Справа №-2-489 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

25.04.2007
року                                                                                 м.Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого
судді                                                                 Ю.А.Степаненко

при
секретарі                                                                          М.О.Васюковій

разглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Державна
виконавча служба у Василівському районі Запорізької області, про виключення
майна з акту опису та арешту, -

ВСТАНОВИВ:

В позові вказано, що Василівським районним судом
15.02.2004 року було видано виконавчий лист № 2-555 про стягнення з ОСОБА_3. на
користь ОСОБА_4. аліментів у розмірі ¼  частини його
доходів.

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою їх проживання, але довгий час з ними не
проживає, а мешкає в різних місцях.

14.12.2006   року
було складено акт, в якому вказано, що речей, які б належали

ОСОБА_3, в їх помешканні немає.

02.02.2007 року
держвиконавець зайшла до їх квартири де у присутності понятих склала

акт опису майна, яке належить особисто їм та наклала на
нього арешт.

Всі вказані в опису
речі придбані ними за період з 1976 року по 1986 рік, тобто в той час, коли
відповідач був неповнолітнім та не мав свого заробітку. Описане майно
складається з:

1)
столу письмового (раніше використаного) - 50 грн;

2)
килима коричневого кольору, р/в 1,8 х 1,2м - 60 грн;

3)
тахти р/в - 50 грн;

4)
триляжу р/в  - 30
грн;

5)          килима коричнево-вишневого кольору
р/в   -100 грн;

6)
меблевої стінки (прихожа) р/в малоцінної;

7)
кухонного гарнітуру з 3-х секцій, р/в -120 грн;

8)
столу-тумби р/в
- малоцінного;

9)
дивану р/в   -50
грн;

10)
меблевої стінки р/в
-350 грн;

11)
двох крісел р/в 30 грн х 2 =60 грн;

12)
паласу
3 х 2м р/в - 60 грн;

13)        килиму 2 х 1,5 м р/в   -30 грн

Всього
на суму -960 гривень.

Згідно ст. 50 Закону "Про виконавче провадження" у разі
відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно.

Стаття 59 Закону передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Позивачі
просять суд виключити вказане майно з
акту опису та арешту, а також визнати за ними право спільної власності
на нього.

В судовому засіданні позивачка - ОСОБА_1. позовні вимогни
підтримала з підстав, викладених в позові, просить суд їх задовольнити.

В судовое засідання
позивач - ОСОБА_2 не з"явився, але надав заяву з проханням розглянути
справу у його відсутність, посилаючись на тяжкий стан здоров"я.

В судовому
засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що

ніякого
майна, яке б належало особисто йому, або було придбане ним, у квартирі
АДРЕСА_1, немає. Все те майно, яке увійшло в акт опису та арешту, який є
предметом позову, належить його батькам-позивачам по справі.

В судовому засіданні представник Державної виконавчої
служби у Василівському районі Запорізької області в особі Нікіфорової В.О. не
заперечує проти задоволення позову, пояснивши, що на виконанні в Державній виконавчій
службі знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4.
аліментів. У зв"язку з тим, що ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті
аліментів, державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна, яке
знаходилося у квартирі, в якій боржник зареєстрований. Позивачка пояснювала, що
все майно належить їй та її чоловікові. На сьогоднішній день встановлено, що
майно, яке увійшло до цього акту належить позивачам, тому вона не заперечує
проти задоволення позову.

В судове засідання ОСОБА_4. не з"явилася, але надала заяву з проханням
розглянути справу у її відсутсність, не заперечує проти задоволення позовних
вимог.

В судовому засіданні свідки :ОСОБА_5. та ОСОБА_6.
підтвердили той факт, що все майно, яке увійшло до акту опису та арешту, було
придбано позивачами в період, коли ОСОБА_3. був ще неповнолітнім та не мав
доходу.

Суд, вислухавши пояснення участників процесу, дослідивши матеріали справи,
матеріали виконавчого провадження, повно та всебічно з"ясувавши обставини
справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність,
а також достатність і взаємний зв"язок у сукупності, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню на підставі слудуючого:

Як було встановлено в судовому засіданні і як видно із матеріалів справи,
позивачі перебувають у шлюбі з 16.10.1971 року, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб, копія якого є в матеріалах справи.

В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син-ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження, копія якого є в матеріалах справи.

Позивачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 та є власниками вказаної квартири,
що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та договором
дарування, копії яких є в матеріалах справи.

У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач-ОСОБА_3, що
підтверджується його паспортом, копія якого є в матеріалах справи та
поясненнями участників процесу.

На виконанні Державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької
області знаходиться виконавчий лист, копія якого є в матеріалах справи, виданий
18.02.2004 року Василівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_3. на
користь ОСОБА_4. аліментів у розмірі ¼  частини з усіх
видів його доходу.

16.03.2004 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копія якої є в матеріалах справи, про примусове
виконання цього виконавчого листа.

На підставі ухвали Василівського районного суду від 21.12.2006 року про
примусове проникнення до житла, копія якої є в матеріалах справи, державним
виконавцем було складено 02.02.2007 року акт опису та арешту майна, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 копія акту є в матеріалах справи.

Вказане в цьому акті майно було придбано позивачами під час перебування у
шлюбі в період часу з 1976 року по 1986 рік, що підтверджується поясненнями
участників процесу .

Згідно п.1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження», виконанню
підлягають, в тому числі й рішення судів у цивільних справах.

Згідно ч.І ст.1 Закону України «Про виконавче
провадження», примусове виконання рішень суду покладається на Державну
виконавчу службу.

Права та
обов"язки державного виконавця під час виконання рішення суду передбачені
в ст. 5 Закону, в якій вказано, що державний виконавець зобов"язаний
вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.3 ст. 7 Закону, дії державного виконавця, його
відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих
дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід виконавця можуть бути
оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються
до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Згідно п.іч.1 ст. 18 Закону, державний виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання рішення суду.

Згідно п.1ч.1 ст. 18-1 Закону, виконавчим документом є, в тому числі,
виконавчий лист, що видається судом на підставі рішення суду.

Згідно ч.І ст.20 Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно ч.І ст.21 Закону, виконавчі листи пред"являються до виконання
протягом трьох років.

Згідно ст. 24 Закону, державний виконавець у 3-денний
строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження, в якій встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може перевищувати семи днів та попереджає боржника
про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі
стягнення з нього виконавчого збору і витрат, пов"язаних з провадженням
виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копія постанови про відкриття
виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу,
боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. За заявою
стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення,
державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі
накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його
відчуження. Одночано з винесенням такої постанови державний виконавець може
провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно п.7 ч.І ст.34 Закону, виконавче провадження
підлягає обов"язковому зупиненню у випадку подання до суду позову про
виключення майна з акта опису й арешту.

Згідно ст. 59 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт,
належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання
права на майно і звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до СТ.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумістної власності.

Відповідно до ст.61 СК України, об'єктами права спільної сумістної
власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з
цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві
спільної сумістної власності.

Згідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.І ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 5 7 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги
і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно СТ.58 ч.І ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію
щодо предмета доказування.

Згідно СТ.59 ч2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно ст. 60
ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для

ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або
витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для
справи.

Таким чином, судом встановлено, що майно, яке було включено державним
виконавцем в акт опису та арешту, який є предметом позову, належить на праві
спільної сумістної власності позивачам та не належить відповідачу ОСОБА_3, а
тому воно має бути виключено з цього акту та визнано право спільної сумістної
власності позивачів на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року зі змінами, Інструкцією про проведення
виконавчих дій, зареєстрованою в Міністерстві Юстиції України 15.12.1999 року
зі змінами, ст.ст.60,61,63 СК України, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60,64, 88,208,
209,212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Державна
виконавча служба у Василівському районі Запорізької області, про виключення
майна з акту опису та арешту, -задовольнити.

Виключити з акту опису та арешту від 02.02.2007 року , складеного державним
виконавцем Державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької
області Карнаух І. С все
майно, яке до нього увійшло, а саме: стіл письмовий, килим коричневого кольору,
тахта, триляж, килим коричнево-вишневого кольору, дві меблеві стінки, кухонний
гарнітур, стіл-тумба, диван, два кресла, палас, килим.

Визнати право спільної сумістної власності на вказане майно, а саме: стіл
письмовий, килим коричневого кольору, тахта, триляж, килим коричнево-вишневого
кольору, дві меблеві стінки, кухонний гарнітур, стіл-тумба, диван, два кресла,
палас, килим за ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції та апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд
Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької бласті.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у
строк, вказаний вище, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.