АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

03 жовтня   2007 року                                                                              м.
Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду м. Києва      в складі :

Головуючого
: судді
Євтушенко О.І

Суддів:
Мороз Л.Л.,

Шахової О.В.,

Антоненко Н.А.,

Білич І.М.,

розглянувши у
судовому засіданні касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дружковці Донецької області на рішення Шахтарського
міського суду м. Донецька від 28 липня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 22 березня 2004 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дружковці
Донецької області( далі - Відділення Фонду ), ДВАТ «Шахта «Постніківська», ДХК
«Шахтарськантрацит» ( далі -Шахта )

про стягнення
одноразової допомоги, визнання наказу незаконним ,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2002
року ОСОБА_1
звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 11 грудня 2000
року помер її чоловік ОСОБА_2
Відповідач наказом № 457 від 14 вересня 2001 року призначив їй виплату
одноразової допомоги у вигляді п'ятирічного заробітку померлого, обмеживши її
розмір 6400 гривень. Рішенням Шахтарського міського суду від 04 лютого 2002
року вказана сума стягнута з ДВАТ «Шахта «Постніківська». Вважає, що оскільки
одноразова допомога повинна бути призначена у розмірі 25 320 гривень і не
підлягала обмеженню, просила стягнути різницю у розмірі 18 920 гривень.

Під час розгляду
справи позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути з Відділення Фонду
одноразову допомогу у вигляді п'ятирічного заробітку померлого та визнати
незаконним наказ.

Рішенням
Шахтарського міського суду Донецької області від 28 липня 2003 року позов
задоволено частково, стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дружковці Донецької області на користь ОСОБА_1
одноразову допомогу сім'ї померлого внаслідок професійного захворювання у
розмірі 18 920 гривень, у задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2004 року, вищевказане
рішення Шахтарського міського суду Донецької області від 28 липня

2003 року було частково скасовано, зокрема у частині
стягнення державного мита у дохід держави у розмірі 182,20 гривень, у решті
залишено без змін.

У касаційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Дружковці Донецької області ставить питання про скасування судових рішень, в
частині стягнення одноразової допомоги, мотивуючи це тим, що судом першої
інстанції та апеляційним судом було порушено норми матеріального і
процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню за таких обставин.

Частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення одноразової допомоги у
розмірі 18920 гривень з Відділення Фонду , суди керувалися тим, що право на
отримання одноразової допомоги у зв'язку зі смертю потерпілого внаслідок
професійного захворювання , передбаченої ч.7 ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві , та професійного захворювання « , виникло у ОСОБА_1 у травні 2001
року, після висновку МСЕК від 17.05.2001 року , про наявність причинно -
наслідкового зв'язку між смертю ОСОБА_2 та його професійним захворюванням.

Виходячи з цього
, суди прийшли до висновку , що належним відповідачем по справі у частині вимог
про стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги є відділення Фонду в м.
Дружківка.

Проте з такими
висновками судів погодитися не можна.

Зазначений висновок
зроблено судами з порушенням норм матеріального законодавства.

Судом
встановлено , що за висновком МСЕК від 17.05.2001 року було встановлено
причинно - наслідковий зв'язок між смертю ОСОБА_2
та його професійним захворюванням яке він отримав працюючи на ДВАТ „Шахта
Постніковська „.

Саме на підставі
висновку МСЕК , своїм наказом № 457 від 14.09.2001 року ДВАТ «Шахта
«Постніковська « нарахувала позивачці („до передачі документів у відділення
Фонду ) одноразову допомогу у розмірі п'ятирічного заробітку у сумі 25320
гривень, виходячи з середньомісячного заробітку ОСОБА_2- 422 гривни. При цьому розмір одноразової допомоги за
наказом був обмежений сумою 6400 гривень , які в подальшому були стягнуті на
користь позивачки за рішенням Шахтарського міського суду від 04.02.2002 року .

Отже судом при
постановленні рішення не прийнято до уваги ч.2 ст.2 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105- XIУ „ Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,
які спричинили втрату працездатності „ (далі - Закон ) що набув чинності з 01
квітня 2001 року та постанову Пленуму Верховного Суду України , де у п. 11
постанови від 27 березня 1992 року №6 „ Про практику розглядами судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди „ ( зі змінами від 08 липня
1994 р., від 30
вересня 1998 р., та від 24
жовтня 2003 р.) роз'яснив , що особам , які потерпіли на виробництві до 01
квітня 2001 року , Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з
того часу , коли відповідні підприємства
передали    йому    у
встановленому    порядку    документи
,    що

підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на
такі виплати й послуги , або коли таке право установлено у судовому порядку.

Суд , покладаючи
обов'язок з відшкодування шкоди на відділення Фонду, не врахував положення
Закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України. Не дослідив у судовому
засіданні, та не взяв до уваги, також рішення Шахтарського міського суду від 04
лютого 2002 року до позовні вимоги позивача базувались на наказі ДВАТ „Шахта
Постніковська» , яким до моменту передачі документів до фонду було вже
встановлено розмір одноразової допомоги, який позивачка зазначила у своїй
позовній за 2004 рік.

Звертаючись до
суду з позовом , ОСОБА_1 ставила
питання про скасування наказу № 457 від 14.09.2001 року ДВАТ «Шахта
«Постніковська». Однак, при постановленні рішення , судом не дано обґрунтування
та не зазначено з яких підстав відмовлено у заявленій вимозі . В той час як
наказ до теперішнього часу не скасований.

Ураховуючи , що
судом першої інстанції не розглянуті всі вимоги заявлені позивачем та допущено
невірне застосування норм матеріального права , що призвело до неправильного
вирішення справи , і ці недоліки не були усунуті апеляційним судом , судові
рішення підлягають скасуванню. Справа поверненню до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК України, Законом України «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697 та глави 2 розділу У ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дружковці
Донецької області  задовольнити частково.

Рішення
Шахтарського міського суду м. Донецька від 28 липня 2003 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2004 року , скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала
оскарженню не підлягає.