Справа № 2-4131/2007 рік
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
29 жовтня  2007 року
Ялтинський міський суд Автономної Республіки
судді  - Романенка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ялта цивільну
справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-я особа: Ялтинська міська рада,
про визнання договору дійсним та визнання права власності,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати договір
купівлі-продажу 14 частки сараю  літера
«Г», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений 29.08.2007 року між нею та
ОСОБА_2 дійсним та  визнати за нею право
власності на зазначений сарай.
Вимоги мотивовані тим, що відповідачу на праві власності належить квартира
АДРЕСА_2, належністю цій квартирі також є 14 частина сараю літера «Г», який
розташований на при будинковій території зазначеного будинку. 29 серпня 2007
року  ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 зазначений
сторонами виконані, однак від явки до нотаріуса ухиляється.
Представник відповідача позов визнав та пояснив, що ОСОБА_2 проживає в РФ,
тому з'явитися в судове засідання позбавлена можливості, разом з тим пояснив,
що ОСОБА_2 уклала з позивачем угоду в письмовій формі і вважає, що оформленням
повинна займатися позивач.
Представник 3-ї особи Ялтинської міської ради заперечував проти позову з
тих підстав, що представлений позивачем договір не є договором купівлі-продажу,
відповідачу відповідно до договору дарування на праві власності не перейшов
зазначений сарай, крім того, Ялтинська міська рада не надавала згоди на
використання земельної ділянки під спірним сараєм.
Вислухавши сторони, їх представників, 3-ю сторону, вивчивши матеріали
справи, незважаючи на визнання представником відповідача позову, суд вважає, що
позов не підлягає  задоволенню з
Згідно зі ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд вважає, що законних підстав для задоволення позову не має виходячи з
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі -продажу
реєстровий №3846 від 08 листопада 2005 року є власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 відповідно до договору дарування р.№5-2047 від 22
листопада 2002 року є власником квартири АДРЕСА_2. Згідно технічного паспорту
до зазначеної квартири відноситься також ¼ частка літера
29 серпня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою договір у письмовій
формі, відповідно до якого  ОСОБА_2
безстроково користуватися належною їй ¼ часткою сараю
літера «Г» за своєю метою та дозволила оформити ОСОБА_1 право на сарай
Позивач в судовому засіданні наполягає на тому, що зазначений договір є
договором купівлі-продажу сараю, від нотаріального посвідчення якого відповідач
ухиляється, всі умови договору виконані в повному обсязі.
Згідно зі  ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а так само моральним засадам суспільства (ч.1); особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності
(ч.2);  волевиявлення участника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має
вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4);
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних
Суд відповідно до ст.220 ЦК України може визнати договір дійсним і таким
чином компенсувати нотаріальне посвідчення договору в випадку якщо сторони
домовились  про усі важливі умови
договору, що підтверджується письмовими доказами, якщо умови договору виконані
повністю або частково і якщо одна із сторін ухиляється від нотаріального
Однак зазначене правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було
досягнуто домовленості відносно усіх важливих
умов договору або відсутній письмовий доказ того, що така умова мала
місце. Крім того, необхідно щоб був встановлений факт ухилення сторони від
нотаріального посвідчення.
Судом встановлено, що представлений суду договір від 29 серпня 2007 року не
є договором купівлі-продажу сараю.
Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона
передає другій стороні майно у власність, в відповідно до договору
представленому позивачем сарай переданий ОСОБА_1 в безстрокове користування, а
не у власність і наданий дозвіл на оформлення права на сарай документально,
однак не зазначено яке саме право: право користування чи право власності, зі
змісту договору вбачається що право користування.
Зазначені обставини та аналіз договору
не дає можливості суду зробити висновок про  укладення сторонами договору купівлі-продажу
такого висновку суд прийшов дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності.
Також суду не доведений факт ухилення відповідача від посвідчення договору
через нотаріальну контору.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до правоустановчих документів
представлених суду,  ОСОБА_2 на праві
власності відповідно до договору дарування
належить квартира №6, загальною площею 32,3 кв.м, у тому числі 17,2
частина літера «Г» в договорі відсутня. Посилання
позивача на  технічний паспорт на
квартиру №6, як на доказ права власності ОСОБА_2 на ¼ сарая літера «Г»,  суд до уваги не
приймає, оскільки зазначений документ не є правоустановчим документом,
підтверджуючим право власності на майно.
Відповідно до технічного паспорту ¼ частина сараю
літер «Г» є належною до квартири спорудою, необхідною для обслуговування
зазначеної квартири і окремій продажі від квартири не підлягає.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог,
з'ясувавши  усі обставини справи, на які
сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень суд вважає вимоги
необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.655, 203, 220 ЦК України,
ст.ст.60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,
ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2, 3-я
особа: Ялтинська міська рада,  про
визнання договору дійсним та визнання права власності -  відмовити.
Рішення
може бути  оскаржене  в апеляційному порядку до  Апеляційного
суду  АР Крим  через
Ялтинський  міський  суд шляхом подачі в  десятиденний строк  з
дня  проголошення  рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього  протягом  двадцяти днів апеляційної скарги.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку представлення заяви
про апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була
представлена.

Суддя: