Справа № 22ц -1633/2007р.                                       Головуючий  в 1 інстанції
Категорія  18                                                              Доповідач
інстанції Клочко В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 грудня 2007
року  колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду міста Севастополя у складі: головуючого   - Клочка
В.П.

суддів        - Птіціної В.І.,  Харченко М. С.

при секретарі -
Павленко Є.О.

за участю     - представника позивача - ОСОБА_1

- представника
відповідача - ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_3
на рішення місцевого суду Гагарінського району м.  Севастополя від 10 жовтня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні
2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4  і просив стягнути з відповідача суму боргу за
договорами позики від 17.09.1999 року на суму 1700 доларів США,
від 02.11.1999 року на уму 32 136 доларів США,
від 05.12.1999 року на суму 5 000 доларів США,
від 14.03.2007 року на суму 30 000 доларів США,
у усього 68 836, 00 доларів США,  що еквівалентно 347 621, 80 грн.,  посилаючись на те,  що відповідач відмовляється від виконування
обов'язків за договорами позики.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 10 жовтня 2007 року позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Стягнуто
з ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  уродженця м.
Севастополя на користь ОСОБА_3 суму 30 000 доларів США,
що по курсу НБУ 151 500 грн.,  держмито в сумі 1700 грн.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн.,  за
надання юридичної допомоги у розмірі 1000 грн.,
а усього 154 230 грн. В решті позову відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні його вимог,  позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,  просить рішення суду в цієї частині
змінити,  задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі,  посилаючись на
те,  що строк позовної давності ним не
пропущений.

Заслухавши
пояснення представника позивача,  який
підтримав апеляційну скаргу,  пояснення
представника відповідача,  який згоден з
рішенням суду,  дослідивши матеріали
справи,  обговоривши доводи скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Рішення
суду в частині задоволення вимог позивача про стягнення 30 000 доларів США,
отриманих відповідачем у борг 14.03.2007 року сторонами
не оскаржується.

Відмовляючи
у задоволенні вимог про стягнення боргу за 1999 рік,   суд виходив з того,   що позивачем пропущений строк позовної
давності.

З такими
висновками суду колегія суддів не погоджується.

Судом
встановлено,   підтверджується
матеріалами справи,   що між сторонами
були укладені договори позики 17.0 9.1999 року на суму 1700 доларів США,
02.11.1999 року на суму 32 136 доларів США,
(а.с.  122,  123). За умовами договору позики ОСОБА_4   зобов'язався повернути гроші по першій
вимозі. За умовами договору позики від 02.12.1999 року на суму 5 000 доларів США ОСОБА_4   зобов'язався повернути гроші до 25.12.1999
року (а.с.  124).

У
відповідності до вимог ч.1   ст.  104 9 ЦК
України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та
в порядку,   що встановлені в договорі.

Якщо
договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги,   позика
має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення
позикодавцем вимоги про це,   якщо інше
не встановлене договором.

Вимоги
про виконання обов'язку за договором позики ОСОБА_3 пред'явив до ОСОБА_4   27.03.2007 року (а.с.  12,
13).

Враховуючи
те,   що строк повернення боргу за
договором від 02.12.1999 року встановлений до 25.12.1999 року,   а позивач звернувся з вимогами до
відповідача лише у 2007 року,   суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку,   що позивачем пропущений строк позовної
давності,   передбачений   ст.
71 ЦК України
(в ред.1963
року).

Докази
про те,   що позивач неодноразово
починаючи з 2000 року вимагав у відповідача повернення боргу за договорами від
17.09.1999року та від 02.11.1999 року суду,
у відповідності до ч.1   ст.  60 ЦПК України,   не надано,
а тому висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності по
цім вимогам колегія суддів вважає необґрунтованим.

Враховуючи
викладене,   те що докази про сплату
відповідачем боргу за вересень та листопад 1999 року в матеріалах справі
відсутні,   колегія суддів приходить до
висновку,   що вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача суми боргу по договору від 17.09.1999 року у розмірі 1
700 доларів США та по договору від 02.11.1999 року у розмірі 32 136 доларів США,
а всього 33 836 доларів США,   що по курсу НБК складає 170 871,  80 грн. підлягають задоволенню,   а рішення суду зміні.

Всього з
відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу 322 371,  80 (170 871,
80 + 151 500).

У
відповідності до   ст.  88 ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись     ст. 303-316    ЦПК України
колегія  суддів

ВИРІШИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району міста Севастополя від 10 жовтня 2007 року
змінити.

Стягнути
з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця м.  Севастополя на
користь ОСОБА_3 суму боргу 63 836 доларів США,
що по курсу НБУ 322 371, 80 грн.,
держмито в сумі 1700 грн.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30
грн.,  за надання юридичної допомоги у
розмірі 1000 грн.,  а усього 325 101, 80
грн.

У іншої частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржене у касаційному порядку
до Верховного суду України у двох місячний строк.