АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня
2007 року                                                                                                             м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
-   Кварталової А.М.,

суддів - Галушко
Л.А., Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Чебан Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13
березня 2007 року ,-

Встановила:

У жовтні
2006 р. позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про
стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що, 26 листопада
2004 р. її чоловік ОСОБА_3 на автодорозі „Одеса - Білгород - Дністровський
" , в с. Прилиманське, Овідіопольського району Одеської області отримав
середньої тяжкості тілесні ушкодження в результаті наїзду на нього автомобіля
„ГАЗ-2402", держ.номер НОМЕР_1під керуванням відповідача ОСОБА_2.

По
даному факту слідчим відділенням Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській
області була порушена кримінальна справа , яка постановою Овідіопольського
районного суду від 15.08.2006 р. була закрита на підставі Закону України „Про
амністію".

Після
отримання тілесних ушкоджень її нині покійний чоловік проходив лікування, на
яке були витрачені кошти в сумі 3514 грн., які вона просила стягнути з
відповідача.

Крім
названих вище витрат, вона також втратила заробіток чоловіка в сумі 2440 грн.,
понесла витрати на транспорт в сумі 500 грн., понесла витрати на правову
допомогу в сумі 200 грн., які також просила стягнути з відповідача.

Вважала,
що її нині покійному чоловіку була завдана моральна шкода в сумі 50 000 грн. і
їй , як дружині покійного також була завдана моральна шкода в сумі 50 000 грн.,
а тому просила стягнути на її користь матеріальну шкоду в сумі 6654 грн. та
моральну шкоду в сумі 100 000 грн., а всього стягнути на її користь 106 654 гр.

Головуючий
в 1 інстанції - суддя Куркан М.М.               Справа
№ 22ц-2449/2007

Суддя-доповідач
- Кварталова А.М.                                 Категорія
ЦП-23

2

Завдана
моральна шкода виразилась в душевних стражданнях і переживаннях за здоров'я
чоловіка на протязі більш ніж сім місяців, було змінено звичний стан її життя,
що виразилось: в постійному знаходженні з чоловіком як в лікарні так і вдома
(він потребував постійного догляду) - це безсонні ночі, проведені разом з
чоловіком в лікарні і вдома після кількох операцій: в погіршенні житлових і
матеріальних умов як чоловіка так і її, пов'язаних з постійним придбанням ліків,
витратою коштів на підтримку здоров'я чоловіка, на його лікування,
транспортування до лікарень, на позику для цього коштів, як у своїх близьких,
так і у сторонніх людей; в погіршенні стану здоров'я, в неможливості за час
хвороби чоловіка спілкуватися з друзями і рідними.

Відповідач
ОСОБА_2. позов не визнав , посилаючись на те, що, дійсно 26 листопада 2004 p., в с
Прилиманське, він, керуючи належним йому автомобілем ГАЗ-2402, держномер
НОМЕР_1, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 Коли ОСОБА_3 знаходився в лікарні, він
надав йому допомогу грішми на придбання ліків. В подальшому позивачка стала
вимагати , щоб він відшкодував вказану нею суму грошей в розмірі 6000 грн., він
відмовився оплачувати вказану суму, оскільки вважав її завищеною. Позивачці він
моральну шкоду не завдавав , оскільки смерть її чоловіка наступила не від
тілесних ушкоджень отриманих під час дорожньої пригоди , а від загального
захворювання, яким він страждав.

Рішенням
Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2007 року в
задоволені позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити
нове , яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що судом були
порушені норми матеріального і процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

В суді
апеляційної інстанції позивачка підтримала доводи апеляційної скарги.

В судове
засідання колегії ОСОБА_2. не прибув, про причини неявки не повідомив, був
сповіщений належним чином, про що є у справі докази (а.с. 93). Зважаючи на
вимоги ч.2ст.305 ЦПК України, така неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла колегії суддів
зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення на неї учасників процесу,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно
ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа , яка завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно
ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відмовляючи
позивачці в задоволенні її вимог, суд першої інстанції на підставі ст.ст. 1166,
1167, 1219,1230 ЦК України
виходив з того, що матеріальна та моральна шкода відшкодовується особі , яка її
отримала та яка була присуджена судом спадкоємцеві за його життя, а тому
оскільки такі вимоги померлим чоловіком позивачки не були заявлені при його
житті, позивачка не вправі вимагати стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Проте з
такими висновками суду погодитися повністю не можна. Встановлено, що 26
листопада 2004 р. чоловік позивачки - ОСОБА_3 на автодорозі „Одеса - Білгород -
Дністровський ", в с Прилиманське, Овідіопольського району Одеської
області отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, в результаті наїзду на
нього автомобіля „ГАЗ-2402", держномер НОМЕР_1під керуванням відповідача
ОСОБА_2.

3

Після
отримання тілесних ушкоджень у вигляді перелому обох ніг ОСОБА_3 проходив
лікування, на яке були витрачені кошти в сумі 3514 грн., він втратив заробіток
в сумі 2440 грн., були понесені витрати на транспорт за його транспортування до
лікарні в сумі 500 грн., понесені витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.

По даному
факту слідчим відділенням Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області
була порушена кримінальна справа , яка постановою Овідіопольського районного
суду від 15.08.2006 р. була закрита на підставі Закону України „Про
амністію".

Таким
чином, дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія ОСОБА_2., який проти цього
не заперечував, не спростовував порушення вимог п.п. 1.7,2.3, 10.1, 11.2, 12.1,
12.3, 13.1 Правил дорожнього руху (а.с.7). Наявність такого порушення породжує
зобов'язання відповідача, як водія транспортного засобу нести відповідальність
за шкоду, завдану керуванням ним джерелом підвищеної небезпеки.

В суд
апеляційної інстанції позивачка надала розрахунки витрат на придбання ліків на
суму 3276 грн., які були витрачені на лікування її чоловіка ОСОБА_3 та
оригінали квитанції.

Відповідач
ОСОБА_2. ніяких доказів, які підтверджують відшкодування померлому вартості
лікування суду не надав.

За таких
обставин, колегія судців вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачці
матеріальну шкоду згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України на придбання ліків в
розмірі 3276 грн., які були витрачені на лікування її чоловіка ОСОБА_3, що
підтверджено медичними картками, епікризами, оригіналами квитанцій на придбання
ліків(а.с.9-19,84-90) та фактичними обставинами справи. В іншій частині цих
вимог позивачці слід відмовити.

Колегія
суддів вважає, що вимоги позивачки про відшкодування втраченого заробітку її
чоловіка в сумі 2440 грн. не підлягають задоволенню, оскільки це особисті права
її чоловіка - ОСОБА_3, які не були присуджені останньому при його житті, він до
ДТП працював на підприємстві, повинен був отримувати допомогу в зв'язку з
непрацездатністю, від якої, як пояснила позивачка відмовився. Ці вимоги
позивачкою не обґрунтовані, не доведені і не підлягають задоволенню.

Транспортні
витрати позивачки на поїздки до лікарень та транспортування її чоловіка до
лікарень документально не підтверджені, тому немає передбачених законом підстав
для їх стягнення.

Відповідно
до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї   чи близьких родичів.

Згідно
ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія
суддів вважає, що підставою виникнення обов'язку відшкодувати моральну шкоду є
правопорушення, і це правопорушення було з боку відповідача, який скоїв
дорожньо - транспортну пригоду в наслідок якої член сім'ї позивачки ОСОБА_3,
отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому обох ніг,
знаходився на лікуванні, що привело до моральних страждань  позивачки , які вона зазнала.

4

В суді
апеляційної інстанції позивачка пояснила, що після отриманих ушкоджень її
чоловік був направлений в обласну лікарню, де йому було проведено операцію,
після чого він близько двох тижнів знаходився на стаціонарному лікуванні, а
потім був виписаний на амбулаторне лікування під нагляд травматолога. Кожні
десять днів вона їздила в Овідіопольську клінічну лікарню для обстеження. На
ліки було витрачено багато коштів, чоловік не міг пересуватися самостійно,
кілька місяців ноги були в гіпсі, їй доводилось залишати роботу, щоб його
доглядати. Чоловіку була зроблена повторна операція в м. Одесі, після чого він
знаходився в реанімаційному відділенні, а в подальшому на ногу була знову
накладена гіпсова пов'язка, терміном на три місяця і чоловік знаходився вдома
на амбулаторному лікуванні, від чого вона зазнала моральні страждання, які
повинен відшкодувати  відповідач.

З огляду
на вищевказане, колегія суддів визнає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, як члена сім'ї ОСОБА_3

Колегія
суддів вважає, що порушення відповідачем прав позивачки призвело до її
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї в
зв'язку з лікуванням її чоловіка додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи
роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику
в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди від 31.03.1995р. за №4
та виходячи з засад розумності, виваженності та справедливості, колегія суддів
вважає , що розмір цієї шкоди підлягає стягненню в суммі 3000 грн., в інших
вимогах позивачці слід відмовити.

Згідно
п.3 ст.1230 ЦК України
до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було
присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Враховуючи
те, що при життіОСОБА_3. моральна шкода в зв'язку з ДТП не була присуджено
судом, то право на отримання відшкодування шкоди належної її чоловіку ОСОБА_1
не має, а тому в цих вимогах їй слід відмовити.

Вимоги
позивачки про відшкодування судових витрат в сумі 200 грн за правову допомогу
адвокатом  підлягають задоволенню
відповідно до ст.79,88 ЦПК України.

Відповідно
до вимог ст.79 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2. на користь держави слід
стягнути судовий збір в сумі 59 грн. 50 коп.( за вимоги про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 51 грн., за моральну шкоду в сумі 8,50 грн.).

Враховуючи
те, що позивачка ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги не сплатила судовий збір
в суді апеляційної інстанції на користь держави в сумі 37 грн. 50 коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в
апеляційному суді, колегія суддів, вважає за необхідним стягнути з відповідача
ОСОБА_2. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи в сумі 30 грн. та судовий збір в сумі 37 грн. 50 коп.

Оскільки
по справі немає потреби в збиранні нових доказів і що взаємовідносини сторін
судом першої інстанції вияснені повністю, але висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права,
колегія суддів, відповідно до вимог п.п.3 ,4 ч. 1 ст.309 ЦПК України вважає
необхідним скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове рішення
про задоволення позову ОСОБА_1 частково та стягнення з відповідача на користь
позивачки матеріальну шкоду в сумі 3276 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.
В інших вимогах  відмовити.

Керуючись
ст.ст. 209,303,307 ч.1 .п.2,314 ч.1 п.1,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

5

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2007 року
скасувати, постановити нове рішення.

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1матеріальну шкоду в сумі 3276 (три тисячі двісті
сімдесят шість) грн.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1моральну
шкоду в сумі 3000( три тисячі )грн.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в сумі 37(тридцять сім) грн. 50 коп.
та витрати на інформаційне забезпечення розгляду цивільної справи в суді
апеляційної інстанції в сумі 30 (тридцять) грн.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати на правову допомогу в сумі
200(двісті) грн.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в сумі 59(п'ятдесят дев'ять) грн. 50
коп.

В інших
вимогах ОСОБА_1до ОСОБА_2відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.