Справа № 2 -139/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 квітня 2007 року
Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в складі

головуючого судді                                            Середньої Н.Г.,

при секретарі                                                    Збираник Л.В.,

з участю:

позивача                                                            Теплицького А.С,

представника позивача                                   ОСОБА_1,

представника відповідача                                Бондаренко В.Т.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міжрегіональної Академії управління персоналом про стягнення
заборгованості за невикористані відпустки, відшкодування моральної шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2006 року ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом, зазначивши, що 24.09.1993
року він був прийнятий на посаду директора відокремленого підрозділу
Міжрегіонального Заочного Університету управління персоналом у м. Кривому Розі
згідно наказу № 333
від 24.09.1993 року.

15.04.1999 року у зв'язку з
перейменуванням МЗУУП в Міжрегіональну Академію управління персоналом (МАУП)
був затверджений директором Представництва МАУП.

20.07.2001 року
Представництво МАУП перетворене на Криворізьку філію МАУП, у зв'язку з чим 01.10.2001 року згідно
наказу № 25-к від
01.10.2001 року він
був переведений на посаду директора Криворізької філії МАУП.

26.07.2004   року
Криворізька філія перейменована у Криворізький інститут ім.

П.Калнишевського МАУП.

01.02.2005  року
згідно наказу № 19-к був
переведений з філії на посаду директора

інституту
МАУП.

За час роботи на
посадах стягнень не мав. У 2005 році за декілька місяців до виборів у нього
почалися непорозуміння з керівництвом МАУП, підґрунтям чого були різні
політичні погляди. На нього почався моральний тиск, погрози, у зв'язку з чим
він постійно нервував, погіршився стан його здоров'я, він потрапив у лікарню.
Однак погрози продовжувались, під тиском він змушений був написати листа про
звільнення. Йому пообіцяли виплатити компенсацію за невикористані відпустки за 13 років з
розрахунку 56 календарних
дні без обмежень у часі.
З 02.02.2006 року до 01.03.2006 року він
перебував на лікарняному, в цей час йому була надана відпустка терміном 56 календарних днів
з 01.03.2006 року до 27.04.2006 рік. У період
відпустки 26.04.2006 року
його незаконно звільнили.

Наказом від 26.04.2006 року йому була
призначена грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за
період з 02.10.2005 року до 26.04.2006 рік.

Трудову книжку
він отримав у березні 2006
року, однак повний розрахунок не проведений. Крім того, до 21.06.2006 року він
продовжував ходити на роботу та виконувати обов'язки директора МАУП, оскільки
ніхто не був призначений на посаду, і керівництво МАУП його завірило у тому, що
наказ про звільнення буде скасовано, так як він виданий з порушенням чинного
законодавства. Про виконання обов'язків свідчить його підпис на документах, у
тому числі залікових книжках, відомостях. Вважає, що фактично був звільнений 21.06.2006 року.

Несправедливе
відношення, викликали сильне обурення, він переживав, нервував, у нього
погіршився сон, самопочуття, стан здоров'я, загострились хронічні захворювання,
в зв'язку з чим йому довелось лікуватись. Він став дратівливий, погіршились стосунки
у сім'ї, втратив нормальні життєві зв'язки з колегами по роботі. Змушений був
терпіти приниження, докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Перебуваючи у
вимушеному прогулі не одержує кошти у розмірі щомісячного заробітку.

Просив визнати
звільнення незаконним та поновити на роботі, стягнути 100 000 грн. моральної
шкоди, 5000 грн.
витрат на оплату послуг адвоката, заробітну плату за весь час вимушеного
прогулу, компенсацію за невикористані відпустку та роботу у вихідні та неробочі
дні.

У судовому
засіданні позивач вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві, додав, що за роки роботи йому жодного разу не
запропонували відпустку, не знайомили з графіком відпусток. Ні разу не була
виплачена компенсація за роботу у вихідні, неробочі та святкові дні. Умови
роботи були такими, за яких фізично він не міг піти у відпустку, та не мав
вихідних, оскільки лише на його ім'я була дана довіреність і право підпису всіх
документів. Він був затверджений головою відбіркової комісії, заступником всіх
екзаменаційних та випускних комісій. Враховуючи, що за рік було 5-6 наборів до МАУП
та стільки ж випусків, практично всі місяці кожного року він був зайнятий на
роботі. Крім того, він фактично не мав вихідних днів, оскільки у вихідні дні
були заплановані всі міроприємства, згідно затвердженого президентом МАУП плану
навчальної та виховної роботи підрозділу. Через напружений графік роботи
отримав захворювання - цукровий
діабет.

Представник
позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав з тих же підстав.

Представшие відповідача
Бондаренко В.Т. позовні вимога визнала частково, суду пояснила, що позивач
звільнений за угодою сторін, він написав заяву у якій просію звільнити його 26.04.2006 року, з вимогою
про анулювання заяви не звертався. Щодо вимог про оплату за вихідні дні - вимоги не
конкретизовані, не зазначає за який саме період просить позивач стягнути
заборгованість. Після звільнення позивача на посаду директора була призначена
інша особа, згоди на допуск до виконання роботи Теплиць кого після звільнення
президент МАУПу не надавав. Звільнення в період знаходження на лікарняному, в
період відпустки не забороняється, якщо таке звільнення за згодою сторін.
Позивачем не доведено, що політичні погляди були підґрунтям його звільнення.
Залучення окремих працівників у вихідні дні чи по надурочно допускається у
виняткових випадках, у цих випадках видається наказ. Таких наказів щодо
залучення позивача - не було.

Вимоги щодо
компенсації за невикористану відпустку за період з липня 1997 року по день
звільнення відповідач частково визнає: з 01.10.1999
року по 26.04.2006 рік з
розрахунку 31 календарний
день, оскільки позивач не виконував передбачений законом норматив педагогічної
навантаження, який дає право на надання відпустки у розмірі 56 календарних
днів. За період до 01.10.1999
року вимоги задоволенню не підлягають, оскільки до цього часу позивач
працював за сумісництвом.

Моральна шкода
може бути задоволена частково, в межах розумного розміру за період звернення до
суду, щодо вимог про компенсацію за невикористану відпустку. Щодо відшкодування
оплати витрат адвоката, відповідач вважає, що вони не можуть бути задоволеними,
так як не надано документів, які б підтверджували розмір витрат та розрахунок
витрат, які адвокат зазнав.

У ході розгляду
справи позивач ОСОБА_1. підтримав
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості за невикористані відпустки у період з 01.10.1999 року по

01.10.2004
рік у сумі 23955, 40
грн. та вимоги щодо стягнення моральної шкоди у сумі 4 000 грн. В решті позовну
- просив заявлені
вимога залишити без розгляду.

Представник позивача Бондаренко В.Т. у цій частині
позовні вимоги визнала.

Вислухавши
позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає
необхідним позов задоволити.

Судом встановлено,
що 24.09.1993 року
ОСОБА_1. був
прийнятий на посаду директора відокремленого підрозділу Міжрегіонального
Заочного Університету управління персоналом у м. Кривому Розі згідно наказу № 333 від 24.09.1993 року.

15.04.1999 року у зв'язку з перейменуванням МЗУУП в Міжрегіональну
Академію управління персоналом (МАУП) був затверджений директором
Представництва МАУП.

20.07.2001 року
Представництво МАУП перетворене на Криворізьку філію МАУП, у зв'язку з чим 01.10.2001 року згідно
наказу № 25-к від
01.10.2001 року він
був переведеній на посаду директора Криворізької філії МАУП.

2004
року Криворізька філія перейменована у Криворізький
інститут ім. П.Калнишевського МАУП.

2005
року згідно наказу №
19-к був переведений з філії на посаду директора інституту МАУП.

Наказом від 26.04.2006 року йому була
призначена грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за
період з 02.10.2005 року до 26.04.2006 рік. (а.с. 34 - довідка).

З 02.02.2006 року до 01.03.2006 року ОСОБА_1. перебував на лікарняному. З 01.03.2006 року до 27.04.2006 рік терміном 56 календарних днів
позивачу була надана відпустка (а.с.
78 - наказ),

26.04.2006  року ОСОБА_1 звернувся до Президента МАУП із заявою про

звільнення
із займаної посади директора Криворізького інституту МАУП з 26.04.2006

року (а.с. 73 -заява).

Наказом № 66-п від 26.04.2006 року позивач
звільнений за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36
КЗпПУ. (а.с. 74 - наказ).
Згідно наказу МАУП від 26.04.2006
року № 66/1 -п
позивачу проведена виплата компенсації за невикористані дні щорічної відпустки
у кількості 6 календарних
днів (а.с. 16 - наказ).

Відповідно до
ст. 83 КЗпПУ у
разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі
невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам,
які мають дітей.

За період
виконання ОСОБА_1. обов'язків
керівника з 01.10.1999 року по 26.04.2006 рік загальний
розмір відпустки становить 204
календарні дні, з них -
56 календарні дні використані позивачем у березні - квітні 2006 року 9 (а.с. 37 т. 2 - довідка), з них.

Середня
заробітна плата за останні 12
місяців, відпрацьованих ОСОБА_1.
становить 168, 70 грн (а.с. 38 т.2 - довідка).

Сума компенсації
за 142 календарні
дні становить 23955,40 грн (142 х 168, 70 = 23955,40).

Відповідно до
ст. 2371 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

ОСОБА_1. зазнав
моральних страждань, змушений був докладати додаткових зусиль для організації
свого життя, забезпечення проживання, за захистом своїх прав звертатись до
суду, тому суд вважає необхідним задоволити його вимоги про відшкодування
моральної шкоди у сумі 4000
грн.

Суд розглядає відповідно до ст. 11 ЦПК України справу у межах
заявлених вимог, позивач частково просив вимога
залишити без розгляду, ухвалою суду його заява задоволена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 79, 83, 237 1 КЗпПУ, ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь ОСОБА_1 23955 (двадцять три тисячі дев'ятсот
п'ятдесят п'ять) гривень 40 коп. заборгованості за невикористану відпустку у період з
01.10.1999
рік по 01.10.2004
рік та 4 000 гривень
моральної шкоди.

Стягнути з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь
держави судовий збір у розмірі 51 (п'ятдесят однієї) грн. та 30 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка подається протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.