Справа № 22ц-0644/2007р.                                   Головуючий
у І інстанції Чірков Г.Є.
інстанції Хопта С.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого Хопти С.Ф.

суддів  Даценко
Л.М., Касьяненко Л.І.

при секретарі Козак І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві
справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_2на рішення Вишгородського районного суду Київської
області від 17 листопада
2006 року у
справі за позовом Вишгородської центральної районної лікарні до ОСОБА_1про
відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року позивач
звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на право зворотної вимоги до
відповідача ОСОБА_1.,
винного в заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки, з якого просить
стягнути 40 000 грн., що
виплачені їхнім закладом на відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2006 року позов
задоволено.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1-
ОСОБА_2просить скасувати рішення суду, та ухвали нове рішення про залишення
позовних вимог без задоволення, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія приходить до
висновку про залишення скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до
ст. 1191 ЦК України,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи

2

у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Як роз'яснив
Пленум Верховного Суду в постанові №
4 від 31 березня 1995 року з
відповідними змінами „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе
організація, з якою це працівник перебуває у трудових відносинах, а останній
відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130,132-134 КЗпП України).

Статтею 134 КЗпП України
передбачена повна матеріальна відповідальність за шкоду, завдану діями
працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Судом
встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2006 року, який
набрав законної сили, ОСОБА_1.
засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України за допущену по його вині дорожньо-транспортну пригоду, та
заподіяння при виконанні ним трудових обов'язків джерелом підвищеної небезпеки,
яке належить позивачу, моральної шкоди потерпілим ОСОБА_3. і ОСОБА_4., яку на
підставі ст. 1187 ЦК України
стягнуто з позивача (а.с. 16-17).

Зазначені
обставини встановлені судом на підставі пояснень сторін, письмових доказів,
яким суд дав належну правову оцінку.

За таких
обставин справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення в порядку
регресу моральної шкоди, заподіяної позивачу злочинними діями відповідача.

Доводи
апеляційної скарги про те, що стягнута шкода виходить за межі відповідальності
працівника, передбаченого законом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
спростовуються наведеними доказами та вимогами закону щодо повної матеріальної
відповідальності відповідача.

Інші доводи скарги про порушення
судом вимог процесуального законодавства щодо розгляду справи у відсутності
представника відповідача, не повідомленого належним чином про судове засідання,
до уваги не приймаються, оскільки спростовуються розпискою представника
відповідача про отримання повістки на 17
листопада 2006 року,
отриманою нею особисто 17
жовтня 2006 року
(а.с.26).

3

Суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права, підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1-
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом

двох місяців.