АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 -
0012/2007 рік                                    Головуючий
в 1-й інстанції   Чабаненко С.В.
Категорія   44                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року.                                                                      м.
Дніпропетровськ

Колегія       суддів
судової   палати   у
цивільних   справах   Апеляційного       суду Дніпропетровської області   у складі:

головуючого
судді - Костюченко Н.Є.,

суддів                        - Басуєвої Т.А., Осіяна О.М.,

при
секретарі          - Білоконь Н.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою державного підприємства "Придніпровська
залізниця"

на рішення
Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня
2005 року за позовом ОСОБА_1до Колійної машинної станції №6 ст.Іларіонове
Придніпровської залізниці про стягнення невиплаченої пенсії та відшкодування
моральної шкоди, -

Встановила:

Рішенням
Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня
2005 року задоволено частково позов ОСОБА_1. до Колійної машинної станції №6
ст. Іларіонове Придніпровської залізниці про стягнення невиплаченої пенсії та
відшкодування моральної шкоди.

На вказане
рішення суду подана апеляційна скарга державного підприємства "Придніпровська
залізниця", в якій підприємство вказує на те, що висновки суду суперечать
встановленим обставинам у справі. Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1. не
зверталась із письмовою заявою про призначення їй пенсії у 2001 році, а
звернулась тільки у 2004 році. А відповідно до вимог ст.80 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсія може бути нарахована лише при наявності письмової
заяви працюючого за місцем роботи. Тому суд за відсутності вини підприємства
стягнув грошову суму, а також і моральну шкоду, яка нічим не підтверджена.

Перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково.

Приймаючи
рішення суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачка
працювала машиністом (кочегаром) виробничої котельної Колійної машинної станції
№6 ст. Іларіонове Придніпровської залізниці із 17.10.1988 року по 31.12.2002
року, тобто понад 10 років, та 05 грудня 2001 року досягла 50 років.

Відповідно до
постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв ,
робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах » посада ОСОБА_1. згідно списку №2 дає право на
отримання пільгової пенсії за віком. Таке право позивачки передбачалось і
постановою КМУ №162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах», яка діяла до 2003 року. А тому позивачка у 2001
році звернулась до Колійної машинної станції №6 ст. Іларіонове Придніпровської
залізниці де на той час працювала, про що зроблена відмітка у журналі обліку
пенсіонерів під №7, але відсутні відомості про направлення заяви до Пенсійного
Фонду. Повторно заява ОСОБА_1. зареєстрована відповідачем тільки у 2004

2

році.

Оскільки,
підприємство не оформило у 2001 році заяву ОСОБА_1. належним чином та не
направило її до Пенсійного Фонду, то суд прийшов до обґрунтованого висновку про
наявність вини підприємства у неналежному виконанні вимог ст. 80 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». Вина організації відповідача в неналежному
виконанні свого обов'язку підтверджується також і актом спільної перевірки із
органом Пенсійного фонду від 17.02.2006 року, відповідно до якого в
документації відповідача знайдені відмітки про звернення позивачки із заявою
про призначення пенсії ще у 2001 році. Обов'язок відповідача оформити та
відправити необхідні документи визначено ст. 80 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Таким чином, у
суду є всі підстави передбачені ст. 101 Закону України «Про пенсійне

забезпечення»
для стягнення шкоди, завданої позивачці, розмір якої визначається сумою не

виплаченої
пенсії, яка становить 5 735,98 гривень за період із 31.12.2001 року до
01.09.2004

року.

Але стягуючи
вказану суму, суд першої інстанції помилково зробив це за рахунок Колійної
машинної станції №6 ст. Іларіонове Придніпровської залізниці, оскільки ця
організація не є юридичною особою, а лише структурний підрозділ Придніпровської
залізниці, а тому всі стягнення необхідно покласти на останню.

Що стосується
вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, то вони не підлягають
задоволенню, оскільки по вказаних правовідносинах відшкодування моральної шкоди
не передбачене законом.

В зв'язку із
чим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення невиплаченої суми пенсії змінити, стягнувши цю
суму із державного підприємства "Придніпровська залізниця", а в
частині стягнення моральної шкоди рішення необхідно скасувати та відмовити у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.
80,101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 307,309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну    скаргу              державного    підприємства    "Придніпровська    залізниця"

задовольнити
частково.

Рішення
Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня
2005 року в частині стягнення невиплаченої суми пенсії змінити, а в частині
стягнення моральної шкоди рішення скасувати.

Стягнути із
державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь
ОСОБА_1матеріальну шкоду у розмірі 5 735 гривень 98 копійок та судовий збір у
розмірі 57 гривень 36 копійок.

В іншій частині
позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Верховного
Суду України протягом двох місяців з моменту його проголошення.