Справа № 22ц -1332 / 2007                                         Головуючий в 1 інстанції - Захаров О.В.
Категорія - 29                                                         Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З квітня 2007 року               Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                 - Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі  - Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської
області від 8 листопада 2006 року по
справі за позовом прокурора м. Жовті Води в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_1, Фонду комунальної власності м. Жовті Води, третя особа - ОСОБА_3, про визнання
незаконним свідоцтва про право власності на житло, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.11.2006
року в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в прокурору в його позовних вимогах.

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги прокурора м. Жовті Води задоволено частково. Суд визнав незаконним та скасував свідоцтво про
право власності на житло № 17193 від 01.06.2006 року, яке
видане відділом приватизації житла Жовтоводської міської ради, яким посвідчено, що квартираАДРЕСА_1належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1., ОСОБА_4. та
ОСОБА_5./а.с. 78-81/.

Як на підстави апеляційної скарги ОСОБА_1. посилається на те, що рішення
суду є незаконним та необгрунтованим. Суд неповно з'ясував
обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Крім того,
суд порушив матеріальний закон / а. с. 100-103 /.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення
суду скасувати та направити справу на новий розгляд відповідно до
п.4 ст. 311 ЦПК України з наступних підстав.

2

Згідно п. 4 ст. 311 ЦПК України - рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо законності
та обґрунтованості приватизації квартириАДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.06.2006 року
приватизація спірної квартири була здійснена через орган приватизації, яким є
Відділ приватизації державного житла Жовтоводської
міської ради / а. с. 8 /, і рішення (розпорядження) № 33 від 30.05.2006 року, щодо приватизації спірної квартири -
тобто передачу її у приватну власність громадянам, також
приймалось вказаним органом приватизації /а. с. 9 /. Між тим, суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначені
обставини, а також діючий матеріальний та процесуальний закон, і в порушення
вимог ст. ст. 33-36 ЦПК України не залучив до
участі у справі орган приватизації - Відділ
приватизації державного житла Жовтоводської міської ради.

Згідно рішення від 08.11.2006 року суд визнав незаконним та скасував
свідоцтво про право власності на житло, тобто суд
визнав незаконним лише документ, яким підтверджено право власності, а питання відносно законності та обґрунтованості
розпорядження органу приватизації щодо приватизації
спірної квартири, згідно якого громадянам передано у приватну власність спірну квартиру, - судом не обговорювалося. Суд не
прийняв до уваги, що визнання незаконним свідоцтва про
право власності на житло не позбавляє права власності на житло, оскільки залишається в силі саме рішення на підставі
якого передано квартиру у приватну власність та
видано свідоцтво про право власності на житло.

Прийнявши в своє провадження позовну заяву прокурора / а. с.2-3 /, яка не в
повній мірі відповідає вимогам ст.119 ЦПК
України та діючому матеріальному закону, суд в порушення вимог процесуального закону (зокрема ст. 31 ЦПК України) не
уточнив позовні вимоги прокурора, яким були заявлені
вимоги тільки про "скасування" свідоцтва про право власності на житло та видачу нового свідоцтва про право
власності на житло, а питання щодо законності розпорядження органу
приватизації, відносно передачі квартири у власність громадянам, -
взагалі не ставилось.

Судом так і не встановлено які дійсно правовідносини склалися між
сторонами, яким матеріальним законом вони регулюються,
як і не встановлено що є предметом судового розгляду по
справі.

Вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості позовних вимог
прокурора суд першої інстанції не прийняв до уваги Закон України "Про
приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992
року № 2482 - XII (з послідуючими змінами та доповненнями), постанову Верховної
ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року № 2483-ХП, постанову Кабміну України від 08.10.1992 року № 572
"Про механізм впровадження Закону України
"Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі
квартир (будинків) у власність громадянам (затверджене наказом
Держжитлокомунгоспу від 15.09.1992 року № 56, з послідуючими змінами та
доповненнями).

Крім того, рішення суду від 08.11.2006 року не відповідає вимогам ст.ст.
214-215 ЦПК України. Ухвалюючи рішення по
справі суд першої інстанції суд не вирішив ті питання, які передбачені ч. 1 ст.214 ЦПК України. Не виконані судом першої
інстанції і вимоги п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України
щодо мотивувальної частини рішення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення
суду скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303,307,311 ЦПК України, колегія суддів, -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Рішення
Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 8 листопада 2006 року - скасувати, справу направити на новий розгляд
до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.