АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2007 року                                                                                                 м.
Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С., Шевченко В.Ю., Лоленко
А.В., -

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Київській області до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2004р.,

Встановила:

У
вересні 2003р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
відшкодування матеріальної шкоди у п'ятикратному розмірі в сумі 41 130,5 грн. у
відповідності до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців
за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної ради України
від 23.06.1995р. №243/95 та Переліку військового майна, нестача або розкрадання
якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його
вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2.11.1995р.
№880.

У жовтні
2003р. позивач зменшив розмір позову та просив стягнути з відповідача на
підставі ст. 440 ЦК України 8 226 грн. 10 коп.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що ОСОБА_1 будучи курсантом Училища
професійної підготовки працівників міліції ГУ МВС України в Київській
області  29.08.2002р.   на
прохання   співробітниці    Центру

Справа № 33-ц-626кс/2007р.                                                Категорія
ЦП 40

Головуючий у
першій інстанції Нежура В.А.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

2

громадських
зв'язків цього управління ОСОБА_2 погодився знімати її весілля, за погодженням
з начальником Центру громадських зв'язків зйомки повинні були проводитись
службовою відеокамерою. 30.08.2002р. відповідач самостійно взяв з апаратної
відеокамеру вартістю 8 226 грн. 10 коп., а після закінчення зйомок не повернув
її, посилаючись на те, що по дорозі додому заснув в метро і камера була у нього
викрадена.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2003р. у задоволенні
позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2004р.
апеляційна скарга головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Київській області була задоволена, рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2003р. скасоване, позов задоволено і стягнено з відповідача
на користь позивача 8 226 грн. 10 коп. на підставі ст. 440 ЦК України 1963р.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та справу
направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судом апеляційної
інстанції вимог матеріального і процесуального права.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги його
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної
скарги.

Керуючись
статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

Ухвалила:

Касаційну
скаргу   ОСОБА_1   відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2004 р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.