Справа № 22-ц-1076.      Головуючий у 1 -й інстанції- Карпович В .Д.
Доповідач-Суханова Є.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29  березня  2007 року
колегія  суддів  судової палати з  цивільних справ Апеляційного суду Київської
області у складі:

головуючого-Приходька
К.П.,

суддів-Суханової
Є.М., Воробйової Н.С.,

при секретарі-
Якимець Ю.В.,

розглянула матеріали з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Яготинського районного суду від 4 січня 2007 року по справі з позовом
Ліквідаційної комісії Акціонерного банку „Аллонж"
до ОСОБА_1 про стягнення коштів;

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Яготинського районного суду від 4 січня 2007 року було задоволено позов
позивача.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ліквідатора АБ „Аллонж"
в Головному Управлінні Національного Банку України 678 717 грн. 58 коп.

Звернуто
стягнення на заставлене майно на суму 900 000 грн. які знаходяться на рахунку
1 в Акціонерному банку „Аллонж"
на користь ліквідатора АБ „ Аллонж"
в Головному Управлінні Національного банку України. Не погодившись з висновками
наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Колегія
суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована
та не підлягає задоволенню.

Суд, на
підставі зібраних по справі доказів встановив, що між сторонами 24.09.2003 року
було укладено кредитний договір за № 655 відповідно до якого АБ „Аллонж" зобов'язувався
надавати відповідачу на строковій основі грошові суми з виплатою 15 відсотків
річних, а відповідач зобов"язувався належним чином використовувати ці суми
та сплачувати річні відсотки за користування кредитом та повернути кошти у
встановлений термін.

Відповідно
до даної угоди відповідачем було отримано в АБ „Аллонж" слідуючи суми 24.09.2003
року-175000 грн.;25.09.2003 року-187345,5 грн.,26.09.2003 року-389842,99
коп.29.09.2003 року 66 838,51 грн.30.09.2003 року 30 000 грн. та 1.10.2003 року
-50 973 грн., а всього 900 000 грн.

Під час даної угоди, сторони неодноразово укладали
додаткові угоди, згідно яких змінювали порядок кредитного договору та кінцевий
строк його повернення. Всього, протягом року було укладено 5 додаткових угод.

Відповідно до
додаткових угод від 4.11.2003 року та від 25.05.2004 року-виконання
позичальником зобов'язань по цьому договору забезпечується порукою згідно
договору поруки від 24.09.2003 року. Поручителем є ВАТ „ЗТО „ПРОДЄКСПОРТ"
в особі в.о . голови правління ОСОБА_1 ( відповідача та апелянта).

Відповідно до
договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за
виконання боржником всіх зобов'язань останнього, як існуючих на той час так й
тих, що можуть виникнути в майбутньому за договором про відкриття кредитної
лінії.

Згідно договору
застави майнових прав від 29.06.2004 року, заставодавцем є ВАТ
„ПРООДЄКСПОРТ". Предметом застави є право вимоги на кошти в розмірі 900
тис. грн., які знаходяться на поточному рахунку в АБ „Аллонж".

Проте відповідач
в порушення умов угоди, кошти передбачені даною угодою АБ „Аллонж" не повернув.

Заборгованість
відповідача перед АБ „Аллонж"
станом на 1.09.2006 року складають слідуючи суми: заборгованість по
кредиту-900000, заборгованість по відсотах 348941,06 грн. пеня по кредиту 278
399 , пеня по відсотках 51376, всього сума заборгованості складає 1 578 717,58
грн.

Постановою
Правління Національного банку України від 28.04.2006 року наданий час
проводиться процедура ліквідації АБ „Аллонж".

Суд обгрунтовано
визначив, що дані правовідносини регулюються чинним законодавством.

Зокрема, ст.
526,1054 ЦК України,
які регламентують, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавста, а
за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до
ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банка або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти.

Відповідно до
ст. 1055 ЦК України,
кредитний договір укладається в письмовій формі, тобто колегія суддів
встановила, що позивачем виконанні всі умови за договором та чинним
законодавством, але відповідач своїх обов'язки не виконав, що й призвело до
задоволення позовних вимог позивача.

Намагаючись
спростувати висновки суду, апелянт приводить як підставу для скасування рішення
суду, що відповідач не був присутній в судовому засіданні, що не може бути
прийнято колегією суддів до уваги, бо сам відповідач з апеляційною скаргою, за
захистом своїх прав не звернувся.

Далі, послався
на те, що гроші, на які суд наклав стягнення належать ВАТ „Продєкспорт",
яка не була залучена в якості сторони по справі, що також суд не може прийняти
до уваги, бо зазначена особа, якщо вважає, що прийнятим рішенням порушенні її
права мала можливість звернутись до суду з апеляційною скаргою, що передбачено
ст. 311 ч.1п.4 ЦПК України.

Апелянт також
послався на те, що суд неправильно визначив назву позивача, що колегія суддів
не приймає до уваги, бо по-перше;- апелянт не надав доказів іншої назви
позивача; по-друге, ця підстава не передбачена, як підстава для скасування
рішення суду та може бути усунена (в разі доведення) іншим процесуальним
шляхом.

Інших підстав
апелянт не навів, колегія суддів не встановила, що вони можуть призвести до
скасування рішення суду, апеляційна скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

На підставі
наведеного, керуючись ст. 305-311 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Яготинського районного суду від 4 січня 2007
року залишити без змін. Ухвала
набирає  законної сили  з
моменту  проголошення  та
може  бути оскаржена протягом двох
місяців до Верховного Суду України.