Справа №
Головуючий у 1 інстанції: Ткаченко Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 листопада 2007 року                                                                                                   м. Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

суддів Вовченка В.М., Мороз Л.Л.., Качана В.Я.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою представника ВАТ
«Маріупольський завод важкого машинобудування» на рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 07
квітня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 травня 2006
року в справі за позовом ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування»
до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку, -

встановила:

У січні 2006 року ВАТ
«Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до
відповідача про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку. В
обґрунтування своїх вимог зазначало, що відповідачці, як працівниці
підприємства ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» було надано одне
ліжко-місце в гуртожитку АДРЕСА_1, яке належить ВАТ «Маріупольський завод
важкого машинобудування» на праві власності. В подальшому відповідачка
зверталася до адміністрації с проханням надати їй блок з двох кімнат в зв»язку
з збільшенням складу сім»ї, її прохання задоволено не було і вона самовільно
займає п»ять ліжко-місць у гуртожитку. Згідно наказу голови правління
підприємства, плата за одне ліжко-місце в гуртожитку для осіб, що не
перебувають у трудових відносинах з підприємством, складає 87,56 грн. в місяць. В
даний час відповідачка проживає у гуртожитку разом з сином, та займає п»ять
ліжко-місць, але плату згідно встановлених тарифів за проживання не вносить, у
результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 7074 грн.76 коп., яку
представник позивача і просить стягнути з відповідачки, а також просить
стягнути з неї понесені позивачем витрати у вигляді судового збору в розмірі 66 грн. 36 коп.

Рішенням
Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 квітня 2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 травня 2006 року, позов
задоволено частково, на користь позивача з відповідача стягнуто 1352 грн. 91 коп. та судовий
збір 12 грн. 69 коп.

У касаційній
скарзі представник ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» просить
рішення суду І інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати та постановити
нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 стаття 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до
вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеним обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
представника ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» відхилити, а
рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 квітня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 25
травня 2006 року   залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.