Категорія 21(1)                                                                                  Грищенко
УХВАЛА Іменем України

2007 року липня 25 дня колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровскої області

в складі головуючого
- Михайлів Л.В.

суддів -
Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В. при секретарі - Чубіній А.В. за участю:
представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних  випадків  на
виробництві  та професійних  захворювань
України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - Бершадської
Людмили Станіславівни , позивача - ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу по апеляційній    скарзі
Відділення  виконавчої дирекції
Фонду  соціального  страхування від нещасних випадків на   виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому.  Розі
Дніпропетровської області на рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня    2007 р. по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних   випадків   на
виробництві   та професійних   захворювань
України   в   м. Кривому     Розі
Дніпропетровської області про перерахунок щомісячних страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від
01 квітня 2007 року позов ОСОБА_1. задоволено частково і на його користь з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області стягнуто: заборгованість по страхових виплатах за
період з 01.02.2004р. по 01.01.2007р. у розмірі 9227,64грн.; грошові суми в
розмірі по 559,56грн. в місяць з 01.01.2007р.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування
рішення суду та направлення справи на новий розгляд через порушення судом норм
матеріального і процесуального права. Зокрема, не застосовано тримісячний строк
позовної давності відповідно до ст. 233 КЗпП України, Відділення Фонду вважає,
щв воно не може бути в цій справі відповідачем; не всі позовні вимоги
розглянуто; судом не дана належна правова оцінка економічному обґрунтуванню
застосування або не застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і
окладів ;при винесенні рішення судом першої інстанції неправомірно застосовано
коефіцієнт 1,97 без урахування вимог Постанови КМУ № 1100 від 03.10.1997 року;
судом не враховані вимоги п.п.1, 4, 5, 6, 12.1, 16 Положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від
28.05.1999р. №137;.

Крім того, при ухваленні рішення судом порушені норми
процесуального права, оскільки копію ухвали про відкриття провадження у справі
на адресу відповідача не направлено, а також не враховані вимоги Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від 24.10.2003р. «Про внесення змін і
доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в
межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу Відділення фонду необхідно відхилити   з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач працював
підземним кріпильником  на  РУ ім. Кірова в шкідливих умовах праці.

Висновком МСЕК від 30.10.1991 року позивачу вперше встановлено 25 % втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, при повторних
оглядах МСЕК відсоток втрати професійної працездатності не змінювався.
Висновком МСЕК від 03.11.1988 року позивачу встановлено 35 % втрати професійної
працездатності безстроково.

Підприємством - ДП РУ ім. Кірова виплачувалися суми відшкодування шкоди,
виходячи з середнього заробітку по відповідній професії та з урахуванням
коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів, розмір яких
станом на 01.12.1995 року позивач не оскаржує.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні
обставини справи, надав їм вірну оцінку та дійшов правильного висновку про
невірне застосування підприємством коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і
посадових окладів при перерахунку розміру відшкодування шкоди позивачеві,
внаслідок чого утворилася заборгованість за щомісячними виплатами у
відшкодування шкоди.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої
інстанції дійшов висновку про необхідність застосування коефіцієнта 2,5 з
01.12.1995р. на підставі Постанови дирекції і профкому РУ ім. Кірова від
26.12.1995 p.,
коефіцієнту 1,97 з 01.01.1998 року на підставі Постанови дирекції і
профкому РУ ім. Кірова від 30.12.1997 року і колегія суддів погоджується з
такими висновками суду.

Доводи Фонду соціального страхування про неправильне
застосування судом коефіцієнтів безпідставні, оскільки згідно п. 28 абз. 5
«Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або
уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків"( далі "Правил
відшкодування шкоди"), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472, які діяли на момент виниклих між сторонами
правовідносин, розмір відшкодування шкоди перераховується у разі кожного
підвищення тарифних ставок (посадових окладів) на підприємстві. Перерахунок
проводиться шляхом множення розміру відшкодування шкоди на фактичні коефіцієнти
підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відповідним працівникам на
підприємстві.

Доводи відповідача Фонду соціального страхування про неправильне
застосування судом строків позовної давності при стягненні сум відшкодування
шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки рішення постановлено з
урахуванням роз'яснень, викладених в п.п. 1, 1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року ( з подальшими змінами)
«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди», згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого права ( позовна давність), встановлюється
тривалістю у три роки. У випадках, коли вимоги потерпілого стосуються
перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем(
у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при
задоволені позову, кошти стягуються за час, що не перевищує трьох років, які
передували моменту звернення особи до суду.

Таким чином, суд обґрунтовано стягнув з Фонду соціального
страхування заборгованість по страховим виплатам за період з 01.02.2004 року по
01.01.2007 року в сумі 9227 грн. 64 коп., та щомісячно, починаючи з 01.01.2007
р. по 559 грн. 56 коп. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення
страхових виплат.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та висновками суду-. -   - -

Колегія суддів вважає, що висновки суду обґрунтовані і підтверджуються
матеріалами справи, поясненням сторін, рішення постановлене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права, підстави для скасування чи зміни рішення
суду відсутні, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.