Справа
№2-122
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007.                                                                               м.Коломия

Коломийський
міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі:

Головуючого-судді       Васильковського
В.М.

Секретаря                      Олексюк
Г.І.

Представників               ОСОБА_8., ОСОБА_7., ОСОБА_9., ОСОБА_10.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Коломия справу за позовом ОСОБА_1до бюро по приватизації державного
житлового фонду м.Коломия, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання нечинним
розпорядження органу приватизації, визнання недійсними свідоцтв про право
власності та права на спадщину і договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006р. ОСОБА_1. звернулась з даним
позовом, мотивуючи його тим, що у вересні 1993 р. її батькам ОСОБА_5. ,
ОСОБА_6. видано свідоцтво про приватизацію квартири № АДРЕСА_1. В листопаді
1993р. цю квартиру вони подарували їй.

Сусідню квартиру № 3 в грудні 1996р. приватизовано
відповідачами. В загальну площу їх квартири включено 1/2 частини коридора, який знаходиться
у спільному користуванні.

Оскільки при передачі у власність квартири № 3 допущено
порушення вимог закону про приватизацію коридора
спільного користування, то просить визнати нечинним розпорядження бюро по
приватизації від 10.10.1996р. про передачу у власність квартири № АДРЕСА_1та
визнати недійсним свідоцтва про право власності від 04.01.1997р. та про право
на спадщину від 12.05.2006р. на 1/2 частину цієї квартири, а також визнати
недійсним договір дарування 1/4 частини зазначеної квартири від 21.07.2005р.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні
вимоги підтримали, посилаючись на ті ж обставини, які викладені в позовній
заяві.

Представники
відповідачів позов не визнали і пояснили, зокрема:

начальник
бюро по приватизації державного житлового фонду м.Коломия про те,

що
приватизація квартир № АДРЕСА_1в

м.Коломия
була проведена згідно вимог закону про приватизацію.

ОСОБА_7.
та його представник підтримали пояснення начальника бюро по приватизації.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких
підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1є власником квартири № АДРЕСА_1, в
ідеальних частках їй належить 51/100
частина  в   цілому
будинку,   в  тому
числі   1/2  частина
коридору  спільного

2

користування площею 9, 85 кв.м., а власниками квартири №
3 в цьому будинку є ОСОБА_3- в 1/4 частині, ОСОБА_2- в 1/2 частині, ОСОБА_4 в
1/4 частині, всього в ідеальних частках 49/100 частин в цілому будинку, в тому
числі 1/2 частини коридору спільного користування площею 9, 85 кв.м., що в
загальному складає для сторін 19,7 кв.м. цілого коридору.

Наведене стверджується інформаційною довідкою
Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 07.03.2006р. № 479
, договорами дарування квартир № З, № 4 цього будинку, їх технічними
паспортами, свідоцтвом про право на спадщину за законом ОСОБА_4. від
12.05.2006р. поясненнями спеціалістів Коломийського МБТІ та Коломийської
міської ради.

Розпорядженням начальника бюро по приватизації державного
житлового фонду в м.Коломия від 10.12.1996р. № 6728 ОСОБА_2. та 04.11.1997р. їй
та ОСОБА_11., ОСОБА_2., ОСОБА_12. видано свідоцтво про право власності видано
свідоцтво про право власності на квартиру № 3 в зазначеному будинку площею 78,1
кв.м. в рівних частках.

Суд вважає, що при приватизації квартир № 3 та № АДРЕСА_1
не було порушено вимог Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду", оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду
України від 02 березня 2004р. № 4-рП (справа про права співвласників на
допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення відповідно
до п.2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду
стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного
будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами
квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на
квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується
вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Набуте громадянами право на
квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є
непорушним ( ст. 41 Конституції України), забезпечується державою і захищається
судом ( ст. 55 Конституції України).

Судом встановлено, що сторони користуються коридором
спільного користування до квартир № 3 та № АДРЕСА_1.

Доказів про визнання недійсними свідоцтв про право
власності на квартиру № АДРЕСА_1та про право на спадщину за законом на 1/4
частину цієї квартири за ОСОБА_4., а також визнання недійсним договору
дарування 1/4частини зазначеної квартири, позивачка та її представник не
навели.

Із вказаних мотивів суд вважає встановленою відсутність
фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивачки, а її права та інтереси, за
захистом яких вона звернулася до суду, порушені не були.

На підставі ст.ст. 1,12 Закону України "Про
приватизацію державного житлового Фонду", ст.ст. 201-204, 382, 383 ЦК України та
керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1до бюро по приватизації державного
житлового фонду м.Коломия, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання нечинним
розпорядження бюро по приватизації державного житлового фонду м.Коломия від 10
грудня 1996р. № 6728, визнання недійсним свідоцтв про право власності на
квартиру № АДРЕСА_1від 04 січня 1997 року та про право на спадщину за законом
від 12 травня 2006 року, реєстровий № 812 на користь ОСОБА_4на 1/4 частину
зазначеної квартири, а також договору дарування 1/4 частини цієї

3

квартири від 21
липня 2005 року ОСОБА_2, реєстровий № 2190 - відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду
Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на рішення подається в такому ж порядку протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених
строків апеляційного оскарження.