Справа № 2-477/07
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е
М    У К Р А Ї Н И

16 лютого  2007 року
Ялтинський
міський суд АРК

у складі:                                головуючего судді    -        Шумова В.В.

при
секретарі
-        Сущенко Л.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі Ялтинського міського суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Ялтинська державна
нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» м.
Ялта, про визнання договору дарування квартири недійсним та усунення перешкод в
користуванні майном, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій
просить визнати недійсним договір дарування ½
частки квартири
№АДРЕСА_1 у місті Ялта, укладений 26 січня 2004 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. А також усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою шляхом
виселення відповідача, та стягнути з нього суму відшкодування моральної шкоди у
розмірі 6000 гривень та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим,
що вказана квартири була надана позивачу та його брату ОСОБА_3. рішенням
виконавчого комітету Ялтинської міської Ради, оскільки брати являються
сиротами. Позивач отримав професію маляра-штукатура та працював, де прийдеться,
отримуючи малі гроші. Відповідач ОСОБА_2. годував його та давав гроші. А
після  заявив, що ОСОБА_1 винен йому за
це гроші та взяв з нього розписку з зобов'язанням повернути гроші.

В 2003 році спірна квартира була
приватизована братами ОСОБА_1, однак підготовкою документів займався ОСОБА_2,
при цьому ОСОБА_1. лише ставив підписи в документах, а ОСОБА_3., якій
знаходиться в містах позбавлення волі, погодження на приватизацію не давав.

Після цього ОСОБА_2 потребував
оформити договір дарування частки квартири, що належить позивачу на нього в
рахунок погашення грошового боргу. ОСОБА_1. відмовився, але йому почали
погрожувати, та він підписав договір дарування, хоча не хотів цього робити.

ОСОБА_2 обіцяв переписати
квартиру на ОСОБА_1, коли тій поверне йому борг, та запропонував жити в ній
скільки йому заманеться. Але після оформлення договору дарування він вигнав
ОСОБА_1 з  квартири та замінив замок у
дверях.

На даний момент позивач не має
житла та займається тим, що просить подаяння. Таким чином йому були причинені
душевні страждання, які він оцінює в 6 000 гривень.

Вточнивши позовні вимоги,
позивач просить визнати мнимим
правочином договір дарування ½ частки квартири №АДРЕСА_1 у місті Ялта, укладений з метою
покриття договору застави, визнати цій договір недійсним, визнати договір
застави недійсним, внести зміни до правової реєстрації права власності спірної
квартири, усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою шляхом виселення
відповідача та стягнути з ОСОБА_2 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі
6 000 гривень та суму судових витрат.

В судовому засіданні позивач
свої вимоги підтримав.

Відповідач позовні вимоги не
визнав.

Від
третіх осіб Першої Ялтинської Державної Нотаріальної контори та від Ялтинського
БТІ надійшли клопотання про розгляд справи у відсутності їхніх
представників.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд надходить висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Встановлено, що  26
січня 2004 року ОСОБА_1 -  позивач по
справі, за договором дарування частки квартири передав у власність відповідачу
ОСОБА_2 ½ частку
квартири №АДРЕСА_1 у місті Ялта (а. с. 10).

При цьому встановлено, що друга половина належить брату
позивача ОСОБА_3, який в цей час відбуває покарання в містах позбавлення волі.

При перевірці доводів позивача, які він представив в
судовому засіданні, судом не встановлено обставин для визнання договору
дарування недійсним.

Первинний позов був наданий ОСОБА_1 у листопаді 2006 року
(а. с. 2-3) про визнання укладеного договору недійсним. Позивач посилався на
те, що він знаходився в безвихідному стані, що в нього не має іншої житлової
площі, що ОСОБА_2 скористувався його тяжким матеріальним становищем.

Дану обставину перевірено в судовому засіданні та
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають по сусідству протягом тривалого
часу, підтримували нормальні стосунки, як пояснив ОСОБА_2, він оказував
матеріальну допомогу не тільки позивачу ОСОБА_1, але й його брату ОСОБА_3.

29 листопада 2006 року ОСОБА_1 подав позовну заяву у
новій редакції, при цьому посилався на те, що після приватизації квартири вони
проживали по сусідству, оскільки він не міг знайти роботу за фахом, він
голодував, не платив за квартиру, цим скористувався  ОСОБА_2, який давав їду, гроші, а потім
потребував розписку, після забрав документи та погрожував, ОСОБА_1 опасався за
своє життя підписав договір дарування квартири, яка належала йому на праві
власності.

За ініціативою позивача судом були допитані свідки, в
тому числі свідок ОСОБА_4, яка пояснила, що їй відомо про боргові обов'язки
позивача ОСОБА_1 перед ОСОБА_2, вона знає, що ОСОБА_2 передавав йому гроші, як
до так і після укладення договору.

Судом допитані і інші свідки, які не змогли підтвердити,
ту обставину, що ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1, впливав на нього.

Судом перевірені доводи ОСОБА_1 про видану його братом
довіреність на продажу квартири. В судовому засіданні довіреність була
перевірена., але встановлено, що вона мала безпосереднє відношення до
приватизації квартири.

25 січня 2007 року ОСОБА_1 знов вточнив позовні вимоги,
просив визнати договір дарування квартири притворним право чином, метою якого є
покриття договору залога, позивач просив визнати договір дарування договором
застави, який вони дійсно й уклали. За цією обставиною позивач й просить
визнати недійсним договір дарування між ним та відповідачем.

Зміну своїх позовних вимог ОСОБА_1 мотивує тим, що частку
квартири, яка йому належить віг не
збирався продавати, що уклав договір для
забезпечення повернення боргу, при цьому ОСОБА_2 обіцяв повернути
квартиру, якщо йому повернуть гроші, ОСОБА_2 свої обов'язки не виконав, в
результаті він звернувся до суду з позовними вимогами.

До того ж надані позовні вимоги про стягнення моральної
шкоди у розмірі 6 000 гривень

Суд вважає, що вказані доводи не обґрунтовані, до того ж
слід врахувати вимоги ст. 577 ЦК України, які зобов'язують сторони при
укладанні договору застави нерухомого майна засвідчувати нотаріально.

Такі дії сторони робили, але наміру такого не мали.

З наданих документів вбачається що ОСОБА_1 є власником ½ частки квартири  № АДРЕСА_1 у місті Ялта.

З пояснень сторін вбачається що між ними виникли
правовідносини, умови яких кожна сторона надала самостійно, при цьому слід
врахувати, що позивачу на момент укладання договору виповнилося 25 років( 1981
року народження), а відповідачу  -  69 років (1938 року народження).

Виходячи зі змісту договору дарування, сторони уклали
двосторонній право чин обов'язковою умовою якого було взаємне бажання сторін на
його укладання, до цього він відповідав їх внутрішньої волі

Все вказані умови сторонами були зроблені.

При цьому нотаріус
посвідчив угоду та додав до договору пункти 4 та 5, з яких вбачається, що
ОСОБА_1 розуміє та йому роз'яснені наслідки переходу права власності від нього
до ОСОБА_2.

Зокрема того з обставин видно, що вказаний договір був
реалізований у повному обсязі.

Судом витребуваний відмовний матеріал  № 3180 за заявою ОСОБА_1., відповідно до
якого до того, як подати позовну заяву до суду ОСОБА_1 21 жовтня 2006 року до
органів міліції була подана заява про порушення кримінальної справи.

Зі змісту матеріалу вбачається, що взаємні вимоги, що
було висунуті сторонами відносіться до розірвання договору дарування, тому суд
не може прийняти до уваги доводи ОСОБА_1, свідка ОСОБА_4 та обов'язки ОСОБА_2
по розірванню договору дарування з ОСОБА_1, оскільки це не може бути підґрунтям
для задоволення позову.

Суд вважає і те, що ОСОБА_1 розпорядився лиш часткою
квартири, друга частина належить його брату ОСОБА_3.

Суду надана переписка між братами, з якої вбачається  їх відношення до угоди та свідку ОСОБА_4. При
наявності вказаних обставин ОСОБА_2 не вправі перешкоджати ОСОБА_1 в
користуванні жилою площею.

На підставі викладеного та  керуючись
ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 232, 233, 577, 717, 719,
728 ЦК України, суд

В И Р І Ш И
В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Ялтинська
державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Бюро технічної
інвентаризації» м. Ялта, про визнання договору дарування квартири недійсним та
усунення перешкод в користуванні майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя
Секретар