АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-961
2007 р.                                                                      Головуючий
Панченко О.М. Суддя-доповідач: Давискиба Н.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«04»квітня
2007 р.                                                                М.Запоріжжя

Колегія судців
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у

складі:

Головуючого:
Стрелець Л.Г.

Суддів:            Давискиби Н.Ф.

Спас О.В.

При
секретарі:    Вертелецькій І.В. За участю
адвоката ОСОБА_3.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_2на рішення Бердянського міськрайонного

суду
Запорізької області від «27»
грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання договору довічного утримання,
-

ВСТАНОВИЛА :

17 травня 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд із зазначеним позовом, в позовній
заяві вказала, що за станом свого здоров"я та літнім віком вона потребує
сторонньої допомоги, 15.02.2006 р. уклала з відповідачкою договір довічною
утримання, за умовами якого передала відповідачці свою однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, розташовану в центрі міста, а ОСОБА_2. зобов'язалася піклуватися про
неї та утримувати її, забезпечувати щомісячно продуктами харчування,
медикаментами та одягом на суму 250 грн, а також прибирати в квартирі,
оплачувати комунальні послуги, викликати лікаря.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2. свої зобов'язання, за договором, належним
чином не виконує, просила розірвати договір довічного утримання.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2006 р. позов
ОСОБА_1. задоволено.

2

Розірвано договір довічного утримання, укладений між
ОСОБА_2та ОСОБА_1, посвідчений Бердянською міською державною нотаріальною
конторою 15.02.06 p.,
реєстровий номер 3-346.

Сторони за договором приведені в первісне становище і визнано за ОСОБА_1
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. зазначає, що рішення є незаконним та
необгрунтованим не доведені обставини справи, які суд визнав встановленими,
просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1. в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги
колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Відповідно до ст..
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи видно, що 16.02.2006 року між
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. був укладений договір довічного утримання, за умовами
якого, відповідачка отримала у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, взамін чого
зобов'язалася забезпечити позивачку харчуванням, одягом, доглядом, необхідною
допомогою та зберегти в її безкоштовному довічному користуванні квартиру.
Вартість матеріального забезпечення визначена в сумі 250 грн. в місяць,
(а.с.8).

Відповідно до ст..755 ЦК
України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем
своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того,
що умови договору довічного утримання відповідачкою не виконувалися в повному
обсязі, про що свідчить відсутність розрахункових документів про придбання їжі
та одягу для позивачки, перебування квартири в запущеному, брудному стані,
використання пільг і субсидій позивачки на оплату комунальних послуг і не
переоформлення особистих рахунків відповідачкою на своє ім"я, а тому
дійшов правильного висновку про розірвання договору.

З цього приводу Верховний Суд України у своїй постанові Пленуму „Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними" від 28 квітня 1978 р. зазначив, що
невиконання або неналежне виконання угоди не може бути підставою для визнання
її недійсною і у такому разі сторона може вимагати її розірвання або
застосування інших наслідків, передбачених договором та законом.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Дав належну оцінку
показанням свідків, допитаних у судовому засіданні, як з боку позивачки так і
відповідачки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка не заперечувала
проти розірвання договору довічного утримання з позивачкою, укладання мирової
угоди, наполягала на відшкодування їй матеріальної шкоди у розмірі 1000-2000 у.о. за понесені
нею витрати на утримання позивачки, проте з зустрічним позовом про
відшкодування їй матеріальної, до суду не зверталася.

Крім того, із матеріалів справи видно, що між сторонами склалися
недоброзичливі відношення, що свідчать про неможливість виконання цієї угоди в
подальшому.

Відповідно до ст..
756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання
(догляд) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем
обов'язків за договором відчужував набуває право власності на майно, яке було
ним передане.

3

За таких обставин
суд обґрунтовано дійшов висновку про розірвання договору довічного утримання,
укладеного між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. -
15.02,2006 року, повернув сторони в первісний стан і визнав за
ОСОБА_1. право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.1
ч.1 ст. 307, ст.ст. 308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА  :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного «уду
Запорізької області від 27
грудня 2006 року у
цій справі - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.