Справа №2-967/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року                                                                         м.
Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова в складі:

Головуючого судді:      Цибенко І.В.

при секретарі                    Алійник Л.Ю.

з участю
позивача            ОСОБА_1.

представника
позивача   ОСОБА_2

відповідача                         ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з
відповідача боргу за договором позики в розмірі 108 000 грн. 00 коп. ,
мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно відмовляється виконати
взяті на себе зобов'язання по поверненню позики.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 3%
річних від простроченої суми боргу за прострочення виконання грошового
зобов'язання , моральну шкоду та понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позов
підтримали та пояснили, що відповідач у 2003 році взяв у позивача у борг 108
000 грн. Та зобов'язався їх повернути до 30.10.2006 року, про що написав
06.04.2006 року розписку. Оскільки до цього часу відповідач борг не повернув,
позивач просить стягнути з нього дану суму боргу, моральну шкоду в розмірі 10
000 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору 1088 грн. 50 коп.,
витрат на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 30 грн. та витрат на
правову допомогу в сумі 400 грн. На обґрунтування своїх вимог щодо стягнення
моральної шкоди позивач посилається на ст.1167 ЦК України. Від позовних вимог в частині стягнення 3% річних
від простроченої суми боргу за Договором позики в розмірі 900 грн. відмовився і
ухвалою суду відмова прийнята судом.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував,
пояснивши, що між ним та позивачем велась господарська діяльність. Гроші
відповідно до написаної ним розписки він не отримував, а розписку писав на
виконання господарських зобов'язань які виникли між ним та позивачем, однак це
не було обумовлено письмовим Договором. Доказів на підтвердження своїх
заперечень не має.

Вислухавши   позивача  ,
представника  позивача,   відповідача
,   дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 1046 ЦК
України за договором позики, який згідно зі ст.. 1047 цього ж Кодексу був укладений сторонами у письмовій
формі, одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (
позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики).

Судом
встановлено, що 06.04.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено
договір позики, за яким ОСОБА_1. передав у 2003 році ОСОБА_3. 108 000 грн., а
останній зобов'язався їх повернути до 30 жовтня 2006 року , проте своїх
зобов'язань не виконав.

Відповідно до ст..60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем підтверджено письмовою розпискою факт надання
ним позики ОСОБА_3. в сумі 108 000 грн.

Заперечення відповідача, що він гроші не отримував не підтверджені
належними доказами , ґрунтуються лише на його поясненнях. Крім того, в самій
розписці, яку писав відповідач і проти цього не заперечив, вказано: «Я ОСОБА_3 взял в долг у ОСОБА_1   108000 грн... »

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3. за Договором
позики 108 000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3. моральної шкоди
за невиконання зобов'язань за договором позики задоволенню не підлягають.

Позивач заявляючи дані вимоги посилався на ст.1167 ЦК України. Однак
зазначена норма закону регулює правовідносин, що виникають із заподіяння
позадоговірної шкоди, а тому не поширюється на спірні договірні відносини. Крім
того, відповідно до ст..
611 ЦК України,
у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором
або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення
договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, які не
передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків
порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики,
відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь позивача присуджуються
понесені і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог: судовий збір в сумі 1080 грн., витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Витрати на правову допомогу стягненню не підлягають, оскільки документально
не підтвердженні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст.. 60, 64, 213 -
218, ЦПК України, ст.
ст.. 1046, 1047 , 1049, 1050 ЦК
України суд ,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 108 000
(сто вісім тисяч) грн., заборгованості за договором позики.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі сплаченого судового збору у розмірі 1080 грн. та витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

В задоволенні
позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення
суду та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви
про апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.