Справа № 22ц-1169/2007 р.                                                      Головуючий в першій
інстанції Лемешко А.С.
Категорія 5                                                                              Доповідач в апеляційній
інстанції  Зотов B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 листопада
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду міста Севастополя у складі:

головуючого      -  Клочка В.П.,

суддів                                -  Зотова B.C., Сундукова В.М.,

при секретарі
-  Баран М.Л., за участю позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, 3-я особа - відділ
паспортної реєстрації Нахімовського РВ
УМВС України в м. Севастополі про усунення перешкод в користуванні власністю
шляхом виселення і зняття з реєстрації та зустрічними позовами ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору дарування, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом вселення, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення місцевого суду Нахімовського
району м. Севастополя від 25 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду

з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і просив усунути перешкоди в користуванні власністю:
квартири

АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 та зняття з реєстраційного обліку за
вказаною адресою ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_1, ОСОБА_3,
посилаючись на те, що він на підставі договору дарування являється власником
цієї квартири, а відповідачі перешкоджають
йому в здійсненні його права власності.

У листопаді 2005 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 і просили визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між відповідачами, посилаючись на те, що
договір укладений в порушення чинного законодавства.

У лютому 2007
року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним  позовом
до  ОСОБА_1  і
просила    визнати

2

зазначений   договір
дарування квартири недійсним,
укладений як удаваний правочин.

У квітні 2007
року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 і просив усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою і вселити його у зазначену квартиру.

Рішенням
місцевого суду Нахімовського району м. Севастополя від 25 квітня 2007 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 задоволений
частково. Постановлено усунути перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні власністю квартирою АДРЕСА_1 шляхом
зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_3
У решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_3- відмовлено.

Додатковим рішенням місцевого суду Нахімовського району м. Севастополя
від 03 серпня 2007 року вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, просять рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права,
справу направити до суду першої інстанції
на новий розгляд.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до
ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 відповідно до договору дарування
квартири АДРЕСА_1 від 22 грудня 2004р. подарувала
квартиру ОСОБА_1 (арк.с. 4). Сторони оцінили дарунок в 3
908грн.

Після укладання договору дарування ОСОБА_1, разом із сім'єю переїхав з
Росії до України та у травні 2005р. посилився у спірній квартирі, зробив ремонт, тобто фактично прийняв дар.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позивач
ОСОБА_1 у визначеному законодавством порядку став власником квартири АДРЕСА_1, тому має право вимагати усунення будь-яких перешкод у користуванні власністю.

Доводи ОСОБА_2 про те, що укладений договір від 22 грудня 2004р. між нею та ОСОБА_1 є притворною угодою, оскільки замість
договору дарування був укладений договір купівлі-продажу з відстроченням платежу, судова колегія не може прийняти до
уваги, так як це не змінює положення сторін і
власником спірної квартири все одно залишається ОСОБА_1

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно незаконного його виселення з квартири, судова колегія не може
прийняти до уваги, оскільки він власником спірної квартири не був, а права
членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, тобто
з припиненням для власника права власності
на жиле приміщення члени його сім'ї
також втрачають право користування  цим
приміщенням.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального

3

права,  які
призвели  або  могли призвести    до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ст. 307, 308, 313, п. 1 ст. 314,315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення місцевого суду Нахімовськбго району м. Севастополя від 25
квітня 2007р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.