Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у
визнанні фізичної особи безвісно відсутньою

17 травня 2007
р.                                        АРМЯНСЬКИЙ
МІСЬКИЙ СУД

АВТОНОМНОЇ
РЕСПУБЛІКИ КРИМ

у складі:     головуючого судді        -    ШЕСТАКОВСЬКОЇ Л.П.

народних
засідателів               -       ДЕМИДОВОЇ Н.М., БЕСПАЛЬКО М.І.

за участю:  секретаря              -       ШЕВЧЕНКО С.В.

заявника                                   -       ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Армянська АРК справу за заявою
ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа -
Управління праці та соціального захисту населення в місті Армянськ АРК,

ВСТАНОВИВ:

Громадянка
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати фізичну особу
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Галич Костромської області Російської
Федерації, безвісно відсутнім, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.08.1990 р. по
10.04.2001 р. вона знаходилася з ним в зареєстрованому шлюбі, від якого має
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заявник вказала, що її бувший чоловік ОСОБА_2 був
військовослужбовцем та знаходився на службі у військовій частині Чорноморського
флоту, розташованій у м. Севастополі. Після народження сина чоловік рідко
приїздив додому в м. Армянськ, ухилявся від утримання сина. Вона вимушена була
звернутися за судовим захистом і рішенням Красноперекопського міського суду від
03.08.1995 р. з ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти на утримання
дитини, які вона отримувала лише близько 6 місяців. 25.01.1996 р. за наказом
командуючого Чорноморським флотом старшого лейтенанта ОСОБА_2 було звільнено з
військової служби в запас за станом здоров'я, а 13.02.1996 р. його було
виключено із списків особового складу військової частини 81401. 9.03.1996 р.
ОСОБА_2 поїхав в м. Севастополь в пошуках роботи, з того дня пройшло більше
десяти років і до цього часу про місце постійного проживання, чи про місце
знаходження чоловіка їй нічого не відомо. Пошуки ОСОБА_2, проведені нею, а
також Армянським міським відділом внутрішніх справ за її заявою, ніяких
позитивних результатів не дали. Батько розшукуємого   ОСОБА_2 - ОСОБА_4 мешкав у м. Армянську і
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, інших родичів у її чоловіка більше немає.

Заявник ОСОБА_1
просить суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки це їй необхідно для
встановлення неповнолітньому сину державної пенсії в зв'язку з втратою
годувальника.

В суді заявник
свої вимоги підтримала і просить її заяву задовольнити.

Представник
зацікавленої особи до суду не з'явився з невідомих причин. За таких обставин
суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних в ній даних та
доказів, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Суд, заслухавши
пояснення заявника, свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, прийшов до
наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до
ст. 43 ЦК України
фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного
року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її
перебування. Отже для визнання особи безвісно відсутньою, насамперед,
необхідно: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання, і 2)
неотримання протягом одного року відомостей про місце його перебування. Однак
цих двох факторів ще недостатньо. Необхідно також, щоб невідомість місця
перебування особи не можна було усунути за допомогою заходів, ужитих
зацікавленими особами і державними органами.

Однак, заявник
не вказала в своїй заяві та ухилялася назвати під час розгляду справи в суді
наступне: чи розшукувала вона ОСОБА_2 в інших місцях, окрім м. Севастополя і чи
є підстави вважати, що він може мешкати в іншому місці.

На момент розгляду
справи в суді ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Галич Костромської області
Російської Федерації, знаходиться в розшуку, оголошеному ухвалою Армянського
міського суду від 17.05.2006 p., як відповідач по цивільній справі про стягнення
аліментів, оскільки заявник на підставі ухвали Красноперекопського міськрайсуду
від 24.11.2005 р. отримала дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів з
ОСОБА_2 і звернула його до виконання в ДВС м. Армянська АРК і там було відкрите
виконавче провадження, що підтверджується як матеріалами виконавчого
провадження № 53 від 03.05.2006 p., дослідженими
в суді, так і матеріалами розшукової справи № 70631018, розпочатої 29.05.2006
р. і не закритої, яка надійшла на запит суду з Армянського MB ГУ МВС
України АРК.

Із особистої ж
заявиОСОБА_1 до Красноперекопського міського суду від 21.08.1997 p., яка
міститься в матеріалах цивільної справи № АЕ-98 Красноперекопського
міськрайсуду, видно, що їй було відоме як місце проживання ОСОБА_2- АДРЕСА_1,
так і місце його роботи - 198188, м. Санкт-Петербург, вул. Зайцева, буд. № 41,
ОО „Стенлі". Відносно вказаних обставин ОСОБА_1 пояснила в суді, що на
даний час вона не знає чи проживає ОСОБА_2 там, чи ні, але вона в м.
Санк-Петербург його не розшукувала і нікого не повідомляла про необхідність
проведення розшуку саме в тому регіоні.

За вказаних
обставин суд враховує те, що діюче законодавство вважає неприпустимим визнання
безвісно відсутньою особи, про яку відомо, що вона жива, але немає точних
відомостей про її перебування, як в даному випадку.

Приймаючи
рішення по даній справі, суд виходив з принципу диспозитивності судового
процесу та обов'язків сторін по доказуванню (ст.ст. 11, 60 ЦПК України), які
передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням
викладеного та за відсутності доказів, які б підтверджували обгрунтованість
вимог заяви ОСОБА_1, суд не вбачає законних підстав для задоволення заяви, тому
її належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.
ст. 11, 60,248-249 ЦПК Україна, ст. 43 ГК України, суд

ВИРІШИВ:

ЗаявуОСОБА_1 про
визнання безвісно відсутнім фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
міста Галич Костромської області Російської Федерації, - залишити без
задоволення.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.