УХВАЛА

Іменем  України

„
05" квітня 2007 року Апеляційний суд Житомирської області

в
складі: головуючого судді   Франовської
К.С.,

суддів:                                                 Широкової
Л.В.,

Товянської О.В.

при секретарі судового

засідання   Забеліній О.О.

за участю:

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

на
рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_4до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4про скасування
рішення міської ради та визнання незаконним державного акту про право власності
на земельну ділянку,

встановив:

В квітні 2006 року ОСОБА_4.
пред'явив позов до ОСОБА_1. про усунення перешкод користування земельною
ділянкою. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка без відповідної згоди, на
його земельній ділянці поставила металевий гараж. ОСОБА_4. просив суд
зобов'язати ОСОБА_1знести
гараж та заборонити проїзд та прохід по території єдиного тупикового під'їзду
до будинку АДРЕСА_1та відшкодувати моральну шкоду, яку він визначив в 3000 грн.
.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. , вважають рішення Житомирської міської ради від 09.12.2005
року за №585 про передачу ОСОБА_4.
у приватну власність частини земельної ділянки, яка закріплена за їх
будинком, незаконним та таким, що порушує їх права. Вони зазначають, що
тупиковим під'їздом по АДРЕСА_1вони користувалися протягом десятки років. Передавши
ОСОБА_4. вказану
ділянку у власність вони позбавлені можливості підвозити вантажі, проходити в
провулок та користуватися гаражами. Просили суд вищевказане рішення міської
ради скасувати та Державний акт

Справа №22 -762                           Головуючий у суді 1-ї
інстанції Котік Т.С.

Категорія      33                                            Суддя-доповідач  Широкова
Л.В.

на право власності на
земельну ділянку, виданого ОСОБА_4.,
визнати незаконним.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2006
року позов ОСОБА_4. задоволений
частково. Зобов'язано ОСОБА_1знести
металевий гараж, який розташований на земельній ділянці ОСОБА_4. та заборонено їй
прохід та проїзд по вказаній земельній ділянці, без встановлення земельного
сервітуту. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь держави 8.50 грн. судового збору та 7
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1., ОСОБА_2.,ОСОБА_3відмовлено.

Додатковим рішенням Корольоського районного суду
м.Житомира від 14 лютого 2007 року стягнуто з ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. по
482,36 грн. судового збору на користь держави та по 22,50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. рішення суду просять скасувати як таке, що не відповідає
вимогам закону та дійсним обставинам справи. Апелянти вважають, що висновок
суду про те, що частина земельної ділянки по АДРЕСА_2була вилучена - є
помилковим. Суд безпідставно не прийняв їх доводів про те, що спірний тупиковий
під'їзд є єдиним під'їздом до їх домоволодіння. Апелянт ОСОБА_1. зазначає, що
жодних перешкод вона не чинить ОСОБА_4.,
оскільки її гараж був поставлений на місці знесеного гаража і в той період
коли дана земельна ділянка відносилася до земель загального користування.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Кодексом адміністративного судочинства України також,
відповідно до вимог ч.3 ст.21 КАС України не допускається об'єднання в одне
провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено судом.

Як
вбачається з матеріалів справи, в квітні 2006 року ОСОБА_4., вважаючи   себе
власником   земельної  ділянки
площею   0,0466   га,
яка. розташована в АДРЕСА_1, на якій знаходиться тупиковий під'їзд   пред'явив позов до ОСОБА_1. в порядку
цивільного судочинства про знесення її металевого гаражу  /а.с.2,3/.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира
від 28.04.2006 року за цим позовом було відкрито провадження в справі в порядку
цивільного судочинства/а. с1/ .

В травні 2006
року, не погоджуючись із рішенням Житомирської міської ради №585 від 09.12.2005
року та видачею Державного акту на право власності на земельну ділянку від
14.02.2006 року ОСОБА_4.
співвласники   будинку  АДРЕСА_3-
ОСОБА_1.,ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. пред'явили позов до Житомирської міської ради та ОСОБА_4. про визнання
вказаного рішення та Державного акту незаконними в порядку адміністративного
судочинства і просили розглянути їх заяву в одному провадженні з позовною
заявою ОСОБА_4.. /а.с.24-26/.

Вважаючи дану позовну заяву зустрічною, та не відкриваючи по ній
провадження, а лише ухваливши про „приєднання „ її до первісної заяви
протокольною ухвалою від 1 червня 2006 року, суд розглянув її разом із позовною
завою ОСОБА_4. та
постановив рішення в порядку цивільного судочинства, не звертаючи уваги на те,
що позов ОСОБА_2. та інших пред'явлено в порядку адміністративного судочинства.
Тим самим суд першої інстанції порушив як ст. 16 ЦПК України, так і ст.21 КАС
України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, співвласниками домоволодіння
по провулку Прохідному,4 в м.Житомирі та спірної земельної ділянки крім ОСОБА_4. є ще і
ОСОБА_5. ( третя особа у справі). Проте, вона до участі у справі як сторона
судом не була притягнута, у зв'язку з чим була позбавлена користуватись
процесуальними правами, якими закон наділяє сторону у процесі.

В процесі розгляду справи Апеляційним судом, представник позивача ОСОБА_7. пояснив, що
спірна земельна ділянка площею 466 м кв. його батьком ОСОБА_4. передана у
власність ОСОБА_6. за договором довічного утримання, укладеним 26 травня 2006
року, і на підтвердження подав суду копію даного договору. Відтак, на час
ухвалення судом першої інстанції рішення щодо земельної ділянки, її власник
змінився, до участі у справі він не притягувався, тому права його є порушеними.

Оскільки основне рішення суду підлягає скасуванню, то і підлягає скасуванню
і додаткове рішення суду від 14 лютого 2007 року.

Допущені судом першої інстанції порушення процесуального права
перешкоджають суду Апеляційної інстанції ухвалити нове рішення, а тому справа
підлягає направленню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді суду слід врахувати наведене в ухвалі, уточнити позовні
вимоги, з'ясувати фактичні обставини справи, наданим доказам дати правильну
правову оцінку і, відповідно до встановленого, вирішити спір. При цьому суду
слід вирішити питання про можливість розгляду вказаних позовів у одному
провадженні, з огляду на вимогу позивача ОСОБА_2. вирішення спору в порядку,
визначеному КАС.

Керуючись ст.ст.
304, 307,313-315 ЦПК України, Апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2006 року та
додаткове від 14 лютого 2007 року - скасувати, а справу направити на новий
розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає
чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою Апеляційного
суду.