Справа № 22-4179 2007 р.                                   Головуючий
у 1 інстанції Гончар М.С.
Суддя-доповідач: Бондар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Бондара В.О.

Суддів :  Прокопєнка О.Л. Маловічко С.В.

При секретарі:
Бабєнко Т.І.

За участі
адвоката: ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Укртелеком" в особі Центру
телекомунікаційних послуг м. Запоріжжя Запорізький філіал про поновлення на
роботі, -

ВСТАНОВИЛА:

17 лютого 2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВАТ "Укртелеком" в особі
Центру телекомунікаційних послуг м. Запоріжжя Запорізький філіал про поновлення
на роботі.

В позові зазначала,
що вона з 04 жовтня 1979 року працювала у ВАТ "Укртелеком" на різних
посадах. Наказом по підприємству від 27 листопада 2006 року, № 296-к її було
звільнено з 04 грудня 2006 року в зв'язку із скороченням штату працівників за
п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У ході судового
розгляду справи позивачка звернулась до суду зі змінами та доповненнями до
позовної заяви, просила суд скасувати наказ № 296-к від 27 листопада 2006 року
про припинення трудового договору. Поновити її на роботі на посаді
електромонтера лінійних споруд телефонного зв'язку та радіофікації 5 розряду в
Центрі технічної експлуатації міського телефонного зв'язку Запорізького філіалу
ВАТ "Укртелеком". Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 12 жовтня 2007 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись
з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому
засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Згідно ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено
судом, позивачка працювала на посаді електромонтера. Відповідно до структурних
змін у зв'язку із реструктуризацією на підприємстві змінилась чисельність
електромонтерів з 34-х до 27-ми одиниць. 28 вересня 2006 року ОСОБА_1 була
попереджена про майбутнє звільнення, вона була ознайомлена з переліком
вакантних посад під підпис, але не виявила бажання на зайняття будь-якої з
запропонованих посад.

Зазначені
обставини підтверджені наказом від 29 серпня 2006 року, № 403 „Про внесення
змін до структури філій ВАТ „Укртелеком"
(а. с 53-54), наказом від 11 вересня 2006 року, №477 „Про формування Центру
телекомунікаційних послуг Запорізької філії ВАТ „Укртелеком" (а. с.
57-58), витягом з наказу від 19 вересня 2006 року, № 504 „Про внесення змін до
штатного розпису" (а. с. 55-56), актом від 28 вересня 2006 року про
відмову й ОСОБА_1 від отримання попередження про майбутнє розірвання трудового
договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України та її особистим поясненням (а. с. 38, 37),
переліком вакантних посад станом на 28 вересня 2006 року та на 22 листопада 2006
року (а. с. 33-34), актом від 22 листопада 2006 року про відмову ОСОБА_1 від
ознайомлення з переліком вакантних посад (а. с. 35), згодою профспілкової
організації на звільнення ОСОБА_1 (а. с. 39), особовими картками працівників
(а. с. 38, 195-198), наказом про припинення трудового контракту від 27
листопада 2006 року, № 296-к ( а. с. 6).

Суд повно і
всебічно дослідив обставини справи і на підставі ст. 232 КЗпП України відмовив
ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги про те, що позивачка пропустила місячний строк на звернення
до суду з поважних причин, безпідставні, оскільки вона була звільнена 04 грудня
2006 року, а з позовною заявою звернулась 17 лютого 2007 року. Звернення зі
скаргою до прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, як і
знаходження її матері на стаціонарному лікуванні з 20 листопада 2006 року по 01
грудня 2006 року, не перешкоджало ОСОБА_1 своєчасно звернутися з позовною
заявою до суду.

Необгрунтованими
є посилання апелянта на порушення відповідачем

вимог ст. 42
КЗпП України, оскільки згідно до наданих суду доказів,

продуктивність
праці та кваліфікація ОСОБА_1 по відношенню до інших

працівників була
нижчою.

Згідно
документальної перевірки Територіальної державної Інспекції праці у Запорізькій
області (лист від 11 грудня 2006 року, № 1892), здійсненої на підставі
звернення ОСОБА_1, порушень чинного законодавства про працю щодо процедури її
звільнення з підприємства за ознаками п. 1 ст. 40 КЗпП України не встановлено
та роз'яснено право на звернення до суду з відповідним позовом (а. с. 4).

З огляду на
зазначене, рішення суду першої інстанції обгрунтоване, відповідає обставинам
справи і вимогам закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
307,308,313,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.