АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
- 22 ц - 467                                                 Головуючий
року                                                                                      Андрущенко
Суддя-доповідач: Омельченко Л.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року березня місяця 27 дня м.  Полтава
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого:
судді Омельченко Л.М.

Суддів:
Триголова В.М. ,  Бондаревської С. М.

при секретарі:
Коротун І.В.

з участю
адвоката ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.  Полтави
від 28 вересня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,  ОСОБА_2,
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  заподіяної в результаті дорожньо-транспортної
пригоди

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М. ,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2004
року ОСОБА_4  звернувся в суд з вище
вказаним позовом.

Посилався
на те,  що 18.06.2004 року з вини ОСОБА_5
сталася дорожньо-транспортна пригода,  в
результаті якої позивачу завдано легкі тілесні ушкодження здоров'я та
пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль КАМАЗ-54112 держ
номерний знак НОМЕР_1.

Згідно
висновку товарознавчої експертизи № 5462 від 27.07.2004 року вартість ремонту
автомобіля КАМАЗ становить
41268 грн. 23 коп.

У
зв'язку з тим,  що ОСОБА_5 під час ДТП загинув,  кримінальну справу було закрито на
підставі  ст.  6 п.8 КПК України - у зв'язку зі смертю
винної особи.

Після
смерті останнього спадкоємцями на його частку в майні - 1/4 частини АДРЕСА_1 є
його дружина ОСОБА_3 та діти -ОСОБА_2 і ОСОБА_2

Посилаючись
на вищевказане,  позивач просив стягнути
з відповідачів на його користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 41268 грн. 23
коп.,  а також моральну шкоду в сумі 5000
грн.,  яка виразилася в отриманому під
час ДТП нервовому стресі,  фізичних та
психічних стражданнях,  страху керування
автомобілем,  порушенням звичного ритму
життя через неможливість використовувати автомобіль,  який був джерелом отримання прибутків.

У
березні 2005 року ОСОБА_4  доповнив
позовні вимоги і прохав стягнути з відповідачів матеріальну шкоду,  яка виразилася в недоотриманні ним прибутку
на суму 24334 грн.,  витрат по утриманню
автомобіля на стоянці - 800 грн.,
витрат,  понесених у

2

зв'язку з поїздками в слідчі органи - 440 грн.
і витрат на придбання ліків - 45 грн.,  а
також збільшив розмір моральної шкоди до 10000 грн.,  крім заявленої раніше суми.

У квітні
2005 року позивач збільшив свої вимоги і просив стягнути з відповідачів
додатково кошти за недоотриманий прибуток - 24967 грн. та витрати на поїздки до
слідчого в сумі 1691 грн.

У
березні 2006 року ОСОБА_4  доповнив позов
вимогами про стягнення з відповідачів додатково 9286 грн. матеріальної шкоди за
пошкоджений в результаті ДТП
напівпричеп та 975 грн. за проведення експертизи,  а всього просив стягнути на його користь
матеріальну шкоду в сумі 103324 грн. 23 коп. і моральну в сумі 15000 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Полтави
Полтавської області від 28 вересня 2006 року постановлено позов ОСОБА_4  до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 і ОСОБА_2 про відшкодування шкоди частково задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ОСОБА_2 солідарно на користь
ОСОБА_4 52925 грн. 17 коп.
в рахунок відшкодування матеріальної шкоди,
в іншій частині відмовити за безпідставністю.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ОСОБА_2 солідарно державне
мито в розмірі 529 грн. 25 коп. та витрати з інформаційно-технічного
забезпечення в розмірі 30 грн.

Згідно
додаткового рішення Ленінського районного суду м.  Полтави Полтавської області від 19 січня 2007
року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
до ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

В
апеляційному порядку рішення місцевого суду від 28 вересня 2006 року оскаржив
ОСОБА_2.

Апелянт
просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в
задоволенні його вимог,  посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи і вимогам матеріального та
процесуального права.

В
засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу і
просив її задовольнити,  відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали скаргу і також прохали скасувати рішення суду першої
інстанції.

Позивач
ОСОБА_4  в засідання апеляційного суду не
з'явився,  хоча належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги
приходить до висновку про часткове її задоволення.

Згідно  ст.
303 ч.3 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги,  якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або
порушення норм процесуального права,  які
є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно
до вимог  ст.  309 ч.1 п. 4 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом
першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи та
матеріалів кримінальної справи № 73040148 по факту ДТП з участю водіїв
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,  закритої
провадженням за  ст.  6 п.8 КПК України,  що 18.06.2004 року з вини ОСОБА_5 сталася
дорожньо-транспортна пригода,  в
результаті якої останній загинув,  а
ОСОБА_6  отримав тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості,  а пасажир
ОСОБА_4  - легкі тілесні ушкодження,  що потягли короткочасний розлад здоров'я.
Крім того,  останньому,  як власнику автомобіля КАМАЗ - 54112 держ.
номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепа „Трейлер",  заподіяно матеріальну шкоду у зв'язку з
пошкодженням даного транспорту на суму відповідно 41268 грн. 23 коп. і 9286
грн. 20 коп. (а.с.  11,  13,
145-150).

Також
правильно з'ясовано,  що крім зазначеної
вище матеріальної шкоди ОСОБА_4  завдано
шкоду у зв'язку з його витратами на придбання ліків - 35 грн. 24 коп.,  на проведення слідчих дій - 560 грн. 50
коп.,  а також 800 грн. - тримання
автомобіля на стоянці і витрат за проведення експертиз та інших судових витрат
- 1535, 50 грн.,  а всього на суму 2370
грн. 74 коп.

3

Встановивши
зазначені обставини,  а також те,  що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його
сини - ОСОБА_2 і ОСОБА_2 та що вартість нерухомого спадкового майна перевищує
завдану ОСОБА_4  матеріальну шкоду,  місцевий суд дійшов вірного висновку про
можливість стягнення з відповідачів даної шкоди.

Разом з
тим,  вирішуючи питання про покладення на
ОСОБА_7 і ОСОБА_7 відповідальності по відшкодуванню майнової шкоди,  яка була завдана позивачу ОСОБА_4  ОСОБА_5,
судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права.

Згідно
ч.4  ст.
1231 ЦК України
майнова та моральна шкода,  яка була
завдана спадкодавцем,  відшкодовується
спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна,  яке було одержане ними у спадщину.

Як
вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.12.2004
року,  ОСОБА_7 та ОСОБА_7 успадкували
після смерті свого батька по 1/2 частині спадкового майна. Тому вони,  як спадкоємці повинні нести дольову,  а не солідарну відповідальність.

В такому ж
порядку з цих відповідачів підлягають стягненню всі судові витрати.

За таких
обставин,  рішення в частині стягнення з
ОСОБА_2 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
матеріальної шкоди і судових витрат підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення.

В
частині відмови ОСОБА_4  у задоволенні
його позову про стягнення з відповідачів суми моральної шкоди,  недоотриманого прибутку,  вартості благодійного внеску,  квитанцій по проїзду,  а також відмови в задоволенні позову до
ОСОБА_3 судові рішення є законними,
обґрунтованими і не оскаржуються сторонами,  тому підлягають залишенню без змін.

Доводи
апеляційної скарги про відсутність вини ОСОБА_5 у заподіянні шкоди ОСОБА_4  спростовуються матеріалами справи,  тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309 ч.1 п.4, 313,  314,  316 ЦПК України,  колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Полтави
Полтавської області від 28 вересня 2006 року в частині солідарного стягнення з
ОСОБА_2 і ОСОБА_2 матеріальної шкоди,  а
також державного мита і витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи скасувати.

Постановити в
цій частині нове рішення.

Стягнути
з ОСОБА_2 та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 по 25694 грн. 83 коп.3 кожного в
рахунок відшкодування матеріальної шкоди і по 767 грн. 75 коп. судових
витрат,  а всього стягнути з відповідачів
по 26462 грн. 58 коп.3 кожного.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ОСОБА_2 по 256 грн. 95 коп.
державного мита на користь держави і по 15 грн. витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи.

В іншій частині
рішення місцевого суду - залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом
двох місяців з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.