АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Київ-601, вул. Володимирська, 15
Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 липня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду м. Києва в складі суддів

Вовченка В.М.,
Білич І.М., Качана В.Я.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 липня 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2005 року по справі
за позовоОСОБА_1
дОСОБА_2,ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У червні
2005 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 27.082003 року він
звернувся з письмовою заявою в Орган опіки і піклування для визначення способу
участі в вихованні синаОСОБА_4., 1997 року народження. 27.02.2004 року він
отримав рішення органу опіки та піклування, в прийнятті якого після 6 місяців
від його звернення брав участьОСОБА_3., інші члени органу були відсутні при
прийнятті рішення. 14.10.2004 року він звернувся з письмовою заявою для
визначення порядку здійснення його батьківських прав відносно його синаОСОБА_4.
і тільки після його восьми звернень відбулося засідання органу опіки в складі
двох членів ОСОБА_2 та ОСОБА_320.01.2005 року він звернувся з письмовою заявою
в орган опіки з ціллю перевірки цільового використання ОСОБА_5 аліментів на
утримання його сина і 28.01.2005 року органом опіки в складі двох членів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3було прийнято рішення № 9 по цільовому використанню
аліментів. Також 28.01.2005 року було прийнято рішення № 8 по встановленні
порядку здійснення його батьківських прав. До цього часу він не отримав жодного
рішення органу опіки і піклування по суті його вимог. Діями ОСОБА_2 та
ОСОБА_3йому спричинена моральна шкода, яку він просив стягнути з кожного в
розмірі 5000 грн.

Рішенням
Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 липня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня
2005 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У
касаційній скарзіОСОБА_1 просить рішення суду 1 інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати та
направити справу на новий апеляційний розгляд, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 стаття 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеним обставини, що не були встановленні в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Краснолиманського міського суду Донецької
області від 20 липня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області
від 29 вересня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.