справа
№ 2-о-292/06
№2-о-19/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

10.04.2007
p.                                                             Московський
райсуд м.Харкова

у складі:
головуючого - судді   Гончар В.О.

при секретарі
Касліній В.О.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
в   приміщенні   Московського

районного  суду
м.  Харкова  справу
за  заявою  громадянина
Азербайджану

ОСОБА_1,    зацікавлена особа - Відділ громадянства,
імміграції

та   реєстрації
фізичних   осіб   ГУМВС
України   в   Харківській
області,    про

встановлення
факту   постійного проживання на
території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою до відділу громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в Харківської області про встановлення факту постійного проживання на
території України та просить суд встановити той факт, що він постійно проживає
на території України на законних підставах з жовтня 2000 року.

У судовому засіданні представник заявника пояснив, що у 2000 році в жовтні
місяці ОСОБА_1приїхав до міста Харкова на постійне місце проживання. З перших
днів його перебування на території України матеріальну допомогу він отримував
від свого старшого брата ОСОБА_3 Пізніше ОСОБА_1. став підприємцем і з 2002
року займається підприємницькою діяльністю на підставі Свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, виданого у Московському РВК м.
Харкова від 27.07.2002 року. 25.03.2005 року ОСОБА_1. була придбана двокімнатна
квартира АДРЕСА_2і по теперішній час він проживає за даною адресою. На підставі
викладеного, просить встановити факт постійного проживання на території України
з жовтня 2000 року по теперішній час ОСОБА_1.

Представник зацікавленої особи - ВГІРФО ГУМВС України у
Харківській області не з'явився без поважних причин, тому суд вважає можливим
ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні було встановлено, що у квітні місяці 2002 році заявник
прибув до України і мешкав у м. Харкові за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є
ОСОБА_2. За даною адресою він мешкав до придбання житла у м. Харкові і з того
часу має у м. Харкові офіційну реєстрацію. Після отримання ідентифікаційного
коду у державній податковій інспекції Орджонікідзевського району м. Харкова
23.04.2002 р. він займається підприємницькою діяльністю на підставі Свідоцтва
про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності яке видано
Московським райвиконкомом м. Харкова від 27.09.2002 р. На даний час він
продовжує підприємницьку діяльність та є платником фіксованої плати
прибуткового податку.

У судовому засіданні вказані обставини були підтверджені
доказами: договором купівлі-продажу квартири, та технічним паспортом квартири №
АДРЕСА_2від 25.03.2005 р. (ар.с 8, 28-30) , довідкою про присвоєння йому
ідентифікаційного номера у 2002 р., (ар.с. 46) відміткою у його національному
паспорті серія НОМЕР_1виданий 10.10.2001 р.

який був дійсний
до 10.10.2006 р. Після завершення строку дії паспорта він виїхав до республіки
Азербайджан, та отримав новий паспорт серія НОМЕР_2у якому теж маються відмітки
про реєстрацію в м. Харкові, (ар.с
38,39) Свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності виданий Виконкомом Московської районної ради м. Харкова від
25.07.2002 р. Торговими патентами від 15.05.2002 р, 27.05.2002 р, 24.06.2002 р,
09.08.2002 р, 26.08.2002 р,

29.10.2002       р, 26.11.2002 р,
25.12.2002 р. 27.01.2003 р, 23.02.2005 р.

Реєстраційними талонами № 215 від 23.09.2002 р;  17.12.2002 р; 18.04.2003 р;

27.06.2003     р; 19.12.2003 р;
22.04.2004 р; № 75, від 30.07.2005 р; № 1489 від

28.10.2005 р; № 2767 від 03.02.2006 р. Довідкою про те, що він проходів у
м.

Харкові медичний огляд 21.03. 2003 р.
(ар.с   6, 48-59, 47 )

Вислухавши представника заявника, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задовольнянню, оскільки факти,
наведені у заяві заявника підтверджується доказами про те що заявник дійсно
перебував на території України з квітня 2002 року, а не з жовтня 2000 року, як
він стверджує. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.1995
р. № 1074 « Про правила в'їзду іноземців в Україну, їх виїзду та транзитного
пересування через її територію» термін перебування іноземців на території
України Встановлено 90 днів. Але цей строк продовжується на підставі
«Інструкції про порядок розгляду питань щодо продовження терміну перебування в
Україні іноземців та осіб без громадянства», яка стверджена Наказом МВС України
від 19.11.1999 року №887. Заявнику було дозволено продовжити тимчасову
реєстрацію на території України. Таким чином, заявник на території України
перебував на законних підставах з квітня 2002 року до теперішнього часу. Згідно
ст..1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. № 2235-ІМ під
терміном постійне проживання в Україні на законних підставах слід розуміти
проживання іноземця або особи без громадянства які має відмітку у своїм
національному паспорті про постійну та тимчасову реєстрацію, або отримавши
дозвіл на постійну і тимчасову реєстрацію. Під терміном « Безперервне
проживання на території України» слід розуміти проживання на території України
особи, коли її разовий виїзд за кордон в особистих справах не більше як 90
днів, а сумарно за рік 180 днів.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 224-226, 256, 259 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити частково.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. постійно проживає на
території України на законних підставах з квітня місяця 2002 року до
теперішнього часу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення ухвали
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.