Справа № 2-369/2007р Справа №2-3912/2006 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня   2007 р

Фрунзенський райсуд м. Харкова

У складі: головуючого Алфьорової Т. М. При секретарі   Гудзенко ОМ. розглянувши у відкритому
судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа ОСОБА_6про стягнення матеріальної та моральної шкоди .

Встановив :

Позивачка  ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом про
стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідачів, посилаючись на те, що
вона придбала у березні 2005 року мобільний телефон « Самсунг -X 120» і
дала дозвіл на його користування сину ОСОБА_6., який є інвалідом 1 групи з
дитинства. 23.08.2006 року
відповідачка по справі ОСОБА_2скористались тим, що її син хворий, переконала
його дати їй телефон на час, обіцяв віддати його назад, але не повернула до
сьогоднішнього дня. Коли вона зверталася до відповідачки, то та пояснила, що
передала цей телефон ОСОБА_5., а той ОСОБА_4., а той у свою чергу комусь продав
його, а гроші витратили на спиртні напої. Вартість телефону складає 999 грн., з обліком
виплачених відсотків по кредиту вартість
його становить 1200 грн. Своїми діями відповідачі
заподіяли їй моральні страждання. їй довелося зі свого невеликого сімейного
бюджету погашати цілий рік кредит. Телефон був сполучною ланкою із сином, відповідачка
ОСОБА_2шляхом обману заволоділа телефоном, тривалий час обіцяла повернути
телефон, але дотепер не повернула. Моральну шкоду вона оцінює у розмірі 1800 грн. Просить
стягнути шкоду з відповідачів солідарно. Відповідачка ОСОБА_2 є неповнолітня,
тому вона просить стягнути шкоду з її представника, батька ОСОБА_3.

Позивачка у
судовому засіданні позов підтримала, позовні вимоги уточнила і просить стягнути
відсотки за кредит 180 грн.

Відповідачка ОСОБА_2в судовому засіданні позов не визнала
і дала пояснення, що ОСОБА_6 раніше давав їй телефон і 23.08.06 року він також
дав сам, так як вони збиралися поїхати на концерт і він дав його для того, щоб можно
було  їй подзвонити. При цьому ні якого
обману не було. Потім вона пішла до дому. Тоді коли ОСОБА_6. давав їй телефон
були присутні ОСОБА_5та ОСОБА_4.,
які пили з ОСОБА_6. пиво. Пізно вечором того ж дня ОСОБА_5та ОСОБА_4. прийшли до нею і казали, що ОСОБА_6. вимагає
повернути телефон, так як його до дому не пускає матір і він просив
віддати його їм. Підстав для того ,щоб їм не вірити у нею не було, тому вона
віддала телефон ОСОБА_5
Пізніші вона дізналися ,що
ОСОБА_4. його продав. При розмовах з ОСОБА_6 , ОСОБА_6 казав ,
що їм потрібно було ще випити тому він казав хлопцям забрати у нею телефон
і продати, але потім вони до нього не прийшли.

Представник неповнолітньої -ОСОБА_3.
в судовому засіданні позов не визнав, вказує на те,
що його дочка ОСОБА_6 не обманювала й провини її в том ,що була вчинена
позивачці шкода немає.

Відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. належним чином судом були сповіщені, у тому числі через оголошення у засобах масової інформації, але в судове засідання не з'явилися.

Третя особа
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи
сповіщений належним чином.

Вислухавши позивача, відповідачку та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню
частково з наступних підстав .

Відповідно до п 3. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1. є власником мобільного телефону « Самсунг -X 120», який вона придбала  28 березня 2005 року, про що свідчить надана накладна. Вартість цього
телефону складає 999 грн.

Згідно наданої
копії договору застави № 0160-522-5 від 25.03.2005 року позивачка оформила
договір кредиту з с Акціонерним комерційним банком
«Правекс Банк» і взяла гроші у розмірі 1968 грн. для придбання мобільних телефонів
« Samsynq -X 120» та «Sony EricssonT6 10 N» в сумі 1968 грн. і виплачувала кредит протягом
року у сумі 20 % . Всього нею було сплачено відсотки у
розмірі 180 грн.

У ході
дізнання, відповідачка ОСОБА_2також давала пояснення, що 23.08.2006 року у зв'язку з проханням, як вона думала ОСОБА_6., вона повернула через його знайомих йому телефон.   Відповідачі ОСОБА_5. та ОСОБА_4 у ході
дізнання також не заперечували проти того, що вони шляхом обману ОСОБА_2, якій на тій час було 14 років заволоділи телефоном та розпорядились ним.

Згідно постанови про відмови в
порушенні кримінальної справи від 30.09.2006 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи згідно зі ст. 6 п. 2 КПК України.

Згідно пояснень ОСОБА_6. які є у
відмовних матеріалах справи , він поясняв ,що 23.08.06 р він зустрічався ОСОБА_5та ОСОБА_4., з якими купав
спиртні напої, а потім зустріли знайому ОСОБА_2. Вони з хлопцями пили пиво, а ОСОБА_2 грала с телефоном. За її проханням він
надав їй телефон, який вона обіцяла повернути наступного дня.

Відповідно до
ст. 1166
ЦК України - майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як
встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 сам віддав телефон ОСОБА_2., це він робив і раніше і при цьому в обман його ОСОБА_2 не
вводила.

У попередньому судовому засіданні
ОСОБА_4 визнав той факт ,що після того, як телефон був забраний ОСОБА_5у ОСОБА_2він його продав незнайомому таксисту
за 100 грн.,
але гроші у нього викрали.

У зв'язку з
вказаними обставинами, суд вважає, що у даному випадку вина у заподіянні шкоди - відповідачів ОСОБА_5. та ОСОБА_4., які внаслідок обману заволоділи телефоном і їх діями була вчинена матеріальна шкода. Дії
ОСОБА_2знаходяться за межами неправомірних дій .

Факт вилучення та продажу майна, що належить позивачеві на праві власності без його згоди підтверджений наданими  доказами і підлягає відшкодування позивачці в
повному обсязі у розмірі 1179 грн. ( вартість телефону 999 грн. + відсотки за користування кредитом.)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не довила
той факт, що відповідачка ОСОБА_2шляхом обману заволоділа її майном.

Згідно зі ст.
1167
ЦК України моральна шкода ,завдана фізичній та
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою ,яка її завдала, за наявністю її вини.

У зв'язку з тим, що із-за дій
відповідачів позивачка була позбавлена можливості спілкуватися з хворим сином, вона та її син
переживали і страждали, а також позивачка була позбавлена можливості
користуватися своєю власністю тривалий час, тому суд вважає, що в частині
стягнення моральних страждань позов треба задовольнити. Відповідно до ст. 23 ЦК України - суд при
визначення розміру відшкодування моральної шкоди  враховується вимогам розумності та
справедливості.

Суд вважає необхідним
стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 1000 грн.. У порядку ст.88
ЦПК України з відповідачів  треба
стягнути на користь держави держмито у
розмірі 51 грн., а також за інформаційно
технічне забезпечення розгляду справи 30
грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60 ,88 209,212 ,214- 215
,217   ЦПК України,
ст.ст. 23, 386 , 1166
,1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6про стягнення матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково .

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Харкова ,   ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м.
Харкова, на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1179 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В части
стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_2, та ОСОБА_3   відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5на користь держави держмито
по 25,50 грн. з
кожного та за інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи по 15 грн. (р/р 0010, одержувач: УДК у Фрунзенському
районі, Код бюджетної класифікації доходів: 22050000, Код одержувача: 24134610,
банк одержувача: ГУДКУ у Харківської області, МФО: 851011) Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м
.Харкова. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про

апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо

після подачі
заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після

закінчення
строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги судове

рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного

розгляду справи.