Справа
№2-337
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
грудня 2007 року                                      Маневицький
районний суд   Волинської області

в
складі:   головуючого - судді                     Покидюка М.В.

при
секретарі                                                    Боймиструк
О.Ф.

з участю
представника позивача                   ОСОБА_2.

представників
відповідачів                            Бондарчук
Н.В., Аршулік Н.І., Рака І.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1до Четвертнянської
сільської ради Маневицького району Волинської області, Маневицької
райдержадміністрації Волинської області, СВК „Криничне" Маневицького
району Волинської області, філії - Волинського обласного управління ВАТ
„Державний ощадний банк України" про визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася в суд з
позовом до Четвертнянської сільської ради Маневицького району, Маневицької
райдержадміністрації, СВК „Криничне" Маневицького району, філії
-Волинського обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк України" про
визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4.,
перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, спільно побудували житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. помер.
Спадщину після його смерті своєчасно прийняла його дружина ОСОБА_3., фактично
вступивши в управління та володіння спадковим майном.ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.
померла. Після її смерті залишилося наступне спадкове майно: будинковолодіння
за вказаною вище адресою, земельні та майновий паї, грошові вклади у
Маневицькому ТВБВ № 10002/044 ВАТ „Державний ощадний банк України". Від
імені ОСОБА_3. 21 червня 2002 року в Четвертнянській сільській раді
Маневицького району було посвідчено заповіт, за яким усе вказане вище належне
їй майно вона заповіла внучці ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_3. позивачка
своєчасно прийняла спадщину, оскільки у встановлений законодавством
шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини звернулась в Маневицьку
державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Заяви про
відмову від спадщини вона не подавала. Крім позивачки спадкоємцем за законом на
вказане спадкове майно єОСОБА_2., однак вона відмовилася від належної їй частки
спадщини, про що подала нотаріально посвідчену заяву. Інших спадкоємців ні за
законом, ні за заповітом на дане спадкове майно немає. Отримати свідоцтво про право
власності на спадкове майно в даний час позивачка не може через відсутність на
нього правовстановлюючих документів і в позасудовому порядку вирішити це
питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за
нею в порядку спадкування право власності на будинковолодіння поАДРЕСА_1
земельні та майновий паї. грошові вклади з нарахованими процентами та
компенсацією, які належали ОСОБА_3.

Представник
позивачкиОСОБА_2. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, пояснила, що ОСОБА_1., являючись єдиним спадкоємцем за
заповітом спадкового майна після смерті ОСОБА_3., у встановленому законом
порядку прийняла спадщину. Через відсутність правовстановлюючих документів
позивачка не може оформити на себе право власності на спадкове майно, а тому
просила суд оформити його на ОСОБА_1.

Представники відповідачів Бондарчук
Н.В., Аршулік Н.І., Рак І.В, позовні вимоги визнали повністю,
не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на житловий будинок
з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, земельні та майновий паї,
грошові заощадження у Маневицькому ТВБВ № 10002/044 ВАТ „Державний ощадний банк
України". Будь-якого спору щодо даного майна немає.

Заслухавши пояснення
сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і
підлягає до повного задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону
України „Про власність" від 7.02.1991 року громадянин набуває права
власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці.
підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 328
Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223
Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи. визначені у
заповіті.

Згідно ст. 1228 Цивільного
кодексу України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку
(фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши
відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до
складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до ст. 1235
Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст. 1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269
Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини
подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини,
може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного
кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296
Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Про те, що ОСОБА_3. була
власником житлового будинку з господарським і побутовими будівлями та спорудами
в АДРЕСА_1, крім визнання цієї обставини сторонами, підтверджується
дослідженими судом витягом з погосподарської книги № 1 за 2007 рік, технічним
паспортом на дане будинковолодіння та експертним висновком від 15 листопада
2007 року про відповідність житлового будинку діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам.

Сертифікатами на право на
земельну частку (пай)НОМЕР_1, НОМЕР_2від 26 червня 2007 року та свідоцтвом про
право власності на майновий пай НОМЕР_3 від 4 грудня 2001 року встановлено, що
ОСОБА_3. була членом КСП „Комсомолець". правонаступником якого є СВК
„Криничне", і мала право на земельний пай, розміром 2.06 умовних
кадастрових га, вартістю 10856 грн. 59 копійок, майновий пай, вартістю 10456
грн. Крім того, вона успадкувала земельний пай, розміром 2.06 умовних
кадастрових га, вартістю 10856 грн. 59 копійок, що належав її чоловіку ОСОБА_4

Особовим рахунком № 11558,
який теж досліджувався судом, доведено, що ОСОБА_4. був вкладником коштів у
Маневицькому ТВБВ № 10002/044 ВАТ „Державний ощадний банк України" і його
грошовий вклад на даному рахунку знаходяться по даний час. Після його смерті
вказані кошти успадкувала ОСОБА_3.

Довідкою Четвертнянської
сільської ради № 566 від 7 травня 2007 року доведено факт прийняття позивачкою
спадщини після смерті ОСОБА_3. З цієї ж довідки встановлено, що інших
спадкоємців за заповітом, окрім позивачки, на дане спадкове майно немає.

Правомірність набуття
позивачкою ОСОБА_1. права власності на спадкове майно доводиться дослідженим в
суді заповітом від імені ОСОБА_3., посвідченим Четвертнянською сільською радою
Маневицького району 21 червня 2002 року та зареєстрованим в реєстрі за № 134.

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає. що
позивачка ОСОБА_1., являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з
господарськими і побутовими будівлями та спорудами, які знаходяться АДРЕСА_1, а
також на земельні і майновий паї. грошовий вклад, фактично набула на них право
власності. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється, а
тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказане
спадкове майно за ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11,
60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1223, 1228. 1235,
1268-1270, 1296 ЦК
України, ст. 12 Закону України „Про власність" від
7.02.1991 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1в порядку
спадкування право власності на житловий будинок з господарським та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться АДРЕСА_1, земельний пай, розміром 2.06
умовних кадастрових га, вартістю 10856 гривень 59 копійок, майновий пай, вартістю
10456 гривень, які належали ОСОБА_3 земельний пай, розміром 2.06 умовних
кадастрових га, вартістю 10856 гривень 59 копійок, грошовий вклад з
нарахованими процентами і компенсацією, що знаходиться в Маневицькому ТВБВ №
10002/044 ВАТ „Державний ощадний банк України" на рахунку № 11558, що
належали ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.