Справа №22-ц-432 / 2007 р.                                   Головуючий
39                                                         Суддя-доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Жмаки В.Г.

суддів -
Криворотенка В.І., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та осіб, які
приймають участь у справі -
позивачки ОСОБА_1., представника відповідача ОСОБА_2. та третьої особи
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу
Сумського кооперативного технікуму на рішення Ковпаківського районного суду м.
Суми від 08 лютого 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Сумського кооперативного технікуму, третя особа: ОСОБА_3 про
стягнення допомоги на оздоровлення та моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми від 8
лютого 2007 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з
Сумського кооперативного технікуму на користь ОСОБА_1. допомогу на оздоровлення
у розмірі 326 грн. 97 коп. (виплату
даної суми провести після відрахування необхідних податків).

Стягнуто з
Сумського кооперативного технікуму 51
грн. судового збору на користь держави та 30 грн. витрат на ІТЗ на користь ТУ ДСА.

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. до Сумського кооперативного технікуму про стягнення
моральної шкоди відмовлено.

Вказане рішення відповідач оскаржив в апеляційному
порядку.

В апеляційній
скарзі Сумський кооперативний технікум, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що суд
безпідставно прийшов до висновку про те, що позивачу має бути виплачена матеріальна
допомога на оздоровлення, оскільки судом не було враховано ряд обставин.

Судом
встановлено, що з 2002 року по 2006 рік ОСОБА_1.
працювала у Сумському кооперативному технікуму на посаді вихователя гуртожитку.
12 вересня 2006 року позивачка
звільнилася з роботи за ст. 36
ч.І п.1 КЗпП України. У 2006
році ні при наданні позивачці щорічної відпустки, ні при її звільненні з
роботи ОСОБА_1. не виплатили допомогу на оздоровлення. Вище зазначенні
обставини підтверджуються фотокопією з трудової книжки позивача, фотокопією
наказу про надання відпустки, фотокопією наказу про звільнення, довідкою
Сумського кооперативного технікуму, показами свідків ОСОБА_4.,
поясненнями сторін.

Згідно довідки
відповідача, середньомісячна заробітна плата позивачки складала 326 грн. 97 коп., тобто менш
ніж встановлений державою розмір мінімальної заробітної плати на 2006 рік.

2

Заслухавши           пояснення           сторін,              дослідивши            матеріали           справи,

перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а
рішення суду - без
зміни з таких підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої
інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив
обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України,
дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній
скарзі не наведенні обставини та докази, які б ставили під сумнів законність
рішення місцевого суду.

Відповідно до
ч.І ст. 57 Закону
України „Про освіту" держава забезпечує педагогічним та
науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі
місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної
відпустки.

Доводи апелянта
про те, що матеріальна допомога на оздоровлення є гарантією держави і
забезпечується державою, а форма власності Сумського кооперативного технікуму - приватна, в
межах фінансування з державного бюджету кошти виділенні на матеріальну допомогу
на оздоровлення, виплачені на 100%,
тому вони не повинні виплачувати позивачці дану допомогу у зв'язку з
відсутністю коштів, не заслуговують на увагу, оскільки вказана допомога є
дійсно гарантією держави і забезпечення даної гарантії ставити в залежність від
наявності чи відсутності коштів, на думку колегій суддів є неприпустимим і
таким, що грубо порушує права педагогічних працівників, в тому числі і
позивачки по справі, а тому місцевий суд прийшов до вірного висновку про те, що
відповідач дійсно порушує право позивачки і з метою його захисту постановив
рішення про задоволення вимог про стягнення допомоги на оздоровлення.

Відповідно до
Статуту Сумського кооперативного технікуму останній здійснює свою діяльність
відповідно до Конституції України, Законів України „Про освіту", „Про вищу
освіту" та інших законодавчих відомчих актів. Тому не виплата відповідачем
позивачці допомоги на оздоровлення буде суперечити як Статуту технікуму, так і
Конституції України яка не допускає порушення прав і свобод людини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

За таких
обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог норм
матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст.303, 307, 308, 313,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Сумського кооперативного технікуму відхилити, а рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 08
лютого 2007 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді