Категорія 21 (1)                                         Доповідач
УХВАЛА

Іменем   України

19 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
судді Неклеси В.І.

суддів:
Митрофанової Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Бондарь Ю.А.

за участю;
представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі - Бершадської Людмили Станіславівни, представника відкритого
акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Дульського
Анатолія Леонідовича, представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 06 червня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»,
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по щомісячним страховим
виплатам відшкодування втраченого заробітку і компенсації втрати частини сум
відшкодування шкоди через порушення термінів її виплати, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 червня 2007 року позов ОСОБА_2
задоволений частково. З Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в
м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Фонд соціального страхування)
на користь позивача стягнуто недоплату по щомісячним страховим платежам в сумі
10797,08 гри. за період з 25,04,2003 року по 25.04.2006 року, і щомісячно з
25.04.2006 року стягувати по 621,75 гри. до зміни обставин, що тягнуть
перерахунок щомісячних виплат.

В апеляційній
скарзі Фонд соціального страхування ставить питання про скасування рішення суду
і направлення справи на новий розгляд, оскільки постановляючи рішення, суд
першої інстанції не застосував строк позовної давності, Фонд соціального
страхування не є належним відповідачем по справі, судом не наведено підстави та
не проведено розрахунки застосування чи незастосування коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та окладів на ВАТ «КЗРК», не дана належна правова оцінка
економічному обгрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок та окладів, а також фактичної заробітної плати за
оспорюваний позивачем період, суд не провів перевірку згідно п. 28 Правил... чи
не перевищує розмір відшкодування втраченого заробітку у перерахунку на 100
відсотків втрати профпрацездатності розміру середньомісячної заробітку
відповідно працівника, також, суд не звернув уваги, що відкоригована заробітна
плата не може перевищувати максимальну величину, з якої справляються страхові
внески до Фонду соціального страхування на дату проведення перерахунку
відповідно до п 3,7.2 Порядку № 83 «Про призначення та здійснення страхових
виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого Постановою
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 22.12.2005 року», що призвело до
неправильного вирішення судом спору.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач у період з 1948 року по 1965 рік працював на шахті
Жовтнева ГРОЗ у структурному підрозділі ВАТ «КЗРК», що призвело до ушкодження
здоров'я та отримання ним професійного захворювання. Висновком МСЕК від
24.04.1989 року позивачу встановлено 40% втрати профпрацездатності безстроково.

У зв'язку з частковою
втратою працездатності позивачу відповідачем провадились виплати відшкодування
частини втраченого заробітку виходячи із середнього заробітку ГРОЗ за
січень-квітень 1992 року відкоригованого на коефіцієнти підвищення тарифних
ставок та окладів з урахуванням відсотку втрати працездатності, проте для
коригування середнього заробітку відповідачем ВАТ «КЗРК» було застосовано не
всі коефіцієнти підвищення тарифних ставок та окладів запроваджених на
підприємстві у період з 1992 року, що призвело до неправильного нарахування сум
відшкодування шкоди, з приводу чого виник спір.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи,
надав їм вірну оцінку та дійшов правильного висновку про те. що ВАТ «КЗРК»
необгрунтовано при перерахунку розміру відшкодування шкоди позивачеві, не
застосував коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів за
оспорюваний період: 2,5 з 01.01.1996 року (СПАП
№ 1/6 від 26.01.1996 року), 1.25 з 01.06.1997 року (СПАП № 3/91 від
21.05.1997 року), 1.265 з 01.07.1999 року ( Наказ ВАТ «КЗРК» від 05.11.1999
року), 1.226 з 01.01.2000 року (підстава СПАП № 16/20 від 28.12.1999 року),
1.217 з 01.05.2000 року (Наказ ВАТ «КЗРК» від 04.08.2000 № 229), що не
відповідає вимогам п.28 «Правил відшкодування шкоди ...», затверджених
постановою КМУ від 23.06.1993 року №472., внаслідок чого утворилася
заборгованість за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди.

Доводи
відповідача, що судом незаконно зроблено перерахунок страхових виплат всупереч
п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003р. «Про
внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», суд не дав належну правову оцінку економічному
обгрунтуванню застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів та
фактичної заробітної плати, судом неправильно застосовано п. 28 «Правил
відшкодування шкоди...», є безпідставні, оскільки згідно п. 28 абз. 5 "Правил
відшкодування шкоди", які діяли на момент виниклих між сторонами
правовідносин, розмір відшкодування шкоди перераховується у разі кожного
підвищення тарифних ставок (посадових окладів) на підприємстві. Перерахунок
проводиться шляхом множення розміру відшкодування шкоди на фактичні коефіцієнти
підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відповідним працівникам на
підприємстві, таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
необхідність перерахування щомісячних сум у відшкодування шкоди позивачу та
застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів по ВАТ «КЗРК»
при перерахунку сум відшкодування шкоди, оскільки статтею 5 Закону України «Про
колективні договори і угоди» заборонено включати в колективні договори і угоди
умови, погіршуючи положення працівників відповідно до чинного законодавства і
наказало такі умови вважати недійсними.

Суд також
обгрунтовано застосував коефіцієнти росту заробітної плати в галузі
національної економіки при визначенні сум, що підлягають виплаті відповідачем
за період з 01.03.2002р, а саме: коефіцієнт 1,193 з 01.03.2002р., коефіцієнт
1.182 з 01.03.2003 p.,
коефіцієнт 1.152 з 01.03.2004р., коефіцієнт 1.238 з 01.03.2005р.,
коефіцієнт 1.203 з 01.03.2006р,.

Вирішуючи спір
по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залучення
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі в
якості відповідача по справі і стягнув суму заборгованості по щомісячним
страховим виплатам, з 09.10.2003 року, оскільки Закон України* "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності", набрав чинності з 01.04.2001 року.

Доводи
відповідача Фонду соціального страхування про те, що суд не врахував, що у
Фонду соціального страхування є юридичний інтерес як 3-ї особи є
безпідставними, спростовуються матеріалами справи і висновками суду.

Також колегія
суддів приходить до висновку, що судом правильно, у відповідності із
роз'ясненнями, викладеними у п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України
від 27.03.1992 року № 2 «Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» та відповідно до положень ст.. 71 ЦК України
застосовано строк позовної давності у три роки та стягнуто заборгованість
починаючи з 25.04.2003 року, оскільки вимоги про перерахунок сум щомісячних
платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягає задоволенню за
час, що не перевищує трьох років, а як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом 25.04.2006 року що спростовує доводи Фонду
соціального страхування про невірне застосування судом строку позовної
давності.

Доводи
апеляційної скарги, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги
та не перевірив, що відкоригована заробітна плата не може перевищувати
максимальну величину, з якої справляються страхові внески до Фонду соціального
страхування на дату проведення перерахунку відповідно до п 3.7.2 Порядку № 83
«Про призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх
сімей), затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від
22.12.2005 року» (далі Порядок № 83)не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
як вбачається з матеріалів справи, перераховуючи розмір щомісячних страхових
виплат ОСОБА_2 з урахуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та окладів
по ВАТ «КЗРК» та застосовуючи коефіцієнти росту заробітної плати в галузі
національної економіки виходячи з відкоригованої заробітної плати по професії
позивача, судом враховані положення Порядку № 83 та розмір відкоригованої
заробітної плати за періоди з 01.03.2002 року по 01.03.2005 року не перевищує
максимальну величину, з якої сплавлялися страхові внески до Фонду соціального
страхування.

Також
необгрунтованими є доводи Фонду соціального страхування щодо порушення судом
вимог ст. 10, 60 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень,
оскільки Фонд соціального страхування не надав суду ніяких доказів на
підтвердження своїх заперечень про те, що суд не вірно визначив професію позивача,
та що розмір фактичної заробітної плати за професією позивача в оспорюваний
період не підвищувався.

Інші доводи
апеляційної скарги є необгрунтованими, спростовуються висновками суду і
матеріалами справи.

На підставі
вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального та процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам   справи, в той
час як доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, тому апеляційну скаргу
Фонду   соціального страхування слід
відхилити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.