Справа № 22ц-5263/2007
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня
2007 року Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської обла­сті у складі:

головуючого-  Осіяна О.М.

суддів - Лаченкової О.В., Басуєвої Т.А.

при секретарі
Панченко Д.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за апеляційною ска­ргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11
квітня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціаль­ного страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Павлограді про стягнення
недонарахованих щомісячних страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення виконавчої дирекції ФССНВВ ПЗ України в м. Павлограді в своїй
апеляційній скарзі просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської об­ласті від 11 квітня 2007 року, яким позов ОСОБА_1було
задоволено та стягнуто з від­повідача доплату по щомісячним страховим виплатам
за період з 01 березня 2002 року по 31 гру­дня 2006 року в розмірі 13 393 грн.
90 коп., а також відповідач зобов'язаний проводити щоміся­чні страхові виплати
на користь позивача з 01 січня 2007 року в сумі 1 759 грн. 45 коп з подаль­шими
перерахуванням у випадку зміни ступені втрати професійної працездатності та
підвищен­ням у порядку, встановленому законодавством України, вважаючи, що
судом були допущені по­рушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах до­водів апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеля­ційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1виходив з того, що позивач
під час роботи на підприємствах вугільної промисловості отримав професійне
захворювання і за висновком МСЕК йому було встановлено втрату професійної
працездатності та призначені що­місячні страхові виплати.

Відповідач призначив позивачеві щомісячні страхові виплати на підставі
постанов прав­ління Фонду „Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат
потерпілим (ч.1енам їх сімей)" перерахувавши їх з 01 березня 2002 року , 1
березня 2003 року, 1 березня 2004 року, 1 березня 2005 року, 1 березня 2006
року із застосуванням коефіцієнтів, зазначених у вказаних постановах. Між тим,
цей перерахунок був зроблений з порушення діючого законодавства України,
оскільки згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від
08.06.2004 року та від 14.06.2005 року перерахунок щомісячних виплат повинен
проводитися за коефіцієнтом, вказаним в ч2 ст.29 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещас-

ного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездат­ності",
а не за коефіцієнтами, зазначеними постановами Фонду.

Крім того,
вищевказаними постановами, постанова правління Фонду „Про перерахунок сум
щомісячних страхових виплат потерпілим (ч.1енам їх сімей)" визнана такою,
що не відпові­дає ч2 ст.29 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від не­щасного випадку на виробництві та професійного
захворювання які спричинили втрату праце­здатності", а ухвалою Вищого
Адміністративного суду України від 06.09.2006 року ці ухвали зазначеного
апеляційного господарського суду залишені без змін.

За таких
обставин, суд першої інстанції обгрунтовано перерахував щомісячні виплати по­зивачу
за наведений період, застосувавши вказаний в Законі України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захво­рювання, які спричинили втрату
працездатності" коефіцієнт і стягнув цю суму з відповідача на користь
ОСОБА_1та встановив розмір виплат страхових сум.

Стягуючи суму за
період з 2002 року до сьогоднішнього часу, суд правильно не застосував до вимог
позивача трьохрічний термін позовної давності, керуючись ст. 40 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та  професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", а також на підставі
того, що

своєчасно ці
виплати позивач не отримав з вини відповідача.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
обставини по справі згідно наданих сторонами доказів, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином,
доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесу­ального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді - відхи­лити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня
2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.