Справа №22-1255/07                                                                    Головуючий
у 1-й інстанції: Нестеренко Л.О.
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007
року                                                м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого судді       Савченко О.В.

суддів                                Гончара О.С.,
Мануйлова Ю.С.

при секретарі                     Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня
2006 року в справі за позовом ОСОБА_1до Запорізького професійно-будівельного
ліцею (надалі ЗПБЛ) про стягнення компенсації втраченої частини заробітку в
зв'язку з порушенням строків її виплати та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року ОСОБА_1. звернулася у суд з позовом до
ЗПБЛ про стягнення компенсації втраченої частини заробітку в зв'язку з
порушенням строків її виплати та стягнення моральної шкоди.

Зазначала, що рішенням суду від 18 листопада 2003 року на
її користь з відповідача стягнуто 1903,69 грн. в рахунок відшкодування частини
втраченого заробітку в зв'язку зі втратою професійної працездатності внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

З 01 квітня 2001 року дані виплати повинні виплачуватись
за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
(надалі Фонд). Однак відповідач не передав Фонду необхідний пакет документі для
проведення нарахування і виплати щомісячних платежів. Внаслідок чого позивачка
за період з 01 квітня 2001 року по травень 2005 року ніяких виплат не отримувала.
Через винну бездіяльності відповідача позивач опинилась в скрутному
матеріальному становищі, не могла повноцінно провести своє лікування, нервувала
і переживала. В зв'язку з чим, позивач просила стягнути з відповідача
компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в
сумі 2774,9 грн. за період з квітня 2001 року по квітень 2005 року (включно),
та на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12
грудня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з ЗПБЛ на користь позивача
компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в
сумі 2774,9 грн. за період з квітня 2001 року по квітень 2005 року (включно),
та на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам

справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, апелянт просив судове рішення в

частині визначення розміру суми на
відшкодування моральної шкоди скасувати, ухваливши в цій частині нове,

яким задовольнити її позовні вимоги
в повному обсязі.

Відповідач ні в суд першої інстанції ні в суд апеляційної
інстанції заперечень письмових не надавав. Рішення суду не оскаржував.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд
має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції в
частині стягнення 2774,9 грн. сторонами не оскаржувалось, судова колегія не
перевіряла його в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що суд правильно
встановив правовідносини, які склалися між учасниками справи, дав їм належну
правову оцінку щодо наявності завдання відповідачем позивачеві моральної шкоди,
а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив.

Суд першої інстанції правильно визначився з тим, що саме
в результаті бездіяльності відповідача по справі позивачка не могла тривалий
час отримувати належні їй кошти, в зв'язку з чим вона опинилась в скрутному
матеріальному становищі, не могла повноцінно провести своє лікування, нервувала
і переживала, що відбилося на стані її здоров'я.

2

Суд першої інстанції прийняв до уваги всі зазначені
позивачем обґрунтування завданої їй моральної "шкоди і правильно
визначився з її розміром. Доводи апеляційної скарги є такими, що не
спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображують позицію
позивача, висловлену нею в позові, і яку вона вважає такою, що є єдино вірною
та єдино можливою.

За таких обставин, при розгляді справи апеляційним судом
встановлено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої
інстанції. Немає підстав для скасування судового рішення чи направлення його на
новий судовий розгляд

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12
грудня 2006 року по справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.