Справа N 22 ц
481 - 2007 року.                         Головуючий
1 інстанції Міщенко Г.В.
Категорія - 5.                                                        Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
РІШЕННЯ

іменем України.

19
березня 2007 року.                                                                         м.
Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів:
Данилової О.О. та Кутової Т.З.,

із секретарем
судового засідання Соколовою Н.М.,

з участю:

відповідача ОСОБА_2,

у
відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 переглянула
рішення місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від
25 січня 2007 року, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку й стягнення за неї
грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та
докази ,-

установила:

24 липня 2006
року ОСОБА_1 пред'явила зазначений позов.

Його обґрунтовувала тим, що з 1983 року і до 15 березня
2005 року сторони були в шлюбі, а потім взяли розлучення.

9 квітня 1992 року вони за спільні кошти придбали у спільну сумісну
власність будинок АДРЕСА_1, зареєструвавши його на колишнього чоловіка.

Через вкрай напружені стосунки, які склалися між нею та відповідачем після
розлучення, вимушена була виїхати проживати до своєї матері в с.Семенівку
Березнегуватського району, де постійно проживає і зараз.

Посилаючись на наведені обставини, просила стягнути на її
користь 14 508 гривень, що становить половину вартості будинку, та понесені нею
судові витрати.

17 листопада 2006 року ОСОБА_2 пред'явив до ОСОБА_1
аналогічний зустрічний позов.

В ньому, просив провести поділ спільного майна колишнього
подружжя. включити до загального його обсягу, крім спірного будинку, ще і:

·
корову та телицю - вартістю 2135 гривень кожна;

·
свиню - вартістю 780 гривень.

Крім того, стягнути з ОСОБА_1. на його користь 964 гривні
50 копійок, що становить ½  частину їх спільного боргу за комунальні
платежі, виплаченого ним після розлучення, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 20 листопада 2006 року позови об'єднано
в одне провадження ( а.с- 29).

Рішенням місцевого Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 25 січня 2007 року обидва позови задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 14
508 гривень компенсації вартості її частки в спірному будинку, 145 гривень
витрат на сплату

судового збору, 30
гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення, 200 гривень - як
компенсація витрат на правову допомогу та 100 гривень, витрачених нею на
отримання документу про право на власність.

З ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 стягнуто 3 099 гривень 50
копійок, як компенсація вартості його частки в іншому майні подружжя, що
підлягало поділу у даній справі.

Не згодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 його оскаржив й просив скасувати з
тих мотивів, що суд не дав належної оцінки зібраним по справі доказам і
неправильно застосував норми матеріального права, а саме, завищення судом
вартості будинку й ігнорування положень процесуального закону щодо розподілу
судових витрат.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду 1
інстанції змінити, додавши висновок щодо належності розподіленого майна й
провівши взаєморозрахунок по зустрічним вимогам та розподілу судових витрат за
первинним та зустрічним позовами, оскільки у цій частині місцевий суд
постановив його без точного додержання норм процесуального права.

Так, вирішуючи спір таким чином, як викладено у
оскарженому судовому рішенні, суд 1 інстанції вважав установленими, що сторони,
перебуваючи у шлюбі набули у спільну сумісну власність будинок АДРЕСА_1 вартістю 29 017
гривень, корову та телицю - загальною вартістю 4 270 гривень, а всього на суму
на суму 33 287 гривень.

За це же період
часу вони створили спільний бор у розмірі 1 929 гривень.

За главою 8 СК України, частка кожного з них у спільному
майні є рівною, і вони мають право отримати її чи у натуральній формі, чи грошима.

Рівною є і відповідальність подружжя по зобов'язання,
створеним в інтересах сім'ї.

Оскільки будинок є об'єктом неподільним і сторони, через
складні особисті стосунки, не можуть ним спільно користуватися, допустимим, на
думку суду, є стягнення з сторін компенсації за будинок та інше майно, яке
знаходиться в їх володінні і право на частку в якому має протилежна сторона.

Колегія суддів судової палати погоджується з
установленими судом 1 інстанції фактами та правовідносинами, однак вважає
помилковим його висновки щодо механізму поділу майна, а, відповідно, і розміру
компенсації вартості за частки та розподілу судових витрат.

Дійсно, за главою 8 СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу цього майна, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя ділиться між ними в натурі.

Проте, за згодою одного з подружжя, йому може бути
присуджена компенсація замість його частки у праві спільної сумісної власності
на майно, у тому числі й на житловий будинок.

Як вбачається з матеріалів справи, і цього не
заперечували сторони, за час шлюбу вони набули певне майно.

При цьому, частину його - вони поділили добровільно, а
стосовно поділу спірного будинку, корови й телиці не можуть дійти згоди.

Загальна вартість неподіленого майна становить 33 287
гривень, відповідно частка кожного із них - 16 643 гривні 50 копійок.

Оскільки сторони у судовому засіданні не оспорювали
оцінку майна, то заявлені ними суми слід вважати взаємоузгодженими.

Крім того, вони мали спільний борг за комунальні послуги
у розмірі 1929 гривень, який за власні кошти покрив відповідач по первинному
позову.

Таким чином позивачка по первинному позову винна йому за погашену частину
боргу 964 гривні 50 копійок.

За наведеного, з врахуванням побажання сторін, місця
знаходження майна, та рівності їх ідеальних часток в ньому - з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1. слід було стягнути 11411 гривень як компенсація частки
останньої в їх спільному майні.

Усупереч такому, суд першої інстанції помилково
відокремив об'єкти права спільної сумісної власності і провів стягнення по
кожній групі об'єктів окремо, без кінцевих взаєморозрахунків.

Тому резолютивну частину рішення місцевого суду щодо
стягнення компенсації за частку слід змінити, виклавши в іншій редакції.

Більше
того, стягнувши компенсацію за свійську худобу, належну сторонам, суд не
вирішив її долю, у зв'язку з чим оскаржене судове рішення слід доповнити
відповідним висновком

З тих же мотивів підлягає зміні рішення місцевого суду і
в частині розподілу судових витрат.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. слід було стягнути 114
гривень 11 копійок витрат на судовий збір, 30 гривень витрат за інформаційно-технічне
забезпечення, 200 гривень компенсація витрат на правову допомогу та 100 гривень
витрат на одержання доказу, а всього 444 гривні 11 копійок.

З ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 слід було стягнути 45
гривень витрат на судовий збір, 7 гривень 50 копійок витрат за
інформаційно-технічне забезпечення й 200 гривень компенсація витрат на правову
допомогу, а всього 252 гривні 50 копійок.

Застосувавши взаєморозрахунки, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. слід стягнути
191 гривню 61 копійку судових витрат.

В іншій частині
рішення підлягає залишенню в силі.

Стосовно посилання відповідача на недотримання судом при постановлені
рішення п. 5 ст. 71 СК України, то воно необгрунтоване, оскільки зазначена
частина має за мету перш за все забезпечити інтереси подружжя, яка
позбавляється частки у спільному майні, а, оскільки у даній справі саме ця
сторона і є ініціатором такого способу поділу спільного майна, то дії суду не
можна вважати протиправними.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення місцевого Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 25 січня 2007 року змінити, додавши висновок про
належність майна і, виклавши його резолютивну частину щодо компенсації за
частку у спільному майні та розподілу судових витрат в новій редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 411 гривень
компенсація її частки у спільному майні та 191 гривню 61 копійку судових
витрат, а всього 11 602 гривні 61 копійку.

Виділити ОСОБА_1
у приватну власність корову та телицю.

В іншій частині
рішення залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом 2 місяців.