СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року                                                                              м.Чернівці

Колегія
суддів    судової    палати
у    цивільних    справах апеляційного
суду   Чернівецької області в складі: Головуючого:
Яремка В.В. Суддів: Заводян К.І., Чміля І.Х. Секретаря: Скрипник С.В.

З участю: ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2. ОСОБА_3. та її представника ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі, про демонтування вигрібної ями, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці
від 16 березня 2007 року, -

вс тановила:

В листопаді
2006 року
ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної
ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення
огорожі, про демонтування вигрібної ями. Посилався на такі обставини.

05 лютого 1993 року він придбав незакінчений
будівництвом жилий будинок по АДРЕСА_1 в м. Чернівці. Будинок будувався на
земельній ділянці, виділеній продавцю -
ОСОБА_5. в безстрокове користування.

За договором
купівлі - продажу
будинку на нього покладено всі права і обов'язки і за договором на безстрокове
користування земельною ділянкою площею 0,06
га.

На підставі ст..30 Земельного
кодексу України ( в
редакції від 13.03.1992 року)
при переході права власності на будівлю разом з цим

Справа № 22ц-380/2007 р.                                       Головуючий
у першій інстанції

Категорія:33                                                             Дудаков С.Є.

Доповідач:
Заводян К..І

об'єктом до нього перейшло і право
користування земельною ділянкою площею 600
кв.м. по АДРЕСА_1, 3
без зміни її цільового призначення.

Він завершив
будівництво жилого будинку і 12.06.2006
року зареєстрував право власності на нерухоме майно.

Відповідачка по
справі, його сусідка, ОСОБА_3. порушила вимоги добросусідства і самовільно
зайняла 26 кв.м.
земельної ділянки, встановила огорожу та змінила межу суміжного
землекористування. Звільнити ділянку добровільно відмовляється. Із-за
земельного спору він не може приватизувати земельну ділянку, яка перебуває в
його безстроковому користуванні.

Крім того,
відповідачка з порушенням санітарних розривів, на відстані 6 кв. м. від його
будинку, обладнала бетонний вигріб для скиду стічних вод. Стічні води
просочуються і попадають на його ділянку, від чого та замокає. Від вигребу
відчувається неприємний запах. За ці дії вона притягалася до адміністративної
відповідальності.

Просив суд
зобов'язати ОСОБА_3. звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 26 кв. м. і не
чинити перешкод в користуванні нею, знести огорожу ділянки зі сторони будинку АДРЕСА_1, демонтувати
вигрібну яму, встановлену з порушенням санітарних норм.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2007
року позов задоволено.

ОСОБА_3.
зобов'язано не чинити ОСОБА_1. перешкод в користуванні земельною ділянкою
розміром 26 кв. м.,
яку вона самовільно зайняла, звільнивши земельну ділянку зі сторони
будинковолодіння АДРЕСА_1 в м.
Чернівці, знести огорожу та демонтувати вигрібну яму.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3. просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення , яким ОСОБА_1. в
позові відмовити за безпідставністю.

Вважає, що
висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини, що мають значення
для справи, судом не доведені.

ОСОБА_1. своє
право користування земельною ділянкою належним чином не оформив, межі його
земельної ділянки в натурі не визначались, ділянка належить Чернівецькій
міській раді, ОСОБА_1. є неналежним позивачем.
Суд безпідставно застосував до правовідносин, що склалися між сторонами,
правило ст..48 Закону
України "Про власність"

На час придбання ОСОБА_1.
незавершеного будівництвом жилого будинку АДРЕСА_1 , ще в 1992 році, вони здали
свій

будинок в
експлуатацію і проживали в ньому. Вже тоді існували і огорожа, і
вигрібна яма.

Суд не звернув уваги на те, що на день розгляду справи судом, вона була власником земельної ділянки. Існуючі межі земельної
ділянки, підтверджуються державним актом про
право власності на земельну ділянку. Під індивідуальне
будівництво їй виділялось 600 кв. м. У власність передано лише 541 кв. м., що спростовує доводи
позивача про самовільний захват у нього земельної
ділянки. Рішення суду порушує її право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_1. апеляційну скаргу заперечує. Рішення суду вважає законним і обґрунтованим. Право користування земельною
ділянкою до нього перейшло при переході права
власності на незакінчений будівництвом жилий будинок на
підставі ст..30 Земельного кодексу України ( в редакції від 13.03.1992 року.)

Всі будівлі, в тому числі і гараж, зведені ним згідно будівельно -технічної
документації.

Необхідність
демонтажу вигрібної ями ОСОБА_3. підтверджується ще й тим, що навіть після
рішення суду вона допустила новий залив його подвір'я витоками з неї

Колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що його право користування земельною
ділянкою АДРЕСА_1 в м. Чернівці підлягає захисту на
підставі ст..48 Закону України "Про
власність", що за висновком судової будівельно-технічної експертизи місце розташування існуючої огорожі, яка розмежовує земельні ділянки сторін, зменшує площу
домоволодіння АДРЕСА_1 і,відповідно, збільшує площу
домоволодіння АДРЕСА_2. Такий висновок не відповідає
обставинам справи, тому з ним неможливо погодитися.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України (в редакції від 25 жовтня 2001 року) право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником (користувачем) документа, що посвідчує право
власності чи право користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї та державної реєстрації
забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується
державними актами

Такі ж
правові норми містилися в Земельному кодексі України в редакції Закону від 13.03.1992 року (ст.ст.22, 23) і поширювалися на випадки, передбачені його ст..30 ЗК
України (час.4 ст.30).

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 не подав суду документа, що підтверджує його право постійного користування спірною земельною ділянкою.

В той же час ОСОБА_3. подала суду державний акт про право власності на
земельну ділянку № 445156 від 11 січня 2007 року ( а.с.52), з якого вбачається що спірна
частина земельної ділянки перебуває у її власності.

Цей державний акт про право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3. в
даній справі не оспорюється. На рішення суду про визнання  цього  державного
акта     про  право
власності  на землю недійсним
позивач не посилався.

За таких
обставин підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення огорожі не вбачається.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1. про демонтування вигрібної ями. Як видно з повідомлення
Чернівецької міської держаної санітарно -
епідеміологічної станції від 11.12.2006 р. № 5287/02.-02 (а.с.88), вигріб для скиду стічних вод з будинку АДРЕСА_2 бетонований, ізольований, водонепроникний. Після припису міськСЕС мешканцями будинку додатково проведені
роботи по гідроізоляції. Крім цього, проведений відвід дощових
вод безпосередньо у зливову каналізацію.
Витоків каналізаційних стоків на
прилеглу територію сусідніх жилих будинків не виявлено. Санітарно-технічний
стан вигребу задовільний.

Між ОСОБА_3. і МКП "Чернівціспецкомунтранс" укладено договір
на вивіз рідких нечистот (а.с.85).

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3. пояснила, що на
початку травня 2007 року виконала роботи по додатковій гідроізоляції, вигрібної
ями.

У зв'язку з наведеним та відповідно до п.п.2 і 3 част. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення, яким ОСОБА_1. в
позові слід відмовити за
недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

На підставі ст.ст. 125, 126 ЗК України, ст.48 Закону України
"Про власність", керуючись ст.ст. 307. п.п.2, 3 част.1 ст.309 ЦПК України ЦПК
України, колегія суддів ,
-

вирішила:

Апеляційну      скаргу      ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення   Шевченківського   районного
суду   м.   Чернівці
від 16 березня 2007 року скасувати.

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі, про демонтування вигрібної ями
відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.