Справа № 22-а-217/ 2007 року                                Головуючий 1 інст.-
Доповідач-  Котелевець А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25
квітня року 2007 року
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого    -
Коростійової В.І.,

суддів -               Кіпенко І.С.,
Котелевець А.В.,

при секретарях -
Полубан СМ., Гайворонської
І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Банківського районного суду Харківської області від 6 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

В травні 2005 року ОСОБА_2
звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди.

В уточнених
позовних вимогах позивач вказав, що під час розгляду Коломацьким районним судом
Харківської області цивільної справи за його позовом до Коломацького
виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення
заробітної плати ОСОБА_1, як представник відповідача, поширила серед учасників
процесу відомості щодо нього як начальника Коломацького ВУЖКГ, які не
відповідають дійсності і ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, а
саме: про існування позивача за рахунок колективу Коломацького ВУЖКГ та намір
пограбувати останнього; про примушування водія ОСОБА_3. виконувати поїздки для
особистих потреб керівника цього підприємства та проведення робіт в помешканні
позивача слюсарем ОСОБА_4.; про привласнення комплектності кузову автомобіля
«Москвич», придбаного за бюджетні кошти; про придбання автомобіля за безцінок;
про проведення його на пенсію в 1989
році і дарування при цьому цінних подарунків; про необхідність надання
матеріальної допомоги при звільненні тільки з залишку прибутку; про присутність
позивача в судовому засіданні 25
березня 1998 року і
наявність його особистого підпису під протоколом; про розшук ОСОБА_2. міліцією
на протязі трьох днів для передачі справ щодо керівництва Коломацького ВУЖКГ.
Такими діями йому заподіяно моральних страждань.

Посилаючись на
вказані обставини, просив зобов'язати ОСОБА_1 публічно принести перед ним
вибачення та стягнути з відповідачки на його користь 1 650 грн. 00 коп. моральної
шкоди і 350 грн. 00 коп. судових
витрат.

Відповідачка
позов не визнала, посилаючись на те, що промова, з якою вона виступила у
судових дебатах, є дещо емоційною, але такою, на яку заслуговує позивач.

Представник
Коломацького ВУЖКГ в особі свого представника із позовом не погодився,
посилаючись на його безпідставність.

2

Рішенням
Банківського районного суду Харківської області від 6 листопада 2006 року позов
ОСОБА_2. задоволений частково.

Недостовірними
та такими, що принижують честь і гідність ОСОБА_2., визнані наступні відомості,
поширені ОСОБА_1. в її
виступі в судовому засіданні Коломацького районного суду Харківської області 9 червня 2004 року: про
примушування з боку ОСОБА_2. під час роботи ним на посаді начальника
Коломацького ВУЖКГ водія ОСОБА_3. виконувати поїздки для особистих потреб
керівника; про існування ОСОБА_2. за рахунок колективу Коломацького ВУЖКГ; про
привласнення ОСОБА_2. комплектності кузову автомобіля «Москвич», придбаного за
бюджетні кошти; про намір з боку ОСОБА_2. пограбувати колектив ВУЖКГ.

ОСОБА_1 зобов'язана вибачитись перед ОСОБА_2.

Зі ОСОБА_1
стягнуто на користь ОСОБА_2. моральну шкоду у розмірі 500 грн. 00 коп., а на
користь держави - судові
витрати на загальну суму 32
грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими; порушення норм процесуального та матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_2. і задоволення її зустрічного позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких
підстав.

Задовольняючи
частково позов, суд першої інстанції вважав встановленим факт поширення ОСОБА_1
в її виступі в судовому засіданні Коломацького районного суду Харківської
області 9 червня 2004 року відомостей,
що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2. Однак погодитись з
таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.
1 ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та
/або/ членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також
на спростування цієї інформації.

Конституційний
Суд України в своєму рішенні від 10
квітня 2003 року № 8-рп/2003
зазначив, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні
відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами,
передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до
громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це
законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися
поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.
Проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу
вираження поглядів і критику стосовно дій /бездіяльності/ посадових та
службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав
людини. Застосовуючи положення статті 10
Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах
«ОСОБА_5 проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює,
що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути
ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому,
якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути
готовими до критичного реагування з боку суспільства. Позов стосується
спростування недостовірної інформації, поширеної ОСОБА_1 під час розгляду
Коломацьким районним судом Харківської області 9 червня 2004
року цивільної справи за позовом ОСОБА_2. до Коломацького виробничого
управління житлово-комунального господарства про стягнення заробітної плати /а.
с. 4-7/.

3

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції не врахував, що у даному випадку не можна застосовувати
ст. 277 ЦК України,
оскільки відомості, викладені відповідачкою, є лише критичною оцінкою певних
фактів, що мали місце, на її думку, в роботі позивача, і не можуть бути підставою
для задоволення вимог про компенсацію моральної шкоди.

З огляду на це,
підстав для задоволення позову ОСОБА_2. про спростування недостовірної
інформації та відшкодування моральної шкоди немає.

Посилання в
апеляційній скарзі про необхідність задоволення зустрічного позову ОСОБА_1. про стягнення з
ОСОБА_2. моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ухвалою
суду першої інстанції було постановлено вирішувати питання про прийняття такої
заяви в самостійному провадженні /а. с. 119-120/.

Керуючись ст.
ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 2, 3, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Банківського районного суду Харківської області від 6 листопада 2006 скасувати.

В позові ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної
шкоди - відмовити

Рішення набирає
чинності негайно і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду України.