Справа №2-2452/06
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 січня 2007 року
Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Горбань
Н.І.

при секретарі
Цуранову А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу
за позовом ОСОБА_1до СПД "ОСОБА_4", Головного управління транспорту,
зв'язку та інформатизації Київської міської державної адміністрації, третя
особа: Головна державна інспекція на автомобільному транспорті про стягнення
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2006р.
позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ДП "Ярослав", ТОВ
"Автолайн", Комунальної
госпрозрахункової служби перевезень КМДА та Головного управління транспорту,
зв'язку та інформатизації КМДА про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., мотивуючи
тим, що 13Л2.2005р. о 15-30
год. він, інвалід першої групи по зору, разом із супроводжуючим ОСОБА_2. зайшов
до автобусу маршруту №
172 (державний номер НОМЕР_1) на
кінцевій зупинці "Ленінградська площа". Водій та кондуктор,
дізнавшись, що він пільговик, стали вимагати, щоб вони залишили автобус, стали
їх ображати та погрожувати, що викинуть з машини. Водій ОСОБА_3 зупинив автобус
та підійшов до нього, щоб виштовхати з салону, але супроводжуючий заступився за
нього. На їхню вимогу водій пред'явив посвідчення, а кондуктор відмовилася себе
назвати. Вони вимушені були вийти з маршрутного таксі.

В травні 2006р. позивач уточнив
позовні вимоги, визначивши відповідачами по справі СПД "ОСОБА_4" та
Головне управління транспорту, зв'язку та інформатизації Київської міської
державної адміністрації, конкретизуючи позовні вимоги щодо кожного з
відповідачів. Зазначив, що замовник -
Головне управління зв'язку та інформатизації Київської міської державної
адміністрації та перевізник не виконали вимоги ст. 38-1 Закону України
"Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".
Бездіяльність замовника спонукає перевізника до порушень Закону щодо пільгового
перевезення інвалідів. Зазначив, що відповідно до ст. 543 ЦК України
відповідачі повинні нести солідарну відповідальність, тому залежно

2

від вини кожного з відповідачів
просить стягнути з них моральну шкоду по 2500
грн. (а. с. № №
44-46).

В судовому
засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги і просять суд
їх задовольнити, стягнувши з кожного відповідача на користь позивача по 2500 грн.

Представник
відповідача СПД "ОСОБА_4" в судовому засіданні позов не визнала,
пояснила суду, що позивачем не доведено3'факт фізичного та психічного впливу на
нього з боку водія та кондуктора. Підтвердила, що автобус з державним номером НОМЕР_1 перебуває в
орендному володінні СПД "ОСОБА_4", водій ОСОБА_3 перебуває в трудових
відносинах з СПД "ОСОБА_4", йому було оголошено догану, однак по
цьому факту службове розслідування не проводилося. Позивач не звертався із
скаргою до СПД "ОСОБА_4". Вважає, що позивачем не доведено факт
заподіяння йому моральної шкоди. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача Головне
управління зв'язку та інформатизації Київської міської державної адміністрації
в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що замовник не може
відповідати за дії перевізника, обов'язок якого перевозити пільгові категорії
пасажирів відповідно до ст. 36
Закону України "Про автомобільний транспорт". Пільгові
перевезення здійснюються пасажирськими перевізниками усіх форм власності. Види
та обсяги пільгових перевезень встановлюються державним замовленням, в якому
визначається порядок компенсації пасажирським перевізникам збитків від цих
перевезень. Бюджетом на 2005
та 2006р.р. не передбачено компенсацію збитків від перевезень пільгових
категорій пасажирів на автобусних маршрутах, які працюють в режимі маршрутного
таксі. За період відсутності механізму компенсації та самої компенсації
перевізники здійснюють перевезення обмеженої кількості пільгових категорій
пасажирів за власний рахунок в обсязі не менше 10% від кількості місць для сидіння транспортного засобу за
один рейс. Вважає, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної
шкоди та причинного зв'язку між шкодою та бездіяльністю Головного управління
транспорту, зв'язку та інформатизації КМДА. Позивачем не обгрунтовано розмір
моральної шкоди в сумі 2500
грн., а також не надано доказів на підтвердження факту заподіяння такої
шкоди внаслідок бездіяльності Головного управління транспорту, зв'язку та
інформатизації. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи - Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та
зв'язку України в судовому засіданні позов не підтримала, пояснила, що не
вбачає підстав для участі в справі в якості третьої особи, оскільки контроль за
пільговими перевезеннями не відноситься до їхньої компетенції, вони здійснюють
контроль за безпекою руху.

з

Суд, заслухавши
пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, свідка ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з підстав.

В судовому
засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом першої групи по зору (а. с. № 7).

Відповідно до
ст. 38-1 Закону
України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"
транспортне обслуговування інвалідів здійснюється на пільгових умовах.

Згідно протоколу
№ 2 засідання
конкурсного комітету по проведенню конкурсів щодо визначення перевізників на
міських автобусних маршрутах загального користування у м. Києві КМДА від
31.08.2005р. за СПД "ОСОБА_4" було перезакріплено таксомоторний
маршрут № 172 (а. с. № № 104-107)..

Відповідно до п.
2.3.18 договору
Ш 431 на
перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування
м. Києва від 1.09.2005р., укладеного між Головним управлінням транспорту,
зв'язку та інформатизації виконавчого органу КиївРади КМДА та СПД
"ОСОБА_4", забезпечено безкоштовний проїзд пільгових категорій
громадян згідно чинного законодавства України (а. с. № № 108-110).

Згідно п. 24.2 Рішення від 10 липня 2003р. № 587/747 "Про
затвердження Умов організації та проведення конкурсу на перевезення пасажирів
на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Києві" обсяг
перевезень пасажирів пільгових категорій, які претендент пропонує безкоштовно
здійснювати за рахунок власної господарської діяльності, без бюджетної
компенсації. Дія даного підпункту (як одна з переваг претендента) поширюється в
першу чергу на претендентів, які пропонують забезпечити безкоштовне перевезення
наступного мінімального переліку пільгових категорій пасажирів в обсязі не
менше 10% від
загальної кількості пасажирів (а. с. №
№ 65-75).

13.09.2005р. між
ОСОБА_3 та СПД "ОСОБА_4" було укладено трудовий договір по
12.09.2008р., відповідно до якого він повинен "поводити себе чемно та
обачливо при обслуговуванні пасажирів" (а. с. Mb № 63,64).

З листа
начальника комунальної служби перевезень КМДА на адресу позивача ОСОБА_1 за № 65 від 24.01.2006р.
вбачається, що факти, наведені ним щодо неправомірних дій водія на
таксомоторному маршруті №
172, в результаті службового розслідування підтвердилися і оскільки у водія
автобуса державний номер НОМЕР_1 не було
свідків інциденту, який стався 13.12.2005р., то йому оголошено догану з
попередженням, що в разі надходження повторних обгрунтованих нарікань його буде
усунено від роботи на маршруті (а. с. №
№ 121, 122).

З письмового пояснення водія
ОСОБА_3 вбачається, що на його вимогу пасажир та його супроводжуючий залишили
салон автобуса, так як в автобусі перебувало більше двох пільговиків (а. с. № 123).

4

Лист СПД "ОСОБА_4" від 23.01.2006р. на адресу начальника Комунальної
госпрозрахункової служби перевезень підтверджує, що скаргу ОСОБА_1 на
неправомірні дії водія маршруту №
172 державний номер НОМЕР_1
13.12.2005р., розглянуто і водія суворо попереджено (а. с. № 124).

Свідок ОСОБА_2 підтвердив суду,
що 13.12.2005р. він супроводжував ОСОБА_1 в автобусному
маршруті № 172. На
повідомлення кондуктора, що в автобусі є пільговик, вени відмовилися вийти з
автобуса, у відповідь водій схопив ОСОБА_1 і намагався виштовхати його з
автобуса. Після цього інциденту позивач дуже нервував, вони записали номер
автобуса, прізвище водія та вийшли з салону.

Відповідно до п.
З Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001р., під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до п.
4 вказаної
Постанови Пленуму Верховного Суду України позивач повинен навести докази на
підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди, а п. 9 цієї Постанови
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат
та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, в
судовому засіданні було встановлено, що позовні вимоги позивача по стягненню
моральної шкоди з відповідача СПД "ОСОБА_4" знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
вважає за необхідне задовольнити її частково в розмірі 1000 грн., враховуючи
обсяг моральних страждань позивача, що він є інвалідом першої групи по зору,
витрачав свій час та зусилля на звернення за захистом порушеного права до суду.

Доводи
представника відповідача СПД "ОСОБА_4", що факт заподіяння моральної
шкоди позивачем не доведено, спростовуються наведеними вище доказами, зокрема:
листами СПД "ОСОБА_4" та Комунальної служби перевезень, письмовим
поясненням водія ОСОБА_3, який перебуває в трудових відносинах з СПД
"ОСОБА_4", показаннями свідка ОСОБА_2 та
суперечать фактичним обставинам справи, тому суд не приймає їх до уваги.

Оскільки
моральна шкода позивачеві була завдана СПД "ОСОБА_4", то в
задоволенні позову до Головного управління транспорту, зв'язку та
інформатизації Київської міської державної адміністрації суд вважає за
необхідне відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача в доход держави слід стягнути держмито в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення в сумі ЗО грн.

5

На підставі
викладеного, ст. ст. 23,
1167 ЦК України, керуючись ст.
ст. 10,11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з СПД
"ОСОБА_4" на користь ОСОБА_1на відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу)
грн.

В задоволенні
позову ОСОБА_1до Головного управління транспорту, зв'язку та інформатизації
Київської міської державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з СПД
"ОСОБА_4" в доход держави державне мито в сумі 8 (вісім) грн. 50 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 (тридцять) грн., а всього 38 (тридцять вісім) грн. 50 коп.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: