СПРАВА №2-1804
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
квітня 2007 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі: головуючого
судді Юр*євої A.M.

при секретарі
Галда С.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання
права власності на торгівельний павільйон Літ. „Б-1", що знаходиться за
АДРЕСА_1, та складається з приміщень: №1 (торгівельний зал - 25,5 кв.м.), №2
(склад - 15,0 кв.м.), №3 (рюмочна - 20,8 кв.м.), №4 (коридор - 1,3 кв.м.), №5
(санвузол - 1,7 кв.м.), №6 (пиріжкова - 12,0 кв.м.), №7 (торгівельний зал -
38,6 кв.м.), загальною площею 114,9
кв.м.; право власності на склад Літ. „В-1", що знаходиться за АДРЕСА_1, та складається з
приміщення №1 (склад - 44,5 кв.м.),
загальною площею 44,5 кв.м. При цьому позивач обґрунтовує свої позовні вимоги
тим, що 28.11.2002р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про спільну
діяльність, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язався здійснити роботи з
замовлення та оплати робочого проекту торгівельного комплексу по АДРЕСА_1 та
інших погоджувальних документів, а позивач зобов'язався організувати та оплатити
будівництво торгівельного комплексу по АДРЕСА_1 протягом 4 місяців з моменту
підписання цього Договору. Позивач також вказує, що всі належні грошові кошти
за договором про спільну діяльність ним були сплачені ОСОБА_2, таким чином він,
на думку позивача, повністю виконав свої зобов'язання за договором та набуває
право власності на торгівельний комплекс по АДРЕСА_1. Однак, позивач вказує, що
14 березня 2007 року ним було
отримано технічні паспорти на торгівельний павільйон та склад по АДРЕСА_1, де
вказані у розділі власники крім нього, ще й ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а 15 березня
2007 року, як зазначає позивач, він отримав від ОСОБА_2 листа про невизнання
його права стати власником торгівельного комплексу по АДРЕСА_1. Позивач вважає
таке звернення необгрунтованим посилаючись на те, що саме ним було виконано
будівництво торгівельного павільону Літ. „Б-1", що складається з
приміщень: №1 (торгівельний зал - 25,5 кв.м.), №2 (склад - 15,0 кв.м.), №3
(рюмочна - 20,8 кв.м.), №4 (коридор - 1,3 кв.м.), №5 (санвузол - 1,7 кв.м.), №6
(пиріжкова - 12,0 кв.м.), №7 (торгівельний зал - 38,6 кв.м.), загальною площею
114,9 кв.м., та складу Літ. „В-1", що складається з приміщення №1 (склад -
44,5 кв.м.), які розташовані по АДРЕСА_1. Між собою, як вказує позивач,
відповідно до договору про спільну діяльність позивач та відповідачі вирішили,
що власником створених приміщень є ОСОБА_1.

В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
у попереднє судове засідання не з'явились, просили розглянути справу по суті
за їх відсутності та задовольнити позов ОСОБА_1

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

2

Відповідно до ч.4
ст. 130 ЦПК України, при
визнанні позову ухвалюється
судове рішення в
порядку, встановленому ст.
174 цього ж Кодексу. Згідно з
ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову, суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п. 1.1. Договору про
спільну діяльність від 28.11.2002р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,сторони
за даним договором зобов'язуються шляхом об'єднання майна і зусиль спільно
діяти для досягнення наступної спільної мети: організація проектування,
погодження та будівництво торгівельного комплексу по АДРЕСА_1. Відповідно до
домовленостей між сторонами відповідно до п.3.1 Договору ОСОБА_2 зобов'язався
здійснити роботи з замовлення та оплати робочого проекту торгівельного
комплексу по АДРЕСА_1 та інших погоджувальних документів, а відповідно до
п.4.1. договору ОСОБА_1 зобов'язався організувати та оплатити будівництво
торгівельного комплексу по АДРЕСА_1 протягом 4 місяців з моменту підписання цього договору / а.с.5-.7/.

Відповідно до листа від 28.09.2000р. робочий проект було погоджено з ГКП
„Харківкомуночиствод"/ а.с.11/.

Відповідно до листа Управління з будівництва, ремонту та реконструкції
міста від 30.08.2001р. управління погодило будівництво торгівельного комплексу
по АДРЕСА_1/ а.с.12/.

Відповідно до висновку №301-33 від 23.11.2000 р. щодо відводу земельної
ділянки під будівництво Харківська міська СЕС погодила можливість будівництва
торгівельного комплексу по АДРЕСА_1, а відповідно до висновку №203-33 від 20.08.01р.
погодила робочий проект /
а.с.13,16/.

Відповідно до експертного висновку ЗДПО-7 від 10.08.01р. №7/404 у
проектно-кошторисній документації будівництва не виявлено порушень вимог
пожежної безпеки/ а.с.18/.

Згідно з актом державної технічної комісії про прийняття закінченого
будівництвом об'єкта в експлуатацію, Державна технічна комісія 28.12.2002р.
прийняла до експлуатації торгівельний комплекс по АДРЕСА_1                  / а.с.23,24/.

Зазначений акт про прийняття в експлуатацію було затверджено рішенням ВК
Харківської міської ради від 29.01.2003р. №92. / а.с.22/.

Таким чином, торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 було закінчено
будівництвом та введено в експлуатацію 29.01.2003р.

На підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2003р. ОСОБА_4 передала
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 всі права на закінчені будівництвом нежитлові
приміщення по АДРЕСА_1.

Такий перехід прав був визнаний і Харківською міською
радою, відповідно до рішення від 24.12.2003р. №276/03, де зазначено, що земельна
ділянка для експлуатації та обслуговування торгівельних павільйонів АДРЕСА_1
надається ОСОБА_2. На підставі рішення Харківської міської ради 03 серпня 2004
року було укладено Договір оренди земельної ділянки між Харківською міською
радою Харківською області та ОСОБА_2 / а.с.27-29/.

03 серпня 2004 року між Управлінням земельних відносин ВК
Харківської міської ради та ОСОБА_2 було укладено акт приймання-передачі
земельної ділянки/ а.с.25/.

Відповідно
до технічного паспорта ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 є власниками торгівельного павільйону Літ. „Б-1", що
знаходиться за АДРЕСА_1, та складається з приміщень: №1 (торгівельний зал -
25,5 кв.м.), №2 (склад - 15,0 кв.м.), №3 (рюмочна - 20,8 кв.м.), №4 (коридор -
1,3 кв.м.), №5 (санвузол - 1,7 кв.м.), №6 (пиріжкова - 12,0 кв.м.), №7
(торгівельний зал - 38,6 кв.м.), загальною площею 114,9   кв.м.,   а
також   складу   Літ.
„В-1",   що   знаходиться
за   АДРЕСА_1, та складається з
приміщення №1 (склад - 44,5 кв.м.),
загальною площею 44,5 кв.м.
Однак, відповідно до п.7.1.1. Договору про спільну діяльність від 28.11.2002р.
ОСОБА_1 після виконання всіх зобов'язань за цим договором набуває право
власності на торгівельний комплекс по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК
України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно, ч.
2 ст.331 ЦК України
передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення
майна). Всі сторони погоджуються з тим, що саме позивач є власником збудованого
нерухомого майна. Будівництво було завершено у грудні 2002 року, відповідно
до акту введення в експлуатацію. Будівництво було погоджено зі всіма контролюючими
органами державної влади та місцевого самоврядування. Збудоване нерухоме майно
не є самовільним, а земельна ділянка самовільно зайнятою.

Відповідно до ст.12 Закону України „Про власність" праця громадян є
основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права
власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці,
підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

Суд
вважає, що визнання відповідачами пред*явленного позову не суперечить закону,
не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130,174
ЦПК України , ст.331 ЦК України, ст.12
Закону України „Про власність", -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на торгівельний
павільон Літ. „Б-1", що знаходиться за АДРЕСА_1, та складається з
приміщень: №1 (торгівельний
зал - 25,5 кв.м.), №2 (склад - 15,0 кв.м.), №3 (рюмочна - 20,8 кв.м.), №4 (коридор - 1,3 кв.м.), №5 (санвузол - 1,7 кв.м.), №6 (пиріжкова - 12,0 кв.м.), №7 (торгівельний
зал - 38,6 кв.м.),
загальною площею 114,9 кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на склад Літ.
„В-1", що знаходиться за АДРЕСА_1,
та складається з приміщення №1
(склад - 44,5 кв.м.),
загальною площею 44,5 кв.м.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.