Справа №2-193/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007 року                                                      Армянський
міський суд

Автономної
Республіки Крим у складі:   головуючого судді   Таран Л.О.,

при секретарі              Карапута В.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідача Брауде C.O., Шкірідко А.Г., представника третьої особи - відділення ВД ФСС Тарасова А.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі Армянського міського суду м. Армянськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Каркінітський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до СВК «Каркінітський» про стягнення шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, вказуючи, що він, працюючи на посаді інженера-контролера
радгоспу «Опорний», правонаступником якого є відповідач, 25.12.1975 року отримав
травму, про що був складений акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1.
Позивач також вказав, що йому була встановлена третя група інвалідності
безстроково, та встановлена втрата працездатності - 65 %, призначена
пенсія по інвалідності. Проте у зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не
передав відповідні документи до Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, позивач був позбавлений можливості одержувати платежі
по відшкодуванню втраченого заробітку відповідно до ступеня втрати
працездатності. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість по виплаті щомісячних платежів у зв'язку із частковою втратою
працездатності, сума якої за три роки, за його розрахунком, складає 17529,48 грн., а також
просить стягнути 35000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

У судовому
засіданні позивач та його представник підтримали позов.

Представники
відповідача позов не визнали, вказуючи, позивач з 1993 року по день
вступу в силу Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» не звертався до відповідача із заявою про
відшкодування шкоди, а також не надавав відповідачу довідку про ступінь втрати
працездатності.

Представник
третьої особи - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у смт.Роздольне АР Крим вважає позов
необгрунтованим та не підлягаючим задоволенню. Вказав, що з 04.07.2005р.
відшкодування шкоди позивачу здійснюється третьою особою в виді щомісячної
грошової суми у зв'язку із частковою втратою працездатності.

Суд, розглядаючи
справу в рамках заявлених
вимог і на підставі представлених доказів, вислухавши позивача та його
представника, представників відповідача, представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, вважає за необхідне в позові відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до акту про нещасний випадок на

виробництві форми Н-1 від 25.12.1975р. позивач, працюючи в радгоспі
«Опорний»

Роздольненського району, одержав трудове каліцтво /діагноз: відсутність
кінцевої

фаланги першого пальця і всіх пальців правої кисті/. Причиною нещасного
випадку

стало грубе порушення правил техніки безпеки з боку позивача, виконання

позивачем роботи, що не входила    в
його функції.

Згідно виписки
із акту № 154 від 26 січня 1976р.
позивачу була встановлена третя група інвалідності безстроково. Позивач отримує
пенсію по інвалідності.

Висновком МСЕК
від 20.07.2005р. позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 65% безстроково з
04.07.2005р.

СВК
«Каркінітський» є правонаступником радгоспу "Опорний",
зареєстрованиний як стахувальник у Відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у смт.Роздольне АР Крим.

Позивач та його
представник вказують, що група інвалідності та ступінь втрати працездатності були
встановлені позивачу одночасно -
26.01.1976р., і всі підтверджуючі довідки позивач в 1976 році надав
відповідачу.

Відділенням
виконавчої дирекції Фонду особиста справа позивача була прийнята від СВК
"Каркінітський" 20.09.2005р. згідно акту прийому-передачі. З пояснень
представників відповідача та представника третьої особи слідує, що особисту
справу Відділення виконавчої дирекції Фонду не приймало від відповідача,
оскількі в справі була відсутня довідка про ступінь втрати працездатності.

З матеріалів справи
слідує, що позивач 22.07.2005
року звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди, та надав
висновок МСЕК від 20.07.2005р. про встановлення стійкої втрати працездатності.

На підставі
документів, які були в особистій справі позивача, постановою відділення ВД
Фонду від 29.09.2005р. продовжено виплату раніше призначеної щомісячної
грошової суми, що компенсує відповідну частину заробітку у розмірі 486,93 грн. Платежі
проводяться з 04.07.2005р. -
з часу встановлення стійкої втрати працездатності.

Відповідно до
законодавства, яке діяло на момент виникнення права на відшкодування шкоди - ст. 456 ЦК України,
ст.ст. 11,12 Закону
України «Про охрану праці»,
у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я,
пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація, відповідальна за
шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений
заробіток, а також виплатити потерпілому одноразову допомогу в установленому
законом порядку. Правила відшкодування шкоди затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п.5,33,34,38 "Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою КМУ від
23.06.1993р. № 472 (надалі
Правила), потерпілий подає власнику, з вини якого заподіяна шкода, заяву про
відшкодування шкоди, та додає до неї, зокрема, висновок МСЕК про ступінь втрати
професійної працездатності. Суми відшкодування шкоди виплачуються потерпілому з
дня встановлення стійкої втрати професійної працездатності.

Позивач не надав
суду доказів того, що з 1976р. йому встановлено стійку втрату працездатності, а
також того, що він надавав відповідачу відповідну довідку МСЕК в 1976 році, та в
подальші роки - до 01.04.2001 року.

За період з
1993р. по 2001р. позивач не звертався до відповідача відносно відшкодування
шкоди та не надавав довідки МСЕК про встановлення стійкої втрати
працездатності, рівно як не звертався до суду.

Судом
встановлено, що позивач звернувся з заявою про відшкодування шкоди до
відповідача 22.07.2005 року,
вперше надавши висновок МСЕК від 20.07.2005р. про встановлення стійкої втрати
працездатності 65% з
04.07.2005р.

Оскільки з 01.04.2001 року вступив в
силу Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», відповідні платежі позивачу здійснює відділення ВД
Фонду у розмірі 486,93 грн. з
04.07.2005р. - з часу
встановлення стійкої втрати працездатності. При цьому доказів того, що вказані
виплати були позивачу призначені раніше, але не виплачені, позивачем не надано.

Позивач в
установленому законом порядку не реалізував своє право на отримання від
відповідача відшкодування шкоди, не виконав вимоги Правил про надання
відповідачу довідки МСЕК про встановлення стійкої втрати працездатності.

На підставі
викладеного, враховуючи, що суми відшкодування шкоди виплачуються потерпілому з
дня встановлення стійкої втрати працездатності, у суду не має підстав для
задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача платежів за останні три
роки до встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності.

Вимоги про
відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки
положення ст.440-1 ЦК України поширюються на правовідносини, які виникли з
моменту вступу в силу цієї норми -
після 06.05.1993р., і зворотньої сили не мають.

Позивач
звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст.82 ЦПК України суд
вважає за можливе звільнити позивача від сплати витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в дохід держави, беручи до уваги його матеріальне
і майнове положення, враховуючи, що він є пенсіонером, інвалідом 3 групи.

Керуючись ст.ст.
З, 4, 10, 11, 60, 212,
215 ЦПК України, на підставі ст.440-1, 456
ЦК України 1963р., ст.ст. 11,12
Закону України «Про охрану
праці», Закона України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», "Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків»,
затверджених Постановою КМУ від 23.06.1993р. № 472, суд

ВИРІШИВ :

ОСОБА_1 в позові
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Каркінітський» про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

ОСОБА_1
звільнити від сплати на користь держави витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Армянський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.