Справа
№ 2-565/2007.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2007 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у
складі: головуючої- судді Ротар М.М., при секретарі Попенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,ОСОБА_3про визнання права
власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги він зазначив, що
11.04.2006 року за договором купівлі продажу він придбав у відповідача ОСОБА_2
житловий будинок АДРЕСА_1. За цим будинком для його обслуговування закріплена
земельна ділянка розміром 0,0497 га. Але позивач не може належним чином
оформити право власності, оскільки відповідач ОСОБА_2 не оформила право
власності на земельну ділянку у той час, коли, до неї переходило право
власності на вказаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу,
який був укладений між нею та відповідачем ОСОБА_3, зареєстрованого Південною
товарною біржею 22.10.1997 року, який був визнаний дійсним рішенням
Вознесенського міськрайонного суду від 27.03.2006 року. Посилаючись на те, що
до позивача перейшло право власності на житловий будинок і таким чином і право
власності на земельну ділянку, яка зайнята житловим будинком, позивач просив
позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надіслав заяву, про розгляд
справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами погодилася у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву,
про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Третя особа Вознесенський міський відділ земельних ресурсів в судове
засідання не з'явилася, надіслала заяву, про розгляд справи у її відсутність,
проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування
судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході
права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1.09.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК України до
набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалось у договору відчудження.

В
судовому засіданні було встановлено, що право власності на житловий
будинокАДРЕСА_1 перейшло від ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, зареєстрованого Південною товарною біржею 22.10.1997
року, який рішенням Вознесенського міськрайонного суд від 27.03.2006 року був
визнаний дійсним. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на
землю, виданого на

підставі
рішення виконкому Вознесенської міської ради від 20.10.1994 року за № 205
відповідачу ОСОБА_3 передана у приватну власність земельна ділянка площею
0,0497 га для обслуговування житлового будинкуАДРЕСА_1. На час укладення
вищезазначеного договору купівлі-продажу, діяв Земельний кодекс України 1991
року, ст. 30 якого закріплює, що при переході права власності на будинок при
цьому до набувача переходить право власності на земельну ділянку без зміни її
цільового призначення. Тому право власності на земельну ділянку, закріплену за
жилим будинком АДРЕСА_1, повинно було перейти до ОСОБА_2

Згідно ст. 377 ЦК України
до особи, яка придбала житловий будинок переходить і право власності на
земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового
будинку розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право
власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, та на
частину земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування.

Так,
згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.04.2006 року позивач
ОСОБА_1 придбав житловий будинок АДРЕСА_1, в зв'язку з цим до нього перейшло і
право власності на земельну ділянку, яка надана для його обслуговування, і
відповідно до Державного акту від 02.12.1994 року № 4012 її розмір становить
0,0497 га

На підставі ст. 377 ЦК
України, п.7 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня
2001 року, ст. 30 Земельного кодексу України 1991 року, керуючись ст.
10,11,15,130,174,209,213-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2,ОСОБА_3про визнання права власності на
земельну ділянку задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну
ділянку розміром 0,0497 га, закріплену за житловим будинком АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний
суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.