Справа №22-ц-1017/07р.                            Головуюча    по
1 інстанції     Тихонова Н.С.
Категорія 16                                                 Суддя-доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого     -           Козаченка
В.І.,

суддів:
Лівійського І.В., Довжук Т.С,

при секретарі
судового засідання            Гапєєвій
Т.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- відповідача
ОСОБА_1,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення   Ленінського
районного суду   м. Миколаєва від   02 березня 2007 року за позовом Відкритого
акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»
Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ВАТ «Миколаївгаз»)
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Миколаївгаз» про визнання договору реструктуризації
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

13 липня 2007
року ВАТ «Миколаївгаз» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
6817 грн. 46 коп. заборгованості за договором про реструктуризацію
заборгованості за послуги з газопостачання та несплачених поточних платежів.

Позивач
вказував, що 17 лютого 2004 року між ВАТ «Миколаївгаз» та відповідачем укладено
договір про реструктуризацію 8459 грн. 15 коп. заборгованості за послуги з
газопостачання. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобов'язався щомісячно,
протягом 5-ти років, сплачувати 107 грн. 65 коп. щомісячно в погашення
заборгованості.

2

При укладенні
зазначеного договору відповідач сплатив 2000 грн. та на виконання договору ще
було сплачено 1277 грн. 50 коп. Але в подальшому в порушення взятих на себе
зобов'язань відповідач відмовився від виконання договору розстрочки та
заборгованість склала 5181грн. 65 коп. Крім того, відповідачем не сплачуються
поточні платежі, що призвело також до боргу в сумі 1635 грн. 81 коп.

Посилаючись на
викладене, представник позивача просив позов задовольнити.

В зустрічній
позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати договір про реструктуризацію
заборгованості за послуги з газопостачання недійсним, так як його примусили
підписати цій договір, а інакше його будинок не був би підключений до
газопостачання.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2007 року позов
задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 6817 грн. 46
коп. заборгованості станом на 01 грудня 2006 року та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення. Також стягнуто 51 грн. судового збору на
користь держави. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині задоволення позову ВАТ
«Миколаївгаз» змінити та відмовити в його задоволенні. На думку апелянта,
рішення суду постановлено без з'ясування всіх обставин по справі та вимоги
заявлені неналежним позивачем.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ВАТ «Миколаївгаз», суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку, що між сторонами існують договірні відносини та відповідач порушує
умови договору, а тому повинен сплатити всю суму заборгованості за цим
договором.

Проте повністю
погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки судом були порушені
вимоги статей 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, рішення постановлено без
повного і всебічного з'ясування обставин справи, прав та обов'язків сторін у
цих правовідносинах, належної правової оцінки зібраних у справі доказів, що
відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни оскаржуваного рішення в
частині первісного позову та постановления
нового рішення в цій частині.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 є абонентом ВАТ «Миколаївгаз» і як споживач
природного газу щомісячно не проводив оплату за його використання.

В зв'язку з цим,
17 лютого 2004 року між ним та ВАТ «Миколаївгаз» було укладено договір про
реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання, яка на 01 лютого
2004 року складала 8459 грн. 15 коп. При укладенні зазначеного договору
відповідачем за первісним позовом було сплачено в рахунок заборгованості 2000
грн., а потім, на виконання умов договору, ним було сплачено ще 1277 грн. 50
коп. Таким чином, залишилась 5181 грн. 65 коп. заборгованості за договором про
реструктуризацію, яку відповідач за умовами договору повинен виплатити до 01
лютого 2009 року, сплачуючи щомісячно по 107 грн. 65 коп..

Між тим, ОСОБА_1
умови вказаного договору про реструктуризацію не виконує.

Згідно ч. 1 ст.
527 ЦК України,
боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання
особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В зв'язку з цим
вимоги ВАТ «Миколаївгаз» про стягнення заборгованості з відповідача є
обґрунтованими.

Однак,
відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

2

Зі змісту
договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання,
укладеного між сторонами 17 лютого 2004 року, вбачається, що строк його дії
закінчується 01 лютого 2009 року (а.с. 16).

Таким чином,
позовні вимоги ВАТ «Миколаївгаз» про стягнення заборгованості по вказаному
договору підлягають задоволенню частково за період з 01 лютого 2004 року, тобто
з часу укладення договору, та на час звернення до суду з даним позовом - до 01
липня 2006 року, а всього за 41 місяць, в сумі 3136 грн. 15 коп. (41 місяць х
107 грн. 65 коп. = 4413 грн. 65 коп. - 1277 грн. 50 коп. = 3136 грн. 15 коп.)

Також підлягають
задоволенню частково і позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ
«Миколаївгаз» поточних платежів.

Так, з наданого
позивачем особового рахунку вбачається, що заборгованість за поточними платежами
відповідача складає: за 2005 рік - 324 грн. 44 коп., а за 2006 рік -33 грн. 87
коп., всього 358 грн. 31 коп. Значна більша сума, яку ВАТ «Миколаївгаз» вимагає
стягнути з відповідача на свою користь, ним суду не доведена.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду на підставі ст. 309 ЦПК
України підлягає зміні в частині первісного позову.

Керуючись ст.ст.
303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія судців

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2007 року в частині
задоволення первісного позову змінити.

Позов ВАТ
«Миколаївгаз» НАК «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ВАТ «Миколаївгаз» НАК «Нафтогаз України» за договором про
реструктуризацію 3136 грн. 15 коп. заборгованості за послуги з газопостачання
за період з 01 лютого 2004 року по 01 липня 2006 року та 358 грн. 31 коп.
заборгованості за поточні платежі, а всього 3494 грн. 46 коп..

В іншій частині
вказане рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.