Справа
№ 2-52/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року                        Шацький
районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді -                     Храновської
Н.В.,

при секретарі -                               Бортнік
С.П.,

з участю

позивача -                                       ОСОБА_2,

представника
позивача

ОСОБА_1 -                                    ОСОБА_2,

відповідача -                                   ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому заіданні в залі суду
смт.Шацьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шацької селищної ради,
ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2007 року позивачі звернулися в Шацький районний
суд з позовом до Шацької селищної ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовну заяву обґрунтовували тим, що в АДРЕСА_1 проживав
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За життя останній склав та посвідчив на
ім"я позивача ОСОБА_2 заповіт, заповівши йому усе своє майно.

Після смерті діда ОСОБА_4, позивач спадщину за заповітом
не прийняв. Оскільки, на день смерті діда разом з ним проживав та був
прописаний його син ОСОБА_5, батько позивача, тому вважається, що останній
фактично прийняв спадщину, як спадкоємець за законом першої черги, після смерті
свого батька.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і після його смерті
спадкоємцями першої черги за законом є син та дружина - позивачі у справі. В
зв"язку з чим просили визнати за ними право власності на нерухоме майно в
порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач та представник позивача -
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просив
позов задовольнити. Пояснив, що він спадщину після смерті діда ОСОБА_4 не
прийняв, а після смерті батька, спадщину прийняв, звернувшись протягом
6-місячного строку з заявою в нотаріальну контору.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги позивачів визнав
частково, пояснив, що даний спадковий будинок був набутий в шлюбі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7, матері, спадщину на 1/2 житлового будинку
фактично прийняли чоловік - ОСОБА_6, та сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_5, отже, він
вважає, що також являється співвласником спадкового будинку. Просив позов
позивачів задовольнити частково визнати за ним також право власності на частку
у спадковому майні.

Заслухавши думку позивача, відповідача, дослідивши
представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

2

Судом встановлено, з
копії викопіювання із будівельного кварталу вбачається, що рішенням виконкому
Шацької селищної ради від 16.12.1976 року № 36 ОСОБА_6 було надано земельну
ділянку для будівництва житлового будинку, площею 0,12 га в АДРЕСА_1. З акту
приймання в експлуатацію спадкового будинку вбачається, що будівництво даного
будинку було розпочато в 1960 році, а закінчено в 1961 році. З довідки відділу
РАЦС Шацького РУЮ, виданої 15.04.2007 року за № 8/2-3.44 вбачається, що 21
липня 1955 року було зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - прізвище
після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1, що свідчить про те, що спадковий будинок,
згідно зі ст. 23 КпШС, належав подружжю на праві спільної сумісної власності,
оскільки збудований під час шлюбу.

Відповідно до ст. 28 КпШС
передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною . власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, кожному, належало
по 1/2 частці в даному будинку.

В ІНФОРМАЦІЯ_3
році померла ОСОБА_7, що підтвердили в судовому засіданні позивач та
відповідач. Отже, відповідно до ст. 525 ЦК
України, в редакції 1963 року, спадщина відкрилась після смерті ОСОБА_7 на
1/2 спадкового будинку.

Відповідно до ч.
1, ч. 2 ст. 524 ЦК України
в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Оскільку
заповіту ОСОБА_7 не складала, тому спадкування після її смерті
здійснюватиметься за законом.

Відповідно до
ст. 529 ЦК України,
в редакції 1963 року, спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частках
діти, дружина і батьки померлого.

З будинкової
книги вбачається, що на день смерті спадкодавця - ОСОБА_7 разом з нею проживали
і були прописані чоловік - ОСОБА_4, сини ОСОБА_3 та ОСОБА_5, отже, останні,
згідно із ст. 549 ЦК України,
1963 року, спадщину прийняли і відповідно їм стало належати: ОСОБА_6 - 1/2 +
1/6 = 2/3; синам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/6 кожному.

ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії
НОМЕР_1, вид. 10 січня 2006 року.

Відповідно до
ст. 525 ЦК України,
в редакції 1963 року, передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, в даному випадку - ІНФОРМАЦІЯ_1 рік.

Відповідно до ч.
1, ч. 2 ст. 524 ЦК України
в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно із ч.1 ст. 534 ЦК
України, 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє
майно або частину його одній або кільком особам. З довідки Шацької державної
нотаріальної контори, вид. 04.09.2006 року за № 121, вбачається, що ОСОБА_4 на
випадок своєї смерті склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому
Шацької селищної ради 11 вересня 1992 року та зареєстрований в реєстрі під №
126, яким заповів житловий будинок під № 54, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_2. Оскільки, спадкодавець на день смерті володів часткою - 2/3 в
спадковому будинку, тому садщина відкрилась на належну йому частку.

Позивач в
судовому засіданні пояснив, що йому про існування зазначеного заповіту було
відомо, проте він спадщину після смерті свого діда за заповітом не прийняв,
оскільки не проживав на день смерті спадкодавця разом з ним та не звертався в
нотконтору з заявою.

Відповідно до
ч.2 ст. 553 ЦК України,
1963 року, вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не
вчинив жодної з дій, що свідчили б про прийняття спадщини.

Отже, за таких
обставин, спадщина після смерті ОСОБА_4 здійснюватиметься за законом.

З будинкової
книги вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживав і був
прописаний його син ОСОБА_1 ОСОБА_5.

Згідно  із  ст.
529  ЦК
України,
1963   року,   після
смерті  ОСОБА_8

3

спадкоємцями є його сини ОСОБА_1
ОСОБА_5 і ОСОБА_3.

Проте, спадщину
після смерті ОСОБА_4 прийняв лише син ОСОБА_5, так як проживав на день смерті
разом із спадкодавцем, а син ОСОБА_3 не вчинив жодних дій, передбачених ст. 549
ЦК України, в
редакції 1963 року, що згідно із ч.2 ст. 553 даного кодексу, вважається
відмовою від спадщини, що визнав в судовому засіданні і сам відповідач.

Отже, після
смерті ОСОБА_4, частка ОСОБА_5 в спадковому будинку становить 5/6, а частка
ОСОБА_3 залишається 1/6.

ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії
НОМЕР_2, вид. 06 січня 2006 року.

Оскільки,
останній заповіту не складав, тому після його смерті спадщина відкрилася за
законом. А відповідно до ст. 1261 ЦК
України, 1963 року, спадкоємцями першої черги за законом є пережилий із
подружжя, діти та батьки померлого. З копії свідоцтва про одруження вбачається,
що ОСОБА_5 перебував в шлюбі із гр. ОСОБА_9 - прізвище дівоче. З копії свідоцтва
про народження ОСОБА_2, серії НОМЕР_3, вид. 27.07.1970 року вбачається, що
ОСОБА_5 був його батьком.

Відповідно до ч.
1 ст. 1268 ЦК України,
2004 року вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти.

Відповідно до
ст. 548 ЦК України,
1963 року, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її
відкриття. А відповідно до ч,1, ч 2 ст. 549 ЦК України, 1963 року, визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Зазначені дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.
З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо не відмовився від її прийняття, подавши заяву про відмову в нотаріальну
контору.

Відповідно до ч.
1ст. 1269 ЦК України,
2004 року, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав разом із спадкожавцем, має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.
1ст. 1270 ЦК України,
2004 року, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який
починається з часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця.

З копії
будинкової книги вбачається, що спадкодавець на день смерті в спадковому
будинку був прописаний і проживав один, що визнали і підтвердили в судовому
засіданні позивач та відповідач. З довідки Шацької державної нотаріальної
контори, вид. 12.04.2007 року за № 78 вбачається, що спадщину після смерті
ОСОБА_5 прийняли шляхом подачі своєчасно заяви в нотконтору ОСОБА_2 - заява від
12 січня 2006 року та ОСОБА_3 - брат спадкодавця - заява від 21.02.2006 року.

Оскільки,
ОСОБА_3 не являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого
брата, а спадкоємець ОСОБА_1 спадщину після смерті свого чоловіка не прийняла,
тому, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину і являється спадкоємцем першої
черги за законом після смерті ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_2, який успадковує 5/6
частку у спадковому будинку.

Отже, виходячи з
вищевстановлених судом обставин справи, які перевірено доказами, суд приходить
до висновку, що позивачу ОСОБА_2 належить в порядку спадкування 5/6 частка у
спадковому будинку, а відповідачу ОСОБА_3 - 1/6.

Відповідно до
ч.1 ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Проте позивач в
нотаріальному порядку не може оформити свої спадкові права на нерухоме майно в
зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкові
об"єкти нерухомого майна та не зареєстровано право власності на нього за
попередніми спадкодавцями.

Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України, спадкодавці втратили право власності на майно,

4

коли
померли. Позивач вправі звернутися до суду з позовом у відповідності до ст. 392
ЦК України, так як
відсутні документи про державну реєстрацію на нерухоме майно.

Згідно ст.376 ЦК
України житловий будинок, будівля споруда, інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належно дозволу чи належно
затвердженого проекту. Оскільки будь-які правовстановлюючі документи на
об"єкт нерухомого майна відсутні, реєстрація права власності в БТЇ не
проведилась, спадкові об"єкти нерухомого майна вважаються, згідно даної
норми, самочинним будівництвом.

Згідно ч.3 ст. 375 ЦК
України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а
також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати
за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо
це не порушує права інших осіб.

Згідно технічного паспорта, виготовленого БТІ на
спадковий житловий будинок вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 /А-1/,
інвентаризаційна вартість якого становить 12202,00 грн. Згідно комплексного
акту приймання в експлуатацію від 15.09.2006 року, даний будинок відповідає
архітектурним, будівельним, санітарним та екологічним вимогам, прав інших осіб
не порушує.

Згідно ст. 12,13 Закону України "Про власність"
особа набуває право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Отже, на підставі вищевикладено та за наявності достатніх
підстав, суд приходить до висновку про визнання права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 на частку 5/6 за
ОСОБА_3 - 1/6.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.
10,11,58,59,60,88,137,159,209,88, 212,213,214,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Шацької селищної ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 власником в порядку спадкування 5/6
частини житлового будинку АДРЕСА_1

В
частині задоволення позову ОСОБА_1 - відмовити;

Визнати ОСОБА_3 власником в порядку спадкування 1/6
частини житлового будинку АДРЕСА_1

Право
власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації

Згідно ст.294 ЦПК України на рішення суду може бути
подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст..294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.