Справа № 22ц-3021- 2007р.
Головуючий 1 інстанції Бутов М.М Категорія 21
Доповідач Курило В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2007
року                   Апеляційний суд Донецької області у складі:
головуючого

судді Курило
В.П.

суддів Саніковой О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі     Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Шахтарську Донецької області на рішення Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 29 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську
Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006 році ОСОБА_1. звернувся до суду з
зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
м. Шахтарську Донецької області, посилаючись на те, що він працював з 1986 року
по 2006 рік на вугільних підприємствах в підземних умовах тяжкої фізичної
праці, запиленості, що перевищує допустимий рівень. Загальний підземний стаж
складає 20 років.

В результаті роботи в шкідливих умовах позивач отримав професійне
захворювання -вібраційну хворобу.

Висновком МСЕК від 06 вересня 2006р. йому було вперше встановлено втрату
професійної працездатності 50% по вібраційній хворобі.

Позивач вважає, що йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в тому,
що він відчуває постійні болі в руках, потребує медичної допомоги, не в змозі
виконувати елементарну роботу по домогосподарству. Все це спричиняє йому
моральні страждання і в рахунок відшкодування моральної шкоди просив стягнути з
відповідача ЗО 000 грн.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від 29 листопада 2006 року позов задоволений частково і на користь
ОСОБА_1. з відповідача стягнено в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000
грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
м. Шахтарську Донецької області просить рішення скасувати і постановити нове
рішення, яким в позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що позивач не надав висновок МСЕК, який би підтвердив у
нього наявність моральної

2

шкоди, довідка
МСЕК про встановлення відсотку втрати професійної працездатності є підставою
для розрахунку та відшкодування матеріальної шкоди, а не моральної. Крім того,
Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік зупинена дія статей
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", які передбачають виплату моральної шкоди, тому
правових підстав для стягнення сум не існує.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач працював на вугільних підприємствах в
підземних умовах тяжкої фізичної праці з 1986 року по 2006 рік. В результаті
роботи в шкідливих умовах позивач отримав професійне захворювання - вібраційну
хворобу. Висновком МСЕК від 06 вересня 2006р. йому було вперше встановлено
втрату професійної працездатності 50% по вібраційній хворобі.

В засідання суду
апеляційної інстанції сторони не з'явились, причини неявки невідома, про час і
місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а
рішення суду скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до
змісту ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань
України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума
страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати.

Відповідно до ч.
27 ст. 77 Розділу 6 „Особливі положення" Закону України „Про Державний бюджет
України на 2006 рік", з метою приведення окремих норм законів у
відповідність з цим Законом, зупинено на 2006 рік дію абзацу четвертого статті
1 ( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „є" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28
та частини третьої статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Також відповідно
до ч. 22 ст. 71 Розділу 6 „Особливі положення „Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік", який набрав чинності з 01 січня 2007 року
вказана норма закону зупинена і на 2007 рік. Дія цих положень застосовується до
правовідносин, які виникли після 01 січня 2006 року, тобто до страхових
випадків, які мали місце з 01 січня 2006 року.

Згідно зі ст. 58
Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної
дії в часі.

Задовольняючи
позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача є право
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", у зв'язку з отриманням ним професійного захворювання -
вібраційна хвороба.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

3

Відповідно до ст. 13
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", страховим випадком є нещасний випадок на
виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому
професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у
Законі, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Позивачу ОСОБА_1. втрату професійної працездатності
висновком МСЕК вперше було встановлено 06 вересня 2006 року, в цей же час
настав і страховий випадок. Тобто право потерпілого на відшкодування моральної
шкоди згідно висновку МСЕК виникло у термін дії ст. 77 „Про Державний бюджет
України на 2006 рік".

На підставі викладеного, Апеляційний суд приходить до
висновку, що вимоги ОСОБА_1не ґрунтуються на законі, тому в задоволенні його
позову про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. З, 314 ч.2, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Шахтарську Донецької області задовольнити.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада
2006 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Шахтарську Донецької області про відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але воно
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання рішенням суду апеляційної інстанції законної сили.