РІШЕННЯ

іменем України

20 листопада
2007 року         м. Ужгород

Колегія
суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі суддів: Чужі Ю.Г. (головуючого), Боднар О.В., Куцина М.М., при секретарі
Довбака Т.О., з участю представників апелянта ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ТзОВ «Кий Авіа-Закарпаття» ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 13 вересня 2007 року, -

встановила:

У червні
2007 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Кий Авіа-Закарпаття»
(далі «товариство») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні
вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в трудових відносинах з 25
серпня 2004 року, а наказом директора товариства від 15 лютого 2006 року була
звільнена з роботи, з посади агента з продажу авіаперевезень, на підставі п.2
ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з втратою довір'я.

Своє
звільнення вважає незаконним оскільки в процесі розслідування випадку нестачі
19939, 60 грн., не було добуто жодних доказів привласнення даних коштів саме
нею. Розслідуванням було також встановлено, що посадові особи відповідача
неналежно виконували свої службові обов'язки в результаті чого в товаристві не
вівся належних бухгалтерський облік, не проводилися інвентаризація та облік
бланків суворої звітності та інше.

Відповідач,
в порушення вимог ст. 131 КЗпП України, не створив їй умови, необхідні для
нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їй майна.
Договір про повну матеріальну відповідальність вона з відповідачем не укладала
та не ознайомлювалася з посадовою інструкцією. В день прийняття на роботу вона
підписала порожній бланк проекту договору, а 23 вересня 2005 року підписала
порожній бланк проекту незатвердженої посадової інструкції.

Справа №:
22ц-22ц-1731 /07

Номер рядка статистичного звіту: 40

Головуючий у
першій інстанції: Король Ю.А.

Доповідач  Чужа Ю.Г.

Крім цього,
незаконне звільнення з роботи призвело до втрати нею нормальних життєвих
зв'язків, до моральних страждань та погіршення стану здоров'я.

Посилаючись
на дані обставини просила постановити рішення, яким поновити її на посаду
агента з продажу авіаперевезень товариства, стягнути з відповідача в її користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу, з розрахунку 1481, 3 грн.
щомісяця, моральну шкоду в розмірі 15000 грн., витрати на правову допомогу та
судові витрати по справі.

В
процесі розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги і просила крім
зазначених вище вимог, ще скасувати наказ про її звільнення.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 13 вересня 2007 року позов задоволено
частково. Постановлено скасувати наказ товариства № 9 від 15 лютого 2006 року
та поновити ОСОБА_3 на
посаду агента з продажу авіаперевезень. Стягнуто з товариства на користь
ОСОБА_3 17755 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000 грн.
моральної шкоди.

Рішення
в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за один місяць допущено
до негайного виконання.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1, в інтересах товариства, посилається на
невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в
зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення місцевого суду та
ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В суді
апеляційної інстанції представники ТзОВ «Кий Авіа-Закарпаття» апеляційну скаргу
підтримали в повному обсязі.

Справа,
в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянута у відсутності позивача ОСОБА_3
та представника позивача ОСОБА_4

Будучи
належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи позивач та
представник позивача в судове засідання не з'явилися, а надане ними клопотання
про відкладення розгляду справи на інший термін, визнано колегією суддів
необгрунтованим.

Заслухавши
осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів            апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Визнаючи
звільнення незаконним та поновлюючи позивачку на попереднє місце роботи суд
першої інстанції виходив з того, що відповідач не створив позивачці умови,
необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їй
майна, а в судовому засіданні не надав доказів вини ОСОБА_3  у привласненні коштів. Крім цього, ступінь
тяжкості

вчинених
позивачкою порушень не відповідає обраному стягненню у вигляді звільнення.

Проте з
таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без повного та
всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Встановлено,
що позивачка працювала у відповідача на посаді агента по продажу авіаперевезень
з 25 серпня 2004 року. В день прийняття на роботу з нею був укладено договір
про повну матеріальну відповідальність, а 23 вересня 2004 року вона була
ознайомлена з посадовою інструкцією (а.с.22, 28-43, 49, 104-107).

Також
встановлено, що позивачка працюючи агентом по продажу авіаперевезень і будучи
особою, яка безпосередньо обслуговує грошові і інші цінності, в період
листопада - грудня 2005 року в порушення п.1.6 «Інструкції про порядок здачі
грошової виручки, обліку, зберігання, видачі бланків суворої звітності і
забезпечення їх збереження, порядок ведення касових операцій в центральній касі
і підрозділах акціонерного товариства КАВС «Кий-Авіа» та п.2.6 посадової
інструкції агента по обслуговуванню і продажу авіаперевезень не здала в касу і
на розрахунковий рахунок підприємства кошти отримані нею за продані авіаквитки
в сумі 19939, 6 грн. та порушила порядок здачі на склад бланків суворої
звітності.

Дана
обставина стверджена чинними на теперішній час актом перевірки від 8 лютого
2006 року, атом інвентаризації наявних бланків суворої звітності, що
зберігаються в касі підприємства від 24 січня 2006 року та актом про наслідки
ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в ТзОВ «Кий Авіа
Закарпаття» від 5 грудня 2006 року (а.с.50-57, 84-85, 88).

Наказом
директора товариства від 25 лютого 2006 року № 09 ОСОБА_3 було звільнено з
роботи на підставі пункту 2 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з втратою довір'я
(а.с.83).

Відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього
Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу
може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати
довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Дії
ОСОБА_3 щодо несвоєчасної здачі виручки за авіаквитки та бланки суворої
звітності, на думку колегії суддів, слід визнати такими, що давали підстави
керівництву товариства втратити до неї довір'я. Процедура звільнення дотримана,
а тому її звільнення слід визнати обґрунтованим.

Звільнення
з підстав втрати довір'я не є заходом дисциплінарного стягнення, а тому вимоги
ст. 149 КЗпП України (порядок застосування дисциплінарних стягнень) на ці
випадки не поширюються.

Крім цього, суд
першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що звільнення позивачки
відбулося 15 лютого 2006 року, а з позовом про поновлення на роботі вона
звернулася до суду лише 5 червня 2007 року.

За таких обставин колегія
суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність позову не
відповідають обставинам справи, крім цього, суд неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права, що, відповідно до п.3 та п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ТзОВ «Кий Авіа-Закарпаття» ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 13 вересня 2007 року скасувати і ухвалити
нове рішення, яким:

У
задоволенні позову ОСОБА_3 до ТзОВ «Кий Авіа-Закарпаття» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до
Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.