Справа 22ц -1263/ 2007 р.                     Головуючий
цивільна.                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007 року.                      Апеляційний
суд Чернігівської області

в
складі: головуючого - судді Литвиненко 1.В., суддів Бобрової І.О., Смаглюк
Р.І.,

при секретарі
Вареник О.М.,

з   участю
представників   відповідача  Головного
управління   Державного
казначейства України в Чернігівській області та прокуратури м. Чернігова,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської
області в м. Чернігові апеляційні скарги відповідачів Деснянського відділу
державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції,
Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області та
прокуратури м. Чернігова на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова
від 7 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу
державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції,
Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області
про стягнення моральної шкоди, -

встановив:

В апеляційних скаргах відповідач Головне управління Державного казначейства
України в Чернігівській області та перший заступник прокурора м. Чернігова
просять скасувати вказане рішення і постановити нове рішення про відмову в
позові, відповідач Деснянський відділ державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління юстиції - скасувати рішення, мотивуючи
наступним.

В січні 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача Деснянського відділу державної виконавчої
служби Чернігівського міського управління юстиції моральної шкоди в розмірі
1000 грн., заподіяної за таких обставин. Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 листопада 2006 року визнано неправомірними дії Деснянського
відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції
про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду у
справі № 2-2862/2005 року. Неправомірними діями відповідача йому заподіяна
моральна шкода, розмір

якої він оцінив
в 1000 грн. Невиконання рішення суду приносить йому моральні страждання,
свідчить про порушення ним ст.
ст. 56, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних
свобод людини. В якості третьої особи на боці відповідача залучено державного
виконавця Гребенюка С.

Заявою від 12 лютого 2007 року позивач збільшив позовні вимоги до 2000 грн.

Ухвалою суду від 29 березня 2007 року в якості співвідповідача до справи
залучено Головне управління Державного казначейства України в Чернігівській
області та вступив у справу на боці держави перший заступник прокурора м.
Чернігова.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 червня 2007 року
позов задоволено частково. Суд стягнув з Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 200 грн. моральної шкоди, заподіяної незаконними діями державного
виконавця. Рішення суду обгрунтоване тим, що відповідно до рішення суду від 1
листопада 2005 року ОСОБА_2та ОСОБА_3 зобов'язані принести вибачення позивачу
на загальних зборах колективу СП „Росинка". На виконання цього рішення був
виданий виконавчий лист. Державним виконавцем Гребенюком С.М. 26 липня 2006
року виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення закінчено
через неможливість виконання без участі боржника. Ухвалою Деснянського
районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2006 року, залишеною без зміни
ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 січня 2007 року,
постанова про закінчення виконавчого провадження визнана незаконною, на даний
час виконавче провадження зупинено, рішення суду фактично не виконано.

Суд погодився з тим, що такими неправомірними діями позивачу заподіяна
моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних невиконанням
рішення суду, та необхідністю докласти додаткові зусилля по організації свого
життя. Відповідно до Закону України „Про виконавче провадження" така шкода
відшкодовується за рахунок держави. Виходячи з засад розумності та виваженості,
суд стягнув з Державного бюджету України на користь позивача 200 грн. моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач Головне управління
Державного казначейства України в Чернігівській області вказане рішення вважає
незаконним та необгрунтованим з таких підстав. Судом не враховано, що
відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові
особи повинні діяти на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією
та законами України. Відповідач здійснює розрахунково-касове обслуговування одержувачів
бюджетних коштів і здійснює контроль за відповідність їх кошторисів розпису
Державного бюджету України, тому

суд
безпідставно притягнув його в якості відповідача. Головне управління Державного
казначейства України в Чернігівській області не має права змінювати цільове
спрямування державних коштів, відповідно до закону про Державний бюджет України
на 2007 рік загальнодержавні видатки на відшкодування шкоди, заподіяної
незаконними діями державної виконавчої служби, не передбачені. Вказана служба входить
по складу Міністерства юстиції, яке є розпорядником коштів державної виконавчої
служби, в тому числі і Деснянського району м. Чернігова. Судом постановлено
рішення, в якому не значено конкретні і суттєві обставини, що свідчать про
заподіяння позивачу моральної шкоди, яким чином визначено її розмір. Тому
просить скасувати вказане рішення і постановити нове про відмову в позові.

В апеляційній скарзі відповідач Деснянський відділ державної виконавчої
служби Чернігівського міського управління юстиції просить вказане рішення
скасувати з таких підстав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України
відшкодування шкоди може мати при встановленні вини відповідача, його
протиправних дій, причинного зв"язку з такими діями і настанням шкоди.
Судом не встановлено вини відповідача. На час виконання рішення суду від 1
листопада 2005 року трудового колективу СП
„Росинка" не існує, тому невиконання рішення обумовлено
об"єктивними причинами, а не діями чи бездіяльність державного виконавця.
Крім того, суд в ухвалі від 10 листопада 2006 року не вказав, що були незаконні
дії державного виконавця, обмежився лише тим, що визнав незаконною постанову
про закінчення виконавчого провадження. За таких обставин відсутні підстави для
стягнення моральної шкоди на користь позивача.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора м. Чернігова просить
скасувати вказане рішення і постановити нове про відмову в позові, мотивуючи
тим, що позивач не навів доказів заподіяння моральної шкоди. Надані ним довідки
щодо перебування на обстеженні та лікуванні такими доказами не можна визнати,
оскільки це безпосередньо не пов"язане з невиконанням рішення суду, а є
можливим наслідком перебування ОСОБА_1а в зоні радіоактивного забруднення.
Відсутність причинного зв"язку з невиконанням рішення суду і перебуванням позивача
в лікарні підтверджується тим, що постанова винесена 26 липня 2006 року, а
перебування в лікарні - з 14 грудня 2006 року та з 1 лютого 2007 року.

На час розгляду позову права ОСОБА_1а поновлені, виконавче провадження
відновлено, знаходиться на виконанні, що свідчить про відсутність моральної
шкоди. За таких обставин суд прийшов до необгрунтованого висновку про
заподіяння позивачу моральної шкоди і постановив незаконне рішення. Тому
просить його скасувати і постановити нове - про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
представника відповідача, думку прокурора, вивчивши матеріали справи,
перевіривши

доводи апеляційних
скарг, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 листопада 2006 року визнана незаконною постанова державного
виконавця від 26 липня 2006 року про закінчення виконавчого провадження про
примусове виконання виконавчого листа № 2-2862 щодо вибачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ОСОБА_1
на загальних зборах трудового колективу СП
„Росинка'Ул.с.15-16/.

Відповідно до вказаної ухвали відновлено виконавче провадження, поновлені
права позивача.

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи
від 18 грудня 2006 року / л.с.69/ підтверджується факт невиконання рішення суду
внаслідок об"єктивних причин - відсутність трудового колективу СП „Росинка".
Ця обставина підтверджена і наданими ОСОБА_1 копіями постанов Деснянського
районного суду м. Чернігова від 31 січня 2007 року, від 26 березня 2007 року, 7
червня 2007 року, доданими в запереченнях до апеляційних скарг, щодо порушення
кримінальної справи проти Шакун за невиконання рішення суду від 1 листопада
2005 року.

Таким чином, ухвали суду першої та апеляційної інстанції
від 10 листопада 2006 року та 10 січня 2007 року про визнання незаконною
постанови про закінчення виконавчого провадження не свідчать про неправомірну
діяльність чи бездіяльність державного виконавця / л.с.14-15/. За таких
обставин висновок суду про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок
тривалого невиконання рішення суду з вини державного виконавця не відповідає
фактичним обставинам справи.

Надані медичні довідки ОСОБА_1а свідчать про проходження ним
реабілітаційного лікування з 14 грудня 2006 року та з 1 лютого 2007 року /
л.с.39, 40/ і не можна визнати доказами погіршення стану здоров"я чи
заподіяних душевних страждань через тривале невиконання вказаного рішення суду.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про державну виконавчу службу" за
рахунок держави відшкодовуються збитки, заподіяні державним виконавцем під час
виконання рішення. За відсутності заподіяння збитків державним виконавцем при
виконанні рішення на користь ОСОБА_1а його позовні вимоги не доведені.

Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо відсутності підстав для
стягнення позивачу моральної шкоди є обґрунтованими. Тому рішення суду щодо
задоволення позову ОСОБА_1а не відповідає вимогам закону.

Інші доводи апеляційних скарг, зокрема, Головного
управління Державного казначейства України в Чернігівській області, не
впливають на цей висновок, оскільки відсутність підстав для стягнення моральної
шкоди є підставою для відмови в позові, незалежно від доводів апеляційних скарг
щодо визначення судом розміру морального відшкодування, наявності чи
відсутності повноважень на розпорядження бюджетними коштами.

За таких обставин
апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції -
скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст. 309, 313, 314,
316, 317, 319, 10, 60, 212 ЩІК України, ст. 1167 ЦК України, ст. 11 Закону України „Про державну виконавчу
службу", апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційні скарги відповідачів Деснянського відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління юстиції, Головного управління Державного
казначейства України в Чернігівській області та прокуратури м. Чернігова
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 червня 2007 року
скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржене до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення.