У Х В А Л А

Іменем
України

7 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,      Барсукової
В.М.,

Балюка М.І.,             Косенка В.Й.,
-

розглянувши в
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ЗАТ „Європейський
страховий альянс”, третя особа -                               АКБ СР
„Укрсоцбанк” про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2006
року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від                                27 квітня 2007
року,

встановила:

У жовтні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що 18 квітня 2006 року в ТОВ „Автосаміт ЛТД” придбав автомобіль
„Тойота Королла”, державний номер НОМЕР_1 та 19 квітня 2006 року уклав з АКБ СР
„Укрсоцбанк” кредитний договір № 10-29/1781, в забезпечення умов якого
застрахував зазначений автомобіль на п'ять років в ЗАТ „Європейський страховий
альянс” (поліс страхування 106К № 010533 від 19 квітня 2006 року).

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється виплатити страхове
відшкодування за ремонт автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 13 травня 2006 року на вул. Прорізній, 8 у м. Києві, просив стягнути з
відповідача 4 602 грн. 38 коп. страхової виплати та 538 грн. 48 коп. штрафних
санкцій.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2007 року,
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від                           28 листопада 2006
року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2007 року та ухвалити нове
рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права.

Касаційна скарга ОСОБА_1  підлягає
частковому задоволенню, а судові рішення - скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від                     18 квітня 2006 року
ОСОБА_1 придбав у ТОВ „Автосаміт ЛТД” автомобіль “Тойота Королла”.

19 квітня 2006 року він уклав з АКБ СР “Укрсоцбанк” кредитний договір         № 10-29/1781 для оплати придбаного
автомобіля, на виконання умов п. п. 3.3.3. якого ОСОБА_1 уклав із ЗАТ
“Європейський страховий альянс” договір страхування зазначеного автомобіля від
19 квітня 2006 року № 2001684.

13 травня 2006 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаному
автомобілю було завдано механічних пошкоджень, з метою усунення яких                 ТОВ “Автосаміт ЛТД” були
виконані ремонтні роботи вартістю 5 177 грн. 70 коп.

Листом від 30 червня 2006 року № 2248 ЗАТ “Європейський страховий альянс”
відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди виходили з того,
що право на одержання страхового відшкодування за  договором страхування належить Київській
міській філії АКБ “Укрсоцбанк”, оскільки вона є вигодонабувачем за цим
договором.

Однак, висновок судів не відповідає вимогам закону і матеріалам справи з
наступних підстав.

Пред'являючи позов до ЗАТ
„Європейський страховий альянс” про стягнення страхового відшкодування,  ОСОБА_1 посилався на те, що повністю оплатив
вартість ремонтних робіт зазначеного автомобіля та погасив заборгованість перед
АКБ СР “Укрсоцбанк” за договором кредиту від 19 квітня 2006 року № 10-29/1781, надавши
суду на підтвердження своїх доводів відповідні квитанції і довідку
Ленінградського відділення АКБ СР “Укрсоцбанк” від 21 грудня 2006 року                     № 037-07/526 (а.с. 83-96).

Всупереч вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України суди не перевірили і не дали
оцінки доводам позивача і наданим ним доказам про погашення кредиту і у зв'язку
з цим відмову вигодонабувача - АКБ СР “Укрсоцбанк” від свого права на отримання
страхового відшкодування.

Між тим, встановлення цього факту має суттєве значення для правильного
вирішення спору, виходячи з положень п. 4 ст. 636 ЦК України, відповідно до
якого якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору,
сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися
цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції допущено порушення норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, і ці порушення не були усунені апеляційним судом, у зв'язку з чим
судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338
ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2007 року скасувати, передати
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
Л .І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М.
Барсукова

В.Й. Косенко