АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц - 523/ 2007                                 Головуючий в 1 інстанції - Боженко Л.В.
Категорія - 26                                                     Доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року               Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого   -
Глущенко Н.Г.

суддів                - Григорченка Е.І., Пищиди М.М.

при
секретарі  - Білоконь Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ОСОБА_1-
ОСОБА_2на рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2003 року по справі
за позовом ОСОБА_3до Західно-Донбаської податкової, зацікавлені особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник зацікавленої особи ОСОБА_1. - ОСОБА_2.
звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2003 року.

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_3.
задоволено. Суд встановив факт, що ОСОБА_8. фактично прийняв спадщину після
матері ОСОБА_10., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1року, а позивач ОСОБА_3. прийняв
спадщину після померлого батька ОСОБА_3., і визнав за ОСОБА_3. право власності
на спадкове майно в порядку спадкування за законом після померлого батька -
ОСОБА_8, у вигляді гаражу та огорожі вартістю 2553 грн., розташованих по АДРЕСА_1/ а. с. 23-24 /.

Як на підстави апеляційної скарги ОСОБА_2. посилається на
те, що рішення є незаконним та необгрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням
процесуального закону. Суд неповно з'ясував обставини, що мають суттєве
значення, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи / а. с. 58-61 /.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна

2

скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню з направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції в силу п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3. суд виходив з того, що після смерті
ОСОБА_10., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року, в
її будинку № АДРЕСА_1проживає
її онук ОСОБА_3. зі своєю сім'єю. При цьому суд встановив, що після смерті
ОСОБА_10. ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори щодо
прийняття спадщини, а фактично став управляти її спадковим майном ОСОБА_8.,
який і дозволив проживати в будинку своєму сину - позивачу ОСОБА_3. Сам же
ОСОБА_8. помер ІНФОРМАЦІЯ_2року.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що в судовому
засіданні знайшов підтвердження факт, що після смерті ОСОБА_8 прийняв спадок
позивач ОСОБА_3., а тому слід визнати за позивачем право власності на спадкове
майно - гараж та огорожу вартість 2553 грн. розташовані по АДРЕСА_1.

Між тим, з такими висновками суду погодитись не можна оскільки вони
суперечать матеріалам справи та вимогам, як матеріального, так і процесуального
закону.

Так, з матеріалів справи, зокрема довідки сільської ради, вбачається, що
домоволодіння № АДРЕСА_1Павлоградського
району Дніпропетровської області належало ОСОБА_10., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року / а. с. 4,11/.

Однак, розглядаючи справу по суті і ухвалюючи рішення 16.01.2003 року, суд першої
інстанції не встановив, чи була прийнята спадщина після померлої ОСОБА_10. її
спадкоємцями, як і не встановлено чи звертався хтось до нотаріальної контори
щодо прийняття спадку після померлої ОСОБА_10. В матеріалах справи відсутні
відповідні довідки нотаріальної контори. Судом не встановлені спадкоємці і не
вирішено питання щодо залучення їх до участі у справі в якості сторони по
справі.

Мало того, вирішуючи питання щодо визнання права
власності на частку домоволодіння №
АДРЕСА_1( гараж та огорожу) суд так і не встановив хто ж був
власником спірного домоволодіння на момент розгляду справи і ухвалення рішення.
В матеріалах справи відсутня довідка БТІ про те, хто є власником домоволодіння
і згідно яких документів.

Визнавши за позивачем право власності на гараж та огорожу, суд не прийняв
до уваги, що вони входять до складу домоволодіння № 12 по вул.
Дзержинського і не є самостійними об'єктами права власності.

Розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення по справі
суд першої інстанції фактично не встановив, які правовідносини склалися між
сторонами та яким матеріальним законом вони регулюються. Не встановив суд і те,
хто є належними відповідачами по справі та не обговорив питання про залучення
їх до участі у справі згідно зі 105 ЦПК України (1963 року), що відповідає ст.
33 ЦПК України (2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення
Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2001 року право
власності на спірне домоволодіння №АДРЕСА_1(
в тому числі і на будинок, гараж, погріб, огорожу), що залишилося після
померлої ОСОБА_10., - визнано
за ОСОБА_1. / а. с. 47 /, який судом не
був залучений до участі у справі. Тобто суд вирішив питання про права та
обов'язки особи, яка не брала участі у справі, що є безумовною підставою для
скасування рішення з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції у відповідності з п.4 ч. 1
ст. 311 ЦПК
України.

Крім того, рішення суду від 16.01.2003року не відповідає
вимогам ст.ст. 202-1 та 203 ЦПК України (1963 року) тобто
ст.ст. 214,215 ЦПК
України (2004 року).

За таких обставин, в силу п. 4
ч.1 ст. 311 ЦПК
України, рішення суду від 16.01.2003
року не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд до суду першої інстанції, в зв'язку з чим апеляційна скарга
представника ОСОБА_1. - ОСОБА_2.
підлягає задоволенню.

3

Керуючись ст.ст.
303,307,311 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_2-задовольнити.

Рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської
області від 16 січня 2003 року - скасувати,
справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.