Справа № 22-1703 2007р.                    Головуючий у 1 -й інстанції: Циганаш I.А.
Категорія:   26                                             Доповідач: Белінська І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року                         Колегія
суддів судової палати в

цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Полежая В.Д.(головуючого),

Спірідонової Л.С.,

Белінської
І.М., при секретарі- Шевченко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 21 червня 2007
року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до них про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним
свідоцтва про право власності та про визнання права власності в порядку
спадкування на 1/2 частину домоволодіння,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007 року ОСОБА_3 звернулась в суд із зазначеним
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Зазначала, що
вона та відповідачі є рідними сестрами. Житловий будинок АДРЕСА_1 належав їх
батькам на праві спільної сумісної власності подружжя.

Після смерті
батька - ОСОБА_4, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, вона у встановлений законом строк
подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідачі
спадщину не прийняли.

ІНФОРМАЦІЯ_2
померла їх мати - ОСОБА_5, якій на час смерті
належало 1/2 частини спірного домоволодіння. Спідкоємці - сторони в
справі- у встановленому законом порядку подали заяви про прийняття спадщини.

Проте, не
зважаючи на те, що її частка у домоволодінні вже становила 1/2 частину (після смерті батька), державний нотаріус
визначила кожному з трьох спадкоємців право на спадщину за законом в розмірі
1/3 її частини та видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину у
зазначеному розмірі, у той час як частка відповідачів повинна складати по 1/2 частини спірного домоволодіння, а
її - 1/2 частини.

2.

Посилаючись на
ці обставини, ОСОБА_3 просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 1.03.2006 року Першою Кіровоградською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_2, визнати недійсним свідоцтво про право власності
на 1/3 частину спірного домоволодіння, видане останній Бюро технічної інвентаризіції м.Кіровограда, та визнати
за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину цього ж
домоволодіння.

Рішенням Ленінського районного суду М.Кіровограда від 21 червня 2007
року позов задоволено: свідоцтво про право на спадщину, видане 1.03.2006 року
Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 визнане
недійсним, а за ОСОБА_3 визнано право
власності в порядку спадкування на 1/2 частину домолодіння АДРЕСА_1.

В апеляційних
скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення через
порушення судом норм процесуального та матеріального права. Зазначається про
те, що суд першої інстанції виявив при розгляді справи однобічність, не надав
їм можливість вирішити в судовому порядку питання про надання їм додаткового
строку для прийняття спадщини після смерті їх батька, оскільки позивачка
вчинила недобросовісно, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини
всупереч домовленості між усіма спадкомцями про те, що єдиною спадкоємицею
після смерті батька буде їх мати.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачів, які просили скасувати рішення і повернути справу на новий судовий розгляд з
підстав, зазначених в апеляційних скаргах, дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, колегія суддів вирішила, що апеляційні скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін - з таких
підстав.

Правильно
застосувавши норми матеріального справа, суд першої інстанції обгрунтовано
визнав за позивачкою право на спадщину, яка відкрилась після смерті її батьків,
в розмірі 1/2 частини спірного домоволодіння. Відповідачі не заперечували той
факт, що зазначений житловий будинок
належав їх батькам на праві спільної сумісної власності подружжя, хоча
правовстановлюючий документ на нього був оформлений лише на ім"я їх
матері. За таких обставин, кожному з подружжя належало по 1/2 частині
домоволодіння. Після смерті батька сторін спадщину прийняли позивачка, яка
подала заяву до нотаріальної контори, та мати сторін, яка постійно проживала із
спадкодавцем на час її відкриття (ст.ст.1268, 1269 ЦК України). Будучи
спадкоємцями за законом першої черги,
кожний з   них набув      право на спадщину    в розмірі 1/2 її частини

3.

(ст. 1267 ЦК України). Таким чином, на
час відкриття спадщини після смерті матері сторін їй
належало на праві власності лише 1/2 частини спірного домоволодіння, а тому кожний із трьох спадкоємців набув право на спадщину лише на 1/2 його частину, а не на 1/3, як це
визначив державний нотаріус, не взявши до
уваги спадкову справу №532 за 2005 рік, заведену за
заявою позивачки про прийняття спадщини після смерті батька. Позивачка ж набула право на спадщину в розмірі 1/2 частини
домоволодіння ( 1/2 частину після смерті батька та 1/2 частину після смерті матері).

За таких обставин, свідоцтво про право на спадщину за законом в розмірі 1/3
частини майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , видане державним нотаріусом ОСОБА_2, є частково недійсним, а саме - в частині визначення частки спадкового майна,
право на яку та а також інші спадкоємці набули
внаслідок відкриття спадщини після смерті своєї матері.

Доводи
відповідачів про недотримання судом принципу змагальності
сторін не відповідають матеріалам справи, з яких видно, що ще у грудні 2006 року прокуратурою Ленінського
району м.Кіровограду ОСОБА_1 було
роз"яснено її право на звернення до суду за вирішенням питань, порушених нею в заяві від 1.12.2006 року, у тому числі і питання визначення додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті батька. Проте, відповідачі належним чином не
скористались своїм правом. З протоколу судового засідання не вбачається,
що відповідачі заявляли суду обгрунтоване
клопотання щодо відкладення розгляду
справи або перерви у судовому засіданні з метою врегулювання питання поновлення строку для прийняття спадщини
після смерті батька.

Посилання на відсутність у позивачки правовстановлюючого документу на частину спірного житлового будинку, яка б
належала їх батькові, (внаслідок невизначеності
розміру часток подружжя за їх життя) як на
підставу, яка позбавляє її права на отримання у порядку спадкування частки майна спадкодавця (батька), не відповідає чинному
законодавству (ст.60 Сімейного Кодексу України,
ст.ст.368, 346 ч.1п.11, ст.ст.1296, 1298 ЦК України). Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Наведене свідчить про те, що апеляційні скарги не містять обгрунтованих доводів про те, що суд першої інстанції
ухвалив рішення без додержання норм матеріального
або цивільно-процесуального права, що є підставою для їх відхилення.

Разом з тим, на
думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно
визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім"я ОСОБА_2 у повному обсязі, у
той   час як      воно є

4.

частково недійсним, а саме - в
частині визначення часток спадкового майна, право
на які мають спадкоємці після смерті їх матері -ОСОБА_5, у тому числі і ОСОБА_2, в зв"язку з чим розмір її частки підлягає зміні - з 1/3 на 1/2. Проте, таке уточнення не
змінює рішення суду в цій його частині.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Ленінського районного суду М.Кіровограда від
21 червня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили.