АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року                                                                                                       м.
Чернівці

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого:
Чупікової В.В.

суддів:
Перепелюк Л.М., Черновського O.K.

секретар:
Фурлєт О.С.

за
участю:  позивача ОСОБА_1,  його представника ОСОБА_2,

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, визнання недобросовісним покупцем ОСОБА_3 та
відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2006
року ОСОБА_1, ОСОБА_5звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в
якому просили визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від
31.10.2003 року, відповідачку ОСОБА_3 визнати недобросовісним покупцем та
стягнути з відповідачів на їх користь завдану моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Посилалися на те, що в період з 19.09.1997 р. по 05.12.2001 р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, 09.08.1999
року придбали квартируАДРЕСА_1на підставі договору купівлі-продажу.
Зазначали, що відповідачка ОСОБА_4 діючи на підставі доручення та маючи
дублікат договору купівлі - продажу квартири від 09.08.1999 p.,
продала його квартиру відповідачці ОСОБА_3 Вважає, що відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 діяли недобросовісно, а договір купівлі - продажу квартири є
незаконним, оскільки ОСОБА_4 мала його паспорт і знала, що він має дружину, а
отже і

справа № 22ц-204/2007р.                             Головуючий у 1
інстанції Мамчин П.І.

категорія: 11/12                                                         Суддя - доповідач
Чупікова В.В.

2

те, що квартира
була майном подружжя. ОСОБА_5не подавала в нотаріальну конторузаяву про
згоду на продаж квартири. 31.10.2003
року укладена угода купівлі -
продажу спірної квартири з порушення вимог ст. 48 ЦК України, що
діяв на той час. Своїми діями відповідачі їм завдали моральну шкоду, яка
полягає в тому, що квартира була продана без згоди одного із співвласників, що
дало привід для хвилювання.

Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_5відмовилася від
свого позову і ця відмова прийнята судом, провадження по справі в цій частині
закрито.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 листопада 2006 року в
задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 листопада 2006 року і
постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні
рішення не застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню,
дав неправильну оцінку фактичним обставинам справи і доказам, які
досліджувалися в процесі розгляду справи. Зазначав, що квартира була придбана
під час шлюбу із ОСОБА_5, а тому є їх спільною власністю. Відповідно до ст.23
КпШС, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, при укладенні угоди,
яка потребувала обов"язкового нотаріального посвідчення потрібно було
надавати письмову заяву другого подружжя. Оскільки, дружина не давала згоди на
відчуження спільного майна, то угода купівлі - продажу квартири не відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав,
викладених в ній.

Відповідачка ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала,
просила її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін та
пояснила, що на законних підставах придбала квартиру, гроші за квартиру до
укладення договору в сумі 8500
дол. США передала ОСОБА_4, яка мала доручення від ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала,
просила її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін та
пояснила, що діяла добросовісно, відповідно до доручення продала квартиру, яка
належала ОСОБА_1

Колегія судів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_5перебували в шлюбі з 19.09.1997
року по 22.10.2003 року,
під час шлюбу придбали квартиру №135
в буд. 10 "б"
по вул.П.Кільцева в м.Чернівці, документи по угоді оформили на ОСОБА_1/а.с.8, 9/. 31.10.2003 року ОСОБА_4, яка
діяла за дорученням від імені ОСОБА_1,
уклала з ОСОБА_3 договір    купілі - продажу
вищезазначеної квартири, /а.с. 10/.
Доручення від

3

23.10.2003
року, яким ОСОБА_1 уповноважував ОСОБА_4 користуватися та розпоряджатися, в
тому числі подарувати, продати за ціну і на умовах за її розсудом, належну йому
на праві власності квартиру №135
в буд. 10 "б"
по вул.П.Кільцева в м.Чернівці, не визнане в установленому порядку недійсним.

Відповідно до ст.22, 28 КпШС України, який діяв на час укладення оспорюваної угоди,
майно, нажите подружжям за час шлюбу визнавалося спільною сумісною власністю,
їх частки визнавалися рівними, кожен з подружжя мав рівні права щодо володіння,
користування і розпорядження цим майном.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 вправі був
розпорядитися своєю часткою в спільному майні подружжя. Таким чином, права
позивача як співвласника, укладеним 31.10.2003
року договором купівлі-продажу квартири не порушені, а тому не підлягають
захисту.

Не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди, оскільки він не довів належними доказами
заподіяння йому такої шкоди.

Договором купілі-продажу, квартири АДРЕСА_1від 31.10.2003 року порушені права
позивачки ОСОБА_5, яка під час розгляду справи відмовилася від свого позову і
відмова прийнята судом з закриттям провадження у справі в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 листопада 2006 року та
ухвалення нового рішення з задоволенням позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись
ст.ст.209, 218, 307, 308
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.