Справа N 22ц 2330 - 2007
року.                    Головуючий 1
інстанції Костюченко
- 21.                                        Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
РІШЕННЯ іменем України.

3 грудня
2007 року.                                                                                       м.  Миколаїв.

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в
складі:

головуючого Лисенка П.П.,

судців:
Данилової О.О. та Кутової Т.З,

із секретарем
судового засідання Варміш О.С. ,  з
участю:

позивача ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,

представника
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі
м.  Миколаєва ОСОБА_3,

у
відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 переглянула рішення місцевого Ленінського районного суду м.  Миколаєва від 21 вересня 2007 року,  ухваленого за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства "Миколаївгаз" та відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Ленінському районі м.  Миколаєва про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі і з'явилися у дане
судове засідання,  дослідивши обставини і
перевіривши їх доказами , -

установила:

26
травня 2006 року ОСОБА_1 пред'явив позов до відкритого акціонерного товариства
"Миколаївгаз" про стягнення 9 225 гривень 44 копійок на відшкодування
майнової та 50 000 гривень моральної шкоди,
заподіяних каліцтвом,  пов'язаним
з виконанням ним трудових обов'язків.

Його
обґрунтовував тим,  що з 2004 року
знаходився у трудових відносинах із відкритим акціонерним товариством
"Миколаївгаз",  працюючи водієм
автомобіля "УАЗЗ-3303" по обслуговуванню бази відпочинку
"Тілігул".

Під час
виконання своїх трудових обов'язків 2 лютого 2005 року в дорожньо-транспортній
пригоді він дістав ушкодження.

За
висновком медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я
України м.  Миколаєва № 010105 від 13
жовтня 2005 року йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності
70 %,  з призначенням 2 групи
інвалідності.

Не
дивлячись на це,  товариство
відмовляється відшкодувати 6 885 гривень 44 копійки його витрат на
лікування,  340 гривень за пошкоджений в
дорожній пригоді одяг та 2 000 гривень витрат на юридичну допомогу. Не
компенсує воно йому і його моральні страждання.

Посилаючись
на зазначене,  просив провести стягнення
відшкодування збитків та моральної шкоди за судовим рішенням.

2

Протокольною
ухвалою суду (а.с- 54 зв.) до участі у розгляді справи як співвідповідача
притягнуто відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Ленінському районі м.  Миколаєва (надалі
- Фонд).

Обидва
відповідача позов не визнали,  відкрите
акціонерне товариство "Миколаївгаз" - з мотиву,  що не є належним відповідачем,  а Фонд - за відсутності правових підстав до
такого.

Рішенням
місцевого Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 21 вересня 2007 року у позові відмовлено за його
безпідставністю.

Не
згодившись із таким рішенням,
представник позивача - ОСОБА_2 його оскаржила й просила скасувати з тих
мотивів,  що суд дав неналежну оцінку
зібраним по справі доказам та неправильно застосував норми матеріального
права,  а таке не дало йому можливості
дійти вірних висновків по справі.

Апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
оскаржене рішення суду 1 інстанції скасувати у частині вирішення вимог
про стягнення відшкодування моральної шкоди з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Ленінському районі м.  Миколаєва і в цій частині постановити нове
рішення,  яким позовні вимоги
задовольнити частково. В іншій частині рішення слід залишити без зміни.

Так,  вирішуючи спір таким чином,  як викладено у оскарженому судовому
рішенні,  суд 1 інстанції вважав,  що відкрите акціонерне товариство
"Миколаївгаз" не повинно відшкодовувати позивачеві шкоду,  заподіяну каліцтвом,  тому що це є обов'язком Фонду,  а Фонд - тому,  що відсутні правові підстави для таких
виплат.

Однак із таким у
повній мірі погодитися не можна.

Згідно
із  ст.
1195 ЦК України,  Законом України від 14 жовтня 1992 року
"Про охорону праці",  Законом
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
власник зобов'язаний відшкодувати працівникові шкоду,  заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я,  пов'язаним із виконанням
трудових обов'язків.

З 1
квітня 2004 року обов'язок таких виплат лежить на Фонді соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України,  при умові,
що підприємство передало йому усі необхідні для проведення виплат
документи.

Таким
чином,  усі понесені позивачем до 13
жовтня 2005 року (момент встановлення стійкої втрати професійної
працездатності) витрати на лікування повинне компенсувати відкрите акціонерне
товариство "Миколаївгаз",  а
після зазначеної дати -Фонд.

Фонд
свій обов'язок виконує,  цього не
заперечує й позивач,  тому у вимозі про
стягнення з нього майнової шкоди слід було відмовити за безпідставністю вимоги.

Такої ж
думки і місцевий суд,  тому у цій частині
його рішення є законним і обґрунтованим.

Вірним є
воно і в частині відмови у стягненні з товариства витрат позивача на
лікування,  оскільки останній не
довів,  що його витрати більші - від
отриманої ним від ВАТ "Миколаївгаз" фінансової допомоги.

Як вбачається
з матеріалів справи,  товариство надало
позивачеві в декілька прийомів фінансову допомогу у розмірі 3 060 гривень (а.с-
44-50).

Ця
допомога повністю покрила вартість пошкодженого одягу і витрати позивача на
лікування до 13 квітня 2005 року.

Іншого
він допустимими засобами доказування не довів,
а за  ст.  60 ЦПК України це є його обов'язком.

3

Більшість
із наданих ним чеків та квитанцій про оплату за ліки,  стосуються періоду до дорожньої події,  або часу,
з якого обов'язок проводити оплату лежить на Фонді.

За такого
виписана вимога не могла бути задоволена,
що і констатував місцевий суд.

Що ж до
вимоги позивача про стягнення з товариства 2 000 гривень на відшкодування
витрат на правову допомогу,  то за
відсутності доказів таких витрат,  вона
теж не підлягала задоволенню.

У той же
час,  відмова у вимозі про стягнення
моральної шкоди є помилковою.

Виходячи
з положень  ст.  5 ЦК
України щодо дії цивільного закону в часі,
обов'язок по відшкодуванню позивачеві завданої каліцтвом моральної шкоди
слід покласти на Фонд,  бо на момент
первісного встановлення позивачеві стійкої втрати професійної
працездатності,  а це 13 жовтня 2005 року
(а.с-7),  дія підпункту "е"
пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання ,  які
спричинили втрату працездатності" існувала і не була зупинена.

Що ж до
самого розміру такого відшкодування,  то
на думку колегії,  з урахуванням тяжкості
тілесних ушкоджень,  тривалості
лікування,  істотності змін в виробничих
та життєвих стосунках позивача,
характеру та обставин події (подія сталася у зв'язку із неналежним
технічним станом автомобіля,  ремонт і
обслуговування якого повинен був здійснювати сам же відповідач) достатнім
розміром компенсації за моральні страждання була б грошова сума у 5 000
гривень,  яку і слід стягнути з Фонду на
користь постраждалого.

Оскільки
місцевий суд був іншої думки,  то
стягнення слід провести рішенням судової колегії.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
313-314,  316 ЦПК України,  колегія суддів судової палати , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
місцевого Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 21 вересня 2007 року у частині відмови у вимозі про
стягнення відшкодування моральної шкоди із відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському районі м.
Миколаєва скасувати і в цій частині постановити нове рішення,  яким названу позовну вимогу задовольнити
частково.

Стягнути
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі
м.  Миколаєва на користь ОСОБА_1 5 000
гривень на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати
віднести на рахунок держави.

В іншій частині
рішення залишити без зміни.

Рішення
набуває чинності з моменту проголошення і з цього часу протягом 2-х місяців
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.