Справа № 2-171
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20
квітня 2007 року                                                                                   м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді                                                                           Бердан
Н.В.

при
секретарі                                                                             Слободян
Т.Я.

з участю
позивача                                                                             ОСОБА_1.

представника
відповідача                                                                           Кобзана
P.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ВАТ „Калуський завод будівельних машин" про визнання нечинними актів про
нещасний випадок на виробництві від 08.08.2003 року, 28.09.2004 року,
10.02.2005 року та відповідних наказів про створення комісії для розслідування
нещасного випадку, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

що
позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З
відповідачем перебуває в трудових відносинах. 06.08.2003 року під час ремонту
верстату на території ВАТ „Калуський завод будівельних машин" стався
нещасний випадок, в результаті якого позивачу завдано тілесні ушкодження.
Комісією розслідування нещасного випадку неодноразово складались акти про вказаний
нещасний випадок форми Н-1 і акти розслідування нещасних випадків форми Н-5.
Про неправильність написання актів форми Н-1, Н-5 та неотримання відповіді на
його звернення від 20.11.2003року із відповідною скаргою позивач звернувся в
комісію по трудових спорах ВАТ „Калуський завод будівельних машин".
Комісія вирішила зобов'язати голову комісії по розслідуванню нещасних випадків
внести зміни в акт Н-1 від лютого 2005 року і написати в п.9 в графі
перебування в стані алкогольного сп'яніння слово „Ні" згідно довідки
медичного закладу. А також у зв'язку з тим, що в лютому 2005 року було
проведено нове розслідування нещасного випадку комісією встановлено, що акт Н-1
і Н-5 від серпня 2003 року і акт Н-1 і Н-5 від вересня 2004 року вважати
такими, що втратили чинність. Однак рішення комісії по трудових спорах
відповідач не виконує. Окрім того в п.10 акту про нещасний випадок форми Н-1
від 09.02.2005 року вказано, що позивач приступив до виконання ремонтних робіт
на довбальному верстаті, не здійснивши ряду підготовчих робіт. З цим висновком
ОСОБА_1 також не згідний, оскільки такі дії при підготовці до ремонту в його
обов'язки не входять.

Через
втрату працездатності згідно виписки з протоколу ЛКК №3793 від 20.10.2006р. в
зв'язку із погіршенням стану здоров'я позивача рекомендовано звільнити до
проходження МСЕК з роботи, яка пов'язана з нестійкими деталями, вузлами,
гострими та обертовими механізмами, де необхідна відповідна сила і чутливість
організму, реакція тощо, однак відповідачі цього не робить. Вважає, що стаття б
Закону України „Про охорону праці" передбачає обов'язок власника перевести
його на легшу роботу згідно із медичним висновком ЛКК, встановити пільгові
умови та режим праці.

Окрім того, вважає, що відповідачем йому спричинена
моральна шкода, яка виявилась у моральних стражданнях та переживаннях через
порушення його прав під час складення актів про нещасний випадок форми Н-1 та
Н-5, адже вони складалися з перекрученими відносно стану сп'яніння позивача та
його вини в нещасному випадку. Відповідач ігнорує рекомендації ЛКК і не надає
належні полегшені умови праці. Моральну шкоду оцінює в 24000 грн. Просить
поновити термін звернення до суду з позовом в зв'язку з тим, що часто хворіє і
змушений проходити лікування. Також просить суд зобов'язати відповідача внести
зміни до акту №2 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від
09.02.2005р., а саме виключити з графи 10 слова „ОСОБА_1, слюсар-ремонтник ВАТ
„Калуський завод будівельних машин" приступив до виконання ремонтних робіт
на довбальному верстаті, не здійснивши підготовчих робіт, зокрема - невидалення
запобіжників з електромережі, яка живить електродвигун верстата та відсутність
вивішених на пусковій апаратурі попереджувальних знаків - порушення п.23
інструкції по охороні праці №57; незняття клинових ременів приводу довбального
верстата-порушення п.24 інструкції охорони праці". Зобов'язати відповідача
створити йому належні умови праці, що передбачені медичними рекомендаціями та
встановити пільгові умови та режим праці. Стягнути з відповідача в його користь
24000 грн. моральної шкоди. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінив, про
що подав заяви /а.с.24, 32/ та просить визнати нечинними акти про нещасний
випадок на виробництві від 8 серпня 2003 року, від 28 вересня 2004 року, від 10
лютого 2005 року, а також відповідні накази про створення комісій для
розслідування нещасного випадку і зобов'язати відповідача скласти нові акти про
нещасний випадок на виробництві форми Н-1 та про розслідування нещасного випадку
на виробництві форми Н-5, що стався б серпня 2003року. В усній формі ствердив,
що також підтримує позовну вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди
в сумі 24 тис. грн.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що 06.08.2003
року з слюсарем ремонтником ОСОБА_1 стався нещасний випадок. Тому 06.08.2003
року було видано наказ за №88 „Про створення комісії по розслідуванню нещасного
випадку". У відповідності до даного наказу комісія провела вивчення всіх матеріалів
по нещасному випадку, провела опитування свідків та склала акт Н-1 і акт Н-5.
Позивачу дані акти були вручені після його виходу з лікувального закладу. В
зв'язку з тим, що він був незадоволений результатами розслідування нещасного
випадку, писав скарги, то було призначене перерозслідування в 2004 та в 2005 pp. Однак із
останніми актами позивач також не згідний. З цього приводу 11.10.2005 р.
засідала комісія по трудових спорах, де частково задовольнила його вимоги, але
06.03.2007 року визнала це рішення таким, що втратило чинність.

Комісія
з розслідування нещасного випадку не могла погодитись з вимогами ОСОБА_1, і в
акті Н-1 за 2005 р. щодо його перебування в стані алкогольного сп'яніння
зазначила „не встановлювався", так як в довідці отриманій з лікувального
закладу взагалі щодо стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 нічого не було
вказано. Адміністрація заводу і комісія знали, що ОСОБА_1 був тверезий і в
попередніх актах про це було зазначено. Даний висновок скаргами спровокував сам
позивач і вони при перерозслідуванні старалися спиратися на письмові документи,
якого з цього приводу не було, тому зазначили „Не встановлювалось". Для
позивача це не потягло ніяких наслідків, оскільки йому виплатили в повному
обсязі одноразову допомогу та щомісячні нарахування. Також оплатили його
лікування в різних медичних установах. Не погоджувався позивач з діагнозом,
зазначеним в п. 9 акту форми   Н-1.   Однак
даний  діагноз  було
занесено  з  довідки
лікувального

закладу, а саме
повідомлення №16 від 07.08.2003 року. Що стосується пункту причин нещасного
випадку, то також немає підстав стверджувати, що вони вказані не так, оскільки
це підтвердилося під час розслідування та винна особа засуджена вироком суду.
Виходячи з цього вважає, що відповідач зробив все для розлідування нещасного
випадку і не спричинив позивачу будь якої моральної шкоди. Тому просить суд в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Суд, в межах заявлених вимог позивача, дослідивши надані
сторонами докази та заслухавши сторін, свідка ОСОБА_2., вважає, що позовні
вимоги є частково обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення
виходячи з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Порядок розслідування
нещасних випадків на виробництві регулювався на   час нещасного випадку   постановою Кабінету Міністрів України від
21.08.2001 року №1094 про затвердження „Положення про порядок розслідування та
ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на
виробництві".

В судовому засіданні з'ясовано, що 06.08.2003 року з
слюсарем ремонтником ВАТ „Калуський завод будівельних машин" стався
нещасний випадок пов'язаний з виробництвом. У зв'язку із цим 06.08.2003 року
було видано наказ за №88 „Про створення комісії по розслідуванню нещасного
випадку" /а.с.69/, що відповідає вимогам п. 16 та п. 17 Положення щодо
строку утворення та складу комісії. Аналогічні накази були видані головою
правління заводу для перерозслідування нещасного випадку /а.с. 49,70/.

У відповідності до п. 19 Положення в 2003 р. комісія
склала акт розлідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт за формою Н-1
/а.с.13-14,58-61/. Аналогічні акти були складені при перерозлідуванні нещасних
випадків в 2004 та 2005 pp.
/a.c. 50-57,62-65/

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що 06.08.2003 року з
слюсарем ремонтником ВАТ „Калуський завод будівельних машин" стався
нещасний випадок пов'язаний з виробництвом. На підставі наказу голови правління
вона була призначена головою комісії. В усіх випадках при розлідуванні та
перерозлідуванні даного нещасного випадку комісія брала пояснення у очевидців
випадку, а потім і додаткові пояснення. Комісія похвилинно відтворила всі події
які відбулися при нещасному випадку. Акт розслідування ОСОБА_1 отримав після припинення
лікування. Однак з ним не погоджувався, писав скарги у різні інстанції що
привело до нових пере розслідувань в 2004 та в 2005 pp. Він не
погоджувався з діагнозом зазначеним у акті, який не міг бути змінений в зв'язку
з тим, що даний діагноз записаний в акті на підставі довідки виданої
лікувальним закладом. Також не погоджувався з п. 10 акту де зазначені особи,
які допустили порушення законодавства про охорону праці, зокрема все що
стосується ОСОБА_1 Однак його заперечення спростовується вироком суду відносно
ОСОБА_3. - начальника електромеханічного цеху заводу, поясненнями очевидців та
посадовими інструкціями, що є в матералах розслідування. Що стосується
останнього акту від 2005 року то в ньому в п. 9 в графі перебування потерпілого
в стані алкогольного сп'яніння записано „не встановлювалось", а у всіх
попередніх актах було зазначено „ні". Ніхто не оспорює того, що ОСОБА_1
був тверезий, тому в актах за 2003,2004 pp. зазначено
„ні", але коли він почав скаржитися в різні інстанції, то комісія дуже уважно
проводила перерозлідування і на кожний встановлений факт шукала підтверджуючі
документи. Так як в довідці лікувального закладу був виставлений діагноз, а
щодо вживання алкоголю не було вказано нічого, тому комісія в акті зазначила
„не встановлювалось". Комісія по трудових спорах розглядала заяву ОСОБА_1,
однак посвідки не було видано, а на даний час
рішення комісії по трудових спорах визнано

нечинним.
ОСОБА_1мав нараховано всі передбачені законом виплати і зміст актів Н-1 та Н-5
будь якого негативного впливу для нього не мали.

Згідно Закону України „Про охорону праці" в разі
відмови власника скласти акт про нещасний випадок, чи незгоди потерпілого зі
змістом цього акта питання вирішується в порядку, передбаченому законодавством
про розгляд трудових спорів.

Як зазначено в правових позиціях щодо розгляду судами
трудових спорів суд може визнати безпідставним відмову власника скласти акт про
нещасний випадок, або вказує на невідповідність його змісту встановленим
обставинам справи. Тому вимога позивача про зобов'язання відповідача скласти
новий акт розслідування та визнати нечинними акти розслідування нещасного
випадку від 2003, 2004 та 2005 pp. і накази про створення комісій - не підлягає до
задоволення, оскільки відповідач не відмовлявся скласти акт про нещасний
випадок на виробництві, а кожний наступний акт скасовує попередні. Дослідивши
докази, суд вважає, що частково підтвердилася незгода потерпілого зі змістом
складеного акта Н-1 від 2005 року. Зокрема в судовому засіданні сторони не
заперечили того факту, що ОСОБА_1 під час нещасного випадку був тверезим. Це
було відображено в акті Н-1 від 2003 та 2004 р. Зі слів голови комісії по
розслідуванню нещасного випадку в аті Н-1 від 2005 року слова „не
встановлювалось „ появилися тільки тому, що вони не змогли знайти документ,
який би підтверджував перебування потерпілого в тверезому чи нетверезому стані.
Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що в акті №2 від 10.02.2005 року про
нещасний випадок пов'язаний з виробництвом в п. 9 графи перебування потерпілого
в стані алкогольного сп'яніння допущена неточність, а тому слова „не
встановлювалось" слід змінити на слово „ні".

Що стосується невідповідності п. 10 та п.6 акта №2 від 10.02.2005 року
відносно обставин за яких стався нещасний випадок та осіб, які допустили
порушення законодавства про охорону праці, то вони не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, а натомість були спростовані поясненнями
свідка ОСОБА_2. та матеріалами розслідування.

Посилання позивача на те, що його не переводять на легшу
роботу спростовані долученими відповідачем наказами з доданими до них виписками
з висновків ЛКК /а.с.37-40,42-43/.

Згідно    ст.237-1
КЗпП    України    відшкодування    власником або уповноваженим ним

органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

Позивач просить
стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 24 тис. грн. мотивуючи тим, що
зволіканням складання актів, перерозслідуванням нещасного випадку, допущеними
неточностями та перекрученнями в акті йому спричинено моральні страджання.
Однак в судовому засіданні свої вимоги в цій частині ним не доведено. Навпаки
суд з'ясував, про те, неточність в акті №2 від 10.02.2005 року щодо відомостей
відносно стану алкогольного сп'яніння, яка зазначена - „не
встановлювалось", не потягла для позивача будь яких наслідків. А тому в
задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Суд виходячи з пояснень
позивача вважає, що йому слід поновити строк звернення до суду, оскільки він
пропустив його з поважних причин.

На    підставі
викладеного,
ст.231-233,237-1        КЗпП    України, керуючись ст.ст. 209, 212,
214-215,218  ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Зобов'язати
ВАТ „Калуський завод будівельних машин" внести зміни до акту №2 про
нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 10.02.2005 року в п.9 в графі
„Перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння"
зі слів „НЕ ВСТАНОВЛЮВАЛОСЬ" на слово „НІ".

В
задоволенні решти позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.