязки. На відшкодування
моральної шкоди просив стягнути 20 000 грн.

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 09 січня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково, на його користь з відповідача стягнуто на відшкодування моральної
шкоди 12 000 грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Червоногвардійсому раоні м. Макіївки Донецької області
просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні його позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається
на порушення судом норм матеріального та процесуального права і, зокрема, на
те, що судом не враховано, що винним у

2

професійному
захворюванні позивача є підприємство, оскільки не забезпечило безпечні умови
праці, тому воно і повинно відшкодовувати позивачу моральну шкоду; позивачем не
доведений факт спричинення йому моральної шкоди, оскільки не наданий висновок
медичних органів про наявність факту заподіяння моральної шкоди та її характер,
а висновок МСЕК про встановлення стійкої втрати професійної працездатності є
підставою для відшкодування позивачу матеріальної шкоди і не є підтвердженням
факту спричинення моральної шкоди; інших доказів спричинення моральної шкоди
позивач не надав; судом дана невірна оцінки глибині фізичних та душевних
страждань позивача. Крім того, Законом України „Про Державний бюджет України на
2007 рік" зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", які передбачають
виплату моральної шкоди, тому у суда
не було законних підстав для стягнення моральної шкоди.

Представник
відповідача ОСОБА_2. в судовому
засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її
задовольнити.

Представник
позивача ОСОБА_3. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила
залишити рішення суду без змін, вважаючи його законним і обгрунтованним.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач з 1976 року працював на АП „Шахта ім. А.Ф.
Засядько" на підземних роботах в умовах впливу несприятливих факторів,
внаслідок чого отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 15.10.2002
р. позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв'язку
із професійним захворюванням - хронічний пиловий бронхіт та він визнаний
інвалідом третьої групи безстроково. Ушкодження здоров'я пов'язано з виконанням
позивачем своїх трудових обов'язків. Часткова втрата працездатності призвела до
заподіяння ОСОБА_1. моральних та фізичних стражданнь та обмежила його
можливість вести активний спосіб життя.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, оскільки
судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що
відповідно до вимог ст.309 ч.І п.4 ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду і ухвалення нового рішення.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з того, що згідно висновку МСЕК
від 15.10.2002 р. позивачу встановлено безстроково 40% втрати професійної
працездатності у зв'язку із професійним захворюванням - хронічний пиловий бронхіт
та третя група інвалідності, а тому він має право на відшкодування моральної
шкоди за нормами Закону України„Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" .

Заперечуючи
проти позову, відповідач посилався на те, що згідно п.22 ст.71 Закону України
„Про Державний бюджет Україна на 2007 рік" зупинено на 2007 рік дію абзацу
4 статті 1, підпункту „є" пункту 1 частини першої статті 21, частини 3
статті 28 та частини 3 статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від
часу настання страхового випадку.

Проте судом
першої інстанції ці заперечення відповідача не прийняті; при цьому суд послався
на те, що норми Закону України„Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» не
скасовані, крім того, відповідач має систему фінансування, незалежну від
Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, право на відшкодування
моральної шкоди відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" у зв'язку із
професійним захворюванням  у позивача
виникло у 2002 році, коли висновком МСЕК від 15.10.

3

2002 року йому вперше встановлено 40% стійкої втрати
професійної працездатності внаслідок професійного захворюваня.

Проте рішення судом першої інстанції ухвалене 09 січня
2007 року, коли діяв Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»,
сттатею 71 п. 22 якого на 2007 рік зупинена дія абзацу четвертого статті 1 (в
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та
частини третьої статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" незалежно від часу
настання страхового випадку.

Положення ст.71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» на теперішній час такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), Конституційним Судом України не визнані.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що при
вирішенні справи судом неправильно застосовані норми матеріального права, а
тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1. на підставі п.22 ст.71 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Керуючись
ст. ст. 307 ч.1, 309 ч.1, 314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Червогвардійському районі м. Макіївки Донецької області
задовольнити.

Рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 09 січня 2007 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України У Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області
про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.