Справа № 22ц - 1093/2007                                        Головуючий
у 1 інс. - Карнаух А.С.
Доповідач - Шевченко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 серпня 2007
року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого -
судді Бойко О.В.,

суддів -Шевченка
В.М., Горобець Т.В.,

при секретарі -
Пільгуй Н.В.,

з участю сторін - , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
апеляційної скарги військової частини А-1061 на рішення Чернігівського
районного суду Чернігівської області від 04 червня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А-1061 та до військової частини
А-2622 про оформлення трудового договору, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в
якому, з уточненням позовних вимог, просив визнати факт виникнення трудових
правовідносин між ним та військовою частиною А-1061 з 28 листопада 2006 року,
винести рішення про оформлення трудового договору з відповідачем, стягнувши з
військової частини заробітну плату з 28 листопада 2006 року та відшкодувати
моральну шкоду в сумі 2000 грн., обґрунтовуючи вказане тим, що 16 листопада
2006 року військова частина А-1061 уклала з ним договір про повну матеріальну
відповідальність, що підтверджує факт допущення його до роботи, але відповідач
відмовляє йому у прийомі на роботу. А на підставі наказу начальника 26
продовольчого складу за №234 - ОС від ЗО листопада 2006 року його звільнено з
посади начальника охорони групи сторожової охорони відокремленого відділу
зберігання на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з реформуванням 26
продовольчого складу.

В судовому засіданні позивач, не погодившись з наданим
військовою частиною А-1061 розміром посадового окладу начальника групи
сторожової охорони за період з грудня 2006 року по травень 2007 року, уточнивши
позовні

вимоги, просив
стягнути з відповідача заробітну плату в сумі 5100 грн. за вказаний період та
пояснив, що в нього відсутні докази на підтвердження розміру заробітної плати.

Рішенням Чернігівського районного суду від 04 червня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково з установленням факту
виникнення трудових відносин між військовою частиною А-1061 та позивачем 3 28
листопада 2006 року, з зобов'язанням військової частини А-1061 укласти з
ОСОБА_1 трудовий договір про прийняття на роботу в посаді начальника охорони
групи сторожової охорони відокремленого відділу зберігання з 28 листопада 2006
року, про що видати наказ, а також зі стягненням з військової частини А-1061 на
користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 2187,35 грн. з
негайним виконанням рішення в частині стягнення заробітної плати у межах сум
платежу за один місяць.

Цим же рішенням з в/ч А-1061 на користь держави стягнуто судовий збір у
сумі 51 грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30
грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до в/ч
А-2622 про оформлення трудового договору, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі в/ч А-1061 просить рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог як таке, що є необ'єктивним,.скасувати та
закрити провадження у справі.

Апелянт вказує, що судом невірно застосовані норми матеріального права, що
ніяких трудових відносин між позивачем та військовою частиною А-1061 фактично
не було, а укласти трудовий договір з ОСОБА_1 командування в/ч не може за
відсутністю вакантних місць. Ніяких заяв позивача про прийняття його на роботу
до в/ч 1061 не надходило і до 30 листопада 2006 року він був працівником 26
продовольчого складу, про що свідчить наказ про його звільнення. Посилання суду
на договір про матеріальну відповідальність від 16.11.2006 р. є безпідставним,
тому що договір був скасований, зазначене свідчить, що фактично ніяких трудових
відносин між ОСОБА_1 та в/ч 1061 не виникало, про це свідчить також і
відсутність будь-яких відміток про вихід позивача на роботу у в/ч 1061.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення, виходячи з наступних підстав.

Суд задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив із того, що
16.11.2006 р. між в/ч А 1061 та позивачем був укладений договір про повну
матеріальну відповідальність і позивач був фактично допущений до роботи на
посаду сторожа військової частини, проте відповідач не уклав із позивачем в
порушення вимог закону трудовий договір. Однак, з таким висновком суду

першої  інстанції
погодитись  не  можна,
оскільки  суд  не
повно  з'ясував обставини, що
мають значення для справи.

Виходячи з ч. 4 ст. 24 КЗпП трудовий договір вважається
укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника
фактично було допущено до роботи. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був
звільнений наказом від 30.11.2006 р. з посади начальника охорони групи
сторожової охорони відокремленого відділу зберігання з займаної посади за п. 1
ст. 40 КЗпП в зв'язку з розформуванням 26 продовольчого складу. І саме із 26
продовольчим складом позивач мав трудові відносини по 30.11.2006 р. включно та
по день звільнення виконував роботу, визначену трудовим договором, а останній
виплатив йому вихідну допомогу, яка є різновидом оплати праці.

У відповідності із наказом командувача сухопутних військ
Збройних Сил України № 516 від 7.11.2006 р. „Про розформування 26 продовольчого
складу" такий був розформований, однак повна передача командуванню в/ч А 1061 майна продовольчого
складу остаточно відбулася 1.12.2006 р.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 6.11.1992 р. № 9 „Про практику розгляду судами трудових
спорів", фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового
договору, не залежно від того чи було прийняття на роботу належним чином
оформлено, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або
уповноваженого ним органом. Посилання як позивача так і його представника як на
доказ допущення до роботи договір про повну матеріальну відповідальність від
16.11.2006 р. (а.с. 6) є безпідставним. Оскільки такий договір не підтверджує
факту, що позивач фактично виконував роботу на посаді начальника охорони в/ч А 1061 із
16.11.2006 р. і по 30.11.2006 р. коли він перебував у трудових відносинах із 26
продовольчим складом. Виходячи з посади, яка зазначена у цьому договорі сама
можливість укладенні такого договору про повну матеріальну відповідальність із
начальником охорони чинним законодавством не передбачена.

Крім того матеріалах справи відсутні будь-які дані, що ОСОБА_1 виходив на
чергування при в/ч А 1061 і
про це є відмітки в табелях виходу його на роботу. Сам позивач в засіданні
апеляційного суду не міг конкретно зазначити характер виконуємої ним роботи, її
об'єм у в/ч А 1061,
зазначивши, що із 2 грудня 2006 р. після звільнення його із займаної посади із
26 продовольчого складу він не виходив на роботу у в/ч А 1061 тому, що його не
було допущено до виконання такої.

Позивачем не надано ніяких фактичних даних на
підтвердження його вимог, окрім посилань його на зазначений договір від
16.11.2006 p.,
який виходячи з предмету доказування не встановлює наявності фактичного
допуску його до роботи у в/ч
А 1061 та виконання при цьому ним роботи. Відсутні будь-які фактичні дані, що
з відома командування в/ч 1061 позивач був допущений до роботи начальника
охорони, і оскільки відсутній юридичний факт -фактичного допуску позивача до
роботи, тому не можуть виникнути і трудові правовідносини між в/ч А 1061 та
ОСОБА_1

Виходячи з наведеного позовна вимога ОСОБА_1 про
зобов'язання в/ч А 1061
укласти з ним трудовий договір не підлягає задоволенню, тому що відповідач не
брав на себе зобов'язання працевлаштувати позивача, і не зобов'язаний приймати
його в порядку працевлаштування на роботу.

Оскільки відповідач не зобов'язаний укладати трудовий договір з позивачем,
відсутні підстави говорити, що останній мав вимушений прогул і відповідно до
правил ч. 2 ст. 235 КЗпЗ необхідно виплатити відповідачу йому середній
заробіток, як і відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди у зв'язку
із відсутністю порушень відповідачем законних прав ОСОБА_1

За таких обставин рішення суду в якому неправильно
встановлені фактичні обставини справи підлягає скасуванню; як в частині
вставлення факту виникнення трудових відносин між в/ч А 1061 та ОСОБА_1 та
зобов'язання в/ч А 1061
укласти з ОСОБА_1 з 28.11.2006 р. трудовий договір про прийняття на роботу на
посаду начальника охорони групи сторожевої охорони відокремленого відділу
зберігання, про що видати наказ та стягнення в/ч А 1061 на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

В зв'язку з відсутністю підстав в позові ОСОБА_1 до в/ч А 1061 необхідно
відмовити.

Керуючись
ст.ст. 303, 307,п.1ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦІЖ України, ст. 21, 24,
235 КЗпП України апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу військової частини А-1061 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду районного суду від 04 червня 2007
року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до в/ч А 1061 про оформлення
трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини А-1061
про оформлення трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій
частині рішення Чернігівського районного суду від 04 червня 2007 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.