Справа-22-2 1 72-2007 р.                                           Головуючий у 1 інстанції: Чапланова О.М.
Категорія: 21                                                            __________ Доповідач: Кіянова С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 березня 2007 року                               Апеляційний суд
Донецької області

в складі:
головуючого - судді                              Новодворської О.І.

суддів                                                     Кіянової
СВ., Сукманової
Н.В.

при секретарі                                         Писаревій
Ю.Г.

за участю позивача                              ОСОБА_1

та представника відповідача                ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Торезі на рішення Торезького міського суду від 05 грудня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Торезі
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Торезького міського суду від 5.12.2006
року вказаний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача
у відшкодування моральної шкоди стягнуто 25000
грн. При цьому суд виходив з того, що позивач працював на підприємствах
вугільної промисловості у шкідливих і небезпечних умовах, внаслідок чого
отримав професійне захворювання -хронічна попереко-крижова радікулопатія і
висновком МСЕК від 24.04.2003
року йому було вперше встановлено 40%
втрати професійної працездатності за вказаним професійним захворюванням.
Він відчуває фізичні страждання, змінилися умови його життя, його було
звільнено з роботи за станом здоров"я, він тривалий час змушений проходити
лікування в зв"язку з погіршенням стану здоров'я , чим спричинено
моральну шкоду.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати судове рішення і в позові позивачу
відмовити, оскільки судом першої інстанції були порушені норми матеріального та
процесуального права, не враховано, що відповідно до ст.77 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006
рік" вказані виплати зупинено, позивачем не надано доказів спричинення
моральної шкоди, висновок МСЕК з цього приводу відсутній, не притягнуто до
участі у справі в якості належного відповідача підприємство, на якому позивач
отримав ушкодження здоров'я, позивачем пропущено строк для звернення до суду з
вказаним позовом в порушення ст.233 КЗпП України.

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її задовольнити

Позивач
заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

При розгляді
справи суд 1 інстанції
встановив, що позивач працював на підприємствах вугільної промисловості у
шкідливих і небезпечних умовах, внаслідок чого отримав професійне захворювання
-хронічна попереко-крижова радікулопатія і висновком МСЕК від 24.04.2003 року йому було
вперше встановлено 40% втрати
професійної працездатності за вказаним професійним захворюванням, висновком МСЕК
від 15.06.2006 року
йому встановлено 50% втрати
професійної працездатності за тим же професійним захворюванням безстроково і
надано 3 група
інвалідності. Він відчуває фізичні страждання, змінилися умови його життя, його
було звільнено з роботи за станом здоров"я, він тривалий час змушений
проходити лікування в зв"язку з погіршенням стану здоров'я , чим спричинено
моральну шкоду.

При таких
обставинах, суд дійшов до обгрунтованного висновку, що позивач має права на
відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на підставі ст.28 Закону
України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що заподіяли
втрату працездатності" від 23.09.1999
року. Моральна

2

шкода була спричинена позивачу
частковою втратою працездатності, тім, що він постійно відчуває фізичний біль,
його було звільнено з роботи за станом здоров'я, стан його здоров'я
погіршується, змінилися умови його життя.

В даному
конкретному випадку ОСОБА_1 дійсно несе фізичні страждання і розмір моральної
шкоди встановлений судом 1
інстанції, з
урахуванням характеру і наслідків професійного захворювання, того, що часткову
втрату професійної працездатності йому встановлено безстроково, він змушений
проходити лікування, його було звільнено з роботи за станом здоров'я,
відповідає нормам матеріального і процесуального права та не порушує принцип
справедливості і розумності згідно вимог ст.41 Міжнародної Конвенції про захист
прав людини та основних свобод. При цьому судом враховано, що відповідно до
роз"яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року №4 розмір моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються
характер та тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої
травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих
і виробничих стосунках. Встановлений судом 1 інстанції розмір відшкодування моральної шкоди позивачу
не перевищує меж, встановлених п.З ст.34 вказаного Закону і заявлених вимог,
відповідає характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань. При
цьому суд із засад розумності, виваженості і справедливості вважає такий розмір
відшкодування моральної шкоди справедливим

Доводи
відповідача про те, що Законом України "Гїро державний бюджет на 2006 рік"
вказані виплати зупинено, суд не може прийняти до уваги, оскільки вказаний
закон не має зворотної сили і не може розповсюджуватися на правовідносини, які
виникли до набрання ним чинності, як в даному випадку : право на
відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення стійкої
втрати професійної працездатності, тобто з 24.04.2003 року.

Доводи
відповідача про те, що відсутній висновок МСЕК на підтвердження заподіяної
моральної шкоди, суд також не може прийняти до уваги, оскільки вказаний
висновок є нічим іншим як одне з доказів спричинення такої шкоди. Крім того, з
моменту введення в дію вказаного закону саме на Фонд покладаються
обов"язки щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди (ст.1
вказаного Закону)

Інші доводи апеляційної
скарги відповідача також не ґрунтуються на законі і не спростовують висновків
суду.

Визнаючи розмір
моральної шкоди, суд виходив із ступеня і глибини моральних страждань позивача
та розміру втрати працездатності.

Рішення суду
відповідає вимогам ст.ст. 21,
28, 34 Закону України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року з
наступними змінами та постановлено з урахуванням положень Рішення
Конституційного Суду України №
1-92004 р. від 27.01.2004
року

При встановлені
фактів і постановлені рішення судом 1
інстанції не порушено норм процесуального права та правильно застосовані
норми матеріального права, тому підстав для скасування рішення суду не має.

Відповідно до
ч.І ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307
ч. 1 п. 1, 308 ч. 1, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Торезі
відхилити.

Рішення Торезького міського суду від 5 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: