Справа № 22ц- 5244/2007                                                  Головуючий
уЧ-й інстанції - Дадим
Категорія-  19/21                                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 липня
2007 року Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської обла­сті у складі :

головуючого
-  Осіяна О.М.

суддів -
Лаченкової О.В., Басуєвої
Т.А.

при секретарі
Панченко Д.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за апеляційною ска­ргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20
квітня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 дирекції Фонду
соціального страхування від нещас­них випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про перера­хунок щомісячних страхових
виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції ФССНВВ ПЗ України в м. Павлограді в своїй апеляційній
скарзі просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20 квітня 2007 року, яким позов ОСОБА_1було
задоволено та стягнуто з відповідача доплату по щомісячним страховим виплатам
за період з 01 березня 2002 року по 31 січня 2007 року в розмірі 10 691 грн. 08
коп., а також відповідач зобов'язаний проводити щомісячні страхові виплати на
користь позивача з 01 лютого 2007 року в сумі 1 349 грн. 64 коп. з подальшими
перерахуванням згідно ч. 2 ст. 29 Закону України „Про загально­обов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
вважаючи, що судом були допущені порушення норм матеріального права.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав. Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1виходив з
того, що позивач під час ро­боти на підприємствах вугільної промисловості
отримав професійне захворювання і за виснов­ком МСЕК йому було встановлено
втрату професійної працездатності та призначені щомісячні страхові виплати.

Відповідач
призначив позивачеві щомісячні страхові виплати на підставі постанов правління
Фонду „Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат потерпілим (ч.1енам їх
сімей)" перерахувавши їх з 01 березня 2002 року , 1 березня 2003 року, 1
березня 2004 року, 1 бе­резня 2005 року, 1 березня 2006 року із застосуванням
коефіцієнтів, зазначених у вказаних по­становах.

Між тим,
цей перерахунок був зроблений з порушення діючого законодавства України,
оскільки згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від
08.06.2004 року та від 14.06.2005 року перерахунок щомісячних виплат повинен
проводитися за коефіцієнтом, вка­заним в ч2 ст.29 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", а не за коефіцієнтами, зазначеними постановами Фонду.

Крім
того, вищевказаними постановами, постанова правлшія Фонду „Про перера­хунок сум
щомісячних страхових виплат потерпілим (ч.1енам їх сімей)  визнана такою, що не відповідає ч2 ст.29
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили
втрату працездатності", а ухвалою Вищого Адміністративного суду України від
06.09.2006 року ці ух­вали зазначеного апеляційного господарського суду
залишені без змін.

За таких
обставин, суд першої інстанції обгрунтовано перерахував щомісячні випла­ти
позивачу за наведений період, застосувавши вказаний в Законі України „Про
загально­обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" коефіцієнт і стягнув цю су­му з відповідача на користь ОСОБА_1та встановив
розмір виплат страхових сум.

Стягуючи
суму за період з 2002 року до сьогоднішнього часу, суд правильно не за­стосував
до вимог позивача трьохрічний термін позовної давності, керуючись ст. 40 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", а також на підставі того, що своєчасно ці виплати позивач
не отримав з вини відповідача.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини
по справі згідно наданих сторонами доказів, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким
чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи про­цесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді відхи­лити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.