Справа
22-2884/2007 р.                                                                Головуючий
Категорія 21        Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем     України

22 березня     2007
р.                                                                         м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі :

Головуючого: судді Голубинського A.M.

Суддів Прокопчук Л.М., Жданової B.C.

При секретарі Селіні Є.В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Жданівка на
рішення Совєтського районного суду м. Макіївка від 25 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Жданівка    про відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ: У
грудні 2006 року
позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись
на те, що під час роботи на вугільному підприємстві 1 грудня 2004 року отримала
виробничу травму. Висновком МСЕК від 24.10.2006
року була визнаний інвалідом 3
групи з втратою професійної працездатності 40% безстроково у зв'язку з трудовим каліцтвом. Втрата
здоров'я спричиняє їй моральну шкоду. Просила стягнути на її користь на відшкодування
моральної шкоди 20000 грн.

Рішенням
Совєтського районного суду м. Макіївка від 25 грудня 2006
року позов задоволений, на користь позивача з відповідача стягнуто на
відшкодування моральної шкоди 20000
грн. Судом першої інстанції при розгляді спору встановлено, що під час
виконання роботи з позивачкою стався нещасний випадок, про що складено акт
форми Н-1 від 04.12.2004
р. Висновком МСЕК від 24.10.2006
р. їй вперше встановлена втрата працездатності 40% у зв'язку з
трудовим каліцтвом та третя група інвалідності безстроково. Втрата
працездатності спричиняє позивачу моральну шкоду

Відповідач
приніс апеляційну скаргу на вказане рішення. Посилається на те, що рішення суду
не відповідає нормам матеріального права, оскільки Законом України "Про
Державний бюджет України на 2006
рік" призупинено дію статей Закону „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон) , що регулюють
право на відшкодування моральної шкоди. Судом не встановлено факту заподіяння
моральної шкоди, оскільки висновок МСЕК про встановлення зазначеного факту
відсутній. Вважає, що стягнена судом сума необгрунтовано зависока, оскільки
позивач отримав одноразову допомогу, отримує щомісячні платежі. Вважає, що
відділення Фонду не є належним відповідачем по справі, що позивач пропустив
строк позовної давності. Просив рішення суду скасувати, в задоволенні позову
відмовити.

Представник
відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної
скарги, просив її задовольнити.

Позивачка та її
представник просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без
змін.

2

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відповідача, позивачку та її представника,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід
частково задовольнити, а рішення суду змінити з таких підстав.

Відповідно до
ч.І ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи
позов, суд правильно встановив обставини справи, прийшов до висновку про те, що
позивачка має право на відшкодування моральної шкоди. При цьому виходив з того,
що актом розслідування від 04.12.2004
року підтверджено факт нещасного випадку, що стався з позивачкою 01.12.2004 р. (а.с. 12-13). У зв'язку з
нещасним випадком позивачці висновком МСЕК від 24.10.2006 р. вперше встановлена втрата працездатності 40% та третя група
інвалідності (а.с. 14). Втрата
здоров'я спричиняє позивачці моральні страждання, оскільки вона переносить
фізичний біль, лікується, чим порушені її життєві зв'язки (а.с. 21-40). Зазначені
обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано
доказів заподіяння моральної шкоди.

В п. 4.1 рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
р. № 1-9/2004 р.
зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків незалежно від ступеня страти професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений
висновком МСЕК.

Довід
апеляційної скарги про те, що факт отримання моральної шкоди не підтверджений
висновком МСЕК не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до вимог ч.З ст. 34 Закону такий
висновок необхідний у випадках, коли не настала втрата професійної
працездатності.

Відшкодування
моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно від відшкодування
майнової втрати передбачено ст. 1
Закону і є одним із засобів захисту особистих немайнових прав працівника.
Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим, як це передбачено підпунктом
„є" пункту 1 частини
першої статті 21, частиною
третьою статті 28 Закону,
покладена на відповідача.

Доводи скарги
про те, що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, оскільки дія
статей Закону, що передбачають право на відшкодування моральної шкоди,
призупинена, не заслуговують на увагу, тому що право позивача на відшкодування
моральної шкоди виникло до 1.01.2006
р. Відповідно до ст. 5
ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Позивач та
відповідач не перебувають між собою в трудових відносинах, тому строк позовної
давності три місяця, який передбачено ст. 233
КЗпП України на правовідносини, що виникли між сторонами по відшкодуванню
моральної шкоди, не поширюється. Відповідно до п.З ч.І ст. 268 ЦК України позовна
давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю, тому довід апеляційної скарги про те, що
позивачем пропущено строк позовної давності є безпідставним.

Разом з тим, розмір суми на відшкодування моральної шкоди
судом  визначено без урахування глибини
фізичних та душевних страждань позивача, засад розумності, виваженості та
справедливості. З зазначених підстав апеляційний суд вважає не необхідне
рішення суду змінити, стягнувши на користь позивача на відшкодування моральної
шкоди 12000 грн.
Керуючись ст.ст. 307,
309,   316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Жданівка задовольнити частково.

Рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки від 25 грудня 2006
року змінити, стягнувши з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України м. Жданівка на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 12000 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, касаційна скарга на нього

може бути подана до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної

сили.            Головуючий                                                     Судді