Справа № 22-9107                   Головуючий у 1 інстанції
Категорія     18                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
грудня 2007 року                          Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П. суддів: Санікової О.С. ,
Шамрило Л.Г. при секретарі Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2007
року за    позовом    Акціонерно-комерційного    банку
соціального    розвитку
«Укрсоцбанк»  до  ОСОБА_1,
третя   особа ОСОБА_2   про
стягнення   заборгованості   за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Пролетарського районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2007 року,  яким позов Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» задоволений: стягнуто" з ОСОБА_1 на
користь АКБ соціального
розвитку „Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 2679
грн. 89 коп.,  проценти за користування
кредитом в розмірі 724 грн. 03 коп.,
пеня в розмірі 515 грн. 71 коп.,
судовий збір в розмірі 51 грн.,
витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі
30 грн.,  а всього 4000 грн. 63 коп.

В
обгрунтування апеляційної скарги відповідачка посилається на порушення норм
матеріального і процесуального права і,
зокрема на те,  що судом не
прийняти до уваги договір поруки,  а
також її пояснення про те,  що кредитний
договір вона підписала шляхом омани з боку її колишньої працівниці
ОСОБА_3,  для якої і передбачалась сума
кредиту.

У
судовому засідання апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 підтримала доводи
апеляційної скарги,  просила її
задовольнити.

Представник
позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги,  вважаючи рішення суду законним і
обгрунтованим.

Судом першої інстанції
встановлено,  що 14 грудня 2005 року між
ОСОБА_1 і АКБ соціального
розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 161/05-485Б,  згідно якого Банк надав позичальнику,  а позичальник отримав кредит строком до 10
грудня 2006 року в сумі 7500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом
з розрахунку 25% річних.

Згідно
п.4.1 договору в разі прострочення позичальником строків сплати відсотків,  а також прострочення строків повернення
кредиту,  позичальник сплачує кредиторові
пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день
прострочення,  але не більше подвійної
облікової ставки НБУ,  що діяла у цей
період.

Заборгованість
за отриманим кредитом відповідачкою фактично була погашена частково,  а саме в сумі 3582 грн. 88 коп.,  а також відсотки за користування кредитом 984
грн. 83 коп.

Заборгованість
ОСОБА_1 за наданий кредит складає 2679 грн.89 коп.,  724 грн.03 коп. - проценти за користування
кредитом,  а також 515 грн. 71 коп. пеня.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення сторін,  перевіривши доводи апеляційної скарги і
дослідивши матеріали справи,  апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»
суд виходив з того,  що саме ОСОБА_1 є
стороною правочину по отриманню кредиту,
отримала від банку грошові кошти та розпорядилася ними по своєму розумінню,  але в установлений в договорі строк сума не
була повністю погашена,  тому вона і
повинна нести відповідальність за кредитним договором.

Такі висновки
суду є правильними.

Згідно
ч. 1  ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах,  встановлених договором,  а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти.

Відповідно
до вимог  ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу,  інших актів
цивільного законодавства.

Згідно  ст.
554 ЦК України
у разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою,  боржник і
поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,
що і боржник,  включаючи сплату
основного боргу,  процентів,  неустойки,
відшкодування збитків.

Згідно
ч.1  ст.
543 ЦК України
у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх
боржників разом,  так і від будь-кого з
них окремо.

Відповідно
до  ст.
ст.  610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов,  визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки,  встановлені договором або
законом.

Як
вбачається з матеріалів справи за кредитним договором,  укладеним 14 грудня 2005 року між
Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 банк
надав позичальнику,  тобто ОСОБА_1 кредит
в сумі 7500 грн.,  які ОСОБА_1 отримала в
той же день. За умовами договору кредит надається до 10 грудня 2006 року;
позичальник зобов'язується проводити погашення основного боргу за кредитом в
сумі 625 грн. та сплачувати відсотки за фактичну кількість днів користування
кредитом в розмірі 25% річних щомісячно шляхом внесення готівки до каси банку
або шляхом утримання кредиту і відсотків з поточного рахунку.

Відповідачка
не заперечувала,  що договір підписаний
нею особисто,  з умовами договору вона
ознайомлена,  грошові кошти отримала
особисто.

Проте
умови договору ОСОБА_1 не виконала,
тобто погашення кредиту і відсотків за користування кредитом здійснила
не повністю,  у зв'язку з чим заборгованість
за кредитом склала 2679 грн. 89 коп.,
сума відсотків за користування кредитом склала 724 грн. 03 коп. і пеня
склала 515 грн.71 коп.

Згідно
п.4.3 договору у разі невиконання позичальником зобов'язань,  визначених п.п. 3.3.2.-3.3.11. цього
договору,  протягом більше п'яти
днів,  термін надання кредиту вважається
таким,  що закінчився та,  відповідно Позичальник зобов'язаний погасити
кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані
пеню і штрафні санкції.

Таким
чином,  розглядаючи справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно і об'єктивно перевірив доводи і
заперечння сторін,  встановленим фактам і
доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про порушення
відповідачкою умов кредитного договору,
у зв'язку з чим повинна нести цивільну відповідальність відповідно до
зобов'язань,  визначених кредитним
договором.  Висновки суду грунтуються на
матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що кредитний
договір укладався в інтересах іншої особи,
яка і зобов'язана погашати суму кредиту і відсотки за користування
кредитом є безпідставними,  оскільки не
підтверджені належними доказами.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що судом не
взятий до уваги договір поруки також є безпідставними,  оскільки зазначеним обставинам судом дана
належна оцінка,  яка вірно обґрунтована
нормами матеріального права.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Рішення
суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1. п.1,  315 ЦПК України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Пролетарського районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.