У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 грудня  2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка В.М.,

суддів:

Берднік І.С.,  Прокопчука Ю.В., Костенка А.В.,                                     Пшонки
М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці про
відшкодування моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 листопада
2006 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до відповідача,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з
1989 року він знаходився в трудових відносинах із шахтою “Західно-Донбаська” - дочірнє підприємство ВАТ
“Павлоградвугілля”. 30 березня 1995
року при виконанні трудових обов'язків на шахті з ним стався нещасний випадок, про що було складено відповідний акт № 1
за формою Н-1. У результаті нещасного
випадку він отримав травму. У зв'язку з отриманою на виробництві травмою висновком МСЕК від 26 січня 2005 року йому
було встановлено 40 % утрати професійної працездатності та визнано інвалідом ІІІ групи безстроково. Вважає, що
йому завдано моральну шкоду, яка
полягає в тому, що він втратив професійну працездатність,  постійно
відчуває наслідки травми, стан здоров'я став незадовільним, вимушений постійно вживати лікарські препарати,
відчуває великі незручності, не може вести домашнє господарство, відчуває
депресивний стан. Просив суд стягнути з відповідача на
його користь моральну шкоду в розмірі 28 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 26 травня 2006 року позов ОСОБА_1. задоволено.
Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Тернівці на користь ОСОБА_1.  25 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 листопада 2006 року
зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1. звернувся з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом
норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив із того, що відповідно до висновку
МСЕК від 26 січня 2005 року ОСОБА_1. встановлено 40 %  утрати професійної працездатності та визнано
інвалідом ІІІ групи, тому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату
працездатності" він має право на відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що право на
відшкодування моральної шкоди в позивача виникло в 1995 році, тобто з моменту
встановлення стійкої втрати професійної працездатності. Правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються матеріальним законом, що діяв на момент отримання позивачем травми на
виробництві.

Моральна шкода в такому
випадку може бути відшкодована виходячи з вимог ст. 12 Закону України від 14
жовтня 1992 року “Про
охорону праці" та п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (з
наступними змінами та доповненнями), а не виходячи з вимог Закону України
"Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яким керувався
суд першої інстанції, вирішуючи  указаний спір.

Проте з такими висновками судів погодитися не
можна з таких підстав.

Як
убачається з матеріалів справи, згідно з довідкою МСЕК від              26 січня 2005 року ОСОБА_1.
повторно встановлено 40 % утрати працездатності. З цієї довідки вбачається, що
огляд проводився повторно.

За змістом ст. ст. 21,
28, 30, 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої
втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з
дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Проте судами не дана
оцінка та не встановлена дата, коли медико-соціальна експертна комісія вперше
встановила ОСОБА_1. утрату працездатності, в якому відсотковому відношенні, і
чи отримані ним відповідні страхові виплати.

Указане позбавляє можливості
правильно визначити розмір і право позивача на відшкодування моральної
шкоди  залежно від часу, що має суттєве
значення для правильного вирішення справи. Вказану обставину суди належним
чином не з'ясували та не дали належної оцінки поряд із іншими зібраними у
справі доказами, що призвело до прийняття помилкових рішень.

З огляду на викладене ухвалені у справі
рішення без змін залишатися не можуть і підлягають
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції, у ході якого суду належить урахувати наведене та залежно від
установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 26 травня 2006 року та рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області
від                          7 листопада
2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка