Справа №2-2361/2007
року Луцький міськрайонний суд Волинської області
головуючої Крупінської С.
при секретарі - Давидович А.А.,
відповідача - Ільїна СМ.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до комерційно - виробничої фірми «ВУРФ» про визнання договору
позики дійсним та визнання права власності на об'єкти нерухомого майна,
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про
визнання договору про позику дійсним та визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна. Свій позов мотивує тим, що 19.01.2000 року між ним та КВФ
«ВУРФ» укладено договір про позику на суму 130 000 грн., згідно якого
позикодавець ОСОБА_1 позичив КВФ «ВУРФ» дану суму коштів з метою розвитку
підприємницької діяльності. В свою чергу, КВФ «ВУРФ» зобов'язалась повернути
дані кошти у вигляді певного активу. Хоча договір не був нотаріально
посвідченим, однак умови договору сторонами виконані повністю. З метою
виконання взятих на себе зобов'язань відповідач повернув позику згідно акту
повернення позики від 17.07.2002 року майном та коштами згідно наступного
складського приміщення загальною площею 146,1 кв.м. за адресою м.Луцьк,
державній реєстрації та правовому оформленню не підлягає. Позивач після
одержання даних об'єктів у володіння здійснив ремонтно -оздоблювальні роботи та
частково реконструював приміщення по АДРЕСА_2 в м. Луцьку, до складського
приміщення здійснив добудову та реконструкцію приміщень. Оскільки дана добудова
та реконструкція проведені без належного дозволу та оформлення технічної
документації, то в технічному паспорті на будівлю складського приміщення по
АДРЕСА_2 в м. Луцьку зроблено відмітку, що приміщення 2,3,4,6 є самовільно
добудовані, приміщення 5 самовільно надбудоване, приміщення 1 - самовільно
реконструйоване. Відповідно до експертного висновку МП «ЛОКО» самовільна
добудова до складського приміщення по АДРЕСА_2 в м. Луцьку відповідає діючим
державним будівельним, санітарним і пожежним нормам.
Просить визнати договір про позику від 19.01.2000 року , укладений між
позивачем та КВФ «ВУРФ» дійсним. Визнати за позивачем право власності на
складське приміщення по АДРЕСА_2 в м. Луцьку, яке складається з таких приміщень
: Літер по плану А-2 : Поверх 1 : приміщення №1 склад, площею 145,5 кв.м;
приміщення№2, площею 22,8 кв.м; приміщення №3 санвузол, площею 3,0 кв.м;
приміщення №4 котельня, площею 6,2 кв.м , разом по першому поверху - 177,5
кв.м, поверх 2 : приміщення №5, площею 111,9 кв.м; приміщення №6, площею 32,2
кв.м, разом по другому поверху : 144,1 кв.м, всього по будівлі :321,6 кв.м., в
тому числі на самочинно добудовані приміщення №2,3,4,5,6 . Крім того позивач
просить визнати за ним право власності на складське приміщення по
вул.3алізничній,4 в м. Луцьку, яке складається з таких приміщень : Літер по
плану а-1 : приміщення №1 склад, площею 236,0 кв.м.; приміщення №2 коридор,
площею 4,7кв.м; приміщення №3 кабінет, площею 5,5 кв.м, всього - 246,2 кв.м.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з вище зазначених
підстав, просив їх задовольнити.
Представник відповідача визнав позовні вимоги, не заперечував проти їх
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази
по справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до
Відповідно до ст. 328 ЦК
Української РСР ( в редакції 2003 року), право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.
Судом
встановлено, що 19.01.2000 року між ним та КВФ «ВУРФ» укладено договір про
позику на суму 130 000 грн. (а.с.5), згідно якого позикодавець ОСОБА_1 позичив
КВФ «ВУРФ» дану суму коштів з метою розвитку підприємницької діяльності. В свою
чергу, КВФ «ВУРФ» зобов'язалась повернути дані кошти у вигляді певного активу.
З пояснень сторін , матеріалів справи вбачається, що договір про позику не був
нотаріально посвідченим, однак умови договору сторонами виконані повністю. З
метою виконання взятих на себе зобов'язань відповідач повернув позику згідно акту
повернення позики від 17.07.2002 року (а.с.6) майном та коштами згідно
; будівля складського приміщення загальною площею 146,1 кв.м. за адресою
державній реєстрації та правовому оформленню не підлягає. 20.12.2006 року
Волинським обласним бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт
на будівлю складського приміщення по вул.3алізничній,4 в м. Луцьку (а.с.14-17).
21.12.2006 року Волинським обласним бюро технічної інвентаризації виготовлено
технічний паспорт на будівлю складського приміщення по АДРЕСА_3 в м. Луцьку
Відповідно до ст. 128 ЦК
Української РСР( в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом,
Судом встановлено, що сторони домовили щодо усіх істотних
умов договору про позику, відбулось повне виконання договору про позику,
відповідачем в рахунок погашення боргу передано позивачу майно та кошти, а
позивачем отримано це майно та кошти, що стверджується актом повернення позики
від 17.07.2002року (а.с.6), який підписаний сторонами. В даний час КВФ «ВУРФ»
реорганізовано в частині заміни його учасників та змінило реквізити і печатку,
тому можливість нотаріального посвідчення договору позики неможлива.
Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що
слід визнати дійсним договір про позику від 19.01.2000 року, укладений між
ОСОБА_1 та ВКФ «ВУРФ» та визнати за позивачем право власності на складське
приміщення по АДРЕСА_3 в м. Луцьку та на складське приміщення по
вул.3алізничній,4 в м.Луцьку.
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, після передачі йому відповідачем нерухомого
майна по акту повернення позики, позивач здійснив ремонтно - оздоблювальні
роботи та частково реконструював приміщення по АДРЕСА_3 в м. Луцьку, до
складського приміщення здійснив добудову та реконструкцію приміщень. Оскільки
дана добудова та реконструкція проведені без належного дозволу та оформлення
технічної документації , то в технічному паспорті на будівлю складського
приміщення по АДРЕСА_2 в м. Луцьку зроблено відмітку, що приміщення 2,3,4,6 є
самовільно добудовані, приміщення 5 самовільно надбудоване, приміщення 1 -
самовільно реконструйоване.
Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил за умови надання земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Відповідно до експертного висновку МП «ЛОКО» самовільна
добудова та реконструкція до складського приміщення по АДРЕСА_2 в м. Луцьку
відповідає діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам.
Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що за позивачем слід
визнати право власності на самочинно добудоване та реконструйоване нерухоме
майно по вул. Залізничній, 2 в м. Луцьку.
Керуючись ст.10,11,60, 212, 215,223 ЦПК України, на підставі
ст.ст.209,220,328,376 ЦК України ,ст.47,128,374, 375 ЦК Української РСР (в редакції
суд,-
Визнати дійсним договір про позику від 19 січня 2000 року, укладений між
ОСОБА_1 та ВКФ «ВУРФ».
Визнати за ОСОБА_1 право власності на складське приміщення по АДРЕСА_2 в м.
Луцьку, яке складається з таких приміщень : Літер по плану А-2 : Поверх 1 :
приміщення №1 склад, площею 145,5 кв.м; приміщення№2, площею 22,8 кв.м;
приміщення №3 санвузол, площею 3,0 кв.м; приміщення №4 котельня, площею 6,2
кв.м , разом по першому поверху - 177,5 кв.м, поверх 2 : приміщення №5, площею
111,9 кв.м; приміщення №6, площею 32,2 кв.м,, в тому числі на самочинно
добудовані приміщення №№2,3,4,6 , самовільно надбудоване приміщення №5,
самовільно реконструйоване приміщення №1, разом по другому поверху : 144,1
кв.м, всього по будівлі :321,6 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на складське приміщення по
вул.3алізничній,4 в м. Луцьку, яке складається з таких приміщень : Літер по
плану а-1 : приміщення №1 склад, площею 236,0 кв.м.; приміщення №2 коридор,
площею 4,7кв.м; приміщення №3 кабінет, площею 5,5 кв.м, всього - 246,2 кв.м.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення рішення до Луцького міськрайонного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження в суд першої
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.