Справа № 22 ц-855/07                          Головуючий суду
1 інстанції Старчеус О.П.
Категорія 5                                     Суддя -
доповідач апеляційного суду Шолох З.Л.
УХВАЛА

Іменем України

18
травня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого -
Паліюка В.П.,

суддів: Шолох
З.Л., Лівійського І.В.,

при
секретарі судового засідання - Танцуріної С.М., за участю
позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6, розглянувши    у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві    цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на    рішення    Березанського районного суду    Миколаївської області     від З січня 2007 року у справі за

позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання угод купівлі - продажу дійсними,

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі - продажу
будинкуАДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що 20 серпня 2004 року домовився з
відповідачами про купівлю у них спірного будинку за 5 000 доларів США з розстрочкою
платежу на два роки. 6 листопада 2005 року достроково та повністю сплатив
відповідачам всю обумовлену суму. Вони, в свою чергу, ще з вересня 2004 року
виселилися з будинку, а він разом із своєю сім'єю вселився та проживає у цьому
будинку, газифікував його.

Посилаючись на те, що він повністю виконав всі умови договору, а
відповідачі відмовляються від нотаріального оформлення договору, просив визнати
такий договір дійсним та визнати відповідачів такими, що втратили право
користування жилою площею в спірному будинку.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 15 листопада
2006 року прийнята відмова позивачів від позовних вимог про визнання
відповідачів такими, що втратили право користування жилою площею в спірному
будинку та провадження по справі в цій частині закрите.

Ухвалою того ж суду від 15 листопада 2006 року в якості
співвідповідачів по справі залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_5

В грудні 2006 року позивач звернувся до суду з додатковими позовними
вимогами до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку.

Позивач зазначав, що відповідачі, продаючи свій будинок,
визначили його вартість разом з земельною ділянкою, розміром 0,25 га, яка
виділена для обслуговування спірного будинку та належала на праві приватної
власності ОСОБА_1 з червня 1997 року.

В судовому засіданні
позивач уточнив ці
вимоги та просив визнати дійсним і договір купівлі - продажу земельної ділянки
разом з будинком, що розташований на ній.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від З січня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 повністю задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність
та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та постановити нове
про   відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін,
перевіривши законність та обгрунтованість рішення районного суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, вимогами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі -продажу
житлового будинку, земельної ділянки укладається в письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК
України, суд може визнати дійсним договір, що потребує нотаріального
посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних його умов, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін,
вони досягли згоди 20 серпня 2004 року щодо усіх істотних умов купівлі -продажу
спірного будинку та земельної ділянки, на якій він розташований.

У визначений термін позивач сплатив обумовлену суму відповідачам за спірний
будинок (з земельною ділянкою).

До того ж, ще до отримання всієї суми за договором,
виконуючи умови домовленостей, відповідачі у вересня 2004 року виселилися із
спірного будинку, а позивач вселився туди разом з членами своєї сім'ї і
проживає в ньому майже три роки. Облаштував будинок зручностями (газифікував
будинок) та обробляє земельну ділянку.

Однак, відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення договору за
відсутності передбачених законодавством перешкод для цього, посилаючись на
бажання позивача продати будинок дорожче.

Встановлені місцевим судом фактичні обставини справи
сторонами не оспорюються.

Таким чином, із викладеного вбачається, що сторони повністю виконали усі
суттєві умови договору і перешкод, передбачених законодавством,   для нотаріального оформлення договору не
вбачається.

А тому, суд повно, всебічно дослідивши обставини спору,
дав належну оцінку доказам по справі та прийшов до вірного висновку про те, що
угода, укладена між сторонами про купівлю - продаж спірного будинку разом з
земельною ділянкою, що виділена для обслуговування цього будинку, є дійсною,
оскільки при її укладенні сторони досягли згоди відносно усіх істотних умов
цього договору, а також   виконали ці умови.

Доводи ОСОБА_1 (інші відповідачі рішення суду не оскаржували) в апеляційній
скарзі про незаконність рішення суду із-за відсутності письмових доказів -
необгрунтовані, оскільки пов'язані з невірним тлумаченням законодавства.

Хоча, із приписів ч.2 ст. 220 ЦК України та ст.
59 ЦПК України вбачається, що наявність правовідносин, що виникають з угод, для
яких законом встановлено письмову форму не може підтверджуватися показаннями
свідків,   однак   факт
виконання   такої   угоди
може   підтверджуватися   за

допомогою
будь-яких засобів доказування, передбачених ст. 57 ЦПК України, в тому числі і
показаннями самих відповідачів, допитаних судом в якості свідків.

Викладене свідчіть, що рішення районного суду постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, а тому не вбачається   підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Березанського районного суду
Миколаївської області від 3 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.