У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Григор'євої Л.І.,

Суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Берднік І.С.,

Косенка В.Й.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного  товариства “Вінницяфармація” про визнання
права дольової участі на  квартиру та
спонукання підписання угоди про поступку
договору,

в с т а н о в и л а :

У липні  2005
року  ОСОБА_1  звернулася
з  позовом  до
суду  про  визнання
права дольової  участі на
квартиру  та  спонукання
підписання  угоди  про
поступку  договору,  посилаючись на  те, що
13  квітня  1993 року між Вінницьким Облагробудом,
правонаступником якого є  Вінницьке
обласне   виробниче об'єднання по  агропромисловому  будівництву “Вінницяоблагробуд” та Вінницьким
об'єднанням “Фармація”, правонаступником
якого є ВАТ “Вінницяфармація” , було
укладено договір  про дольову  участь
в будівництві  трьохкімнатної квартири
для позивача  у  будинку по АДРЕСА_1.

В  процесі  виконання
умов  договору  вона
через третю організацію перерахувала
кошти  в  сумі
10 647000 крб., тобто  суму  обумовлену
договором  на  рахунок
ВО “Фармація”, яке  в  подальшому
перерахувала  зазначені кошти
будівельній  організації, а  потім
безпосередньо сплатило
додаткові  кошти  в
сумі  1 484 грн. В  даний
час  будівництво будинку  завершено, однак відповідач відмовляється
оформити документи на передачу їй  у  власність квартири.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 3
лютого             2006 року позов
ОСОБА_1про визнання права дольової участі на
квартиру та спонукання підписання угоди про поступку  договору - задоволено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 4
квітня 2006 року рішення  Замостянського
районного суду м. Вінниця від 3 лютого
2006 року скасовано та  ухвалено
нове рішення, яким  у  позові
ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення без змін  рішення
суду першої інстанції, в зв'язку з порушенням норм матеріального та
процесуального права

Касаційна
скарга   підлягає  частковому задоволенню за  таких підстав.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні  позову
ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що
положення  ст. 636 ЦК України на  спірні відносини не поширюються, оскільки
виникли  у 1993 році. Крім того, за
змістом  п. 2 Договору облагробуд має
виділити спірну трикімнатну  квартиру ВО
”Фармація”,  а не позивачці.

Проте таких
висновків, суд  дійшов  не
взявши до уваги  пояснення  сторін
та   надані  докази про те, що  будівництво спірної  квартири завершено  у 2005 році та з цього року  має виконуватися  договір від 13  квітня
1993 року.

Згідно  ч.2  ст. 4 Прикінцевих та перехідних  положень ЦК України щодо  цивільних
відносин, які  виникли  до
набрання  чинності Цивільним кодексом
України, положення цього кодексу
застосовуються до  тих  прав  і
обов'язків, що  виникли або продовжують  існувати до набрання ним чинності.

До того ж ст. 160 ЦК УРСР
також передбачалося  укладення
договору на користь  третьої особи.

Тому висновки суду апеляційної інстанції про неправильне
застосування судом  першої інстанції
положення ст. 636 ЦК України суперечать ч. 2 ст. 4 Прикінцевих та  перехідних положень  ЦК України.

Хибними є і висновки суду апеляційної інстанції про
неправильне  застосування судом першої
інстанції  положень ст. 331  ЦК України.
Згідно             ч. 4 цієї  статті за
заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником
недобудованого нерухомого майна, якщо
буде  встановлено, що частина
робіт, яка не  виконана відповідно  до
проекту є незначною.

Позивачка зазначала, що у 2005 році будинок збудовано
та  відповідач  ухиляється від  виконання договору, тому вона вправі ставити
такі  позовні вимоги. Ці  вимоги позивачки та заперечення  відповідача
судом неперевірені , а вони  мають
значення  у  правильному розгляді  справи.

Як підстава
для  відмови у позові  судом апеляційної  інстанції
наведено  те, що судом першої
інстанції не встановлено, які виникли правовідносини та зобов'язання позивачки
та КСП ”Надія”, між останнім та ВО ”Фармація” щодо фінансування
будівництва  спірної квартири.

Проте ці обставини дійсно слід  було перевірити. Вони ж залишилися поза  увагою як
суду  першої, так і  апеляційної
інстанції. Для цього необхідно було
залучити  до участі  у справі
КСП” Надія”, яке  перерахувала ці
кошти, чого судом  зроблено не було, що є
підставою для  направлення  справи на
новий  розгляд.

За таких  обставин
погодитися  з  ухваленими рішеннями судів не  можна, вони підлягають скасуванню, а  справа підлягає направленню на новий  розгляд
до суду першої  інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 3
лютого             2006 року та рішення
апеляційного суду Вінницької області від 4 квітня            2006 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                               Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                             М.І. Балюк

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

В.Й. Косенко