Справа № 2-1276/07p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року
Автозаводський райсуд м. Кременчука в складі: Головуючого судді - Кривич Ж.О.,
при секретарі - Чихаріній В.О., представника позивачів ОСОБА_1, представника
відповідача та третьої особи Стьопочкіна О.С., представників третіх осіб
ОСОБА_2., ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці
цивільну справу    за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року в суд
звернулася ОСОБА_7 з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення майнової та
моральної шкоди. В подальшому від позовних вимог до ОСОБА_8. відмовилася,
просила залучити його до участі у справі як третю особу. У позові зазначала, що
має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок
загибелі у дорожньо-транспортній пригоді її сина - ОСОБА_9. ДТП сталася з вини водія таксі ОСОБА_8., який перебував у
трудових правовідносинах із приватним підприємцем ОСОБА_6.

Позивачка ОСОБА_7. померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; у справу вступила її правонаступник - ОСОБА_4, а також
співпозивач ОСОБА_5.

ОСОБА_4. суду пояснила, що
є спадкоємицею своєї матері ОСОБА_7., просила стягнути на її користь 6113, 30
грн. майнової шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_5. суду
пояснив, що він та його дружина ОСОБА_4. проживали однією сім"єю з
ОСОБА_7. Фактично витрати на поховання ОСОБА_9. поніс він, тому просив суд
стягнути на його користь 6113,30 грн. заподіяної майнової шкоди.

Відповідач ОСОБА_6. позови не
визнав, суду пояснив, що водій ОСОБА_8. під час ДТП використовував автомобіль у власних цілях, а не у зв"язку з виконанням
трудових обов'язків, тому заподіяну шкоду має відшкодувати ОСОБА_8. Зазначав,
що застрахував свою цивільну відповідальність як власник транспортного засобу,
і позивачка ОСОБА_7. отримала страхове відшкодування, розмір якого є більшим,
чи заявлена майнова шкода. Вважав, що спадкоємиця потерпілої позивачка ОСОБА_4.
не може претендувати на стягнення моральної шкоди.

Представники третьої особи
- Страхового акціонерного товариства закритого типу „Саламандра-Лтава" -
вважали позовні вимоги ОСОБА_4. та ОСОБА_5. такими, що не підлягають
задоволенню. Суду пояснили, що 21.11.2006 року страхове відшкодування в розмірі
8500 грн. було виплачено матері загиблого ОСОБА_9. - позивачці ОСОБА_7. Вважали
також, що правонаступник ОСОБА_4. не має права на відшкодування на її користь
моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_7.

Представник третьої особи
ОСОБА_8. покладався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду та їх представників, дослідивши надані докази, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, судом встановлено, що
17.10.2004 року близько 03 години 25 хвилин ОСОБА_8., який працював водієм
таксі у приватного підприємця ОСОБА_6. на підставі трудового договору, керуючи
автомобілем ВАЗ 21070, днз НОМЕР_1, що належав ОСОБА_6., порушив правила
дорожнього руху та скоїв дорожньо-транспорту пригоду. Внаслідок ДТП загинули
потерпілі ОСОБА_9. і ОСОБА_10., потерпілий ОСОБА_11. отримав тілесні
ушкодження.

01.12.2004 року ОСОБА_7.
постановою слідчого визнана потерпілою та цивільним позивачем у кримінальній
справі, а ОСОБА_5. - її представником. Позовні вимоги ОСОБА_7. до ОСОБА_8.
полягали у відшкодуванні 6 113,30 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн.
моральної шкоди.

Вироком Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 17.06.2006 року ОСОБА_8. засуджений за ч.3
ст.286 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 3 роки. Цивільні позови ОСОБА_7. та інших
потерпілих суд залишив без розгляду. Вирок суду набрав законної сили.

Той
факт, що водій ОСОБА_8. у жовтні 2004 року перебував у трудових
стосунках з відповідачем ОСОБА_6. і винен у ДТП, яка сталася 17.10.2004 року, встановлений вироком суду, а також рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.01.2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_11., яке також
набрало законної сили. Відповідач ОСОБА_6. приймав участь у розгляді зазначених
справ.

За таких обставин, виходячи
із вимог ч.1 ст.1172 ЦК
України, ст.61 ЦПК України суд вважає ОСОБА_6. належним
відповідачем у справі.

В той же час, відмовляючи у
позовах ОСОБА_4.
та ОСОБА_5., суд виходить з такого:

Між відповідачем ОСОБА_6.
та CAT ЗТ „Саламандра
Лтава" був укладений договір обов"язкового страхування цивільної
відповідальності власників транспортного засобу (поліс НОМЕР_2 на строк дії з
25.08.2004 року по 24.08.2005 року). Страховик у відповідності до п.10
Постанови KM України від
28.09.1996 року №1175 „Про порядок і умови проведення обов"язкового
страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів",
яка діяла на час виникнення страхового випадку, виплатив страхове відшкодування
потерпілій ОСОБА_7. 21.11.2006 року в сумі 8 500 грн. Таким чином, розмір
страхової виплати є більшим, чим майнова шкода, яку просять відшкодувати
позивачі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана
сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Суд, вирішуючи позов
ОСОБА_4.,
виходить також із вимог ст.1230 ЦК України, а саме:

Відповідно до ч.1 ст.1230 ЦК України до ОСОБА_4., спадкоємиці померлої потерпілої ОСОБА_7., переходить право на відшкодування
збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. Потерпіла ОСОБА_7
зазнала шкоди внаслідок ДТП.

Відповідно до ч.3 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування
моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Рішення
суду про стягнення на користь ОСОБА_7. за її життя моральної шкоди з
відповідача ОСОБА_6. немає.

Відмовляючи у позові ОСОБА_5.,
суд, крім вимог ст.1194 ЦК
України, враховує наступне: під час провадження у
кримінальній справі відносно ОСОБА_8. ОСОБА_5. представлял інтереси потерпілої ОСОБА_7., доводив розмір завданої їй
майнової шкоди, зокрема, за допомогою накладної за НОМЕР_3 від 23.08.2005 року,
виданої приватним підприємцем потерпілій ОСОБА_7. на суму 2 450 грн. Свій позов
він доводив аналогічним документом, але виданим заднім числом і вже на його
ім"я. Відповідно до ст.ст.59,212 ЦПК України такі докази є недопустими і не
приймаються судом.

На підставі викладеного,
відповідно до ст.ст. 979, 999, 1172, 1187, 1194, 1201, 1230 ЦК України, ст.ст.57, 60, 209, 212-218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення 6113,30 грн. майнової шкоди та про стягнення
50 000 грн. моральної шкоди - відмовити.

У задоволенні позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення 6113,30 грн. майнової шкоди - відмовити.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Автозаводський райсуд
м. Кременчука.

В разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, рішення набирає чинності після закінчення десятиденного
терміну з дня проголошення рішення, а в разі неподання апеляційної скарги -
після закінчення двадцятиденного терміну.