Справа № 22ц - 1091                                     Головуючий
першої інстанції: Волкова
Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем   України

22   травня
2007 року                 колегія судців
судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Славгородської Н.П.,

суддів:           Мурлигіної О.Я.,

Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання:                                                                     Бобуйок
І.Ф.,

за
участю ОСОБА_1, яка
також представляє інтереси ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за

апеляційною
скаргою                                ОСОБА_1

на
рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 лютого 2007
року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, виконавчого комітету
Южноукраїнської міської ради про визнання недійсними розпорядження про
приватизацію, свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права
користування житловою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право користування житловою площею,

встановила:

14 лютого 2007 р.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,

виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради про
визнання недійсним

розпорядження про приватизацію.

Позивач вказував, що його постійне місце проживання
квартира АДРЕСА_1 . В 2004 р. він поїхав на заробітки за межі України, але
зв'язку з сім'єю не втрачав.

Однак, повернувшись наприкінці 2005 p., з'ясував, що за
заявою дружини ОСОБА_1 його визнано безвісно відсутнім, знято з реєстрації за
вказаною адресою та приватизовано квартиру лише на відповідачку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
рішення суду про визнання його безвісно відсутнім скасовано.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсним
розпорядження № 1178 від 2 вересня 2005 р. органу приватизації про приватизації
зазначеної квартири.

В якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів до
участі у справі залучено КП "Житлово-експлуатаційне об'єднання".

В подальшому ОСОБА_2 доповнив свої вимоги й просив суд також визнати за ним
право користування спірною квартирою та визнати недійсним свідоцтво про право
власності на житло, видане на ім'я відповідачки, як таке, що порушує його
права.

15 березня 2006 р.
ОСОБА_1 подала зустрічну позову заяву про визнання

ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною
квартирою, вказуючи на

те, що він з лютого 2004 р. по грудень 2005 р. без
поважних причин був відсутнім на цій

житловій площі.

Як третю особу без самостійних вимог за даним позовом притягнуто ОСОБА_3

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської
області від 21 лютого 2007 р. позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним й скасовано розпорядження виконавчого
комітету Южноукраїнської міської ради № 11748 від 2 вересня 2005 р. про
приватизацію квартири

АДРЕСА_1, визнано недійсним свідоцтво про право власності
на дану квартиру, видане 2 вересня 2005 р.
ОСОБА_1, визнане за ОСОБА_2 право користування спірною квартирою.

В позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на відсутність
поважних причин у ОСОБА_2 для непроживання більше року в спірній квартирі,
недоведеність того, що квартира є постійним місцем його проживання, порушення
судом норм матеріального права і просить рішення суду скасувати й направити
справу на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із таких підстав.

Суд в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів
правильно встановив, що квартира АДРЕСА_1 належала до державного житлового
фонду, яка була надана для проживання сім'ї з трьох осіб: ОСОБА_2, його дружині
ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_3, які постійно проживала на даній житловій площі.

В лютому 2004 р. ОСОБА_2 виїхав на заробітки у Російську
Федерацію, звідки повернувся у грудні 2005 p., тобто був
відсутнім у місці постійного проживання більше встановленого ст. 71 ЖК України
строку з поважних причин. Більш того, після повернення в грудні 2005 р. він за
згодою відповідачки вселився в спірну квартиру.

За його відсутність за заявою ОСОБА_1 рішенням
Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 7 липня 2005 р.
ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім, на підставі чого знято з реєстрації за
вказаною адресою.

Рішенням суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. за заявою ОСОБА_2
рішення про визнання його безвісно відсутнім скасовано.

З урахуванням наведеного суд обгрунтовано прийшов до
висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 та відмовив у зустрічному позові.

Оскільки на час здійснення приватизації житла позивач був
особою, яка постійно проживає в спірній квартирі, й не втратив право
користування цією квартирою суд вірно задовольнив позов ОСОБА_2, визнавши
розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності, видане на ім'я
ОСОБА_1, недійсними, що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду", ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Враховуючи, що судом встановлений факт відсутності
позивача в спірній квартирі більше шестимісячного строку з поважних причин (у
зв'язку з роботою за межами України, про що не заперечує ОСОБА_1), доводи
апеляційної скарги про те, що він втратив право користування житлом на час його
приватизації є безпідставним і не можуть бути враховані.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують
правильність висновків суду.

Керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення
Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.