Справа № 2-244
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 року Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області у складі:

головуючого - судді Адамова І.М., при секретарі
-Писаренко СІ., з участю адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізюм Харківської області у залі

суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про захист прав і інтересів малолітньогр внука та

стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про про захист
прав і інтересів малолітнього внука та стягнення моральної шкоди, в якій
зазначає, що він має внука ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який на протязі п»яти з половиною років ріс у
їхній сім»ї і він приймав участь у його вихованні. В травні 2005 року
відповідачка повернулася із заробітків і до червня 2006 року надавала позивачу
та його дружині можливість займатися виховання внука, вони його забирали на
вихідні дні до себе додому, кожен рік їздили з внуком відпочивати на море. Але
потім відповідачка відмовила позивачеві в спілкуванні з внуком. Цю проблему
було вирішено опікунською радою, однак відповідачка не виконує її рішення.
Своїми незаконними діями відповідачка нанесла йому моральної шкоди у розмірі
300 гривень.

Позивач у судовому засідання підтримав свої позовні вимоги, викладені в
позовній заяві і просив надавати йому внука для спілкування з суботи на неділю
та на 2 тижні під час літніх канікул для його оздоровлення.

Відповідачка у судовому засідання проти позову заперечувала частково і
пояснила, що згодна давати сина позивачу тільки у неділю, так як у другі дні
син зайнятий уроками.

. Представник опікунської ради проти позову не заперечував і пояснив у
суді, що при вирішені питання в опікунській раді відповідачка казала, що не
дозволить діду зустрічатися з внуком.

Вислухавши пояснення сторін, представника 3-ьої особи, свідків, перевіривши
матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, так
як у судовому засіданні встановлено, що позивач доводиться дідом неповнолітньому
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження.

Згідно висновку Опікунської ради виконавчого комітету
Ізюмської міської ради від

17.08.2006 року ОСОБА_1
та ОСОБА_5 отримали дозвіл на зустрічі з вказаним

внукрм зі збереженням звичного для дитини режиму. Однак
відповідачка не виконує вказане

рішення, створює штучні перешкоди позивачу в спілкуванні
з внуком. Ці обставини в суді

підтвердив сам позивач, а також представник 3-ї особи,
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які пояснили, що відповідачка перестала
давати внука позивачу, так як після

повернення від діда той хворів та не слухався її, а крім
цього ці обставини фактично

підтвердила в суді- і сама відповідачка, якихось інших
причин відмови діду не навела. Із

довідки Ізюмської поліклініки вбачається, що ОСОБА_3 на «Д» обліку не
стоїть,

здоровий.

Статтями 257 та 258 СК України встановлено, що батьки, з
якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою та дідом
своїх прав щодо виховання внуків, та які мають право звернутися до суду за
захистом прав та інтересів малолітніх внуків без спеціальних на те повноважень.

Вказане свідчить про те, що відповідачка ухиляється від
виконання рішення органу опіки і піклування, порушує права діда у спілкуванні
зі своїм внуком, який по цій причині не може брати участь у його вихованні, а
тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, визначивши способи участі діда
у вихованні внука ОСОБА_3'з
урахуванням віку, стану здоров»я дитини, поведінки батьків, діда та баби, а
також інших обставин, що мають істотне

значення.

Крім цього, суд відмічає, що згідно вимог ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_9 порушила права
діда - позивача ОСОБА_1 на спілкування з внуком, чим завдала йому моральної
шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку з
протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім»ї та близьких
родичів. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру
правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідачки,
а також з урахуванням розумності і справедливості у розмірі 300 гривень.

На підставі; ст. ст. 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на
користь позивача судові витрати, понесені ним на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи в Ізюмському міськрайонному суді
Харківської області у ррзмірі 7 гривень 50 копійок та судовий збір у розмірі 8
гривень 50 копійок.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 81, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.
159,257,258 Сімейного Кодексу України, ст.ст.23,1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково. Забов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з
внукбм - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, а також надавати йому: 1) побачення з внуком кожної неділі з
10-00 години до 18-00 годин по місцю проживання діда за адресою: АДРЕСА_1)
можливість спільного відпо|чинку з внуком терміном не менше двох тижнів один
раз на рік на період літніх шкільних канікул. Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в Ізюмському міськрайонному суді Харківської області
у розмірі 7 гривень 50 копійок та судовий збір у розмірі 8 гривень 50 копійок,
також мораііьну шкоду у розмірі 300 гривень. В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.