Справа № 22ц-28/2007                                           Головуючий
Категорія - цивільна                                                Саволій
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року                                                                                                     м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:    ПОЗІГУНА М.І.,

суддів:                  ЛИТВИНЕНКО
І.В., МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В.

при
секретарі:   ГАВРИЛЕНКО Ю.В.

з участю: сторін розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2006
року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить провести поділ майна, яке було набуто ними
за час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Корюківського районного суду від 12 жовтня 2006
року визнано за ОСОБА_1 право власності на рухомі речі і реально виділено
холодильник ,Дристал", газову плиту, диван м'який, килим 2.5x1.5 м,
саморобні комод, стіл та 3 тумбочки, стіл кухонний, трюмо з дзеркалом. За
ОСОБА_2 визнано право власності на рухомі речі і реально виділено диван м'який,
сервант, телевізор „Весна", килим 2.5x1.5 м.. Квартиру АДРЕСА_1 залишено у
власності ОСОБА_2. В решті заявлених вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалення рішення судом з
порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, судом не було
враховано, що приватизацію квартири було проведено за кошти сімейного бюджету,
за які було зроблено і благоустрій квартири, на частину яких вона має право.
Безпідставним є висновок суду про те, що автомобіль і причеп не є власністю
подружжя.

Заслухавши
доповідача,    перевіривши    матеріали
справи,    доводи апеляційної
скарги суд приходить до слідуючого висновку.

2

Судом встановлено,
що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого було придбано
рухоме майно, зроблено ремонт квартири АДРЕСА_1. Відмовляючи в задоволенні
позову в частині стягнення витрат на благоустрій квартири, суд виходив із
недоведеності позивачкою витрат на благоустрій спірної квартири.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах
справи і не відповідає вимогам закону, оскільки як встановлено в суді
апеляційної інстанції в період шлюбу сторонами було проведено ремонт підлоги,
штукатурку стін, заміну дверних та віконних блоків, побудовано коридор, погріб,
сарай, гараж, комору, зроблено систему водяного опалення в квартирі і згідно
висновку експерта дійсна вартість робіт по благоустрою квартири з врахуванням
фізичного зносу складає 12 459 грн., а тому позивачка має право на компенсацію Vs
частини витрат на благоустрій квартири, що становить 6 229 грн. 50 коп.

Суд вірно прийшов до висновку, що спірна квартира була
особистою власністю відповідача, що підтверджується рішеннями апеляційного
суду. Крім того , відповідач 02 серпня 2006 року відчужив спірну квартиру
ОСОБА_3, а тому рішення про залишення за відповідачем у власності спірної
квартири підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської
області від 12 жовтня 2006 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог
про стягнення вартості ремонтних робіт по квартирі і будівництву підсобних
робіт по квартирі і в частині залишення у власності ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 229 грн. 50 коп.
ремонт квартири і будівництво підсобних робіт у квартирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок
сплаченого нею державного мита 91 грн. 30 коп. та 1000 грн. витрат за
проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.