УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця 17 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого,  судді:                         Яковенко
Л.Г.

суддів:                                                Терент'євій
Н.М.

Куриленка
О.С.  з участю секретаря:        Архарової К.К.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  яка діє за довіреністю в
інтересах ОСОБА_2,  до ОСОБА_3,
який діє від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_4,  про усунення перешкод в користуванні
власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_3,
який діє від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_4,  до ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  Товариства з обмеженою відповідальністю
Комерційний центр по туризму і послугам „Турконтиненталь",  виконавчого комітету Ялтинської міської
ради,  Комунального підприємства
„Ремонтно-експлуатаційна організація №3",
регіонального відділення Фонду державного майна,  треті особи: Відділ у справах
громадянства,  еміграції фізичних осіб
Ялтинського міського управління ГУ МВС України в АР Крим,  Служба зі справ неповнолітніх,  Комунальне підприємства „Ялтинське бюро
технічної інвентаризації",  Перша
Ялтинська державна нотаріальна контора,
Ялтинська товарна біржа „Ю-Куб" про визнання угод купівлі-продажу
квартири недійсними та зобов'язання вчинити певні дії,

за
апеляційними скаргами ОСОБА_3,  який діє
від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_4,  прокурора на рішення Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 23 березня 2007 року,  ОСОБА_3 на додаткове рішення Ялтинського
міського суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Представник
позивачки звернулася до суду з позовом,
в якому просить суд усунути ОСОБА_2,  перешкоди в користуванні АДРЕСА_1шляхом
виселення відповідача ОСОБА_3 та його неповнолітньої дочки із зазначеної
квартири. Позовні вимоги мотивовані тим,
що ОСОБА_2 є
власницею АДРЕСА_1на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2004
року. Однак,  вона не може використовувати
зазначену квартиру для власного проживання та членів своєї родини,  не може забезпечити її схоронність,  тримати в належному санітарному та технічному
стані,  підвищувати благоустрій
житла,  оскільки там без відповідних
правових підстав проживають ОСОБА_3 і його неповнолітня дочка ОСОБА_4,  чим чинять ОСОБА_2 перешкоди в здійсненні права власності. Згоди на
вселення і проживання в спірній квартирі ОСОБА_3 ОСОБА_4ОСОБА_7. не
давала,  договір найму або оренди між
ними не укладався.

Рішенням
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено. Усунено ОСОБА_2
перешкоди в користуванні АДРЕСА_1шляхом виселення ОСОБА_3 та його
неповнолітньої дочки ОСОБА_4із зазначеної квартири. В зустрічному позові
ОСОБА_3.,  який діє від свого імені та
від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_4відмовлено.

Справа №
22- ц-5898/2007 р.                   Головуючий

в першій
інстанції Цалко А. А.

Доповідач                Яковенко Л.Г.

В своїй
апеляційній скарзі прокурор просить вказане рішення скасувати,  по справі постановити нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_3,
неповнолітньої ОСОБА_8 та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1,  яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_2. Вважає,  що не повно з'ясовані обставини,  що мають значення для справи,  висновки рішення суду не відповідають
обставинам справи.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказане рішення скасувати,  по справі постановити нове рішення про
задоволення його позову,  та про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_1,  яка діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_2
Вважає,  що не повно з'ясовані
обставини,  що мають значення для
справи,  висновки рішення суду не
відповідають обставинам справи.

До
апеляційної скарги ОСОБА_3 приєднується начальник Служби зі справ
неповнолітніх.

Додатковим
рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2007
року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,  судові витрати у справі в розмірі 8 (вісім)
гривень 50 копійок,  стягнуто на користь
держави в розмірі 1303 (одна тисяча триста три) гривні 75 копійок.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказане додаткове рішення скасувати,  постановити нове рішення про зміну розподілу
судових витрат.

Заслухавши
суддю-доповідача,  представника
позивача,  вислухавши пояснення
прокурора,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів дійшла
висновку,  що апеляційні скарги не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
оскаржене рішення суд виходив з фактичних обставин справи,  вимог закону.

Згідно
статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в
порядку,  встановленому цим
Кодексом,  звернутися до суду за захистом
своїх порушених,  невизнаних або
оспорюваних прав,  свобод чи інтересів.

Позивач
ОСОБА_3 не надав суду доказів,  які б
свідчили про те,  що його право порушено.
Але при цьому позивачка повністю доказала свій позов насамперед наявністю
свідоцтва про право власності на спірне майно. Так судом встановлено,  що 11 березня 2004 року між ОСОБА_2 ( дочкою
позивачки ) та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу АДРЕСА_1площею
13,  1 кв.м,  що складається із двох житлових кімнат площею
7, 5 і 5, 6 кв.м.  та 1/6 частина підвалу
(а.с.  8).

Судом
ретельно зясовані всі обставини справи і встановлено,  що 20 червня 1995 року між ЯМОТ „Знання"
і ТОВ Комерційний центр по туризму і послугам „Турконтиненталь" було
укладено угоду купівлі-продажу квартир (у тому числі спірної квартири № 4-а).
Зазначена угода була визнана законною рішеннями Господарського суду АР Крим від
21,  27 листопада 2002 року. Дані рішення
залишені без змін Апеляційним Севастопольським господарським судом та Верховним
судом України

01
жовтня 2001 року ТОВ Комерційний центр по туризму і послугам
„Турконтиненталь" уклав договір купівлі-продажу квартир у спірному будинку
з ОСОБА_5 і передав йому зазначену квартиру у власність.

Ухвалою Ялтинского міського суду
від 22 жовтня 2001 року затверджена мирова угода між ОСОБА_9 та ОСОБА_6,  яка має силу рішення,  що набуло законної сили і згідно якого ОСОБА_6 став власником
АДРЕСА_1. А 11 березня 2004 року відповідно до договору купівлі-продажу
власником спірного житла стала ОСОБА_2.
Виходячи з того,  що ОСОБА_3 завдає їй
перешкоди в користуванні квартирою,  вона
і звернулася до суду за захистом своїх законних прав.

На
підставі всіх зібраних по справі доказів суд дійшов правильного висновку про
те,  що доводи ОСОБА_3 про те,  що він споконвічно з народження проживає в
квартирі №4 не підтверджується матеріалами справи. Із всіх представлених ним
документів видно,  що спочатку він з
матір'ю проживав у житловій кімнаті площею 5, 7 кв.м,  що розташована в квартирі №4,  потім їм було надано ще одну кімнату. Про це
він сам писав у своїх заявах до виконкому Ялтинської міської ради,  коли просив надати додаткову кімнату.

Таким
чином,  із матеріалів справи
вбачається,  що ОСОБА_3 повинен проживати
в квартирі №4,  до якої приєднано одну
кімнату квартири №6. Суд дійшов обгрунтованого висновку про те,  що право проживати в зазначених кімнатах ОСОБА_3 ніхто
не

позбавляв у
судовому порядку,  тому його права ніяк
порушені не були при здійсненні всіх угод,
які ним оскаржується.

Однак
квартиру. №4 він зайняв самовільно,  без
згоди власників,  без відповідного
договору,  тому у суда були всі законні
підстави для його виселення.

Суд
обгрунтовано в своєму рішенні відповів на доводи прокурора та Служби зі справ
неповнолітніх в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3. Судом зазначено,  що вона підлягає виселенню не без надання
житлового приміщення. її батько ОСОБА_3 користується квартирами №4 і №6 у
зазначеному будинку,  він не позбавлений
там права користування житловою площею і його неповнолітня донька може там
проживати з ним за умови подальшої її законної реєстрації.

Рішення
суду відповідає вимогам  ст.  ст.
10,  11,  209,
212,  214-215 Цивільного
процесуального кодексу України підстав для його скасування не вбачається.

Не
погоджується колегія суддів і з доводами,
викладеними ОСОБА_3в апеляційній скарзі на додаткове рішення суду.

Так,  із матеріалів справи вбачається,  що в судовому засіданні 04 липня 2007 року
(а.с.  148) суд з'ясував питання про
те,  виходячи з якої ціни позову ОСОБА_3
сплачував судовий збір при зверненні до суду з позовом.  Він заявив суду про те,  що на сьогоднішній момент він не може надати
суду даних про дійсну вартість спірної квартири. У зв'язку з зазначеними
обставинами судом було зроблено запит на адресу ТОВ „Експертні
оцінки",  в якому суд просив
визначити приблизну ринкову вартість житлової кімнати розміром 13, 1 кв.м.  в комунальній АДРЕСА_1для визначення розміру
судового збору при подачі позовної заяви (а.с.
149 т. 2). Відповідь на зазначений запит була надана суду (а.с.  150 т. 2). Виходячи з наданих даних про
вартість конкретної квартири на момент розгляду справи,  суд і визначив розмір судового збору на
користь держави. Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_3 судового збору на
користь держави,  суд виходив з фактичних
обставин справи,  вимог закону.

Додаткове
рішення суду відповідає вимогам  ст.  ст. 80,
88,  209,  ч. 1
ст.  220 Цивільного процесуального
кодексу України підстав для його скасування не вбачається.

Виходячи
з наведеного та керуючись статтями 303,
307,  308,  314,
315 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_3,  який діє від свого імені
та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
до якої приєднався начальник Служби зі справ неповнолітніх,  прокурора,
відхилити.

Рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 23 березня 2007 року
та додаткове рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від
17 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох

місяців.