Справа
№22ц-1085/2007р.                                        Головуючий
в І інстанції Озерянська Ж.М.
Категорія-36                                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Поветкіна В.В.,

суддів - Козлова
СП., Максюти
Ж.І.,

при секретарі -
Білоус А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення
пені за несплачені аліменти, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення пені за несплачені
аліменти, посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду від
06 серпня 2001 року з відповідача на її користь стягнути аліменти в розмірі 1/2
частини його заробітку щомісячно на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки
ОСОБА_3, 1989 року народження, синів ОСОБА_4, 1989 року народження, та ОСОБА_5,
1992 року народження, але відповідач аліменти не сплачує та має по ним
заборгованость за період з 01.01.2004 р. по 01.10.2006 р. в розмірі 7783
грн.. Тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за
несплачені аліменти за цей періоду розмірі 32806 грн..

Рішенням
Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада
2006 року стягнуто з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_1. пеня
за несплачені аліменти на утримання дітей за кожний день прострочення за період
з 01.01.2004 р. по 01.10.2006 р. в розмірі 7000 грн. та на користь держави -
держмито у розмірі 70 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В апеляційній
скарзі не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1.
просить його скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позовних
вимог в повному обсязі.

Розглянувши
справу, скаргу, колегія судців вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Стягуючи з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. пеню за
несплачені аліменти на утримання дітей за кожний день прострочення за період з
01.01.2004 р. по 01.10.2006 р.
в розмірі 7000 грн. суд виходив з того, що відповідач за вказаний період
має заборгованость по аліментам на утримання дітей на користь позивачки в
розмірі 7783 грн., тому пеня за кожний день прострочення за цей період складає
32806,80 грн., але з урахуванням скрутного матеріального становища боржника
слід стягнути з нього на користь позивачки пеню в розмірі 7000 грн..

З таким
висновком погодитися не можна, оскільки вони не ґрунтуються на нормах
матеріального та процесуального права.

Згідно з 4.4.1,2
ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка забов"язана
сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. А
згідно з ч.2 ст.258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік.

2

Між тим, вказані
норми закону суд залишив без уваги, та в порушення вимог ст.ст.214,215 ЦПК
України наданий позивачкою розрахунок заборгованості відповідача по аліментам
та суми пені за вказаний період, який покладений в основу рішення, не
перевірив; свій розрахунок не зробив та доказів скрутного матеріального
становища боржника в рішенні не навів. Такі докази суду позивачем не надані і в
матеріалах справи відсутні. Тому у суда
не було законних підстав зменшувати розмір неустойки з цих підстав.

Крім того, суд
поважність причини пропуску позивачкою строку позовної давності не встановив, а
нею такі причини не приведені, що є підставою для застосування зазначеної
позовної давності при вирішенні цього спору і визначення розміру пені.

Як вбачається з
матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського районного суду від 06 серпня
2001 року з відповідача на користь позивачки стягнути аліменти в розмірі  частини його заробітку щомісячно на утримання
їх неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, 1989 року народження, синів ОСОБА_4,
1989 року народження, та ОСОБА_5, 1992 року народження, але відповідач аліменти
не сплачує та має по ним заборгованость. Позивачка з позовом пр1/2 вимоги ч.2
ст.258 ЦК України
розмір пені слід розраховувати з 01.07.2005 р. по 01.10.2006 р..

Згідно довідок
ДВС у Дніпропетровському районі від 04.04.06 р. та 28.09.06 р. відповідач мав
таку заборгованость по аліментам: в липні 2005 року-296,87 грн., в серпні 2005
року-306,25 грн., в вересні 2005 року-317,59 грн., в жовтні 2005 року-325,34
грн., в листопаді-339,30 грн., в грудні 2005 року-354,70 грн., в січні 2006
року-318 грн., в лютому 2006 року-318 грн., в березні 2006 року-318 грн., в
квітні 2006 року-308 грн., в травні 2006 року-279 грн., в червні 2006
року-293,36 грн., в липні 2006 року-300,76 грн., в серпні 2006 року-400,76
грн., в вересні 2006 року-400,76 грн.(а.с.7,23). Тоді розмір пені за цей період
буде складати 12751,06 грн. із розрахунку: 400,76 х 1% х 54 дн. + 400,76 х 1% х
84 дн. + 300,76 х 1% + 115 дн. + 293,36 х1% х 146 дн. + 279 х 1% х 176 дн. +
308 х 1% х 207 дн. + 318 х 1% х 237 дн. + 318 х 1% х 268 дн. + 318 х 1% х 296
дн. + 354,7 х 1% х 326 дн. + 339,3 х 1% х 357 дн. + 325,34 х 1% х 387 дн. +
317,59 х 1% х 418 дн. + 306,25 х 1% х 448 дн. + 296,87 х 1% х 479 дн..

Саме в такому
розмірі пеню і держмито в розмірі 127,51 грн. слід стягнути з відповідача на
підставі ч.1 ст.196 СК України, ч.2 ст.258 ЦК України, ст.ст.80,88 ЦПК України,
відповідно змінивши рішення суду в цій частині.

Керуючись
ст.ст.307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1.
задовольнити частково.

Рішення
Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада
2006 року в частині стягнення з ОСОБА_2пені за
несплачені аліменти та держмита змінити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1пеню за
несплачені аліменти на утримання дітей за період з 01.07.2005 р. по 01.10.2006 р. в сумі 12751,06
грн. та на користь держави - держмито у розмірі 127,51 грн..

В решті рішення
суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом 2 місяців.