Справа
№ 22-ц-553/07                                Головуюча
суду 1 інстанції  Ямкова О.О.
Доповідач апеляційного суду Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

30
березня  2007 року колегія суддів   судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у
складі:

головуючого  -
Паліюка В. П.,

суддів
-  Шолох З. Л., Лівійського І. В.,

при
секретарі судового засідання -Негрун І. О.,

за участю:

-
позивача та його представника ОСОБА_4,

-
відповідачки  та її представника ОСОБА_5,

розглянувши  у відкритому
судовому  засіданні  у м. Миколаєві  цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на   рішення Центрального  районного
суду м. Миколаєва   від  11 січня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про встановлення факту  проживання
однією сім'єю, визнання права
спільної сумісної власності на майно та його розподіл,

Встановила:

В  грудні
2006 року  ОСОБА_1 звернувся   до суду з позовом до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної
власності  на майно та про його розподіл.

Позивач   вказував, що
сумісно   з відповідачкою
проживали  однією сім'єю, без реєстрації
шлюбу, з січня 2000 року по серпень 2005 року.

За   період сумісного  проживання
за  кошти отримані   за роботу по контракту за кордоном  вони в інтересах своєї сім'ї  придбали:

2 липня 2004
року двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею  44, 9 кв. м, вартістю  69 160
грн. та встановили  там одне
металопластикове вікно ( вартість якого
2 484 грн. ),

15 липня 2004
року  трикімнатну квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 66, 70 кв. м, вартістю 31413 грн., в липні  2004
року   двокамерний холодильник
„Арістон", вартістю З 000 грн., в липні 2004 року пральну машину
„Ардо", вартістю 2 000 грн.,

11 липня 20004
року телефон „Панасонік", вартістю 329 грн.,

11 липня 2004
року електрочайник, вартістю 209, 90 грн.,

При
укладенні  нотаріальних договорів   обидві квартири  оформлені на відповідачку, інше  рухоме
майно також знаходиться   в
її  користуванні. Позивач  вважав, що зазначене майно є їх спільною
сумісною власністю.

В  січні 2006 року  позивач звернувся  з додатковим позовом та просив, виходячи із
рівності часток, розділити вказане майно в натурі. А саме, виділити йому  трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. Інше спільне
майно залишити у власності відповідачки.

Рішенням Центрального районного суду м,
Миколаєва  від  11 січня 2005 року позов ОСОБА_1 повністю
задоволено.

2

В
апеляційній скарзі  відповідачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права, просила   рішення суду
скасувати  та постановити  нове, яким відмовити позивачу  у
задоволенні позову.

Заслухавши
суддю - доповідача, пояснення осіб, що  беруть
участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість  рішення суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги  та вимог, заявлених в
суді першої  інстанції, колегія суддів
вважає, що  апеляційна  скарга
підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд повно,
всебічно дослідив  обставини спору,
дав  належну оцінку доказам по справі та
прийшов  до вірного висновку про те, що  позивач та відповідачка проживали однією
сім'єю з січня 2000 по серпень 2005 року. За час спільного проживання, на
думку  суду, вони  за сумісні
кошти придбали спірне рухоме та нерухоме майно, яке є об'єктом  права спільної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою.

Такий
висновок  суду  відповідає
вимогам  СК України, який  набрав чинності  з 1 січня 2004 року, оскільки його   норми
поширюються на триваючі  сімейні  відносини, які  виникли до
набрання  ним чинності  і існували на час початку його дії.

Тому,
відповідно  до ч. 1 ст. 74 СК України,
майно набуте чоловіком  і жінкою, які
проживають однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, є їх  спільною сумісною власністю, якщо інше не
встановлено  письмовим договором між
ними.

Як  встановлено судом, сторони не укладали між
собою письмовий договір   щодо правової
природи  набуття  майна
в період їх спільного проживання. В зв'язку з  чим, на все спірне рухоме та  нерухоме майно поширюються положення глави 8
СК України, зокрема ч. 1 ст. 70 СК України, щодо рівності часток у  спільному майні.

Доводи  ОСОБА_3 про те, що  вона з позивачем сумісно не проживала однією
сім'єю необґрунтовані, оскільки спростовуються
доказами у  справі. В  зв'язку з
чим, висновки суду  в цій частині
відповідають ст. ст. 212, 213 ЦПК України.

Між тим,
вирішуючи  питання про  поділ
в натурі квартир, суд не врахував, що кожна із сторін  має рівну частку на це майно. Хоча, це має
суттєве значення при визначенні права власності за кожним із них.

В  зв'язку з чим, колегія  суддів
вважає  за необхідне, як цього
вимагають положення  глави 8 СК
України  визнати за кожною із  сторін по 1/2 частці у спірному майні.

За  таких
обставин, рішення  місцевого   суду підлягає  зміні у відповідності до  п. 4
ч. 1 ст. 309  ЦПК України, в
зв'язку  з  неправильним застосуванням норм матеріального
права.

Керуючись ст.
ст. 303, 309, 316  ЦПК України,
колегія  суддів, -

Вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Центрального  районного  суду м. Миколаєва  від
11 січня 2007 року змінити, вклавши резолютивну частину  рішення
в наступній редакції.

Позовні вимоги    ОСОБА_1
задовольнити частково.

3

Визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці за кожним  на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 44, 9 кв. м, трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 66, 70 кв. м.

Виділити в натурі
у власність ОСОБА_2: пральну машину „Ардо", вартістю 2000 грн., телефон
„Панасонік", вартістю 329 грн., електрочайник, вартістю 209, 90 грн.

Виділити  в натурі у власність  ОСОБА_1двокамерний холодильник
„Арістон", вартістю 3000 грн. Рішення
апеляційного  суду    набирає
законної  сили  з
моменту проголошення, але
може  бути  оскаржене
у   касаційному   порядку безпосередньо до Верховного Суду
України  протягом двох місяців  з дня проголошення.