АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  МІСТА КИЄВА
МСП,  вул.  Володимирська,  15
Справа №
у 1 інстанції- Українець В.В.
Доповідач-    Прокопчук Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
листопада     2007 року        колегія суддів   судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого :        Прокопчук Н.О.

суддів : Семенюк
Т.А.,  Ратнікової В.М.

при
секретарі: Зражевській Н.О.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Києві справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 25 червня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , 3-ї
особи ОСОБА_2,  ОСОБА_4 про визнання
права користування жилими приміщеннями та відшкодування витрат на їх ремонт та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-ї особи : ОСОБА_2,  ОСОБА_4 про виселення , усунення перешкод в
користуванні власністю відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1.  про визнання права користування жилим
приміщенням , усунення перешкод в користуванні ним та відшкодування витрат на
ремонт. При цьому зазначала , що з 1984 року за згодою відповідачки , після
укладання шлюбу з її сином,  вона
поселилася у будинку АДРЕСА_1 у м.
Києві,  який належить відповідачці
на праві власності.

Для
проживання сім»ї свого сина , а її чоловіка,
його батьки виділили дві кімнати у будинку , розміром 12 та 10 кв. м і веранду-кухню
-12 кв. м . Після
розірвання шлюбу , її колишній чоловік перейшов на половину батьків , вона із
сином залишилися проживати в тій частині будинку , яка їм була виділена ,
зробила за власні кошти ремонт на загальну суму 10928 .13 грн. Однак
відповідачка закрила їй доступ до кімнати розміром 10 кв.м і вона змушена проживати
в одній кімнаті із дорослим сином.
Просила постановити рішення яким визнати за нею право користування
кімнатами , розміром 12 та 10 кв. м і верандою-кухнею-12 кв. м зобов'язати
відповідачку не чинити їй перешкод у користуванні ними та стягнути з відповідачки
на її користь у відшкодування витрат по ремонту 10928.13 грн.

Не
погоджуючись із таким рішенням суду,
відповідачка подала зустрічний позов про виселення , усунення перешкод в
користуванні власністю відшкодування

моральної шкоди.
Зазначала , що позовні вимоги ОСОБА_3. є безпідставними . ОСОБА_3 із своїм
сином самовільно ,  без її згоди ,  заволоділи двумя кімнатами в її будинку
,  а після розірвання шлюбу з сином
відповідачки у 2003 року,  взагалі почали
чинити їй перешкоди в користуванні її власністю. ОСОБА_3,  без її відповідачки на те згоди,  почала руйнувати будинок ,  демонтувала двері та вікна виготовлені з
цінних порід дерева,  провела
демонтування елементів стін , стелі,
знищіла електропроводку ,  шпалери
в зазначених кімнатах .влаштовує постійні гулянки із сторонніми особами ,  порушуючи її спокій. Просила відмовити у
задоволенні первісного позову,  виселити
ОСОБА_3. із її будинку , усунувши тим самим їй перешкоди у користуванні своєю
власністю та стягнути з неї на користь ОСОБА_1.
, у відшкодування спричиненої неправомірними діями моральної шкоди,  1700 грн.

ОСОБА_3
зустрічний позов не визнала,
вважає,  що вона набула право
постійного користування спірною жилою площею,
вточнила розміри цієї площі,
зазначивши , що кімнати мають жилу площу 12.4 і 15.6 кв. м,  а кухня-веранда -18.4 кв. м,  просила її позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі та відмовити у зустрічному позові.

Рішенням
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 26 червня 2007 року позов ОСОБА_3. задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3.
право користування кімнатами площею 12.4 і 15.6 кв.м та кухнею -верандою ,
площею 18.4 кв.м . Зобовязано ОСОБА_1.
не чинить перешкод ОСОБА_3. в користуванні вказаними приміщеннями.
Стягнуто судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.  Відмовлено у задоволенні позовних вимог про
стягнення витрат на ремонт.

Зустрічний
позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинить ОСОБА_1.  перешкод у користуванні кімнатами площею 12.4
і 15.6 кв.м та кухнею -верандою , площею 18.4 кв.м . Стягнуто судові витрати
пропорційно задоволеним вимогам.
Відмовлено у задоволені вимог про виселення та стягнення моральної
шкоди.

Не
погоджуючись із таким рішенням суду ОСОБА_1.
та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу в якій посилаючись,  на невідповідність висновків суду дійсним
обставинам справи,  незаконність та
необґрунтованість постановленого рішення ,
порушення норм матеріального права,
просило рішення суду скасувати і направити справу на новий судовий
розгляд.

Заслухавши
доповідь судді Прокопчук Н.О.,  пояснення
осіб,  що з'явились в судове
засідання,  розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,  перевіривши
законність і обгрунтованість постановленого по справі рішення,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню  з огляду на наступне.

Задовольнивши
позови частково , суд виходив з того , що ОСОБА_3 поселилася в будинку ,
належному ОСОБА_1.  на праві власності з
її згоди ,  за згодою власника ш було
виділено у користування кімнати площею 12.4 і 15.6 кв.м та кухню -веранду,  площею 18.4 кв. м . , право на користування якими,  після розірвання шлюбу із сином власника
,  за нею слід визнати за законом і
власник зобов'язана не перешкоджати колишній дружині свого сина користуватися
вказаними приміщеннями. Відмовляючи у задоволені решти позовних вимог,  суд виходив з того , що таки вимоги є
недоведеними та безпідставними.

Проте
погодитися із таким висновком суду в частині визнання права користування жилими
та підсобними приміщеннями і зобов'язання ОСОБА_1.  не чинить перешкод ОСОБА_3. в користуванні
кімнатами , розміром 12.4 та 15.6

кв.м і кухнею -верандою,  не можна,  оскільки він не відповідає обставинам справи
,  є помилковим та не заснований на
вимогах закону.

Як
вбачається з матеріалів справи будинок АДРЕСА_1 в м.  Києві належить на праві приватної власності
ОСОБА_1.  і складається з чотирьох
житлових кімнат розміром : 12.4,  15.6,  10.5,
8.8 кв. м ( а. с.  38 зв .,  39).

ОСОБА_3
перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 ,
який є сином власника домоволодіння - ОСОБА_1,  з 28.01.1984 року по 13.01.2005 року (.а.с.
6).Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_6.,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 1984
році після реєстрації шлюбу,  ОСОБА_3.
поселилася в буд.  АДРЕСА_1 в м.  Києві до свого чоловіка,  з яким проживала окремою від його батьків
сім»єю,  за їх згодою.

Позивачка
за первісним позовом ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4. мешкають у кімнатах,  розміром 12.4 та 15.6 кв. м.  Проте , згоди на це ОСОБА_1. ,  як власник будинку,  не надавала.

Зазначених
обставин сторони не оспорюють.

Відповідно
до ч.1  ст. 319 ЦК України власник
володіє користується ,  розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

За
змістом ч.1  СТ. 405 ЦК України члени
сім»ї власника житла , які проживають разом з ним , мають право користуватися
цим житлом відповідно до закону.

Житлове
приміщення , яке вони мають займати , визначається його власником.

З огляду
на таки вимоги закону,  саме власник
домоволодіння - ОСОБА_1.  має право
визначати , якими приміщеннями в її власності мають користуватися колишня
невістка ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4.

Отже,  висновок суду про надання в користування
позивачці за первісним позовом кімнат розміром 12.4 та 15.6 кв.м ,  тобто двух
найбільших з наявних в будинку 4-х жилих кімнат,  і веранди-кухні,  розміром 18.4 кв.м. ,  без згоди на те власника будинку та
встановлення сервітуту по за межами заявлених позовних вимог,  є помилковим,
оскільки порушує права власника та не відповідає вимогам закону.

Враховуючи
викладене відповідно до вимог п.4 ч.1
ст. 309 ЦПК України,  рішення суду
в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог за первісним позовом в частині визначення порядку
користування жилим приміщенням та зобов'язання ОСОБА_1.  не чинити перешкод ОСОБА_3. в користуванні
кімнатами розміром 12.4 та 15.6 кв.м і верандою-кухнею,  розміром 18.4 кв.м.

В інший
частині рішення суду відповідає вимогам закону ,  доводи апеляційної скарги висновків суду в
цій частині не спростовують та на їх правильність не впливають,  а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Оскільки
в задоволені первісного позову відмовлено у повному обсязі , вимоги про
відшкодування судових витрат також не підлягають до задоволення.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  319, 402, 403, 405 ч.1 ЦК України,   ст.
ст.  303,  307, 309,
313-314, 316-317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРШШЛА:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_1  ,     ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 25 червня 2007 року,  в частині
визначення порядку користування жилим приміщенням ,  зобов'язання ОСОБА_1.   не чинити перешкод ОСОБА_3.  в користуванні кімнатами

розміром 12.4 кв
.м ,  15.6 кв.м і верандою-кухнею,  розміром 18.4 кв.м.
та стягнення судових витрат , скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення наступного змісту : В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , 3-ї особи
ОСОБА_2,  ОСОБА_4 про визнання права
користування жилими приміщеннями - відмовити.

В інший частині
рішення суду залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржено в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.