Справа №   8506-2007 р.                             Головуючий
1 інстанції  Геєнко М. Г.
36                                                                              Доповідач   Курило
УХВАЛА

Іменем України

25
грудня 2007 рік.                                                                                       М.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі: Головуючого - судді    Курило В.П. суддів  Шамрило Л.Г.,
Санікової О.С.  при секретарі     Степаненко В.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за

апеляційною   скаргою    ОСОБА_1
на  рішення      Слов"янського

міськрайонного
суду Донецької області від 27 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У квітні
2007 року позивачка звернулась в суд з таким позовом до відповідача. Вона
посилалась на те,  що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1998 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився
син ОСОБА_3,  батьком якої є відповідач.
14 грудня 2005 року за рішенням суду шлюб між ними розірваний.

Рішенням
Слов"янського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2006 року
з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання їх сина у розмірі по
400 грн. щомісяця.

Але їх
дитина хвора і є інвалідом дитинства У зв"язку з цим син потребує
систематичного нагляду гематологом у місті Києві . Такий нагляд здійснюється
двічі на рік і коштує 495.60 грн. На проживання,  харчування і обстеження у місті Києві
необхідно витратити додатково 2500 грн. за одну поїдку. Дві такі поїдки
обійдуться у 5495.60 грн.,  або по 458
грн. щомісяця.

Син
потребує дієтичного харчування і натуральних добавок,  що коштує не менше 350 грн. намісять.,  прийомі медичних препаратів,  що дорівнює 36 грн. на місяць,  санаторно-курортному лікуванні,  що складає 600 грн. на місяць,  стоматологічній допомозі і індивідуальному
навчанню,  що вартує 320 грн. щомісяця.
Таким чином додатково на утримання їх хворого сина потрібна сума у 1764 грн.
щомісяця. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь додатково по
900 грн. на місяць. І витрати на юридичну допомогу.

Рішенням
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2007 року
позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини Іванова ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження по 422 грн. щомісячно
до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Стягнуто з відповідача на користь держави
судовий збір 51 грн. і на користь позивачки судові витрати 40 грн. - юридична
допомога.

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог через те,  що

висновки
суду не відповідають встановленим обставинам.
Суд вважав,  що він матеріально
забезпечений і може надавати позивачці допомогу на утримання сина по 422 грн.
на місяць. Але суд не врахував,  що він
сплачує аліменти по 400 грн. на місяць на користь позивачки,  працює приватним підприємцем і має дохід 3120
грн. за півроку,  або 520 грн. на місяць.
Сума,  що стягнута судом,  набагато перевищує його доходи.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги частково,  суд першої
інстанції виходив з того,  що син сторін
по справі є інвалідом дитинства,  хворий
на невиліковну хворобу,  потребує
лікування та особливого догляду,  що
тягне за собою додаткові витрати. Тому відповідач зобов"язаний приймати
участь і у цих витратах і у зв"язку з цим суд стягнув на користь позивачки
по 422 грн.

Вказаний
висновок суду першої інстанції є правильним,
таким,  що грунтується на законі і
матеріалах справи.

Відповідно
до  ст.
185 СК України той з батьків,  з
кого присуджено стягнення аліментів на дитину,
а також той з батьків,  до кого
вимога про стягнення аліментів не була подана,
зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину,  що викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини,  її
хворобою,  каліцтвом,  тощо).

Розмір
участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається
за рішенням суду,  з урахуванням
обставин,  що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед,  або покриватися після їх фактичного понесення
разово,  періодично або постійно.

При
розгляді справи судом встановлено,  що
сторони мають сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. Згідно довідки Слов"янської центральної районної лікарні ця
дитина перебуває на диспансерному обліку у педіатра з діагнозом хвороби
„гемофілія,  латентна форма.
Дизагрегаційна тромбоцитопатія,  латентна
течія. Є інвалідом дитинства (а.с. 13,
14). Крім того,  у сина сторін
виявлені ознаки хронічного латентного гепатиту,
хронічний панкреатит в стадії загострення,  хронічний танзеліт,  ознаки сенсібілізації,  змішана бактеріально-вірусна інфекція (а.с.
17). Хвороба гемофілія є невиліковною. У зв"язку з цим дитина потребує
систематичного підтримуючого лікування,
дотримання режиму життя і відпочинку. Дитина потребує систематичного
обстеження у гематолога у м.  Києві (
двічі на рік),  спеціальної дієти з
підвищеним вмістом натуральних добавок,
вітамінів,  систематичного прийому
медичних препаратів,  оздоровчих заходів,  санаторно-курортного лікування,  спеціального масажу. Таким чином,  вимоги позивачки до відповідача про його
участь у додаткових витратах на дитину викликані особливими обставинами.

Суд
першої інстанції зробив відповідні розрахунки витрат,  що необхідно понести для здійснення
оздоровчих заходів для сина сторін,  і
зробив висновок про те,  що на місяць
необхідно витрачати мінімально по 844 грн. Тому частку відповідача визначив у
422 грн.,  стягнувши їх з відповідача на
користь позивачки.

Доводи
відповідача про те,  що його майновий
стан не дозволяє приймати участь у додаткових витратах на хворого сина не
можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги. Судом
встановлено,  що відповідач здорова,  молода,
працездатна людина. Він є приватним підприємцем,  здійснює різноманітну підприємницьку
діяльність. Він здатний в умовах свого місця проживання заробити додаткову
грошову суму для лікування хворого на невиліковну хворобу сина. Згідно довідкам
податкової інспекції,  що надані
відповідачем в суді першої інстанції,
його дохід складає понад 500 грн. на місяць. Але судова колегія не
приймає до уваги посилання відповідача на вказаний факт через те,  що вважає,
що така сума доходу створена відповідачем штучно. Судом
встановлено,  що до розірвання шлюбу з
позивачкою відповідач також працював приватним підприємцем і мав доход понад
6000 грн. Після розірвання шлюбу відповідач

не
змінив свою професійну діяльність,  хоч
став звітувати про менші доходи. З урахуванням викладеного суд першої інстанції
зробив правильний висновок про намагання відповідача уникнути від свого
обов'язку приймати участь у додаткових витратах на дитину,  що викликані особливими обставинами. До того
ж із змісту  ст.  185 СК України видно,  що батьки дитини зобов"язані приймати
участь у додаткових витратах на дитину незалежно від їх матеріального
становища.

Доводи
відповідача про те,  що його теперішня
дружина хвора і потребує лікування не можуть бути прийняті судом до уваги як
підстава для звільнення відповідача від обов'язку участі у додаткових витратах
на дитину через те,  що не грунтуються на
законі.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законів. Тому
рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін,
якщо визнає,  що воно ухвалене з
додержанням норм матеріального і процесуального законів.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Рішення Слов"янського міськрайонного суду Донецької
області від 27 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу його проголошення і
може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної
інстанції.