Справа № 22ц-157/07                                          Головуючий
Категорія - 11                                                           Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем    України

17 квітня 2007 року.                                                                                          м.
Луцьк

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого судді Стрільчука В.А.,

суддів -
Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

при секретарі Савчук О.В. розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом      ОСОБА_1до ОСОБА_2про  стягнення
штрафних  санкцій  у
зв'язку  з   невиконанням грошового зобов'язання

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Луцького міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року.

Особи, які беруть участь у справі:

позивач -
ОСОБА_1; відповідач -
ОСОБА_2; представник відповідача -  ОСОБА_3.

Колегія суддів

встановила:

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1. покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову. Оскаржуваним заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 13
грудня 2006 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про стягнення
штрафних санкцій у зв"язку з простроченням грошового зобов'язання.

Апелянт вважає,
що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 598 ЦК України, зроблено висновок про припинення зобов'язання
між ним та ОСОБА_2. у зв'язку
з ухваленням рішення про стягнення з останньої боргу. Вважає, що зобов'язання
не припинено, оскільки є не виконаним, що є підставою для стягнення
передбачених ст.ст. 623-625
ЦК України коштів у зв'язку з простроченням його виконання.

2

Апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року залишити
без змін з наступних підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 9 серпня 2004 року було
задоволено позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про стягнення
боргу. Стягнуто з ОСОБА_2. в користь ОСОБА_1. 7
000 (сім тисяч) грн. суми боргу.

У зв'язку з
відсутністю майна у боржника постановою державного виконавця відділу державної
виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 06 червня 2005 року виконавчий
лист № 2-3102 від 09 серпня 2004 року повернуто
стягувачу ОСОБА_1. (а.с.6)

27 вересня 2006
року повторно відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа,
№ 2/3102 від 9 серпня 2004 року та заяви
ОСОБА_1. (а.с.28) Отже відповідно до положень ст. 16 ЦК України,
позивач, звернувшись з позовом про присудження стягнення з відповідача суми
боргу, скористався таким способом захисту цивільного права, який випливає із
загального принципу повного і належного виконання зобов'язання.

Безпосередній
порядок та засоби правового впливу на осіб, які не виконують рішення суду,
передбачено Законом України "Про виконавче провадження". Розглядаючи
спір на підставі ст.ст. 625,
1046 ЦК України, ст.ст. 214,
374 ЦК України РСР, суд першої інстанції дійшов вірного висновку
про відсутність підстав для застосування норми ст. 625 ЦК України (ст. 214 ЦК УРСР) та стягнення
суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 - ох відсотків річних.

Крім того, за
змістом вказаних норм Закону, передбачено можливість стягнення лише суми боргу
з урахуванням 3-ох відсотків річних та індексу інфляції. Тому вимога позивача
про стягнення таких сум окремо від суми боргу, після ухвалення судом рішення
про стягнення основного боргу, не ґрунтується на законі.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1відхилити. Рішення Луцького міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.

Головуючий:                Судді: