в 1 інстанції Черкасенко Т.Г.
Категорія № 39
4                        Доповідач - Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

08  серпня
2007  року     колегія
суддів  судової палати  в
цивільних  справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -                                 судді Неклеси
В.І.

суддів: -                    Митрофанової Л.В.,
Братіщєвої Л.А.

при секретарі -                                Юровській О.Ю.

за участю:
позивачки ОСОБА_1, представника відповідача Державної організації Криворізьке
міське державне Об*єднання телебачення і радіомовлення Дніпропетровської
обласної державної телерадіокомпанії-Нечаєва Антона Васильовича.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу
від 29 січня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Державної організації Криворізьке
міське державне Об*єднання телебачення і радіомовлення Дніпропетровської
обласної державної телерадіокомпанії про поновлення на роботі, стягнення оплати
за час вимушеного прогулу і компенсації за завдану моральну немайнову шкоду,
-

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2006 року
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної організації Криворізьке
міське державне Об*єднання телебачення і радіомовлення Дніпропетровської
обласної державної телерадіокомпанії про поновлення на роботі, стягнення оплати
за час вимушеного прогулу і компенсації за завдану моральну немайнову\
шкоду,  посилаючись на те,  що з 01.09.1994 року по

22.09.2005 року
працювала у відповідача на посаді редактора та була звільнена

згідно наказу
№157 від 22.09.2005 року за п.3 ст.40 КЗпП України, який вона

оспорила в суді.

23.12.2005 року
представник відповідача в судовому засіданні запропонував

укласти мирову
угоди з умовами, що відповідач визнав її позовні вимоги у

повному   обсязі.
За  її  клопотанням
справу  слуханням   було
відкладено  до

25.01.2006 року
з тих підстав, що їй для укладення мирової угоди з відповідачем

необхідно було
отримати консультацію адвоката.

25.01.2006 року
вона у суді отримала копію наказу, згідно якого поновлена

на роботі з
27.12.2005 року, тому справу про поновлення її на роботі

провадженням
закрито та вийшла на роботу 26.01.2006 року. Однак, 27.01.2006

року, наприкінці
робочого дня відповідач вручив  наказ №24
від 27.01.2006 року про звільнення її за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул з
27.12.2005 року по 26.01.2006 року.

Протягом
слухання справи позивачка доповнювала свої позовні вимоги, вважала, що її
звільнення було незаконним і просила суд поновити її на роботі на посаді
редактора Державної організації Криворізьке міське державне Об*єднання
телебачення і радіомовлення Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії, скасувавши наказ №24 від 27.01.2006 року про звільнення з
займаної посади згідно ст.40 п.4 КЗпП України.

Стягнути з
відповідача на її користьзаробіток за період з 27.12.2005 року по вересень 2006
року 4055,94 грн.

Так як,
незаконними діями відповідача їй спричинено моральні страждання, оскільки в неї
погіршало здоров*я, крім заробітної плати інших доходів немає, просила суд
стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди-10000 грн.

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної організації Криворізьке міське державне
Об* єднання телебачення і радіомовлення Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного
прогулу і компенсації за завдану моральну немайнову шкоду- відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог з тих підстав, що суд першої інстанції при
ухваленні рішення не з*ясував обставин які стали підставою для її звільнення.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення на
підставі п.Зч.1 ст.309 ЦПК України з наступних підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача з 01.09.1994 року по
22.09.2005 року на посаді редактора та була звільнена згідно наказу №157 від
22.09.2005 року за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без
поважних причин посадових обов*язків.

Вважаючи своє
звільнення незаконним ОСОБА_1 у жовтні 2005 року звернулась до суду про
поновлення її на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу.

Відповідач
визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та в судовому засідання 23.12.2005 року в суді
першої інстанції запропонував ОСОБА_1 про поновлення її на роботі. Тому, не
приступивши до роботи до 27.01.2006 року позивачка ОСОБА_1 допустила прогул без
поважних причин за що була звільнена згідно наказу №24 від 27.01.2006 року за
п.4 ст.40 КЗпП України.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що
позивачка 23.12.2005 року достовірно знала про поновлення її на роботі, крім
того, 29.12.2005 року повторно відповідачем повідомлена про поновлення її на
роботі телеграмою, але до роботи до 27.01.2006 року не приступила, тому суд
першої інстанції дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КЗпП
України є законним.

Проте, на думку
колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Відповідно до
п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути
розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу в
тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без
поважних причин.

При ухваленні
рішення суду першої інстанції слід було керуватися роз*ясненями даними в п.22
Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року зі змінами\
"Про практику розгляду судами трудових спорів", де вказано, що у
справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з*ясувати, в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання
трудового договору за п.п. 3,4,7,8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані
власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148,149 КЗпП
України правила і порядок дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився
встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередня робота працівника.

В порушення
вимог трудового законодавства суд першої інстанції ухвалив рішення не
встановлюючи обставин застосування відповідачем до позивачки ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення та не дав йому правової оцінки.

Як убачається з
матеріалів справи №2-9806 за позовом ОСОБА_1 до Державної організації
Криворізьке міське державне Об*єднання телебачення і радіомовлення
Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії про поновлення на
роботі, позивачка згідно наказу №157 від 22.09.2005 року була звільнена за п.3
ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових
обов*язків, який оспорювала в суді першої інстнації а.с.2-6. 23.12.2005 року
у судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача визнав
позовні вимоги ОСОБА_1 та послався на ті обставини, що є наказ від 23.12.2005
року про поновлення ОСОБА_1 на роботі, який буде надано у наступному судовому
засіданні а.с.48. Позивачка підтримала свої позовні вимоги та справу було
призначено до розгляду на 25.01.2006 року а.с.49.

25.01.2006 року
ОСОБА_1 отримала копію наказу №219 від 23.12.2005 року про поновлення її на
роботі з 27.12.2005 року та справа провадженням закрита у зв*язку з відсутністю
спору між сторонами а.с.54. Однак, згідно протоколу судового засідання,
позивачка не відмовилась від своїх позовних вимог а.с.53. 26.01. та
27.01.2006 року ОСОБА_1 знаходилась на роботі та згідно наказу №24 від
27.01.2006 року звільнена з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України за прогули з
27.12.2005 року по 26.01.2006 року а.с.57.

Колегія суддів
вважає, що звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КЗпП України за період з 27.12.2005
року по 26.01.2006 року, відповідачем було незаконним. Чинним законодавством
про працю України власнику або уповноваженому ним органу не забороняється
скасовувати наказ розпорядження про розірвання трудового договору зі своєї
ініціативи й самому поновлювати працівника на попередній роботі. Разом з тим,
оскільки за ст.21 КЗпП України трудовий договір є двосторонньою угодою і
працівник виконує роботи залежно від її умов, власник або уповноважений ним
орган має при цьому враховувати також волевиявлення працівника щодо такого
поновленння на роботі.

Зокрема, якщо
наказ про звільнення працівника було скасовано після звернення його з позовом
про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, цей
наказ не може мати правового значення для вирішення порушеної справи, якщо його
було видано без погодження власника з позивачем і згоди останнього на це.

На думку колегії
суддів, оскільки, при звільнені позивачки ОСОБА_1 відповідачем були порушені
вимоги п.4 т.40 КЗпП України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди.

Відповідно до
ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обчислення
середньої заробітної плати, у випадку вимушеного прогулу, здійснюється
відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністів України від 08.02.1995 року №100.

Отже, враховуючи
заробітну плату позивачки за останні два місяці перед звільненням 22.09.2005
року липень-серпень 2005 року, так як позивачка перед повторним звільненням
не працювала, яка складає відповідно 714,18 грн. 364,80 грн.+349,38 грн. та
беручи до уваги, що кількість днів вимушеного прогулу позивачки складає 408
днів з 27.12.2005 року по 08.08.2007 року позивачці ОСОБА_1 належить до
виплати 8323,20 грн. виходячи з такого розрахунку: 714,18 грн. : 35 кількість
робочих днів за два місяці = 20,40 грн. одноденний заробіток позивачки
а.с.73. 408 днів вимушеного прогулу за мінусом оплаченого дня 27.01.2006 року
х 20,40 грн. =8323,20
грн., які
підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

В силу ст.237-1
КЗпП України підлягають частковому задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача суми моральної шкоди, так як внаслідок незаконного
звільнення позивачка переживала моральні страждання, була позбавлена грошових
засобів для існування, крім заробітної плати інших доходів вона не мала,
порушено її устрій життя, для чого необхідно було додаткові зусилля, однак,
враховуючи обставини справи, ступеня моральних страждань і їх наслідків,
колегія суддів вирішила за необхідне стягнути з відповідача на користь
позивачки -500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до
ст.367 ЩІК України, негайному виконанню підлягає рішення суду в частині
поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1
заробітної плати за один місяць у сумі 357,09 грн.

Згідно ст.88 ЦПК
України з відповідача Державної організації Криворізьке міське державне
Об*єднання телебачення і радіомовлення Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 51
грн. та 8,50 грн.

Керуючись ст.ст.
303,307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2007 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до Державної організації Криворізьке міське державне Об* єднання
телебачення і радіомовлення Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного
прогулу і компенсації за завдану моральну немайнову шкоду - задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1
на посаді редактора Державної організації Криворізьке міське державне Об*
єднання телебачення і радіомовлення Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії з 27 грудня 2005 року.

Стягнути з
Державної організації Криворізьке міське державне Об*єднання телебачення і
радіомовлення Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії на користь
ОСОБА_1 - 8323,20 грн. вісім тисяч триста двадцять три грн.20 коп. за час
вимушеного прогулу з 27.12.2005 року по 08.08.2007 року та 500 грн. суму
моральної шкоди.

В іншій частині
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з
Державної організації Криворізьке міське державне Об*єднання телебачення і
радіомовлення Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії     на користь держави  судовий
збір -51   грн.  та 8,50
грн.

Рішення суду в
частині поновлення ОСОБА_1 на посаді редактора Державної організації
Криворізьке міське державне Об*єднання телебачення і радіомовлення Дніпропетровської
обласної державної телерадіокомпанії та стягнення середнього заробітку за один
місяць в розмірі 357,09 грн. допустити до негайного виконання.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути

оскаржене у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох

місяців з дня
набрання ним законної сили.