Справа № 22-ц-433 2007 р.                        Головуючий у 1-й
інстанції: Рунов Г.Ю.
Категорія: 21                                                  Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2007 року колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у
складі:

Головуючого -
Маслова В.О.

Суддів -             Дубровної В .В.

Попруги С.В. з участю секретаря
судового засідання - Чуприни
В.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Суми на заочне рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 11
грудня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
цього Фонду, третя особа: ВАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе» про відшкодування спричиненої моральної
шкоди у зв'язку з професійним захворюванням,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним
рішенням районного суду стягнуто з відділення Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми
на користь ОСОБА_1. 5000
грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Оскаржуючи
рішення місцевого суду, апелянт посилається на неповне з'ясування судом підстав
для відшкодування моральної шкоди, недостатню оцінку характеру і обсягу
моральних страждань, стану здоров'я позивача, недостатнє обгрунтування розміру
відшкодування моральної шкоди. Ставиться питання про скасування рішення суду
першої інстанції та постановления
нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність факту заподіяння
позивачу моральної шкоди.

Розглянувши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, пояснення представника
апелянтаОСОБА_2., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача
і його представника ОСОБА_3., які вважали судове рішення законним, колегія
суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає відхиленню.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач працював з 10 червня 1983
р. працював котельником 4
розряду в цеху № 14 ВАТ
«СМНВО ім. М.В.Фрунзе», а з 11
лютого 2005 р. його
було переведено сторожем в тому ж цеху. В зв'язку з важкими умовами праці він
отримав професійне захворювання на виробництві.

Згідно висновку
МСЕК від 14 лютого 2005 року позивачу
вперше встановлено 45% втрати
професійної працездатності і третя група інвалідності. Висновком МСЕК від 03 лютого 2006 року встановлено
65% втрати
професійної працездатності (а.с. 13,47).

2

Згідно акту
розслідування хронічного професійного захворювання № 59 від 21 грудня 2004 року причиною
професійного захворювання вказано проведення робіт в умовах підвищених рівнів
шуму (86 дБА при
ГДУ= 80 дБА, 91 дБА при ГДУ= 80 дБА), пилу (7,0 мг/м3 при
ПДК=6,0 мг/м3 , 8,0 мг/м3
при ПДК= 6,0 мг/м3
).(а.с. 6).

Встановивши факт
заподіяння ОСОБА_1. моральної
шкоди внаслідок професійного захворювання і втрати 65% професійної
працездатності, суд першої інстанції обгрунтовано у відповідності зі ст.ст. 1, 21, 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», ст. 173
КЗпП України поклав обов'язок по відшкодуванню цієї шкоди на Сумське
відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

Розмір цього
відшкодування не є завищеним, відповідає розміру заподіяної шкоди. Він
визначений судом з урахуванням всіх обставин ушкодження здоров'я, з дотриманням
принципів розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України
жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Отже, висновок
Сумського обласного центра МСЕК про відсутність медичних ознак заподіяння
позивачу моральної шкоди не є достатньою підставою для відмови в задоволенні
позову, про що йдеться в апеляційній скарзі. Не є такою підставою і отримання
позивачем від Фонду 16400
грн. одноразової допомоги та 738
грн. щомісячно на відшкодування втраченого заробітку, бо це інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Апелянт не надав
суду доказів, які б свідчили про наявність вини самого позивача в отриманні
професійного захворювання.

Колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки місцевий суд
встановив в цій справі факти і відповідні правовідносини, обрав правильний шлях
захисту порушеного права.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 303,
307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми
відхилити, а заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2006 року в даній
справі залишити без зміни.

Рішення
місцевого суду і ухвала апеляційного суду набрали законної сили, але можуть
бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий - МасловВ.О.