УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця „10" дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді:
Ланкова М. В.,

Суддів:    Ісаєва Г.А., Белинчук Т.Г.,

При секретарі:     Архаровій К.К.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Приватного підприємства
„ Фірма „Автодель"( далі ПП „Фірма „Автодель"),  ТОВ „Ілта",  ТОВ „Спільне підприємство „Міжнародний
автомобільний сервіс" (далі ТОВ „СП „МАС") про розірвання договору
купівлі-продажу автомобіля і відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Київського районного суду міста
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 02 серпня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
06.02.2006 року звернулася до суду з позовом до ПП „ Фірма
„Автодель",  ТОВ „Ілта",  ТОВ „СП „МАС",  в судовому засіданні позивачка уточнила свої
позовні вимоги і просила стягнути на її користь з ПП „ Фірма „Автодель"
вартість автомобіля у сумі 81100 грн.,
моральну шкоду у сумі 15000 грн.,
матеріальну шкоду у зв'язку з орендою автомобіля з розрахунку 1500 грн.
в місяць,  від позовних вимог щодо заміни
автомобіля на інший відмовилась.

Свої
вимоги мотивує тим,  що 02 вересня 2003
року між нею та відповідачем ПП „Фірма „Автодель" було укладено договір
купівлі-продажу автомобіля „PEUGEOT-307" Ebene,  a 14 листопада
2003 року їй було доставлено вказаний автомобіль,  якій зареєстровано на її ім'я. Відповідач ПП
„Фірма „Автодель",  як продавець та
офіційний дилер автомобілів „ПЕЖО",
надав їй 3-х річний гарантійний строк експлуатації автомобіля та узяв на
себе зобов'язання гарантійного ремонту її автомобіля „ПЕЖО-307" на СТО
автомобілів ПП фірми „Бош-Сервіс". 26 січня 2006 року,  у зв'язку з поломкою бортового
комп'ютеру,  її автомобіль
„ПЕЖО-307" вийшов з ладу,  у зв'язку
з цим вона звернулась на СТО ПП „Бош-Сервіс",  але персонал цього СТО не зміг усунути
недоліки протягом 14-ти днів (з 26 січня 2006 року до 08 лютого 2006
року),  встановлених законом,  так як їм потрібно було чекати панель
управління автомобілем з заводу протягом 2-4 тижнів. Виявлений недолік є
істотним,  він створює загрозу життю
позивача. В технічних недоліках автомобіля винний виробник,  тому вона звернулась,  до відповідача ПП „Фірма
„Автодель",  з заявою про заміну
неякісного автомобіля,  але їй у цьому
було безпідставно відмовлено. Просить стягнути на її користь з ПП „ Фірма
„Автодель" вартість автомобіля у сумі 81100 грн. Крім того,  вона як споживач,  відповідно до вимог Закону України „Про
захист прав споживача" має право на відшкодування моральної шкоди,  яку вона оцінює в 15000 грн. Та у зв'язку з
орендою іншого автомобіля просить стягнути матеріальну шкоду з розрахунку 1500
грн. в місяць.

Справа №
22-ц-6616/2007 р                         Головуючий
суду першої інстанції:

Харченко І. О.

Доповідач:        Белинчук Т.Г.

Рішенням
Київського районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 02
серпня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмолено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та
ухвалити по справі нове рішення,  яким
задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того,  що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи,
рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  осіб,  які з'явилися до суду апеляційної
інстанції,  дослідивши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно
до вимог статті 303 ЦПК України,  під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Постановляючи
рішення про відмову в позові,  суд першої
інстанції виходив з того,  що позивачка
не надала суду достатніх доказів тих обставин на які вона посилається як на
обґрунтування своїх позовних вимог.

З даними
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів,  оскільки вони відповідають вимогам закону і
підтверджені зібраними по справі доказами.

З
матеріалів справи вбачається,  що
позивачка звернулася з позовом до суду про захист свого порушеного права,  мотивуючи свої вимоги положеннями Закону
України „ Про захист прав споживачів" № 3116-IV від 01.12.2005 року.

Судовим розглядом встановлено ,  що
02 вересня 2003 року між позивачкою та ПП

„Фірма „Автодель" було укладено договір купівлі-продажу автомобіля
марки „PEUGEOT-

307" Ebene,  a 14 листопада
2003 року їй було доставлено та передано вказаний автомобіль

(а.с. 5-7 т.1). Позивачки також було надано    сервісну
книжку,     у    якій вказано ідентифікаційний номер
автомобіля,  відомості про
підприємство,  яке продало автомобіль -
Спільне українсько-німецьке підприємство у формі ТОВ „Міжнародний автомобільний
сервіс лтд" та вказано,  що
14.11.2003 року є строком початку гарантії,
та що на автомобілі    ПЕЖО  надається
гарантія   заводу - виробника   строком
на  один   рік.

Згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль зареєстровано на
позивачку ОСОБА_1 (а.с. 12 т.1).

Відповідно
до угоди про імпорт та дистрибуцію від 23.01.2003 року між Компанією
„Автомобілі ПЕЖО" Товариством з обмеженою відповідальністю згідно
законодавства Франції та ТОВ „Ілта" укладена угода про імпорт та
дистрибуцію нових транспортних засобів ПЕЖО на території України (а.с. 248-257
т. 1).

Відповідно
до умов дилерського контракту від 11.12.2002 року між ТОВ „Ілта" та ПП
„Фірма „Автодель",  ПП
„Бош-Сервіс" - ПП „Фірма „Автодель" надано статусу офіційного ділера
„Пежо",  якій розуміється як право
та обов'язок продавати нові автомобілі та оригінальні запасні частини до
них,  а також здійснювати проведення
ремонту та обслуговування будь-яких автомобілів марки „Пежо",  а ПП „Бош-Сервіс" надано статусу
отримувача запасних частин (а.с. 156-163 т.1).

Судом
першої інстанції встановлено,  що
гарантійний строк на автомобіль позивачки ,
як й на всі інші автомобілі марки „Пежо",  якій встановлений заводом виробником,  є один рік,
та розпочався він для позивача з 14 листопада 2003 року. Вказаний
висновок суду першої інстанції не оспорює позивач в апеляційної скарги.

Згідно
даних Сервісної книжки,  позивачка з
питань технічного обслуговування та ремонту належного їй автомобілю ПЕЖО-307
зверталась 15.05.2004 року - ТО-1,
14.04.2005 року - ТО-2,
01.06.2005 року - заміна тяги стабілізатора,  поновлення замку   двері.

Позивачка вказує
,  що 26.01.2006 року її автомобіль
вийшов з ладу у зв'язку з недоліками бортового комп'ютера. В цей день вона
звернулася за їх усуненням на   СТО    ПП „Бош-Сервіс",  проте у 14 денний строк недоліки усунути не
були.

Як
свідчать матеріали справи при огляді автомобіля працівниками СТО ніяких
недоліків виявлено не було,  але йдучи на
зустріч клієнту була проведена безкоштовна заміна панелі приборів на автомобілі
позивачки,  тобто безоплатний ремонт.
Проте даний ремонт проведено 28 квітня 2006 року,  оскільки позивачка опечатала автомобіль
ще,  у лютому 2006 року,  та в опечатаному вигляді його оглядав
експерт.

Відповідно до висновку Київського НІІСЕ № 2268 від 16.05.2006 року

автомобіль „ПЕЖО-307" на момент експертного дослідження був
функціонально

придатним (а.с. 79-86 т.
1). Експертиза розпочата 14 квітня 2006 року та автомобіль

позивача був оглянутий з застосуванням спеціальних приладів у квітні 2006
року

експертом  Київського НІІСЕ  Бородай М. Є. на СТО ПП „Бош-Сервіс".

Доводи
апеляційної скарги,  що висновком
експертизи встановлено,  що автомобіль
має істотні недоліки,  суперечить
дослідницької частині висновку експертизи та поясненням експерта,  наданим у ході судового засідання суду першої
інстанції,  у зв'язку з чим колегія
суддів вважає їх необгрунтованими.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що висновок експертизи свідчить про те,  що експертом не було знайдено жодних
недоліків,  в тому числі істотних,  що роблять неможливим або ж недопустимим
використання автомобілю,  як це
передбачено пунктом 12 статті 1 Закону України „Про захист прав
споживачів". Висновки експертизи,
викладені у пункті 2,  базуються
на припущеннях,  які були висловлені у
зв'язку з наріканнями позивачки. При цьому недоліки,  на які посилається позивачка,  не були виявлені експертом також при
проведені дослідження з застосуванням спеціальних приладів. Пункт 6 висновку
експерту базується на припущеннях експертів з тієї точки зору,  що якби в автомобілі дійсно існували
зазначені позивачкою несправності,  то
автомобіль згідно ПДРУ не можна було б вважати функціонально придатним,  але це спростовується висновком   п. 1
цієї  ж  експертизи.

Висновок
суду першої інстанції про те,  що
позивачкою не доведено,  що недолік,  на який вона вказує,  існував взагалі та був істотним,  та що цей недолік,  допущений з вини виробника,  колегія суддів визнає правильним та таким,  що відповідає вимогам закону.

Посилання
апелянта,  що суд першої інстанції
необгрунтовано залучив до участі у справі у якості відповідачів ТОВ „Ілта"
та ТОВ „Спільне підприємство „Міжнародний автомобільний сервіс",  не відповідає вимогам закону,  оскільки відповідно до частини 1 статті 33
ЦПК України це право суду першої інстанції по залученню співвідповідачів,  та крім того довідка-рахунок на спірний
автомобіль була виписана офіційним дилером ТОВ „Ілта" - ТОВ „СП
„МАС".

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не
є підставами для скасування чи зміни рішення суду.

Судом
правильно встановлені факти,  якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення,  та докази якими
вони підтверджуються,
правовідносини,  та норми
матеріального права,  які регулюють ці
правовідносини і постановлено рішення по справі на підставі доказів,  наданих особами в порядку правил ЦПК України.

Суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права,  що в силу  ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги.

На
підставі викладеного і керуючись статтями 303,
307,  308,  315,
325 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Київського районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 02
серпня 2007 року  залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.