Справа №22ц-109 2007 р.                                                   Головуючий
С.О.    Доповідач: Оначенко Л.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого
місяця „05" дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Оначенко Л.І. Суддів:       Капітан І.А.

Цуканової
І.В. При секретарі - Юр'євій М.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Комсомольського районного суду м Херсона від
02 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4про визнання договору дарування недійсним, визнання договору таким, що
відбувся, визнання права власності,

встановила:

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 листопада 2006
року у задоволенні позову ОСОБА_2відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., просить рішення
суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2.
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення
судом норм матеріального закону.

ОСОБА_2. в апеляційній
скарзі також просить рішення суд скасувати, постановити нове, яким її позов
задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм
матеріального закону.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг, а також заявлених в суді першої
інстанції вимог, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд дійшов
висновків про те, що при укладенні договору дарування сторони діяли
добровільно, що цей договір був безоплатний та з дотриманням передбаченої
законом форми. При цьому суд не прийняв до уваги договір завдатку оскільки на
час його укладення ОСОБА_1. не був власником квартири, а тому договору на
забезпечення якого він був укладений, не існувало.

Однак, до таких висновків суд дійшов в порушення вимог
матеріального закону, при невідповідності висновків суду дійсним обставинам
справи, що є підставою згідно вимог ст. 309 ЦПК України для скасування рішення
суду та ухвалення нового.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 11.02.2005 року ОСОБА_1. був власником
спірної квартири. Спадкодавець ОСОБА_5. померла ІНФОРМАЦІЯ_1року.

09.07.2004 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2., уклали договір у простій письмовій
формі за яким ОСОБА_1. отримав від ОСОБА_2. 5300 грн. в рахунок договору купівлі-продажу
спірної квартири, оформлення якого мало відбутися не пізніше 01.01.2005 року.

14.08.2004 року ОСОБА_2. видала
на ім'я ОСОБА_3довіреність, якою уповноважила останню на здійснення певних дій,
оскільки сама в цей час знаходилася в м. Сургуті Російської Федерації.

Після отримання 11.02.2005 року свідоцтва про право власності на квартиру
ОСОБА_1. 19.02.2005 року уклав з ОСОБА_3договір дарування спірної квартири.

Сторони не оспорюють тих обставин, що ОСОБА_1. у 2004 році передав ОСОБА_2.
ключі від квартири; ОСОБА_2.
вселилася в неї та провела ремонтні роботи; ОСОБА_1. не передавав квартиру
ОСОБА_3та остання в неї не вселялася; гроші від ОСОБА_3за квартиру ОСОБА_1. не
отримував, але він отримав їх від ОСОБА_2., якій на його думку ще у 2004 році
спірну квартиру продав без належного нотаріального оформлення угоди.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом
відкриття спадщини є день смерті особи.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5
єдиним спадкоємцем спірної квартири став ОСОБА_1., якому це майно належало
з дня смерті спадкодавця. На час домовленості з ОСОБА_2. про продаж квартири та
отримання від неї грошової суми за квартиру ОСОБА_1. належало це майно і він
мав право вирішувати питання щодо його продажу.

За таких обставин суд безпідставно не прийняв до уваги укладений 09.07.2004
року договір на підставі якого ОСОБА_1. отримав від ОСОБА_2. грошову суму за
продаж квартири. Між сторонами відбулася домовленість щодо усіх істотних умов
угоди, в тому числі, і щодо нотаріального посвідчення угоди після отримання
ОСОБА_1. правовстановлюючого документу, без наявності якого посвідчення угоди
не було можливим. ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
виконали усі умови відбувшейся угоди.

Разом з тим, укладаючи договір дарування квартири
ОСОБА_1. не мав наміру передавати безоплатно квартиру ОСОБА_3оскільки фактично
раніше вже продав це майно ОСОБА_2. ОСОБА_3навмисно ввела ОСОБА_1. в оману щодо
обставин, які мають істотне значення, а саме, маючи довіреність від ОСОБА_2. та
будучі її

невісткою,
впевнила ОСОБА_1. про те, що має домовленість з ОСОБА_2. про оформлення
квартири на неї за договором дарування. Навмисність дій ОСОБА_3підтверджується
тим, що їй достовірно було відомо про продаж квартири саме ОСОБА_2.

Згідно з вимогами ст. 230 ЦК України вчинення правочину під впливом обману є підставою
для визнання його недійсним.

Оскільки фактично щодо спірного майна була укладена угода
купівлі-продажу, що підтверджується обставинами справи, письмовими доказами,
однак ОСОБА_1. ухилився від нотаріального посвідчення цієї угоди, про що
свідчить укладення ним договору дарування на ім'я ОСОБА_3такий договір слід
визнати дійсним згідно з вимогами ст. 220 ЦК
України. На підставі цієї угоди ОСОБА_2.
набула право власності на спірне майно.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду
підлягає скасуванню з постановлениям
нового, яким позовні вимоги підлягають задоволенню частково з підстав,
передбачених ст.ст. 220, 230 ЦК
України, з інших заявлених підстав позов задоволенню не підлягає, оскільки
вони не знайшли підтвердження при вирішенні спору.

Керуючись ст. 220, 230 ЦК
України, ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 листопада 2006
року скасувати, постановити нове.

Позовні вимоги
ОСОБА_2задовольнити частково.

Договір дарування між ОСОБА_1та ОСОБА_3від 19 лютого 2005 року визнати
недійсним.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1між ОСОБА_1та
ОСОБА_2

Визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначену квартиру.

В задоволенні
позову з інших підстав відмовити.

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути
оскаржено протягом двох місяців до Верховного Суду України у касаційному
порядку.