АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

9 жовтня 2007 року                                                       м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Новосядлої В.М. ,  Жданової B.C.,
Висоцької B.C.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Апеляційного суду м.  Києва
від 13 червня 2005 року в справі

за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск
Україна»,  ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору,  відшкодування збитків,  заподіяних неналежним виконанням умов
договору та стягнення моральної шкоди та

за
зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна»
до ОСОБА_1 про визнання відомостей такими,
що не відповідають дійсності,  про
визнання суми,  що отримана без
достатньої правової підстави,  про
визнання виконання зобов'язання таким,
що вчинено належно,  відповідно до
договору,  про визнання права на
отримання винагороди та відшкодування судових витрат,

ВСТАНОВИЛА:

10 січня
2004 року до Шевченківського районного суду м.
Києва в порядку статті 125 ЦПК України,
на підставі ухвали Галицького районного суду м.  Львова від 23 травня 2003 року надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск
Україна» про відшкодування збитків,
заподіяних неналежним виконання умов договору.

В
обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те,  що 14 червня 2001 року він,  працюючи водієм у ВАТ «Орлан-Транс» і
виконуючи перевезення вантажу,  потрапив
у дорожньо-транспортну пригоду на території Республіки Словенія,  внаслідок чого отримав перелом обох ніг.

Під час
перебування позивача у лікарні швидкої допомоги представники страхової компанії
«Скайт Вест» запропонували йому укласти договір із страховою компанією -
Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» про надання
послуг по забезпеченню відшкодування шкоди.

13 липня
2001 року між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск
Україна» був укладений договір,  згідно
яз яким відповідач зобов'язався надавати його послуги із забезпечення повного
відшкодування шкоди за вимогами,  з якими
мали звертатись до Словенської страхової компанії «Заваровальніца
Тріглав»,  як страховика цивільної
відповідальності особи,  винної у
заподіянні шкоди.

В
порушення вимог пункту 2.1.4. вказаного договору,  при надходженні 13 грудня 2001 року коштів
від страхової компанії «Заваровальніца Тріглав»,  у розмірі 9 033,  49 доларів США,  що у
перерахунку на валюту України складає 47 847 гривень 760 копійок,  19 грудня 2001 року відповідачем позивачу
було перераховано лише 18 600 гривень,
що на

думку
позивача є неналежним виконання умов договору.

№ 33ц
-2222- кс 07

Категорія
36  ЦП

Головуючий
першої інстанції Гуменюк А.І.

2

19
серпня 2002 року страховою компанією позивачу було переховано 7 250 гривень.

Страхова
компанія отримала винагороду у розмірі 870 гривень.

Таким
чином,  на думку позивача,  станом на 19 серпня 2002 року позивачем було
отримано 25 850 гривень.

Збитки,  заподіяні позивачу через неналежне виконання
умов договору,  складають 21 127 гривень
70 копійок згідно із розрахунком: 47 847.7 - 25 850 - 870 = 21 127 гривень 70
копійок.

Позивач
просив стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск
Україна» 21 127 гривень 70 копійок і судові витрати.

Після
уточнення позовних вимог ОСОБА_1  просив
додатково стягнути з відповідача (крім основного боргу у розмірі 21 127 гривень
70 копійок) 3 351 гривню 30 копійок,  з
яких 2 029 гривень 80 копійок - різниця між проіндексованим боргом і основним
боргом,  3% річних за 892 дні за період з
1 січня 2002 року по 30 квітня 2004 року,
та моральну шкоду у розмірі 173 710 гривень 70 копійок.

Крім
того,  просив визнати недійсним договір
про надання юридичних послуг від 14 липня 2001 року,  укладений між приватним підприємцем ОСОБА_2 і
Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» на підставі
статті 48 ЦК України.

Відповідач
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна»,  заперечуючи проти позову,  звернулось із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_1 про визнання суми такою,  що
отримана без достатньої правової підстави та стягнення моральної шкоди,  посилаючись на те,  що відповідно до договору про надання послуг
по забезпеченню відшкодування шкоди від 13 липня 2001 року,  укладеного між ним та ОСОБА_1 і довіреності
від 4 вересня 2001 року,  ним від імені
ОСОБА_1  у вересні 2001 року було
розпочате дослідження видів і розміру збитку,
заподіяного йому травмуванням в дорожньо-транспортній пригоді у Словенії
14 червня 2001 року та складено вимоги до словенської страхової компанії
«Заваровальніця Тріглав» про відшкодування шкоди,  заподіяної йому каліцтвом у розмірі 11 614,
785 доларів США.

6 рудня
2001 року страхова компанія «Заваровальніця Тріглав» прийняла рішення про
виплату ОСОБА_1  70% від суми вимоги у
розмірі 8 160 доларів США,  повідомивши про те,
що розгляду вимоги у повному обсязі неможливий без надання
підтверджуючих документів щодо частки у розмірі 70% і. щодо решти вимог. При
цьому страховою компанією зазначено,  що
на момент виплати страхової суми (6 грудня 2001 року) ОСОБА_1  було належним чином підтверджені збитки лише
у розмірі 21 796 гривень 21 копійка або 4 115,
06 доларів США.

Виходячи
з наведеного,  відповідач вважає,  що сума у відшкодування шкоди у розмірі 21
796 гривень 21 копійка є безпідставно отриманою.

Крім
того,  на думку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» ОСОБА_1 було безпідставно отримано за
період з 2001 року по 2004 рік від страхової компанії «Заваровальніця Тріглав»
і з інших джерел 9 982 гривень 37 копійок.

Недобросовісна
поведінка ОСОБА_1  завдала Товариству з
обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна » моральну шкоду у розмірі 15
700 гривень.

Товариство з
обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна » просило:

-
стягнути з ОСОБА_1  безпідставно отримані
суми у розмірі 31 407 гривень 20 копійок та моральну шкоду у розмірі 15 700
гривень,

визнати
такими,  що не відповідають дійсності
відомості,  надані ОСОБА_1  на виконання договору про надання послуг по
забезпеченню відшкодування шкоди,
визнати виконання товариством «Інтер-Ріск Україна» доручення
ОСОБА_1  в частині завищеного розміру
шкоди на суму 21 424 гривні 83 копійки,
як здійснення незаконного правочину,
а суму 21 424 гривні 83 копійки,
отриману товариством від страхової компанії «Заваровальніця Тріглав» на
користь ОСОБА_1 ,  як грошову суму,  отриману без достатньої правової підстави,

3

·       визнати,  що виконання зобов'язань за договором про
надання послуг по забезпеченню відшкодування шкоди,  укладеного між ОСОБА_1  та Товариством з обмеженою відповідальністю
«Інтер-Ріск Україна»,  в частині надання
юридичних послуг,  виконане належно,  відповідно до договору,

·       визнати
право Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» на отримання
винагороди у розмірі 40% від отриманого на користь ОСОБА_1  повного відшкодування дійсного збитку,  а саме у розмірі 8 718 гривень,

-                стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства судові витрати 472
гривні.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 17 лютого 2001 року

позов
ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Ріск Україна»,
ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,
відшкодування збитків,  заподіяних
неналежним виконанням умов договору та стягнення моральної шкоди був
задоволений частково: визнано недійсним договір про надання юридичних послуг
від 14 липня 2001 року,  стягнуто із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  16 999
гривень 89 копійок. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1  відмовлено.

Зустрічний
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» до ОСОБА_1
задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь товариства 8 346 гривень 82 копійки,  судові витрати у розмірі 83 гривні 47
копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мито у розмірі 170
гривень,  а з ОСОБА_1  на користь держави державне мито у розмірі 59
гривень 50 копійок.

Рішенням
Апеляційного суду м.  Києва від 13 червня
2005 року рішення Шевченківського районного суду м.  Києва від 17 лютого 2005 року в частині
стягнення страхового відшкодування у розмірі 16 999 гривень 89 копійок з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  скасовано і
ухвалено нове рішення,  яким стягнуто з
Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» на користь ОСОБА_1
страхове відшкодування у розмірі 16 999 гривень 89 копійок.

Скасовано
також рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2005 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» 8 346 гривень 82 копійки та витрат по
оплаті державного мита у розмірі 83 гривні 47 копійок і ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. В решті частині
рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2005 року залишено без зміни.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1  просить
рішення Апеляційного суду м.  Києва від
13 червня 2005 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Інтер-Ріск Україна» про стягнення з товариства 4 240 гривень 11 копійок і
моральної шкоди у розмірі 173 710 гривень 70 копійок скасувати і постановити
нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Відповідно
до частини 2 статті. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Оскаржуване
рішення постановлені з додержанням норм процесуального права,  доводи скарги не спростовують висновків
судів.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду

4

цивільних
справ" від 22 лютого 2007 року № 697-У та главою 2 розділу У ЦПК
України,  колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити. Рішення Апеляційного суду м.
Києва від 13 червня 2005 року залишити без зміни. Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.