Справа 2-210/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

6 квітня 2007 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в
складі:

судді Єгурнової Н.О.,

секретар
Бібік Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Донецькоблгаз»
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,, стягнення моральної шкоди, скасування наказів про застосування
дисциплінарних стягнень, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 23 жовтня 2006року, в
обґрунтування позовних вимог вказав, що працював у відповідача в якості
начальника монтажного участка Артемівського управління газопостачання і
газифікації згідно до наказу № 20-л від 11.03.2003року. В зв'язку з тим, що на
нього були накладені дисциплінарні стягнення наказами від 16.03.2006 року №52
та 22 травня 2006 року № 100 у вигляді доган, а 9 жовтня 2006 року його взагалі
було звільнено за систематичне невиконання своїх обов"язків за ст.40 ч.3
КЗпП України, оскільки адміністрація останнім часом відносно нього мала
упереджене відношення, то ніхто з його поясненнями та незгодою із змістом
наказів не хотів розбиратися, то на засіданні 09.10.2006 року голова профкому
зачитала подання адміністрації і після чого одностайно була отримана згода на
його звільнення. Причиною звільнення він вважає упереджене відношення до нього
працівників бухгалтерії та відділу ПТО, які не хотіли входити в суть роботи
відділу, щоб покращити роботу та взаємодію з іншими відділами, застосувати
передові методи роботи інших філій «Донецькоблгаз», насамперед надати майстра у
монтажний участок, бо, крім практичної роботи, на нього покладено велика
кількість роботи з паперами, що забирає масу часу, а фактично попит на роботи монтажного
участка в зв'язку з дозволом мешканцям робити автономне опалення в квартирах
значно виріс, вказаний попит, вказівки керівництва виконувати роботи окремим
замовникам поза чергою приводили до скарг інших замовників, що перебували у
черзі, керівництво, щоб забезпечитися від скарг, вимагало понадурочної роботи
та роботи у вихідні дні, що належним чином на підприємстві не оформлялася.

Оскільки накладені дисциплінарні стягнення, на думку
позивача, були робочими моментами, з їх змістом він не був згодний, про що
зразу писав при ознайомленні, до суду про їх оскарження дійсно не звертався,
з-за великого об*ему роботи та мав надію на порозуміння безпосередньо з першим
керівником підприємства, який спочатку роботи його підтримував, а потім змінив
ставлення з-за свого оточення..

Відповідач позовних вимог не визнав та вказав, що
дисциплінарні стягнення накладені на ОСОБА_1 у відповідності з діючими нормами
КЗпП України, в нього булт отримані необхідні пояснення на предмет порушень.
Він був прийнятий на роботу наказом, ознайомлений з функціональними
обов*язками, мав їх виконувати, бо зголосився працювати. Звільнення ОСОБА_1
пов"язує з надмірною самостійністю ОСОБА_1, порушеннями черговості робіт,
численними скаргами, заниженням показників в роботі, які в даний час виросли і
покращали.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали
справи, допитавши свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
слідуючих підстав.

В судовому засіданні позивач вказував, що при отриманні
наказу для ознайомлення він зразу зазначив свою незгоду з накладенням на нього
дисциплінарного стягнення, просив надати копію наказу та отримав відмову.
Надані накази № 52 і 100 по Артемівському УГГ підтверджують факт незгоди з їх
змістом.

Наказом № 52 від 16 березня 2006 року йому було оголошено
дисциплінарне стягнення за те, що при встановленні газового лічильника АДРЕСА_1
проект був виконаний без виїзду на місце і не було проведено огляд адреси на
предмет

2

будівельної
готовності. Покладення на ОСОБА_1 чужої відповідальності, що проект був
виконаний без виїзду на місце, такий обов'язок на ОСОБА_1 не покладений, бо
існує інший відділ, який повинний був скласти вказаний проект з виїздом на
місце, тим більше проект не складається при установці лічильника, як про це
вказано в тексті наказу.

Оскільки
складення та затвердження проекту, отримання технічних умов передують
проведенню фактично робіт як в будівництві, так і в інших галузях, в тому числі
в повинні передувати і в монтажному відділенні, тому ОСОБА_1 правильно вказав у
своєму поясненні, що в проектній документації і в технічному паспорті, що ним
були отримані, не було вказано, що в кухні АДРЕСА_2 стоїть ванна. Крім того, в
належному порядку при видачі технічних умов був отриманий дозвіл на
встановлення лічильника., це питання було узгоджене заказчиком ОСОБА_2 при
видачі технічних умов. Газовими приладами в цій квартирі користуються багато
років і ніяких зауважень з боку ВДГО не було, про що свідчить надана ОСОБА_2 її
абонентська книжка. Самі ж посилання адміністрації в наказі про порушення
правил ПБСГУ і ДБН адміністрацією в наказі не конкретизовані, не вказано, які
пункти цих норм порушені і ким саме, в той час як даний наказ видано фактично
відносно трьох осіб, однією з яких являється ОСОБА_1.

Ця обставина
підтверджується поясненнями та даними докладної записки начальника ПТО ОСОБА_3,
де вона вказала, що в своїй роботі монтажному участку слід керуватися саме
проектною документацією, а не займатися вивченням паспорта та вказівками
заказника, про що вона пояснювала в судовому засіданні. Оскільки робота
монтажним участком була виконана саме таким чином, бо слюсарі встановили
газовий лічильник у відповідності з проектною документацією, тому після скарги
ОСОБА_2, що лічильник не приймали до експлуатації та не хотіли спочатку опломбовувати,
тому в підтвердження правильності дій слюсарів, за яких відповідає їх начальник
ОСОБА_3 вказала, що слід його опломбувати та дозволити експлуатувати.

Таким чином,
вини монтажного участка, тобто неналежного відношення до виконання своїх
обов'язків саме з боку позивача, що послугувало для видання наказу відносно
позивача у адміністрації не було, тому наказ відносно нього видано неправильно.
Вказана обставина підтверджує пояснення ОСОБА_1, що слід було реорганізувати
роботу монтажного участка, щоб не займався не властивими йому функціями. Як
встановлено в судовому засіданні, проект та технічні умови це первісні
документи, на підставі яких цей участок проводить свою роботу. Згідно до
докладної свідка ОСОБА_3, де вона дійсно вказала, «в зв'язку з тим, що БГС
встановлений у відповідності з проектним рішенням, пропонує опломбувати його
після усунення зауважень...». Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_2,
що претензій саме до ОСОБА_1 у неї не було, робота була виконана, а затримка
виникла при опломбуванні лічильника. В той час як при виготовленні проектної
документації та видачі технічних умов претензій ніхто не мав. Як пояснила в
судовому засіданні свідок ОСОБА_2, лічильник опломбований та працює, і, як
вказав ОСОБА_1 як стояла та ванна, що слугувала предметом наказу № 52 , так і
стоїть по цей час, тобто на нього дисциплінарне стягнення безпідставно, бо
стосується інших працівників та інших служб. Вказані обставини найшли своє
підтвердження також заявою ОСОБА_2, її поясненнями в судовому засіданні, пояснювальною
запискою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ( ас.56,58,59 т.1) копією абонентської
книжки та технічною документацією на цю адресу АДРЕСА_1

Як вбачається з
матеріалів справи (а.с.39 т.1) структурна схема управління і контролю містить
монтажний участок як останній участок, який не має права контролювати роботу
інших служб, в тому числі ВДГО.

У відповідності до п.3.3 Положення про участок монтажу і
газифікації управління з газопостачання і газифікації м. Артемівська обстеження
об*єкта на предмет готовності його до виконання монтажних робіт проводяться
саме при газифікації об*єкта. Оскільки будинок по вул.Гоголя давно знаходиться
в експлуатації з усіма його службами, що включає і газове його обладнання,
тобто монтажні роботи проводились в будинку при його газифікації, тобто давно,
коли будинок здавали до експлуатації. Тобто за даною адресою  газифікація
не  проводилась,  а фактично
проводилась  установка газового

3

лічильника, про
що пояснювала в судовому засіданні власниця квартири ОСОБА_2. Пункт 2 Положення
про участок монтажа також розмежовує ці різні роботи- газифікацію і
встановлення газового лічильника. Крім того, хоча відповідач вважає необхідним
попереднє обстеження всіх об"єктів, але в списку осіб, які ознайомлені з
цим положенням, прізвище позивача відсутнє (а.с.37 т.1), тому на позивачеві не
лежав цей обов"язок, виходячи з текстуального прочитання даного Положення.
Трохи пізніше відповідачем були розроблені заходи від 25.04.2006 року, згідно
до яких на позивача поклали виконання обстеження об"єкта перед початком
виконання робіт у відповідності до п. 19.6 ДБН, але сам наказ від 16.03. 2006
року не містив посилання на цей пункт як основу допущеного порушення, бо й сам
обов'язок виконання обстеження був покладений на ОСОБА_1 вже у квітні 2006
року, а сам наказ виданий місяцем раніше, тому і нема посилання на пункти ДБН ,
тим паче,що п. 19.6 ДБН немає ніякого відношення до обов'язку попереднього
обстеження об"єкта на предмет його готовності для провадження робіт.(ас.
17т.З)

Таким чином,
відповідач безпідставно посилався у наказі №52 про недбале ставлення ОСОБА_1 як
начальника монтажного участка до своїх службових обов*язків при встановленні
лічильника газу за адресою Гоголя буд.10 кв.2 за місцем мешкання ОСОБА_2 і він
підлягає скасуванню в частині покладення саме на ОСОБА_1 дисціплінарної
відповідальності в вигляді догани, бо безпосередньо має відношення до
дисциплінарної відповідальності двох інших осіб.

Розглядаючи
питання про видання наказу № 100 від 22 травня 2006 року, (а.с.65 т.1) то даний
наказ являється неконкретним, з посиланням на загальні вислови. Він не містить
ні дат, ні і безпосередніх посилань, що саме порушено позивачем ОСОБА_1згідно
тверджень відповідача (адрес, сум недостачі). В основі наказу вказаний акт
перевірки невідомо від якої дати взагалі. Сам цей акт суду не наданий взагалі
по день розгляду справи по його суті. Наданий в судове засідання акт від 25.04.
2006 року (а.с.66, 67 т.1) про проведення інвентаризації формально, на погляд
відповідача, це дозволяє накладення дисциплінарного стягнення В зв*язку з цим
згідно до даних протоколу від 10.10.2006 року засідання виїздної комісії в
складі представників адміністрації ВАТ" Донецькоблгаз" і обкому
профсоюзу працівників газових господарств з виступу ОСОБА_3 видно, що виявлені
ці порушення саме 17.04. 2006 року, а оскільки наказ видано 22 травня 2006
року, то наказ видано за спливом місячного строку, передбаченого КЗпП України
про накладення дисціплінарних стягнень, що незаконно, бо виданий він 22 травня
2006 року, а порушення виявлені 17.04.2006 року.

Розглядаючи
безпосередньо окремі пункти виданого наказу № 100 від 22.05. 2006 року в п.1
йдеться мова про виконання газонебезпечних робіт без нарядів допусків. Оскільки
із змісту наказу не можна побачити, за які саме дати та адреси це зроблено, але
оскільки по справі є акт інвентаризації від 25.04. 2006 року, де в п. 2
приведені адреси виконання робіт монтажних за адресами, це адреси за фактами
07.07.2005року АДРЕСА_4, 30.08.2005року АДРЕСА_3, 04.08.2005року АДРЕСА_2,
08.09.2005 року АДРЕСА_5, 03.03.2005 року АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7, 08.09.2005 року
АДРЕСА_1 - не можуть слугувати предметом розгляду, бо адміністрація не мала
права застосовувати дисциплінарне стягнення, бо пройшлов строк накладення
дисціплінарного стягнення у відповідності до вимог ст. 148 ч.2 КЗпП України.

За фактами від
27 .03.06 вул. АДРЕСА_7, 27.03.06 АДРЕСА_8, 23.03.06р. АДРЕСА_7 дисциплінарне
стягнення не може бути покладене, бо в цей час ОСОБА_1 знаходився на
лікарняному, що підтверджується довідкою відповідача на а.с.129 т.1.

Крім того, відповідачем не надано доказів по останнім
адресам, з яких би було б видно, які саме роботи проводилися, чи є, чи нема і
чи повинний він бути саме для цієї роботи. Це важливо з того погляду, що
відповідачем наводилися приклади неналежного ставлення до роботи з боку
ОСОБА_1, які були оглянуті в судовому засіданні за адресами АДРЕСА_9,
АДРЕСА_10, АДРЕСА_3. Ці матеріали підтверджують, що проводився первинний
монтаж, на який виписується наряд на вогневі роботи. Але цей наряд не
реєструється в журналі на газонебезпечні роботи. Крім вказівки про відсутність
наряду допуску в п.2 є звинувачення ОСОБА_1 про виконання робіт сторонніми
особами. Допитаний в судовому засідані свідок ОСОБА_7, який суду пояснив, що
його бригадою

4

виконувались роботи за адресами
АДРЕСА_11; АДРЕСА_7; АДРЕСА_12 і АДРЕСА_13; АДРЕСА_14, АДРЕСА_15; АДРЕСА_7

Згідно до п. п.
2 і 3 наказу від 22.05. 2006 року з вини ОСОБА_1 мало місце заниження
натурального та вартістного виразів робіт, які виставляються заказникам для
оплати та відсутність фактично витрачених матеріалів за конкретними
адресами.Хоча наказ не містить якихось конкретних посилань, слід мати на увазі,
що відповідач мав на увазі адреси клієнтів, що вказані в п. З акту
інвентаризації від 25. 04. 2006 року, але весь цей список стосується часу, коли
позивач знаходився або на лікарняному або у відпустці., що підтверджується
довідками на а.с.129, де видно що з 29.12.05г. по 14.01.06 г. ОСОБА_1
знаходився у відпустці і в період відпустки з 3.01.01. по 23.01.06 знаходився
на лікарняному і до роботи приступив 6 лютого 2006 года.

Посилання
адміністрації як на провину виконання робіт з порушеннями в п. п. 2 і З містить
також АДРЕСА_16 - т.2 а.с.158-166; 03.02. 2006 р., АДРЕСА_11 -т.2 л.д. 210-217,
25.01.06г., АДРЕСА_12- т.2 а.с.150-157; 30.01.06р. АДРЕСА_17 -т.2 а.с.180-194 -
3.02.06р, АДРЕСА_18 - а.с.135-141-19.01.Оброку, АДРЕСА_19 не предоставлені, але
на а.с.70 в т.1 в наявності пояснювальна записка ОСОБА_8, з якої видно, що всі
адреси, які перечислені в пункті З від 25.04. 2006 року виконувались особисто
ним у вихідні дні, як і адреса по АДРЕСА_20(а.с.38 т.1) від 08.09. невідомо
якого року, але пояснювальну записку ОСОБА_8 писав 27 квітня 2004 року, то ця
дата стосується 2005 року, тому притягти до дисціплінарної відповідальності в
квітні і травні 2006 року за спливом строків неможливо. Крім того, надані
матеріали на вказаних аркушах справи по цим адресам і записи в журналі за ці
дні свідчать, що працював тоді ОСОБА_8, а не ОСОБА_1 і на нього не може бути
покладена дисціплінарна відповідальність з цього приводу з-за відсутності вини.

Матеріали по 2
списку цього пункту від 25.04. 2006 года відповідачем до суду не надавались,
окрім адреси АДРЕСА_21, де проводилася реконструкція. В противагу суду надані
матеріали по АДРЕСА_22, АДРЕСА_24, АДРЕСА_23, АДРЕСА_25 , які взагалі не
являються предметом розгляду, бо ні в наказі, ні в акті, ні на одній технічній
раді мова про це не йшла, вказана обставина свідчить про намагання
адміністрації довести провину ОСОБА_1 в будь якій формі. В останньому пункті
наказу вказано, що ОСОБА_1 порушував порядок списання матеріальних цінностей з
посиланням на п.п. 1.1 і 1.2 акту інвентаризації від 25.04. 2006 року.Свідок
ОСОБА_9 в судовому засіданні вказувала, що на участку монтажу і газифікації
нема інших осіб, з якими б укладались договори про повну матеріальну
відповідальність, тому за час лікарняного і відпустки (кінець грудня по 6
лютого 2006 року включно) матеріальні цінності нікому не передавались і знов не
приймалися ОСОБА_1,тому в наказі відповідачем вказано, що газові лічильники
числяться по бухгалтерському обліку, а чи були вони за ОСОБА_1, не доведено,
вказано, що 2 лічильника були списані у встановленному порядку, тобто
встановлена їх нестача. З п 1.2 не можна встановити, скільки і коли труб було у
ОСОБА_1, скільки є у наявності, зате зразу вказана нестача. Реагування ж
наказом по факту нестачі адміністрацією не проводилося. Крім того, існує
встановлений статтями КЗпП України порядок вирішення спорів, повязаних з
можливою матеріальною шкодою завданою підприємству.

При виданні наказів про дисциплінарне стягнення власником
бо уповноваженою особою мають дотримуватися вимоги ст.149 КЗпП України, де
вказано про обов"язок власника або уповноваженої особи отримати від
працівника пояснення. Замість цього наданий акт від 6 жовтня 2006 року, що
ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснення, але дати пояснення він не міг, бо не був
ознайомлений ні з одним з документів, що були предметом розгляду, в той час з
актом від 31 серпня 2006 року його таки ознайомили, він дав пояснення власним
написом на тексті цього акту, що знаходиться в матеріалах справи. Цю обставину,
що йому не надавались документи для ознайомлення не заперечували представник
відповідача і голова профспілки ОСОБА_2. 6 жовтня 2006 року ОСОБА_1 А.П
повернувся з відпустки та подав заяву про надання йому документів по технічній
раді віж 7 вересня 2006 року, та надали йому один тільки протокол цього
засідання ради та він отримав його копію. З пояснення відповідача вбачається,
що позивач інших документів не просив, що позбавило його можливості надати
належні пояснення з цього приводу.

5

Хоча, в них,
мабуть, ніхто не мав ніякої необхідності, крім ОСОБА_1,чиє право було відмовою
порушено, бо ще 7 вересня 2006 року керівник підприємства виказав пріоритетну
думку про неможливість подальшої роботи ОСОБА_1 на цій роботі.На слідуючий день
ОСОБА_1 пішов у відпустку, а по виходу з неї 6.10. 2006 року адміністрація
звернулася з поданням про його звільнення. Оскільки сам привід про неправильне
ведення журналів і неведення їх, необхідність вести ці журнали, ким і коли
введено вести ці журнали, здалося і самому відповідачу незначущим, тому в
поданні фігурують в додаток 4 скарги громадян, подані в один день. З цими
скаргами його не знайомлять, пояснень він не дає, також в поданні вказано 7
адрес, де роботи проводилися сторонніми організаціями, по них також не
проводилося попереднє обговорення, хто і від кого приймав документацію по цих
адресам не вказано і невідомо, як невідомо, в чому вина ОСОБА_1 з цього
приводу.. Коли ОСОБА_1 не було на роботі, був у відпустці.. В його інструкції
нема пункта . який би зобовязував ОСОБА_1 вести журнал реєстрації на виконання
монтажних робіт і невідкладних заявок на ці роботи. В судовому засіданні
ОСОБА_1 пояснював, що робота монтажного участка була об"ємною, участок був
перевантажений як своєю безпосередньою роботою, так і необхідністю робити
технічну роботу майстра, секретаря, які фактично були покладені на ОСОБА_1. Про
необхідність реорганізувати, поліпшити роботу шляхом укомплектування участка
майстром керівництво ОСОБА_1 просив неодноразово, про це вказував і технічний
інспектор Базюк при перевірках, що також підтверджується заходами, що розробила
адміністрація, маючи намір в даний час укомплектувати участок майстром і
вказала про це в першому пункті цих заходів. Ці обставини розцінюються судом як
поважні, оскільки звільнення за ст.40 п.3 КЗпП України може мати місце при
невиконанні своїх обов'язків без поважних причин, то приведені вище обставини
суд розцінює як поважні і підстав для звільнення ОСОБА_1 за вказаною ст.40 ч.3
КЗпП України нема, дисциплінарні стягнення на нього покладені незаконно і
підлягають скасуванню в зв*язку з безпідставністю.

У відповідності
до ст.40 п.3 КЗпП
України "Розірвання трудового договору з ініциативи власника або
уповноваженого ним органу " трудовий договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності
можуть бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках
- систематичного невиконання прцівником без поважних причин обов"язків,
покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисціплінарного чи
громадського стягнення.

Таким чином, в
звя"зку з відсутністю системи накладених на позивача дисціплінарних
стягнень, незаконнстю покладення стягнення за наказом № 52 за чужу провину, за
наказом № 100 як виданого з порушенням норм КЗпП в частині строків стягнення і
самих підстав для такого стягнення, порушення права позивача на працю,суд
вважає за необхідне відмінити вказані дисциплінарні стягнення як незаконні,
поновивши строк для звернення для їх скасування з поважної причини. Посилання
відповідача про застосування до ОСОБА_1 пониження розміру КТУ в якості
дисциплінарного стягнення на увагу не заслуговує, бо стосується оплати праці і
діючим КЗп П України в ст. 147 за порушення трудової дисціпліни до працівника
може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана і
звільнення, такий захід стягнення за порушення трудової дисціпліни як зниження
розміру КТУ законодавцем не передбачений.

Згідно до
довідки заробіток ОСОБА_1 (а.с.31) за останні два місяці перед його звільненням
складає 80грн. 67коп. за день, з дня звільнення 09.10. 2006 року по день
постановлення рішення час вимушеного прогулу становить 127 робочих днів, то на
його користь з відповідача слід стягнути 10245грн. 09коп. його середнього
заробітку, допустивши негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати в розмірі заробітку за один місяць (з
вирахуванням податків).

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення завданої моральної шкоди, суд виходить з
того, що ОСОБА_1 були завдані моральні страждання незаконним звільненням перед
завершенням трудового шляху, в зв"язку з чим погіршилось його
здоров"я та він перебував на лікарняному листку з непрацездатності. З
урахуванням обставин справи, перенесених
моральних   страждань,   суд
вважає,   шо   на
його   користь   у

6

відповідності до вимог ст.237-1 КЗпП України, виходячи з
принципу виваженості і розумності слід стягнути 2000грн. моральної шкоди, а в
іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 232,233, 235, 237-1 КЗпП України,
постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року "
Про практику розгляду судами трудових спорів", ст. ст. 5,6.10. 107,208,218
ЩІК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, скасуванні наказів про накладення
дисціплінарних стягнень - задовільнити. Поновити строк на звернення до суду про
оскарження наказів про накладення дисціплінарних стягнень з поважних
причин.Накази по Артемівському УГГ про накладення дисціплінарних стягнень на
ОСОБА_1 № 100 від 22.травня 2006 року скасувати повністю,наказ № 52 від 16
березня 2006 року про накладення дисціплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді
догани скасувати саме відносно нього, в іншій частині про покладення догани на
інших осіб залишити без змін;

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника участка
монтажу та газифікації Артемівського управління по газопостачанню і газифікації
відкритого акціонерного товариства з газопостачання і газифікації
"Донецькоблгаз", допустивши негайне виконання рішення в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника участка монтажу та стягнення заробітної
плати за один місяць в розмірі 1635грн. (з утриманням податків).

Стягнути з Артемівського УГГ ВАТ
"Донецькоблгаз" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 9 жовтня 2006 року по 6 квітня 2007 року включно за 127
робочих днів в сумі 10245грн. 09коп.( десять тисяч двісті сорок п"ять
гривень 09 коп.), судовий збір в сумі 51грн. на користь держави і 30грн. за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовільнити
частково, стягнути на користь позивача з Артемівського УГГ ВАТ
"Донецькоблгаз" 2000грн. моральної шкоди і 8грн. 50 коп. судового
збору на користь держави, а в іншій частині даного позову про стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.