Справа № 22-2685                                   Головуючий
в 1 інстанції - Бутов
- 41                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

іменем     України

15
березня 2007 року                                        Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого      Гурової О.М.

суддів                Шевченко В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при
секретарі     Приходько В.А.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Тігієвої А.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2006 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ДП „Шахтарськантрацит" про
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини
заробітку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2006 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ДП „Шахтарськантрацит" про
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини
заробітку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

ОСОБА_1просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким
стягнути на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при
звільненні, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що позивач
працював у відповідача з 11 січня 2005 року до 9 червня 2005 року. З березня по
квітень 2005 року ОСОБА_1 була нарахована, але не виплачена заробітна плата в
розмірі 466 грн.29 коп.
При звільненні ОСОБА_1 відповідачем з ним не був проведений повний розрахунок.

25 липня 2006 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ДП
„Шахтарськантрацит" про стягнення заборгованості по заробітній платі в
розмірі 466 грн.29 коп., компенсації втрати частини заробітку в зв"язку із
несвоєчасним розрахунком і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

23 серпня 2006 року відповідачем була виплачена сума заборгованості по
заробітній платі і компенсація за втрату частини заробітку.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від 13 листопада 2006 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні
позовних вимог в зв"язку з тим, що на час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач вже сплатив позивачу заборгованість по

2

заробітній платі і компенсацію, а по вимогам
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач пропустив
встановлений законом строк для звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача,
представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені
у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивач працював у
відповідача прохідником, 3 січня 2005 року позивача було звільнено за станом
здоров"я за п. 2 ст. 40 КЗпП України. 11 січня 2005 року між позивачем і
відповідачем було укладено трудовий договір, згідно якого строк дії договору -
до 9 червня 2005 року. З березня по квітень 2005 року ОСОБА_1 була нарахована,
але не виплачена заробітна плата в розмірі 466 грн.29 коп. При звільненні
ОСОБА_1 відповідачем з ним не був проведений повний розрахунок. Тільки 23
серпня 2006 року позивачу була виплачена сума заборгованості по заробітній
платі і компенсація втрати частини заробітку.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог,
посилався на те, що у суду немає підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, оскільки позивач добровільно до закінчення слухання справи сплатив
йому заборгованість по заробітній платі і компенсацію втрати частини заробітку,
а по вимогам про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
позивач пропустив передбачений ст. 233 КЗпП України строк на звернення до суду.
При цьому суд прийшов до висновку, що позивач без поважних причин пропустив
строк на звернення до суду і не бажає ставити питання про поновлення вказаного
строку.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин
справи: роз"яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і
сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 13 листопада 2006 року (
а.с.25-26), суд не з"ясував у позивача причину, з якої він тривалий час не
звертався до суду із вказаним позовом.

Згідно копії трудової книжки позивача він у січні 2005 року був звільнений
з роботи за станом здоров"я, потім намагався знов почати трудову
діяльність і уклав з відповідачем трудовий договір на короткий час - до 9
червня 2005 року, після цього позивач ніде не працює, є інвалідом за станом
здоров"я.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав
робити висновок про відсутність поважних причин у позивача для звернення до
суду, тим більш, що судом ці причини не перевірялись і суд не роз'яснював
позивачу можливість звернутися із заявою про поновлення строку, тому висновок
суду про відсутність у суду підстав для відновлення строку позовної давності не
відповідає обставинам справи.

Апеляційний суд вважає, що в цьому випадку позивачу необхідно відновити
строк на звернення до суду із вимогами про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку, сума якого на час фактичного розрахунку відповідача із
позивачем - 23 серпня 2006 року - складає 4067грн.88 коп.( за 109 робочих днів
при середньоденній заробітній платі 37грн.32 коп. згідно наданих відповідачем
довідок - а.с.37-38).

Наведені в апеляційній скарзі доводи дають підстави для висновку, що
неправильне застосування судом норм матеріального закону призвело до
неправильного вирішення спору.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

3

За таких обставин
Апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача в частині
стягнення на його корись середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 314, 316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний
суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада
2006 року скасувати.

Стягнути з ДП „Шахтарськантрацит" на користь ОСОБА_1середній заробіток
за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4067 грн.88 коп.

Стягнути з ДП „Шахтарськантрацит" на користь держави судовий збір у
розмірі 25 грн.50 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в
розмірі 30 грн.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили рішенням апеляційного суду.