Справа № 22-977/2007                               Головуючий
Категорія: 44                                                                                    Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16   квітня   2007   року   Колегія
суддів   Судової   палати
у   цивільних   справах апеляційного суду Львівської області
в складі:

Головуючого:
Зубарєвої К.П.

Суддів:
МусіноїТ.П, Монастирецького Д.І.

При секретарі:
Дунчюс С.В.

З участю: сторін

розглянувши в судовому засіданні в
місті Львові цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_1

на рішення
Галицького районного суду м. Львова від 29
січня 2007 p., -

встановила:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2007 р. відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 900 грн. та
моральної шкоди в розмірі 1699
грн., заподіяної залиттям квартири.

Рішення суду
оскаржив ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду прийнято на
підставі неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків
обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.
Зокрема, судом не було враховано, що актом ЛКП „Снопківське" від 23.03.2006 р. було
констатовано факт залиття квартири та зазначено причини цього залиття, а розмір
заподіяної шкоди підтверджено висновком про оцінку заподіяних збитків.

У зв'язку з відмовою у відшкодуванні шкоди в добровільному порядку йому
заподіяна моральна шкода, виникли ускладнення із здоров'ям, понесені витрати на
санаторне лікування.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про
задоволення його вимог.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що
правових підстав для покладення на ОСОБА_2. відповідальності на підставі
ст.ст.1166 та 1167 Цивільного
кодексу України немає через недоведеність її вини.

Зокрема, відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1. пов'язував залиття
його кв. АДРЕСА_1 із
перенесенням санвузла

2

в кв. № 3, що поверхом
вище, на другу сторону коридору, що мало місце в грудні 2005 р. та січні 2006 р.

Між тим, судом встановлено, що роботи по переносу туалету
на площу коридору в кв. АДРЕСА_1
були виконані ще у 1988
р. попередніми квартиронаймачами -
ОСОБА_3 згідно з дозволом міжвідомчої комісії від 31.10.1988 р. (а.с.4а).
Це ж підтверджено письмовою відповіддю Галицької рай адміністрації від
18.08.2006 р. за № З-Д-1290/31 на ім"я ОСОБА_1. у якій також констатовано,
що власником кв. № 3 ОСОБА_2.
ремонт у квартирі проводився без жодного перепланування.

Листом ЗАТ РБУ „Галич" (бувше РБУ-3) від 02.03.2007 р. № 01-06/46 підтверджено, що
перенос туалету на площу коридору в кв. АДРЕСА_1 було
виконано силами РБУ-3 згідно розробленої проектно-кошторисної документації під
час вибіркового капітального ремонту будинку у 1988 році.

У зв'язку з наведеним акт ЛКП „Снопківське" від 23.03.2006 р., у якому
причини залиття квартири позивача пов'язані із самовільним переносом ОСОБА_2.
туалету не заслуговує на увагу, оскільки акт у цій частині складено зі слів
позивача без обстеження кв. №
3 та перевірки документів.

Окрім того, судом встановлено і визнається позивачем, що санітарна побілка
в квартирі позивача не проводилась 10
років.

У зв'язку з недоведеністю факту залиття квартири позивача по вині
відповідача та заподіяння матеріальної шкоди, відсутні правові підстави для
відшкодування моральної шкоди, пов'язаної із залиттям квартири.

Судом правильно встановлено обставини справи, правильно застосовано
матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, передбачена ЦПК
України, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.307, ст.308, ст.314 , 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2007 р. залишити без
зміни.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку протягом 2-х
місяців до Верховного Суду України.