РІШЕННЯ

іменем України

6 грудня
2007 року                                                                                                  м.  Ужгород

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого  Павліченка С. В.

суддів: Готри
Т.Ю.,  Панька В.Ф.

при секретарі
Рогач І.І.

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації

встановила:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 із залученням третьої особи Ужгородського ВГІРФО МВС України в
Закарпатській області про позбавлення права користування житловим приміщенням
та зняття з реєстрації.

Позивач
обґрунтовував свої вимоги тим,  що з 1985
року по 2005 рік був у шлюбі з ОСОБА_2

Однак
після розірвання шлюбу колишня дружина ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 проживають у
будинку позивача в АДРЕСА_1 і відмовляються добровільно виселятись з будинку.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 24 вересня 2007 року позов задоволений.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлені
права користування житловим приміщенням шляхом їх виселення з будинку АДРЕСА_1
і зобов'язано відділ у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб Ужгородського MB УМВС
України в Закарпатській області зняти відповідачів з реєстрації у зазначеному
будинку.

В
апеляційній скарзі представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановления нового
рішення про відмову в задоволенні позову.

Справа №. 22-1734/07                                                        Номер
рядка статистичного звіту: 32

Головуючий у
І інстанції: О.А. Прадинчук

Доповідач: С.
В.Павліченко

Апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких підстав.

При
розгляді даної справи суд першої інстанції застосував ч.1  ст. 321,
ч.1  ст.  391 ЦК
України та ч.2  ст.  48 Закону України "Про власність"
які надають право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження майном.

Однак
судом не враховано,  що в даному
випадку,  майном є житловий будинок в
АДРЕСА_1,  яким відповідачі користувалися
зі згоди власника,  як члени його сім'ї.

Житлові
будинки відносяться до майна з особливим правовим статусом,  а порядок його використання крім наведених
норм закону регулюється також і Житловим Кодексом України.

Відповідно
до ч.4  ст.  156 ЖК України припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї користуватись займаним
приміщенням.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувались лише фактом розлучення з ОСОБА_2,  тому до них суд повинен був застосувати
вимоги ч.4  ст.  156 ЖК України.

Суд
першої інстанції не застосував закон,
який підлягав застосуванню в даному випадку

Зазначені
обставини,  відповідно до п.4 ч. 1  ст.
309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції
і постановления нового
рішення.

Вимога
власника житлового будинку про виселення колишніх членів сім'ї лише з підстави
припинення з ними сімейних відносин за змістом ч.4  ст.
156 ЖК України не може бути задоволена,
тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись
ч.4  ст.
156 ЖК України,   ст.   ст.
307,  309,  313,
314,  316,  317 ЦПК України,  Судова палата у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області

рішила:

Апеляційну
скаргу представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 24 вересня 2007 року скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації
відмовити.

Рішення
проголошене в порядку  ст. 218,  317 ЦПК України,  набирає законної сили з моменту його
проголошення і відповідно до  ст.  326, 327 ЦПК України може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.