Справа № 1786-07                   Головуючий  в 1й інстанції - Зуєва В.І.
Категорія -44                            Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
березня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого
- Гайдук В.І.

суддів -
Дерев'янко О.Г., Красвітної Т.П.

при
секретарі - Колесніченко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1

на
рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2006 року

за
позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про визнання угоди дійсною та про визнання права
власності на квартиру, по зустрічному позову
ОСОБА_1 до   ОСОБА_2 про виселення
з квартири та про стягнення моральної шкоди -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2004 року ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про визнання угоди дійсною та про визнання права власності на квартиру,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 04 квітня 2002 року між ним та відповідачем
досягнута домовленість щодо придбання належної відповідачу квартири №АДРЕСА_1 у
м. Нікополь. При укладенні між ними угоди досягнуті всі необхідні умови
купівлі-продажу квартири, в підтвердження чого між ними укладено 06.11.2003
року та 01.12.2003 року договори позики на суму 14998 грн. Відповідач
нотаріальний договір купівлі продажу квартири не уклав, тому позивач просив суд
визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним та визнати за ним право
власності на квартиру №АДРЕСА_1 у м. Нікополь. Зустрічний позов ОСОБА_1 не
визнав.

ОСОБА_1. 10.12.2004 року звернувся до суду з зустрічним
позовом, в якому вказує про те, що в квітні 2002 року уклав з ОСОБА_2. договір
найму квартири №АДРЕСА_1 у м. Нікополь, строком на один рік. Після спливу
зазначеного строку дозволив ОСОБА_2. проживати в квартирі до серпня 2003 року.
Оскільки відповідач не впускає його до квартири, позивач просив суд висилити
ОСОБА_2. з квартири та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 25 000
грн. Підчас розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, та просив суд висилити
відповідача з квартири та стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_2.
задоволені, визнано договір купівлі-продажу квартири дійсним та визнано за
ОСОБА_2. право власності на квартиру №АДРЕСА_1 у м. Нікополі. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про
скасування рішення суду, оскільки рішення не відповідає обставинам справи, тому
просить постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, у
задоволенні позову ОСОБА_2. відмовити.

Перевіривши матеріалі справи та апеляційної скарги у
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,

2

рішення суду першої інстанції
частковому скасуванню з постановою нового рішення з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2. та визнаючи договір купівлі продажу квартири дійсним, а
також визнаючи за позивачем право власності на квартиру №АДРЕСА_1 у м.
Нікополь, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2. виконав умови
договору купівлі продажу спірної квартири, передав ОСОБА_1. 2964 доларів США та
взяв на себе оплату заборгованості за комунальні послуги, проживає в квартирі.
ОСОБА_1. ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, тому
суд першої інстанції визнав укладений договір дійсним, а також визнав за
ОСОБА_2. право власності на спірну квартиру.

З такими
висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони не
відповідають матеріалам справи та нормам матеріального законодавства.

Як вбачається з
матеріалів справи квартира №АДРЕСА_1 у м. Нікополь належить ОСОБА_1. на
підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.022004 року. (а.с.
11)

Між сторонами
починаючи з 2003 року неодноразово укладались договори позики (а.с.8-9), а
також складались письмові розписки про отримання ОСОБА_1. від ОСОБА_2. грошей
(а.с. 6,7,8), при цьому письмової угоди, щодо укладання самого договору
купівлі-продажу спірної квартири укладено не було.

Відповідно до
вимог ст.. 224 ЦК України (1963
року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Як вбачається з
розписки ОСОБА_1 від 01.12.2003 року (а.с.5) в останній не зазначено за яку
ціну сторони домовились продати спірну квартиру, тобто відсутня ціна угоди, що
є суттєвою умовою угоди.

Згідно до вимог ст.. 248 ЦК України (1963
року) продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням
сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

Суду першої
інстанції, а також апеляційному суду ОСОБА_2. не надано письмових доказів про
те, що сторони досягли всіх істотних умов угоди купівлі-продажу спірної
квартири, а саме: вартості квартири.

Якщо сторони не
досягли повної згоди щодо умов договору купівлі продажу квартири і договір
нотаріально не посвідчили, проведена ними передача грошей не може бути
підставою для визнання договору купівлі-продажу дійсним на умовах, які
пропонуються однією з сторін.

За цих обставин,
суд першої інстанції на мав підстав відповідно до вимог ч.2 ст. 47 ЦК України (1963
р.) визнати угоду купівлі-продажу спірної квартири дійсною.

Враховуючи
викладене, підстави для визнання за ОСОБА_2. права власності на спірну квартиру
також відсутні, тому ОСОБА_2. в задоволенні цих позовних вимог також необхідно
відмовити.

Відповідно до
вимог ст.. 48
Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням
володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

ОСОБА_2. не
звільняє спірну квартиру, хоча правові підстави для його проживання в квартирі,
у зв'язку із закінченням строку дії договору найму жилого приміщення укладеного
на один рік, до 04.04.2003 року відсутні.

За таких
обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2. з квартири №АДРЕСА_1 у
м. Нікополь Дніпропетровської області без надання іншого жилого приміщення
підлягають задоволенню.

На підставі викладено колегія судців вважає, що підстави
для визнання договору купівлі продажу квартири дійсним та визнання за ОСОБА_2.
права власності на спірну квартиру відсутні, тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з відмовою позивачу в задоволенні позову.

3

В решті
рішення суду першої інстанції залишити без змін. Керуючись ст.ст.218,
307,312-316 ЦПК України, колегія судців, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20 грудня 2006 року в частині визнання дійсним
договору купівлі-продажу квартири №АДРЕСА_1 у м. Нікополь Дніпропетровської
області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру
№АДРЕСА_1 у м. Нікополь Дніпропетровської області, а також стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 91 грн. судових витрат і 30 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення та про виселення скасувати.

Постановити нове рішення, яким ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання угоди дійсною та визнання права
власності на квартиру відмовити.

ОСОБА_2висилити з квартири №АДРЕСА_1 у м. Нікополь
Дніпропетровської області.

В решті
рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набуває законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців.