Справа № 22ц-7981 -2007 р.                                     Головуючий
1 інстанції Андрєєва
32                                                                Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі: головуючого судді Курило В.П.
суддів Саніковой О.С. ,  Шамрило Л.Г. при
секретарі Стефановій І.М.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.  Донецька від 05 червня 2007 року по справі за
позовом Комунального підприємства „Служба єдиного замовникам Київського району
м.  Донецька" (далі КП „СЄЗ
Київського району м.  Донецька") до
ОСОБА_1 про визнання особи такою,  що
втратила право користування жилим приміщенням,
-

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційний суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м.  Донецька
від 05 червня 2007 р, ,  яким задоволено
позов КП „СЄЗ Київського району м.
Донецька",  визнано ОСОБА_1
особою,  що втратила прво користування
жилим приміщенням в кімнаті №14 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду і
просить ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних
вимог КП „СЄЗ Київського району м.
Донецька". Посилається на те,
що судом першої інстанції дана неправильна правова оцінка наданим
доказам,  висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи,  а рішення
постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В
судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
підтримали доводи скарги і просили її задовольнити.

Представник
позивача Мішина Н.Г. заперечувала проти доводів скарги,  вважала рішення суду законним і просила
залишити його без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

При
розгляді справи судом першої інстанції встановлено,  що будинок АДРЕСА_1 є гуртожитком та
перебуває на балансі КП „СЄЗ Київського району м.  Донецька". Відповідач ОСОБА_1 вселився
та проживав у зазначеному гуртожитку на підставі його заяви про поселення,  наказу про переоформлення койко-місця та
спеціального ордеру №204 серії 01 від 06.02.2003 p.,  виданого позивачем на право зайняття кімнати
№ 14 гуртожитку. Між сторонами по

справі
був укладений договір найму жилого приміщення - кімнати №14 у буд.  АДРЕСА_1 з обмеженнями,  пов'язаними із статусом гуртожитку,  та відкрито особовий рахунок на ім'я ОСОБА_1
за №7399. З грудня 2003 року відповідач з власної ініціативи покинув зазначену
кімнату і не проживає в ній без поважних причин,  вселивши туди іншу особу.

Задовольняючи
позов КП „СЄЗ Київського району м.
Донецька",  суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що ОСОБА_1,  як наймач кімнати №14
гуртожитку,  не проживає в ній понад
шести місяців без поважних причин,  а
тому втратив право користування спірним жилим приміщенням з підстав,  передбачених
ст. 71 ЖК України.

Висновки суду
відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно
до вимог ч.1 та ч.2  ст. 71 ЖК України
при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість місяців,
цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем,  а в разі спору - судом.

З
матеріалів справи вбачається,  що
розпорядженням Донецького міського голови від 10.07.2002 р. №684 Державному
комунальному підприємству „Житлово-експлуатаційна організація Київського району
м.  Донецька" (далі ДКП „ЖЄО
Київського району м.  Донецька")
було безоплатно передано у повне господарське ведення 7 гуртожитків,  у тому числі і гуртожиток,  розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 124). ДКП „ЖЄО
Київського району м.  Донецька" на
підставі розпорядження Донецького міського голови від 04.07.2003 р. за №774
реорганізовано у КП „СЄЗ Київського району м.
Донецька" (а.с. 125). За заявою ОСОБА_1 від 23.01.2003 р. наказом
позивача від 06.02.2003 р. №90-ОС койко-місце в кімнаті №14 гуртожитку
переоформлено на зазначену кімнату та відповідачу як наймачу видано ордер №204
серії 01 на право зайняття даної кімнати разом з дружиною ОСОБА_3 (а.с. 32-35).
Остання в гуртожитку не проживає і не була зареєстрована в спірному жилому
приміщенні (а.с. 5, 7). З актів,
складених працівниками позивача з участю працівників та мешканців
гуртожитку,  видно,  що ОСОБА_1 в кімнаті №14 гуртожитку не
проживає з грудня 2003 р. (а.с. 9-12). Довідками позивача від 22 січня та 11
грудня 2007 р. підтверджується збільшення розміру заборгованості у відповідача
по квартплаті та комунальним послугам (а.с. 8, 130). Згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно №624370,
виданого Управлінням комунального господарства Донецької міської ради
04.03.2004 р.,  ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 загальною площею 49, 40 кв.м. ,  жилою площею 29, 10 кв.м.  (а.с. 135). Своє право власності відповідач
зареєстрував у КП БТІ м.  Донецька
12.03.2004 p.,  але в належній йому квартирі не зареєструвався (а.с. 134,
136).

Рішення
суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування
немає.

Доводи
скарги відповідача про те,  що суд не мав
права виселити його без надання іншого жилого приміщення,  не є підставою для скасування судового
рішення,  оскільки не ґрунтуються на
законі. Крім того,  ОСОБА_1 забезпечен
житлом в м.  Донецьку як власник
двокімнатної квартири. Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
304,  307,  308,
314-315 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Донецька
від 05 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ухвалою суду апеляційної інстанції законної сили.0