АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 травня 2007р.                                                                                               м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Краснощокової
Н.С., Шевченко В.Ю., Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про
визнання договору дарування квартири недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2005 року,

Встановила:

У липні
2003р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування, посвідченого 20 травня 1996р. державним нотаріусом 15-ої Київської
державної нотаріальної контори, згідно якого вона подарувала належну їй
квартиру АДРЕСА_1 своєї дочці ОСОБА_2

Зазначала,
що в березні 1996р. вона потрапила до лікарні з діагнозом - гіпертонічна
хвороба. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я вона вирішила скласти заповіт
на свою дочку ОСОБА_3, але остання, скориставшись її безпорадним станом та
довірливістю, обманним шляхом вмовила її підписати договір дарування,
пообіцявши, що буде довічно утримувати її та що вона буде і надалі проживати в
спірній квартирі, а відповідачка буде розпоряджатися нею тільки після її
смерті. З текстом договору дарування її не ознайомлювали, а тому, вважаючи, що
в ньому передбачені такі обов'язки ОСОБА_2, вона погодилась його підписати.
Після укладання договору відповідачка змінила до неї своє ставлення. За час
перебування її в місцях позбавлення волі з 03 вересня 1997р. по 03 січня 2003р.
відповідачка, отримуючи її пенсію, не сплачувала за квартиру, а

Справа №
33ц-627кс-07                                                Категорія
27

Головуючий у
першій   інстанції  Коротких А.Ю.

Суддя-доповідач
Шевченко В.Ю.

2

після повернення
з місць позбавлення волі, відмовилась надати їй ключі від квартири, посилаючись
на те, що в ній проживають квартиранти.

В
процесі розгляду справи позивачка уточнила свої вимоги, просила визнати
вказаний договір дарування недійсним та відповідно до ст.425 ЦК України ( в ред.
1963 р.) визнати, що між нею та ОСОБА_2 було укладено договір довічного
утримання та розірвати зазначений договір з підстав, передбачених ст.428 ЦК України
внаслідок невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Посилалась,
що їй лише у 2003р. стало відомо про те, що у травні 1996р. між нею та
відповідачкою був укладений договір дарування, а не договір довічного
утримання, як вона раніше вважала.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2004р. позов задоволено.
Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 20 травня 1996р. і посвідчений державним нотаріусом 15-ої Київської
держнотконтори. Додатковим рішенням від 20 січня 2005р. стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 держмито у розмірі 975 грв. 37 коп.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2005р. рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 27.12.2004р. та додаткове рішення від 20.05.2005р. скасовано
та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду,
залишивши без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального права.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної
скарги.

Керуючись
ст.ст. 332, 336,337 ЦПК України, колегія судців Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

3

Рішення
Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2005 року  залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.