РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах  Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у складі:

Головуючого,
судді:                          Шестакової
Н.В.

Суддів:                                                Осоченко
A.M.

Філатової Є.В.

При секретарі:           Галіч Ю.Є.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1  до  ОСОБА_2
про  стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною  скаргою ОСОБА_2 на рішення Ялтинського
міського суду Автономної Республіки Крим від 07 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають
спільну дитину ОСОБА_3, 1989 року народження; згідно з рішенням суду відповідач
сплачував на утримання дитини аліменти до досягнення нею повноліття. На
теперішній час ОСОБА_3 навчається у професійному технічному закладі
Керченському вищому морському професійному училищі та потребує матеріальної
допомоги, яку відповідач у добровільному порядку не надає, сама вона не в змозі
утримувати дитину, тому просить стягнути на її користь ¼
частину всіх видів заробітку до закінчення навчання.

Рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на
утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1Л частини від
всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 01 лютого 2007 року до 28 лютого
2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду,
посилаючись на порушення судом матеріального і процесуального права,
недослідження всіх обставин по справі у сукупності, а саме на те, що він не має
матеріальної можливості сплачувати за навчання ОСОБА_3 таку суму, оскільки він
за станом здоров'я має витрачати зайві кошти на лікування, виплачує за взяті у
кредит меблі, до того ж немає розрахунку суми матеріальної допомоги у розмірі ¼  частини доходу та жодного доказу чи реально
потрібна синові така допомога, так як до нього ні син, ні його мати з такими
проханнями не зверталися. Окрім того без уваги суду залишився той факт, що
ОСОБА_3 навчається в учбовому закладі на повному державному забезпеченні та
безоплатно проживає у гуртожитку.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Стягуючи аліменти у розмірі ¼ частки всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 01
лютого 2007 року та до 28 лютого 2008 року, суд посилався на те, що ОСОБА_3.

Справа
№22-ц-4309/2007 р.
Головуючий в 1 інстанції, суддя - Прищепа О.І.

Доповідач, суддя
- Шестакова Н.В.

навчається
у професійному технічному закладі Керченському вищому морському професійному
училищі, потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 має можливість утримувати
сина у межах стягненої суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції про обґрунтованість позову про стягнення аліментів, оскільки із
матеріалів справи вбачається, що з  01
вересня

2006  року ОСОБА_3дійсно навчається у
професійному технічному закладі Керченському

вищому морському професійному училищі, відповідно до довідки ПТЗ КВМПУ
(а.с.6) строк

його навчання закінчується 28 лютого 2008 року.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у сумі 1/4
частки всіх видів заробітку суд неповно з'ясував всі обставини справи та не
прийняв до уваги вимог ст. 182 СК України про те, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника
аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення
повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності
таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років, продовження нею навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже судом не надано правової оцінки наявній у матеріалах справи медичній
довідці про перебування відповідача на «Д» обліку з діагнозом «Гіпертонічна
хвороба 2-го ступеню», язвена хвороба (виразка 12-перстної кишки) (а.с.18).
Крім того, підлягають урахуванню ті обставини, що дитина сторін навчається в
учбовому закладі на повному державному забезпеченні. Враховуючи зазначені
обставини, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апелянта.

Відповідно до ч.2 ст.309 ЦПК України апеляційний суд змінює рішення суду
першої інстанції, якщо норми матеріального або процесуального права порушені,
або застосовані неправильно. Згідно з ч.2 ст. 314 Цивільного процесуального
Кодексу України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках зміни рішення.

З урахуванням наведеного колегія судців вважає, що рішення суду необхідно
змінити, зменшивши розмір аліментів до 1/6 частки всіх видів заробітку
щомісячно.

Керуючись ст.ст.303,307,ч.2 ст.309 Цивільного
процесуального Кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 07 березня

2007   року змінити. Зменшити розмір
аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, на його утримання, встановивши їх у розмірі 1/6 усіх

видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 01 лютого 2007 року до 28
лютого 2008

року.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.