Справа №22ц 1023/2007 р.                   Головуючий
18                                            Доповідач
у 2 інстанції Тракало В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду

Київської
області в складі:

головуючого -
судді Антоненко В.А.,

суддів  Поліщука М.А., Тракало В.В.,

при
секретарі    Данчук Т.Г.

розглянула   у відкритому судовому засіданні у м.Києві
матеріали справи за апеляційною

скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Білоцерківського міськрайанного

суду Київської
області від 15 січня 2007 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд
рішень суду, що набрали законної сили,
за нововиявленими

обставинами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів

встановила:

Рішенням Білоцерківського міського суду Київської області
від 23 лютого 2001 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на
його користь з ОСОБА_2 65200 грн.80 коп. за договором позики.

Рішенням цього ж суду від 13 листопада 2003 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 341248
грн. боргу. Обидва рішення набрали законної сили.

22 грудня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення Білоцерківського міського суду від 13
листопада 2003 року. Як на нововиявлені обставини посилався на те, що
відповідач до цього часу не виконав рішення суду, хоч позивач з приводу його
шахрайських дій неодноразово звертався до правоохоронних органів, які проводили
відповідні перевірки. Під час однієї з перевірок відповідач дав пояснення, що
кошти в сумі 80000 доларів США він позичав у позивача разом зі своїм братом
ОСОБА_3. Ці обставини стверджуються власноручними письмовими розписками ОСОБА_3,
від 27 березня 1997 року та від 2 червня 1997 року про те, що він визнає борг у
сумі 80000 доларів США та буде солідарно з братом ОСОБА_2 погашати цей борг
перед позивачем. Посилаючись на те, що про вказану обставину не було відомо ні
йому, ні суду і він дізнався про цю обставину лише у жовтні 2006 року, позивач
просив переглянути рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вказана
обставина є істотною і дає йому можливість звернутися з позовом не тільки до
ОСОБА_2, а й до ОСОБА_3.

У січні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами обох
рішень, тобто ще й рішення Білоцерківського міського суду Київської області від
23 лютого 2001 року, посилаючись на те, що ОСОБА_2 до цього часу рішень суду не
виконав за відсутності у нього майна, а у його брата ОСОБА_3 є в наявності
майно. Проте з вищенаведених обставин позивач не заявляв до ОСОБА_3 позовних
вимог як до солідарного боржника, а тому просив скасувати обидва рішення за
нововиявленими обставинами та стягнути суми боргу за обома рішеннями на його
користь із солідарного боржника ОСОБА_3.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 15 січня 2007 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про перегляд
рішень за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування
ухвали судді та вирішення питання про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд
судових рішень за нововиявленими обставинами з підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду,
викладених в ухвалі, обставинам справи.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали
суду чи судового наказу у зв"язку з нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається
із заявою, на час розгляду справи. За правилами ст.362 ЦПК України заяви про
перегляд судових рішень у зв"язку з нововиявленими обставинами можуть бути
подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом трьох
місяців з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Відмовляючи у задоволенні заяв ОСОБА_1
про перегляд за нововиявленими обставинами рішень Білоцерківського міського
суду від 23 лютого 2001 року та від 13 листопада 2003 року суд правильно
виходив з того, що зазначені позивачем обставини не є нововиявленими відповідно
до вимог ст. 361 ЦПК України, оскільки вказані обставини, зокрема розписки
ОСОБА_3 від 27 березня 1997 року та від 2 червня 1997 року були у ОСОБА_1 на час розгляду
ним справ судами у 2001 році та 2003 році, крім того, у 2001 році він заявляв
позовні вимоги до обох братів. Що стосується посилання як на нововиявлену
обставину на наявність у ОСОБА_3 майна, то суд правильно встановив, що вказана
обставина також не є нововиявленою.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм
матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду,
викладених в ухвалі, обставинам справи, не заслуговують на увагу, оскільки не
грунтуються на доказах та на законі.

Керуючись ст.ст.
312, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15
січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців після набрання законної сили.