Справа №2-501/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді -
Висоцької Г.А. при секретарі - Кашарайло А.А. розглянувши скаргу ОСОБА_1на дії
державного виконавця держав­ної виконавчої служби у м. Вознесенськ та
Вознесенського району,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2007 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії
державного вико­навця виконавчої служби ( далі ДВС) м. Вознесенська та
Вознесенського района щодо
нарахування заборгованості по аліментам.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні ДВС м. Вознесенська та
Вознесенського району зна­ходиться виконавчий лист Вознесенського міського суду
№ 2-284 від 09.04.1999 року про стягнен­ня з нього аліментів в розмірі V* частини на користь
ОСОБА_2 на
утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3та доньки ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1.
Державний виконавець мав нара­ховувати розмір аліментів виходячи з середньої
заробітної плати для даної місцевості для непра­цюючих, а він за період з
01.01.2006 року по 31.12.2006 року не вірно зробив нарахування, що призвело до
утворення заборгованості на суму 2360 грн. 53 коп.

Заявник просить визнати дії державного виконавця Крецу Б.М. неправомірними
щодо нараху­вання заборгованості та зобов"язати державного виконавця
поновити порушене право заявника шляхом перерахування заборгованості по
аліментах.

В судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_5 підтримують
скаргу, уточ­нили вимоги, вважають, що відповідно до ч 1-2 ст 195 СК України
заборгованість з 01.01.2006 року по 01.05.2006 рік мала нараховуватись виходячи
із заробітку який ОСОБА_1 отриму­вав на час визначення розміру заборгованості,
тому за цей період він нічого ОСОБА_2 не заборгував, навпаки переплатив 270
грн. 24 коп..

Державний виконавець державної виконавчої служби у м.Вознесенськ та
Вознесенського району - Крецу Б.М. в судовому засіданні вважає скаргу такою, що
не підлягає задоволенню, так як забор­гованість нараховувавалась виходячи з
фактичного розміру доходів, які отримував ОСОБА_1 та з урахуванням змін до
Сімейного Кодексу від 22.09.2005 року, вимог ст. 70 Закону України " Про
виконавче провадження" щодо гранічного розміру утримань із заробітної
плати у разі стяг­нення аліментів. Зазаначив, що тільки за липень 2006 року
невірно зробив розрахунок, вказав 90.49 грн., тоді як мало бути 30. 36 грн.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, державного виконавця,,
дослідивши ма­теріали скарги, суд встановив слідуюче.

Рішенням Вознесенського міського суду Миколаївської області від 09.04.1999
року розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
дочки ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 був зменшений з 1/3 до
14 частини його заробітної плати.

На підставі даного рішення 26.04.1999 року був виданий виконавчий лист №
2-284/99, який знаходиться на виконанні у ДВС м. Вознесенськ та Вознесенського
району.

Державний виконавець згідно абз. 2 ч 2 ст 5 Закону України " Про
виконавче провадження" здій­снює необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання
рішення у спосіб і порядок визначений виконавчим документом.

Вищезазначеним
рішенням не визначений мінімальний розмір аліментів на 1 дитину. Державний
виконавець,  згідно діючого законодавства
у разі виникнення питань щодо виконання по конкретному виконавчому документу
має право звернутись до суду з приводу роз"яснення  в тому числі і по стягненню аліментів, але
при цьому суд не вправі змінювати зміст виконавчого до­кументу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме сторони виконавчого провадження
для вирішення цього питання мали звертатись до суду.

Посилання заявника та його представника, що по даному виконавчому листу
заборгованість мала нараховуватись виходячи з мінімального розміру аліментів,
що не менше одного неоподатко­вуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на
час винесення рішення від 09.04.1999 року є безпідставним, оскільки на час
виникнення заборгованості діяв Закон України № 2901-1У від

22.09.2005         року " Про
внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміну аліментів на
дітей", який набрав чинності з дня опублікування 15.10.2005 року.

Відповідно до ч 2 ст. 182 СК України із змінами від 22.09.2005 року
мінімальний розмір алі­ментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК України.

В судовому засіданні встановлено, що заявник має сплачувати аліменти у
розмірі 14 частини заробітку на утримання двох дітей віком 10 років кожному.

Згідно ст. 65 Закону України " Про державний бюджет України на 2006
рік" прожитковий мі­німум на одну особу в розрахунку на один місяць на
дитину віком від 6 до 18 років становить : з

01.01.2006         - 514 грн., з
01.04.2006 р- 527 грн., з 01. 10.2006 р. - 536 грн.

Відповідно до роз"яснень п 17 постанови Пленуму ВСУ за № 3 від
15.05.2006 року " Про за­стосування судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо батьківст­ва, материнства та стягнення
аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна
законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну
дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх
стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника,
то відповідно до ч. З ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 p. N 606-XIV
"Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків
за­робітної плати цієї особи.

Зважаючи на викладене державний виконавець, дії якого оскаржуються
правильно визначився із розміром та порядком нарахування заборгованості по
аліментах, яка мала сплачуватись ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч 2 ст. 182,
СК України та ст. 74 Закону України " Про вико­навче провадження", з
урахуванням вимог ч 1 -2 ст 195 СК України та того, що заявник в період з
01.01.2006 року по 01.12.2006 року включно перебував на обліку в центрі
зайнятості, як безробі­тний, змінював місце роботи.

При нарахуванні заборгованості за період з 01.01.2006 року по 01.04.2006
року державний виконавець припустився помилки виходячи з того, що прожитковий
мінімум на дитину віком від 6 до 18 років був 508 грн., тоді як він становив
514 грн., тому заявник мав сплатити аліменти у розмірі -308.40 грн. щомісяця за
1 квартал ( 30% - 514 грн. = 154.20 грн. х 2).

З період з 01.04.2006 року по 01.12.2006 року включно визначення
заборгованості державним виконавцем вірно визначалося виходячи з фактичного
заробітку ( доходу), який заявник одержу­вав за час, протягом якого не
провадилося стягнення аліментів, крім помилки, якої припустився Крецу Б.М. за
липень 2006 року, вказуючи до сплати - 90.49 грн, тоді як мало бути 30.36 грн.

Враховуючи викладене розмір аліментів, який необхідно було сплатити ОСОБА_1
за період з 01.01.2006 року по 01.12.2006 рік становить 2311 грн. 20 коп. з
урахуванням сплачених ним аліментів на суму 1102 грн. 97 коп. заборгованість за
цей період становить 1208 грн. 23 коп. та борг станом на 01.01.2006 р -324 грн.
78 коп., та в цілому заборгованість складає 1533 грн. 01 коп.

Керуючись ст.
209-210, 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1відмовити в задоволенні скарги про визнання дій держа­вного
виконавця неправомірними.

Державному виконавцю Крецу Борису Миколайовичу виправити помилку в
нарахуванні забо­ргованості по аліментах ОСОБА_1 за січень, лютий, березень
2006 року з урахуванням ч. 1 ст. 65 Закону України " Про державний Бюджет
України на 2006 рік.

Ухвала може бути
оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 5 днів та подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.