АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  МІСТА КИЄВА
МСП,  вул.  Володимирська,  15
Справа №
у 1-й інстанції: Рубан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
листопада 2007 року                  Колегія
суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного
суду м. Києва         в складі:
головуючого : Прокопчук Н.О.

суддів :
Ратнікової В.М. , Семенюк ТА.

при секретарі:
Зражевській Н.О. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3,
3-ї особи : ОСОБА_4,  Орган опіки і
піклування Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації про вселення та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 , 3-ї особи КП УЖГ Дніпровського району м.  Києва,
Орган опіки і піклування Дніпровської районної у м.  Києві державної адміністрації про визнання
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням , -

встановила:

Рішенням
Дніпровського районного суду м.  Києва
від 06 червня 2007 року позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про вселення задоволено.
Вселено ОСОБА_2до квартири АДРЕСА_1 в м. Києві .В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

Не
погоджуючись із таким рішення суду ,
ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу в якій зазначає,  що суд першої інстанції неповно з"ясував
обставини справи та зробив невірний висновок щодо причин не проживання його
сина в спірній квартирі ,  вважає рішення
суду незаконним та необгрунтованим.
Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його
вимог про визнання особи такою , що втратила право на користування жилим
приміщенням .

Заслухавши
доповідь судді Прокопчук Н.О.,  пояснення
осіб , що з"явились в судове засідання,
розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,  перевіривши законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Задовольняючи
позовні вимоги про вселення,  суд  вірно виходив з того,  що позивач,

будучи неповнолітньою дитиною ,
за домовленістю батьків тимчасово не проживав у спірній квартирі,  увесь час був в ній зареєстрований , зберІгав
право на користування нею і підстав визнавати його таким , що втратив право на
користування цією квартирою не має.

Зазначений
висновок підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому
засіданні доказами в їх сукупності яким суд дав належну правову оцінку.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом спірне жиле приміщення
уявляє собою двокімнату квартиру АДРЕСА_1 в м.
Києва , жилою площею 30.3 кв.м.

Згідно
довідки ф. №3 в зазначеній квартирі на даний час ,  прописані три особи : сторони по справі та
дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ( а.с. 8).

Позивач
ОСОБА_3.  , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином
відповідача ОСОБА_1 (а.с. 9) і за згодою свого батька був зареєстрований у
спірній квартирі саме , як член його родини у 1990 році. На час підтримання
фактичних шлюбних відносин відповідача із матір»ю дитини до 1995 року,  позивач періодично мешкав разом із
батьками,  як в спірній квартирі , що
підтверджується долученим до справи рішенням Дніпровського районного суду
м.  Києва від 08.01.199І року (а.с.
146-149) ,  так і в квартирі АДРЕСА_2 в
м.  Києві. З 1995 року позивач у спірній
квартирі не мешкає.

Зазначеного
сторони не оспорюють.

Позивач
на день звернення з позовом до суду не досяг повноліття і місце його проживання
та реєстрації  визначено його батьками.

З огляду
на те , що протягом усього часу , з 1995 року і до звернення позивача до суду
,  відповідач питання зняття з реєстрації
або визнання свого неповнолітнього сина таким ,
що втратив право на користування спірною жилою площею не порушував. ,  сплачував за сина комунальні платежі,  суд дійшов обґрунтованого висновку про те ,
що позивач зберіг своє право на користування спірним приміщенням , а між його
батьками була певна домовленість щодо цього і тому позовні вимоги про вселення
ОСОБА_2у спірну квартиру є такими  що
засновані на законі та підлягають до задоволення.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду , не впливають на їх
правильність,  а тому не можуть бути
прийняті до уваги.

Суд
першої інстанції у відповідності до вимог ЦПК України всебічно,  повно і об»єктивно з»ясував дійсні обставини
справи,  перевірив їх доказами і
постановив законне та обгрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та
процесуального права ,  підстави для його
скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
313,  314,  315 ЦПК України колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Дніпровського районного суду м.  Києва
від 06 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.