РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

24
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді
Панкова М. В.

Суддів    Белинчук Т.Г., Руснак А.П.

при
секретарі   Білоусовій О.Г.

-
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу
за позовом Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України" до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів,  за
апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України" на рішення Київського районного суду М. Сімферополя від 23 липня
2007   року,

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ
„Державний ощадний банк України" звернувся до суду з позовом,  в якому просить стягнути з відповідача
223999, 46 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що у відповідача перед ним мається грошове зобов'язання за договором
кредиту від 29.09.2004 року у розмірі 216384, 46 грн.

Свої
зобов'язання про повернення кредиту відповідач не виконав в строк обумовлений
договором,  що спонукало банк звернутися
з даним позовом до суду.

Рішенням
Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 23 липня 2007 року в
задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів-відмовлено.

В
апеляційній скарзі ВАТ „Державний ощадний банк України" просить скасувати
рішення суду,  ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши відповідача
і представника банку,  колегія
вважає,  що скарга підлягає
задоволенню,  а рішення скасуванню з
ухваленням нового.

Ухвалюючи
рішення,  суд виходив з того,  що 29.09.2004 року ВАТ „Державний ощадний
банк України" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №138,  за яким ОСОБА_1
взяв у кредит 150000 грн.,
які зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування
кредитом.

Для
забезпечення виконання зазначеного грошового зобов'язання ОСОБА_1 перед ВАТ
„Державний ощадний банк України",
29.09.2004 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" і ТОВ
„Науково-виробнича фірма „Лавекс ЛТД" уклали договір майнової поруки,  за яким останній передав в заставу певне
майно для забезпечення вказаного грошового зобов'язання.

ОСОБА_1 порушив умови
кредитного договору і своєчасно не виплатив передбачені платежі,  через що у кредитора виникло право на
дострокове повернення кредиту і процентів по договору за фактичний час
користування кредитними ресурсами та пеню.

Скориставшись
цим правом ВАТ „Державний ощадний банк України" звернулось до Господарчого
суду АР Крим із позовом до ТОВ „Науково-виробнича фірма „Лавекс ЛТД" про
звернення стягнення на закладене майно. Рішенням Господарчого суду АР Крим від
27.04.2007 року встановлено,  що позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню: зверненням стягнення на закладене
майно відповідача на загальну суму 216384, 46 грн. Зазначене рішення набуло
чинності і на даний час знаходиться на стадії примусового виконання виконавче
провадження.

Справа№22-ц-6158/2007
року              Головуючий першої

Інстанції  Тихопой О.О.

Доповідач
Панков М. В.

Таким чином ВАТ „Державний
ощадний банк України" використав своє право і забезпечив свої грошові
вимоги до ОСОБА_1 за
рахунок заставного майна поручителя і права кредитора за кредитним договором
перейшли до ТОВ „Науково-виробнича фірма „Лавекс ЛТД" Законних підстав для
повторного задоволення грошового зобов'язання за кредитним договором у позивача
не мається.

Виходячи
з цього суд відмовив позивачу щодо стягнення з відповідача грошового
зобов'язання за кредитним договором у розмірі 216384, 46 гри.

З такими
висновками колегія не може погодитися з наступних підстав.

При
ухвалені рішення,  суд не прийняв до
уваги,  що до цього часу позивач не
виконав умов кредитного договору і відсутні правові підстави вважати,  що права кредитора ОСОБА_1 по виконанню договірних
зобов'язань перейшли до ТОВ „Науково-виробнича фірма „Лавекс ЛТД".

Згідно
зі  ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право
вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх
боржників разом,  так і від будь-кого з
них окремо. Кредитор,  який одержав
виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників,  має право вимагати не одержане від решти
солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти,  доки їхній обов'язок не буде виконаний у
повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора
заперечення,  що грунтуються на таких
відносинах решти солідарних боржників з кредитором,  у яких цей боржник не бере участі.

Заставне
зобов'язання є акцесорним,  тобто
додатковим щодо основного зобов'язання. Це означає,  що заставні відносини існують тільки і
стільки,  скільки існує основне
зобов'язання.

Колегія
вважає,  що оскільки кредит не
погашений,  а договір поруки і застави є
самостійними видами зобов'язань,  то це
дає підстави Банку звернутись з позовом про стягнення кредиту як до боржника -ОСОБА_1 так і до
„Науково-виробничої фірми „Лав екс ЛТД",
який є майновим поручителем за рахунок заставного майна перед банком за
одержаний кредит відповідачем.

Враховуючи
вищевикладене колегія вважає,  що
відсутні підстави вважати,  що позивач
використав свої грошові вимоги до ОСОБА_1
за рахунок заставного майна поручителя.

При
погашенні заборгованості за кредитом в сумі передбаченою договором при
солідарних обов'язках боржників (ОСОБА_1
та ТОВ Науково-виробничої фірми „Лавекс ЛТД"),  позивач буде позбавлений можливості одержати
грошову суму більш ніж передбачено кредитним договором.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Як встановлено з матеріалів справи
позивач повинен був сплатити держмито у сумі 1700 грн. (не більше 100
неоподаткованих мінімумів доходів громадян),
і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі
30 грн. Відтак,  з відповідача необхідно
стягнути на користь ВАТ „Державний ощадний банк України" 1700 грн.
держмита і 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Виходячи
з вищевикладеного,  колегія вважає
необхідним апеляційну скаргу задовольнити,
рішення скасувати ухвалити нове про стягнення на користь ВАТ „Державний
ощадний банк України" з ОСОБА_1
грошового зобов'язання за кредитним договором у розмірі 216384, 46
грн.,  держмито у сумі 1700 грн. і 30
грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  309,
316 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України"
задовольнити.

Рішення
Київського районного суду м. Сімферополя від 23 липня 2007 року скасувати,  ухвалити нове рішення про стягнення на
користь Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України" з ОСОБА_1
грошового зобов'язання

за кредитним договором у розмірі 216384,
46 грн.,  держмито у сумі 1700 грн. і 30 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Рішення
може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.