Справа
№ 22-ц-1068/2007
р.                                                         Головуючий
1 -ої інст. ЯкименкоЛ.О.
Категорія: із договірних правовідносин                                                  Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2007 року судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді   Коростійової
В.І.

Суддів                                                                                       Кіпенка
І.С.,

Хорошевського О.М при секретарі - Половецької А.В. розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від 20 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-я особа -приватний нотаріус Дергачівського
районного нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_3, про визнання
договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями недійсним, -

встановила:

В травні
2005 року ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаним позовом.

Він зазначав, що будинок № АДРЕСА_1на праві спільної сумісної власності
подружжя належав йому, позивачу, та його дружині - ОСОБА_4.

В 2003 році дружина тяжко захворіла в зв'язку з чим
потребувала стороннього догляду.

Вони з дружиною вирішили передати спірний будинок доньці,
відповідачці ОСОБА_2., на умовах договору довічного утримання.

В жовтні 2004 року відповідачка забрала всі документи, привела помічника
приватного нотаріуса і дала їм підписати документи.

Він та дружина підписали документи, не читаючи, так як були впевнені, що
підписують договір довічного утримання.

Після укладення договору відповідачка покинула його і
дружину і виїхала в м. Харків.

Коли він звернувся до нотаріальної контори, з'ясувалось, що замість
договору довічного утримання 23 жовтня 2004 року між ним та ОСОБА_2. було
укладено договір дарування будинку.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати
зазначений договір дарування недійсним.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на
те, що позивач подарував їй жилий будинок.

2

Рішенням
Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2006 року в
позові відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просе рішення
суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
При цьому посилається на те, що висновок суду не відповідає обставинам справи.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав,
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

Відмовляючи в
позові, суд першої інстанції вважав доведеним, що волевиявлення позивача та
його дружини, ОСОБА_4., було направлено на укладення договору дарування.
ОСОБА_4. дала чоловікові згоду на укладення договору дарування спірного
будинку.

Погодитися з
таким висновком не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права і обов'язки осіб,
які не були залучені до участі у справі.

Судом першої
інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що до укладення спірного
договору будинок № 26/1 по вулиці (провулку) Бабушкіній в селищі Вільшани
Дергачівського району Харківській області належав на праві спільної сумісної
власності подружжю - ОСОБА_1і ОСОБА_4.

Згідно договору
дарування від 23 жовтня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом
Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_1.
подарував вказаний будинок своїй доньці ОСОБА_2. (а.с. 77).

Відповідно до ч.
З ст. 65 Сімейного Кодексу України для укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана
письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

В обґрунтування
позову про визнання договору дарування недійсним, ОСОБА_1. посилався на те, що
у нього було волевиявлення на укладення договору довічного утримання, а не
договору дарування. Таке ж волевиявлення мала і його дружина, ОСОБА_4., коли
підписувала заяву про дачу згоди на відчуження ним будинку.

Суд першої
інстанції дійшов висновку, що волевиявлення подружжя ОСОБА_1 було направлено на
укладення договору дарування.

Таким чином суд вирішив питання про права і обов'язки
другого співвласника відчужуваного будинку - ОСОБА_4., не притягнувши її до
участі у справі.

3

Зазначене порушення процесуального права є суттєвим,
таким, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України тягне за собою безумовне
скасування рішення з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати
наведене, притягнути до участі у справі ОСОБА_4.; з'ясувати її ставлення до
заявленого позову; доводам і запереченням сторін та наданим ними доказам дати належну
оцінку і вирішити спір відповідно до встановленого і вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 314, ст.ст.
315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області 20 листопада 2006
року скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до того ж суду, іншому судді.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного ї України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.