Справа
№ 2-564 / 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в
складі головуючого судді Дубае
Т.В., при секретарі Паламарчук І.І. , Рудіч М.П. , розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Вишнева міська державна нотаріальна контора про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на спадщину, договору дарування будинку та
визнання права власності на 1/2 частину будинку в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до свого брата
ОСОБА_2. про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за
заповітом та визнання за ним права власності на Ул частину будинку АДРЕСА_1.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер їх з
відповідачем батько ОСОБА_4., після смерті якого відкрилася спадщина на Уг
частину вказаного будинку. 5 лютого 1987 року батько заповів усе належне йому
майно в рівних частках своїм синам: позивачеві та відповідачеві. Проте про
існування заповіту позивач дізнався лише у 2006 році, коли звернувся до
нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5., яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2року . Йому стало відомо, що 8 квітня 1998 року відповідач
отримав у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 1/2 частину будинку, що належала батькові, а мати - свідоцтво про
право власності на 1/2 частину як частку в майні подружжя. При цьому вони обоє
у своїй заяві до нотаріальної контори 8 квітня 1998 року повідомили неправдиві
відомості, що крім них спадкоємців немає. 12 березня 2003 року мати подарувала
належну їй 1/2 частину будинку відповідачеві ОСОБА_2. Позивач вважав, що
відповідач порушив його право на спадкування за заповітом батька 1/2 частини
будинку після його смерті, крім того, позивач на час смерті батька був
інвалідом 3 групи, тому просив визнати частково недійсним отримане відповідачем
3 квітня 1998 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом та визнати за
позивачем право власності на 1/2 частину спадкового майна.

В ході
розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги. Посилаючись на те, що 14
листопада 2006 року відповідач подарував своїй дружині ОСОБА_6. спірний
будинок, позивач просив визнати недійсним договір дарування будинку щодо 1/2
частини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що
спадщину після смерті батька отримав відповідно до заповіту та вимог
законодавства, оскільки позивач не вчинив жодної дії, яка б свідчила про прийняття
спадщини, крім того, звернувшись до суду більш, ніж через 12 років, він
пропустив строк позовної давності.

Відповідачка
позов не визнала. Просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків,
дослідивши письмові докази, суд відмовляє в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963року визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини фактично
вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

-2-

В судовому
засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер батько сторін ОСОБА_4.,
після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. 5
лютого 1987 року ОСОБА_4. заповів усе належне йому майно в рівних частках своїм
синам: позивачеві та відповідачеві. Проте позивач ОСОБА_1. не довів, що він
вчинив у шестимісячний строк після смерті спадкодавця будь-які дії, передбачені
ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, які б свідчили про прийняття ним спадщини.
Тому відповідач ОСОБА_1. 8 квітня 1998 року отримав у державній нотаріальній
конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Уг частину будинку, так
як дружина спадкодавця відмовилася від обов"язкової частки на спадщину.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, а також
їх не заперечує позивач, зазначаючи у позовній заяві, що він не вчиняв дій,
передбачених ст.ст.548,549 ЦК України 1963 року, і не міг їх вчиняти, так як не
знав про заповіт батька.

За таких обставин, коли позивач не довів своїх позовних
вимог, як того вимагає ст.60 ЦПК України, суд не знаходить підстав для
задоволення позовних вимог.

Крім того, позивач звернувся до суду більш, ніж через 10
років після смерті батька, тобто пропустивши встановлений законом 6 -місячний
строк для прийняття спадщини та 3-річний строк позовної давності для оспорення
свідоцтва про право відповідача на спадщину, достовірних доказів поважності
причин пропуску встановленого законом строку не навів, а відповідач заперечує
проти позовних вимог також з підстав пропуску позивачем строку позовної
давності.

З вищенаведених підстав не можуть бути задоволені вимоги
позивача про визнання частково недійсним договору дарування у 2006 році
відповідачем будинку своїй дружині, оскільки відповідач мав право на свій
розсуд розпорядитися належним йому будинком.

На підставі ст.ст. 48, 549 ЦК України 1963 року , 215 ЦК України 2003 року, керуючись ст.ст. 60,212-215,218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа Вишнева міська державна нотаріальна контора про визнання
частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, договору дарування будинку
та визнання права власності на Ул частину будинку в порядку спадкування

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.