Справа № 22 ц- 365      2007 рік                                      Голов, в 1-й інстан.
Категорія 19                                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13
березня 2007 року                       Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді  Пономарьової О.М.,

суддів                         Бабенка П.М., Бондаренко Л.І.,

при
секретарі            Лисенко Л.О.,

за участю
відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну справу за позовом
ОСОБА_1доОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

В квітні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди . В обгрунтування своїх вимог позивач зазначав,
що відповідачка з метою отримання права на державну субсидію по сплаті
комунальних послуг, шляхом внесення завідомо неправдивої інформації в довідки
про доходи на своє ім'я та на ім'я третіх осіб, в 2000-2001 роках незаконно
отримала державні субсидії. Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи,
ряд підписів на наданих відповідачем довідках про доходи, було виконано не
позивачем, як директором ВАТ ТПЦ „Мир", а іншою особою. Крім того,
відповідачка, принизивши честь та гідність позивача, 17 жовтня 2002 року надала
Апеляційному суду Донецької області зазначені документи ВАТ ТПЦ „Мир" з
підробними підписами позивача. Постановою Слов'янського міського суду Донецької
області від 24 грудня 2003 року кримінальну справу відносно відповідачки за
ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України закрито провадженням. Відповідачку
звільнено від кримінальної відповідальності згідно з ст. 1 п."б" ст.6
Закону України „Про амністію" від 11 липня 2003 року. Позивач вважає, що
своїми незаконними діями відповідачка використовувала його чесне ім'я в
корисних цілях і спричинила йому значну моральну шкоду, яку він оцінює в 20000
грн. і просить суд стягнути з відповідачки.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30
червня 2006 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди і з відповідачки на користь позивача стягнуто
моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також на користь держави - судовий збір
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Ухвалою цього ж суду від 10 серпня 2006 року заява ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення залишена без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2звернулась до
Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою, в якій просила
скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1. Вважає
рішення суду першої інстанції неправильним і незаконним, оскільки вона ніякої
моральної шкоди позивачу не заподіяла.

В судовому засіданні ОСОБА_2підтримала
доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином

2

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
відповідачки, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Згідно зі ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм
матеріального права.

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідачка незаконними діями, спрямованими на
збагачення, використовувала чесне ім'я позивача в корисних цілях, посягнула на
його честь та гідність, і тим самим спричинила йому моральну шкоду.

Між тим, з таким
висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. 1167 ч.1 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2була
притягнута до кримінальної відповідальності за те, що в період з 1 червня 2001
року по 11 червня 2001 року з метою отримання права на державну субсідію по
оплаті комунальних послуг, підробила документи- довідки про доходи шляхом
внесення до них завідомо неправдивих відомостей і в подальшому ці документи
використовувала за призначенням. Постановою Слов'янського міського суду
Донецької області від 24 грудня 2003 року кримінальну справу відносно
відповідачки за ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України закрито
провадженням і ОСОБА_2звільнена від кримінальної відповідальності згідно зі ст.
1 п."б" ст.6 Закону України „Про амністію" від 11 липня 2003
року.

Позивач в зазначеній справи викликався в якості свідка з питання належності
йому підпису на документах, які давали право на отримання субсідії
відповідачкою. Потерпілим ОСОБА_1 не визнавався, оскільки у справах зазначеної
категорії шкода спричиняється державі.

Посилання позивача на те, що відповідачка своїми діями принизила його честь
та гідність, не можна визнати обгрунтованими.

Право на повагу до гідності і честі віднесено законом до особистих
немайнових прав фізичної особи і відповідно до вимог ст. 275 ЦК України захист
особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3
цього Кодексу, ст. 23 якої передбачає, що особа має право на відшкодування
моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи
близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За викладених обставин у суда
не було пістав вважати, що відповідачка діями по наданню неправдивих довідок
про доход з підробними підписами позивача принизила його честь та гідність ,
тим більш, що з позовом про захист честі та гідності він до суду не звертався.
Якигось інших протиправних дій щодо самого позивача або членів його сім'ї, щоб
давало право на відшкодування моральної шкоди, відповідачка не вчиняла.

Ніяких доказів, в підтвердження того, що внаслідок протиправних дій
відповідачки у позивача погіршився стан здоров'я ОСОБА_1 суду не надав. Як
вбачається з виписок з медичних документів ОСОБА_1 страждає хронічними
захворюваннями, є інвалідом 2 групи ЧАЕС. Тому пов'язувати погіршення стану
здоров'я позивача з діями відповідачки по наданню неправдивих довідок з
підробним підписом позивача у суда
також не було підстав.

3

З урахуванням наведеного вимоги позивача ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309,
316 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду м. Донецька від 30 червня
2006 року  скасувати.

ОСОБА_1відмовити в задоволенні позову доОСОБА_2про відшкодування моральної
шкоди.

Рішення суду набирає законної сили з дня його проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.