overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа 2-7690/07
УХВАЛА

Про відкриття
провадження по справі

"10" грудня 2007 року                                                                 М.
Бердянськ

Суддя
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Ліхтанська Н.П.,  розглянувши матеріали цивільної справи № 2-7690/07 за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  3-ої особи: ОСОБА_3 про зобов'язання
здійснити знесення.

встановила:

Позовна заява
відповідає вимогам  ст.
ст.  119-121 ЦПК
УКРАЇНИ,  Керуючись  ст. 122 ЦПК України,

ухвалила:

Призначити
справу для розгляду в попередньому судовому засіданні на 13 год. 30 хв.    "28"
січня 2008 року в
приміщенні Бердянського міськрайонного суду за адресою: вул.  Волі,  39 в їй. Бердянську
Запорізької області

Відповідачу
пропонується у судове засідання подати письмові заперечення проти позову та
посилання на докази,  якими вони
обґрунтовуються.
Справа
№ 2а-192/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2007
року                                                                         м. Севастополь

Нахімовський
районний суд м. Севастополя в складі головуючого судді Луньової С.І., при
секретарі Ковальчук М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової
частини А-4591 м. Севастополя про стягнення грошової компенсації замість
речового майна, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової
компенсації замість речового майна у розмірі
2045 грн. 13 коп., указівая, что умерла его мать, ОСОБА_2, а за время ее службі у ответчика образовалась задолженномсть в сумме 2045 грн. 13 коп.

У
судовому засіданні  позивач
заявлени вимоги підтримав.

Представник позивача згідно заяви
позовні вимоги визнав.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи вважає
позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню за наступними
підставами.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 згідно наказу № 692 від 17.09.04
року була звільнена в запас з збройних сил України з правом носіння військової
форми і була виключена із списків військової частини і знята з постачання. У
2005 році ОСОБА_2помірла. Однак речове майно
або грошову компенсацію не отримала.

Згідно Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
виплата грошової компенсації в замін
речового майна з 11 березня 2000 року припинено. Проте згідно ухвали Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №
1444, вказано, що військовослужбовці звільнені в
запас або у відставку з правом носіння форменого одягу, за бажанням можуть
отримати речове майно яке вони не отримали
на час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день
підписання наказу про звільненні.

Згідно довідки № 1 про отримання грошової компенсації в замін встановленого
до видачі речового майна звільняється, сума заборгованості у ОСОБА_2 дає 2045
грн. 13 коп.

Крім того згідно
ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовці одержують за
рахунок держави речове постачання або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість нього.

У зв'язку з вище висловленим суд приходить до висновку, що позовна заява наследника пешої
чаргі подлежит задоволенню
в повному об'ємі.

Крім того з відповідача підлягає
стягненню і державне мито у розмірі 51 в держдохід.

На підставі висловленого і керуючись Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей», ст. ст. 10, 30, 60,212,213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з військової частини А-0825 в м. Севастополі (р/р 0610
УДКУ м. Севастополя МФО 824509 ОКПО 24976869 КЕКВ 1134)на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна у розмірі 2045грн. 13 коп.

Стягнути з військової частини А-0825 м. Севастополя державне мито в дохід
держави у розмірі 51 гривни.

Рішення може бути оскаржено в
порядку і в терміни передбачені чинним законодавством.
СFпFрFаFвFаF №F2нF-7706 /07
СFУFДFОFВFИFЙF НFАFКFАFЗF
26 вFеFрFеFсFнFяF 2007 рFоFкFуF мF. ОFдFеFсFаF
СFуFдFдFяF ПFрFиFмFоFрFсFьFкFоFгFоF рFаFйFоFнFнFоFгFоF сFуFдFуF мF. ОFдFеFсFиF НFіFкFіFтFіFнFаF СF. ЙF., рFоFзFгFлFяFнFуFвFшFиF зFаFяFвFуF ВFАFТF «ОFдFеFсFьFкFаF ТFЕFЦF» дFоF ОFСFОFБFАF_1, ОFСFОFБFАF_2 пFрFоF вFиFдFаFчFуF сFуFдFоFвFоFгFоF нFаFкFаFзFуF пFрFоF сFоFлFіFдFаFрFнFеF сFтFяFгFнFеFнFнFяF зFаFбFоFрFгFоFвFаFнFоFсFтFіF зFаF тFеFпFлFоFвFуF еFнFеFрFгFіFюF зF ОFСFОFБFАF_1, 1957 рF. нF., ОFСFОFБFАF_2, 1987 рF. нF., яFкFіF зFаFрFеFєFсFтFрFоFвFаFнFіF зFаF аFдFрFеFсFоFюF: мF. ОFдFеFсFаF, вFуFлF. . МFеFчFнFиFкFоFвFаF, 52, кFвF.15
КFеFрFуFюFчFиFсFьF сFтF. сFтF. . 64, 68 ЖFиFтFлFоFвFоFгFоF кFоFдFеFкFсFуF УFРFСFРF, сFтF. сFтF. 526, 267 ЦFиFвFіFлFьFнFоFгFоF кFоFдFеFкFсFуF УFкFрFаFїFнFиF, пF.17 ПFрFаFвFиFлF кFоFрFиFсFтFуFвFаFнFнFяF пFрFиFмFіFщFеFнFнFяFмFиF жFиFтFлFоFвFиFхF бFуFдFиFнFкFіFвF іF пFрFиFбFуFдFиFнFкFоFвFиFхF тFеFрFиFтFоFрFіFйF, зFаFтFвFеFрFдFжFеFнFиFхF пFоFсFтFаFнFоFвFоFюF КFаFбFіFнFеFтFуF МFіFнFіFсFтFрFіFвF УFкFрFаFїFнFиF вFіFдF 08.10.1992 рFоFкFуF №F572, пF. пF. 10-12 «ПFрFаFвFиFлF нFаFдFаFнFнFяF нFаFсFеFлFеFнFнFюF пFоFсFлFуFгF пFоF вFоFдFоF тFеFпFлFоFпFоFсFтFаFчFаFнFнFюF», сFтF. сFтF. 95, 96, 102, 103 ЦFиFвFіFлFьFнFоFгFоF пFрFоFцFеFсFуFаFлFьFнFоFгFоF кFоFдFеFкFсFуF УFкFрFаFїFнFиF, -
РFоFзF'яFсFнFиFтFиF бFоFрFжFнFиFкFуF, щFоF уF рFаFзFіF зFаFпFеFрFеFчFеFнFнFяF пFрFоFтFиF вFиFмFоFгF сFтFяFгFуFвFаFчFаF вFіFнF мFаFєF пFрFаFвFоF пFоFдFаFтFиF дFоF ПFрFиFмFоFрFсFьFкFоFгFоF рFаFйFоFнFнFоFгFоF сFуFдFуF мF. ОFдFеFсFиF зFаFяFвFуF пFрFоF сFкFаFсFуFвFаFнFнFяF сFуFдFоFвFоFгFоF нFаFкFаFзFуF пFрFоFтFяFгFоFмF дFеFсFяFтFиF дFнFіFвF зF дFнFяF оFтFрFиFмFаFнFнFяF кFоFпFіFїF сFуFдFоFвFоFгFоF нFаFкFаFзFуF.
СFуFдFоFвFиFйF нFаFкFаFзF нFаFбFиFрFаFєF зFаFкFоFнFнFоFїF сFиFлFиF уF рFаFзFіF нFеFнFаFдFхFоFдFжFеFнFнFяF зFаFяFвFиF вFіFдF бFоFрFжFнFиFкFаF пFрFоFтFяFгFоFмF тFрFьFоFхF дFнFіFвF пFіFсFлFяF зFаFкFіFнFчFеFнFнFяF сFтFрFоFкFуF нFаF їFїF пFоFдFаFнFнFяF тFаF зFаF нFаFяFвFнFоFсFтFіF дFаFнFиFхF пFрFоF оFтFрFиFмFаFнFнFяF бFоFрFжFнFиFкFоFмF кFоFпFіFїF нFаFкFаFзFуF.
СFтFрFоFкF пFрFеFдF'яFвFлFеFнFнFяF сFуFдFоFвFоFгFоF нFаFкFаFзFуF дFоF вFиFкFоFнFаFнFнFяF, зFгFіFдFнFоF зFіF сFтFаFтFтFеFюF 21 ЗFаFкFоFнFуF УFкFрFаFїFнFиF «ПFрFоF вFиFкFоFнFаFвFчFеF пFрFоFвFаFдFжFеFнFнFяF», сFкFлFаFдFаFєF тFрFиF рFоFкFиF.
СFуFдFоFвFиFйF нFаFкFаFзF нFаFбFрFаFвF чFиFнFнFоFсFтFіF_______________________ 2007 рFоFкFуF.
Справа № 2-П-91/2007р.
районний суд Миколаївської області в складі:
судді                                                        Гапішка
секретарі                                                                Дячук
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березнегувате
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій
зазначила , що 17 жовтня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було
зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського
районного управління юстиції , актовий запис № 52. В період проживання між ними
склалися неприязне ні відносини по причині несумісності характерів. На цьому
ґрунті в них в сім'ї виникали сварки, що стало причиною припинення сумісного
судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила суд розірвати
шлюб між нею та відповідачем, витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу
в судове засідання тричі не з'являвся, про час і місце судового засідання
повідомлений належним чином, про що свідчать квитанції про направлення судових
повісток рекомендованими листами. Причину своєї неявки суду не повідомив.
позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.
Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини
справи встановленого позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 17 жовтня
2006 року. (а. с.3). Після того, як спільне життя в сторін не склалося, вони
стали проживати окремо. Спільного господарства не ведуть.
таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. ст.
104,105 СК України .
ст.10,11.60,209,212-215,224-225 ЦПК України, суд, -
ОСОБА_1 задовольнити. Розірвати    шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований
реєстрації   актів   цивільного
стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської
області,  актовий запис № 52.
пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу у відділі РАЦСу покласти на ОСОБА_1 в
розмірі 17 грн (сімнадцять грн). ОСОБА_2 від сплати звільнити.
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

2

Заочне
рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
УХВАЛА

15 березня 2007 p.                                                                    м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду
Миколаївської області Яворська Н.І Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2007 року до суду
надійшла позовна заяваОСОБА_1 доОСОБА_2. про розірвання шлюбу. В позовній заяві
указано місце проживання позивача м. Херсон ,а місце проживання відповідача м.
Миколаїв.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України
позови до фізичної особи пред»являються за місцем її проживання, а не
реєстрації.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України
позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за місцем проживання позивача
також у разі ,якщо на його утриманні є неповнолітні діти .За домовленістю
подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

Керуючись ст. 115 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з додатками повернути ОСОБА_1для подання до
належного суду.

Заяву про
апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом
п»яти днів з дня проголошення ухвали .Апеляційна скарга подається в строки і в
порядку ст.294 ЦПК України.

СУДДЯ:
Справа
№2-н-93/07
СУДОВИЙ   НАКАЗ
01.06.2007 року                                                                                                   м.Харків
Судця Червонозаводського
районного суду м.Харкова Нікуліна Л.П.,
розглянувши заяву Закритого
акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" про видачу
судового наказу на стягнення зОСОБА_1суми простроченої заборгованості, -
Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок"
звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу на
стягнення зОСОБА_1суми простроченої заборгованості у розмірі 984 грн. 44 коп.
за договором про надання послуг мобільного зв'язку.
Відповідно до умов вказаного договору заявник надав
боржнику послуги мобільного зв'язку та виконав свої зобов'язання в повному
обсязі. Боржник свої зобов'язання не виконує, у встановлений договором строк
послуги мобільного зв'язку не сплачені, у зв'язку з чим він має заборгованість.
У відповідності зі ст.526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
ст.ст.526, 546, 611, 622 ЦК
України, ст.ст. 88, 95, 96, 103 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Закритого акціонерного товариства "Український мобільний
п/р 26008526 в АППБ "Райффайзен Банк Аваль" м.Києва, МФО 300335/
заборгованість в сумі 984 /дев'ятсот вісімдесят чотири/ грн. 44 коп.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Закритого акціонерного товариства "Український
ЄДР 14333937, п/р 26008526 в АППБ "Райффайзен Банк Аваль" м.Києва,
МФО 300335/ судовий збір в сумі 25 /двадцять п'ять/ грн. 50 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в сумі 15 /п'ятнадцять/ грн. 00 коп.
Боржник має право в разі заперечення проти вимог стягувача протягом десяти
днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування.
У разі ненадходження заяви від боржника протягом трьох
днів після закінчення строку на її подання та за наявності даних про отримання
боржником копії наказу судовий наказ набирає законної сили і суд видає його
стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Справа №2-341 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

1
березня 2007 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді
- Пікули Н.В.

при
секретарі Дацюк Л.В. розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в
залі в місті Володимир-Волинському справу за позовом ОСОБА_1до
Володимир-Волинської міської ради про визначення частки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1просить
визначити за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1року її чоловіком ОСОБА_2 ½  частки квартири АДРЕСА_1, яка перебуває в
спільній сумісній власності для оформлення спадщини за законом.

Представник
відповідача позов визнала.

Враховуючи,
що визнання позову не суперечить закону, будь-чиїх прав чи інтересів не
порушує, суд вважає можливим ухвалити судове рішення при попередньому судовому
засіданні.

Відповідно
до ст.370 ЦК України
у разі виділу частки із майна, що є спільною сумісною власностю, вважається, що
частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, є рівними,
якщо інше не встановлено домовленністю між ними, законом або рішенням суду.

Як
стверджується матеріалами справи квартири АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю двох осіб, в тому числі ОСОБА_2що помер ІНФОРМАЦІЯ_1року.

Для
прийняття спадщини за законом позивачка просить визначити частку померлого, яка
становить ½  частини квартири.

Керуючись
ст.ст. 130, 174 ЦПК України та на підставі ст.325, 368, 370 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1.
задовольнити.

Визначити
за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1року ½  частки квартири
АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення і
поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів.
СFпFрFаFвFаF №F 2-109/2007 рFоFкFуF
28 лFиFсFтFоFпFаFдFаF 2007 рFоFкFуF мF. ІFвFаFнFоF-ФFрFаFнFкFіFвFсFьFкF
ІFвFаFнFоF-ФFрFаFнFкFіFвFсFьFкFиFйF мFіFсFьFкFиFйF сFуFдF ІFвFаFнFоF-ФFрFаFнFкFіFвFсFьFкFоFїF оFбFлFаFсFтFіF
ВF сFкFлFаFдFіF гFоFлFоFвFуFюFчFоFїF -сFуFдFдFіF: ПFеFрFеFгFіFнFеFцFьF ЛF ВF.
пFрFиF сFеFкFрFеFтFаFрFіF: ВFоFзFнFяFкF ЛF.ІF.
рFоFзFгFлFяFнFуFвFшFиF уF вFіFдFкFрFиFтFоFмFуF сFуFдFоFвFоFмFуF зFаFсFіFдFаFнFнFіF вF мFіFсFтFіF ІFвFаFнFоF-ФFрFаFнFкFіFвFсFьFкFуF цFиFвFіFлFьFнFуF сFпFрFаFвFуF зFаF пFоFзFоFвFоFмF ОFСFОFБFАF_1 дFоF ТFОFВF ХFмFіFлFьFнFиFцFьFкFеF сFпFеFцFіFаFлFіFзFоFвFаFнFеF уFпFрFаFвFлFіFнFнFяF „FЕFлFеFкFтFрFоFгFаFзF" пFрFоF вFіFдFшFкFоFдFуFвFаFнFнFяF мFаFтFеFрFіFаFлFьFнFоFїF тFаF мFоFрFаFлFьFнFоFїF шFкFоFдFиF, сFпFрFиFчFиFнFеFнFоFїF вFнFаFсFлFіFдFоFкF дFоFрFоFжFнFьFоF-тFрFаFнFсFпFоFтFрFнFоFїF пFрFиFгFоFдFиF тFаF уFшFкFоFдFжFеFнFнFяF зFдFоFрFоFвF"яF, -
ВF сFуFдFоFвFеF зFаFсFіFдFаFнFнFяF вFиFкFлFиFкFаFлFиFсFяF сFтFоFрFоFнFиF дFлFяF пFоFвFнFоFгFоF тFаF оFбF'єFкFтFиFвFнFоFгFоF рFоFзFгFлFяFдFуF сFпFрFаFвFиF пFоF сFуFтFіF. ОFдFнFаFкF, нFеFзFвFаFжFаFюFчFиF нFаF зFаFвFчFаFсFнFіF пFоFвFіFдFоFмFлFеFнFнFяF пFрFоF чFаFсF іF мFіFсFцFеF сFуFдFоFвFоFгFоF рFоFзFгFлFяFдFуF, вF сFуFдFоFвFіF зFаFсFіFдFаFнFнFяF бFеFзF пFоFвFіFдFоFмFлFеFнFнFяF пFрFоF пFрFиFчFиFнFиF нFеFяFвFкFиF, пFоFвFтFоFрFнFоF нFеF зF'яFвFиFвFсFяF пFоFзFиFвFаFчF.
ЗFвFаFжFаFюFчFиF нFаF тFеF, щFоF пFоFяFсFнFеFнFнFяF пFоFзFиFвFаFчFаF єF оFбFоFвF'яFзFкFоFвFиFмF, рFоFзFгFлFяFдF сFпFрFаFвFиF уF йFоFгFоF вFіFдFсFуFтFнFоFсFтFіF вF кFоFнFкFрFеFтFнFоFмFуF вFиFпFаFдFкFуF нFеFмFоFжFлFиFвFиFйF.
КFеFрFуFюFчFиFсFьF сFтF. сFтF. 169, пF.3 чF.1 сFтF. 207 ЦFПFКF УFкFрFаFїFнFиF, сFуFдF, -
ПFоFзFоFвFнFуF зFаFяFвFуF ОFСFОFБFАF_1 дFоF ТFОFВF ХFмFіFлFьFнFиFцFьFкFеF сFпFеFцFіFаFлFіFзFоFвFаFнFеF уFпFрFаFвFлFіFнFнFяF „FЕFлFеFкFтFрFоFгFаFзF" пFрFоF вFіFдFшFкFоFдFуFвFаFнFнFяF мFаFтFеFрFіFаFлFьFнFоFїF тFаF мFоFрFаFлFьFнFоFїF шFкFоFдFиF, сFпFрFиFчFиFнFеFнFоFїF вFнFаFсFлFіFдFоFкF дFоFрFоFжFнFьFоF-тFрFаFнFсFпFоFтFрFнFоFїF пFрFиFгFоFдFиF тFаF уFшFкFоFдFжFеFнFнFяF зFдFоFрFоFвF"яF - зFаFлFиFшFиFтFиF бFеFзF рFоFзFгFлFяFдFуF.
ЗFаFяFвFаF пFрFоF оFсFкFаFрFжFеFнFнFяF уFхFвFаFлFиF сFуFдFуF пFеFрFшFоFїF іFнFсFтFаFнFцFіFїF пFоFдFаFєFтFьFсFяF дFоF ЛFьFвFіFвFсFьFкFоFгFоF аFпFеFлFяFцFіFйFнFоFгFоF аFдFмFіFнFіFсFтFрFаFтFиFвFнFоFгFоF сFуFдFуF чFеFрFеFзF ІFвFаFнFоF-ФFрFаFнFкFіFвFсFьFкFиFйF мFіFсFьFкFиFйF сFуFдF пFрFоFтFяFгFоFмF 5 дFнFіFвF зF дFнFяF оFтFрFиFмFаFнFнFяF уFхFвFаFлFиF. АFпFеFлFяFцFіFйFнFаF сFкFаFрFгFаF нFаF уFхFвFаFлFуF сFуFдFуF пFеFрFшFоFїF іFнFсFтFаFнFцFіFїF пFоFдFаFєFтFьFсFяF пFрFоFтFяFгFоFмF 10 дFнFіFвF пFіFсFлFяF пFоFдFаFнFнFяF зFаFяFвFиF пFрFоF аFпFеFлFяFцFіFйFнFеF оFсFкFаFрFжFеFнFнFяF.
Справа
№2-1836/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Затолочного B.C.,

при секретарі Ходюк О.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1.,

відповідача Карпова О.В. розглянувши у відкритому попередньому судовому
засіданні в м Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі з ЗО грудня 1972 року.

Від шлюбу мають повнолітніх дітей.

Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в
лютому 2002 року
припинили шлюбні стосунки у зв'язку з тим, що відповідач зловживав спиртними напоями на підставі чого виникають
постійні сварки. Збереження і подальше
існування шлюбних відносин з відповідачем вважає неможливим.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позов.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вважає, що
можливості зберегти сім'ю немає.

Визнання відповідачем позову відповідає вимогам закону,
не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, суд
вважає, що шлюб сторін розпався остаточно, носить
формальний характер, підлягає розірванню. Витрати у справі, враховуючи думку сторін, необхідно
покласти на позивачку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174,
212 ЦПК України, ст. ст. 104,
110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 30 грудня 1972 року Увельським бюро ЗАГС Челябінської області,
актовий запис № 118, -розірвати.

При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах
РАЦСу стягнути з позивача на користь держави
держмито в розмірі 17 (сімнадцять)
гривень.

Відповідача від сплати держмита
звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області через районний суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Справа № 2 - 794
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

/заочне/

15.05.2007   р.   Іллічівський
міський   суд   Одеської
області   в   складі:

головуючого
судді                         -                ЛЕДНЬОВОЇ
Т.В.

при секретарі                                 -                 ХУДЯК
О.П.

за участю
представника позивача - СЄДОВОІ
В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Іллічівську цивільну

справу за позовом Комунального
підприємства «Іллічівськтеплоенерго" до

ОСОБА_1про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Іллічівськтеплоенерго»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті
за надані послуги з опалювання і підігріву води за період з 01.12.2004 р. по 01.12.2006
р. у сумі 1146, 55 грн.
(а.с. 2).

У судовому засіданні представник позивача Седова В.Ю. підтримала позовні вимоги у сумі 446, 55 грн., т.я.
відповідач частково погасила заборгованість.

Відповідач ОСОБА_1, будучи
повідомленою про слухання справи, в судове засідання 15.05.2007 р. не з'явилася,
у зв'язку з чим відповідно до вимог ст. ст. 224-226 НІЖ України винесено ухвалу про заочний розгляд справи у
її відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши надані докази, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ОСОБА_1що
проживає в АДРЕСА_1та є власником цієї квартири, має заборгованість за надані
позивачем послуги за період з 01.12.2004
р. по 01.12.2006 р.
станом на 15.05.2007 р.
в сумі  446, 55 грн.

Відповідно до ст. ст. 79,
88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути держмито в сумі 51 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн.

Керуючись ст. ст. 67,
68, 156 ЖК України, ст. 10
Правил надання послуг   з   водо-,
теплопостачання   і   водовідведення,    затверджених

2

Постановою   Кабінету
Міністрів   України № 1497 від 30.12.1997 р., ст. ст.
10,11,60,79,208,212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Стягнути  з
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1

народження    на        користь                      Комунального                  підприємства

«Іллічівськтеплоенерго»
446, 55 грн.

Стягнути
з відповідача державне мито на користь держави у сумі 51 грн.

Стягнути    з
відповідача    на    користь
позивача    витрати    на інформаційно-технічне забезпечення у
сумі 30 грн.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному
порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом. Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть
оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Справа №
УХВАЛА

25 травня 2007 року
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого -
судді Журавель В. А. при секретарі -
Ландграф І.М.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки
із спільної часткової власності,
перерозподіл ідеальних часток

Встановив:

Позивач
звернувся до суду, посилаючись на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить їй та
ОСОБА_3. Відповідачка порушила право власності позивача, зайняла самовільно
приміщення літ 1-5, земельну
ділянку , тому
позивачка просила виділити її частку в натурі.

У попередньому
судовому засіданні позивачка відмовилась від позову та просила закрити
провадження по справі , оскільки
вони із відповідачкою урегулювали спір у добровільному порядку .

Відповідно до
ст. 205 ч. 1 п. З ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від
позову і відмова прийнята судом.

Суд вважає за
можливе закрити провадження по справі та прийняти відмову від позову , оскільки це не
суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін та інших осіб
та є волевиявленням позивача. Наслідки відмови від позову та закриття
провадження по справі відповідачу роз»яснені.

На підставі
вищенаведеного, керуючись ст. 205
ч.І п.З ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із спільної
часткової власності, перерозподіл
ідеальних часток      - закрити.

Ухвала може бути
оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 5 днів з дня її
проголошення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і після цього
протягом 10 днів
шляхом подання апеляційної скарги або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                        В.А.
Журавель