Справа №22ц-9165/07
Головуючий в 1 інстанції Волкова
Доповідач Курило В.П.
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2007
року

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого -
судді Курило В.П. Суддів: Ігнатовой Л.Є.,
Шамрило Л.Г. При секретарі Стефановій І.М.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Кіровського міського суду Донецької
області від 9 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,  ОСОБА_2,
третя особа Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку
„Комунальник" м.  Кіровське про
усунення перешкод користування жилим приміщенням та виселенні,

ВСТАНОВИВ:

До
Апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 на рішення Кіровського міського суду Донецької області від 9 листопада
2007 року,  яким Позовні вимоги
ОСОБА_4  задоволені. Усунуті перешкоди у
здійсненні ОСОБА_4 права користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_2,  1956 року народження разом із її онучками
ОСОБА_6,  1996 року народження та
ОСОБА_5,  2003 року народження
зобов"язані виселитися з квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3
зобов"язаний не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні ОСОБА_4 квартирою
за призначенням.

В
апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про скасування рішення суду з
поверненням справи на новий розгляд у зв"язку з неправильним застосуванням
судом першої інстанції норм матеріального і процесуального законодавства. Суд
зобов'язав виселитися відповідачку ОСОБА_2 разом з неповнолітніми
онучками,  не притягнувши до участі у
справі орган опіки і піклування. Суд не врахував,  що на час вселення ОСОБА_2 у квартиру позивач
в квартирі не проживав і тому наймач квартири не повинен був вимагати від
позивача згоду на вселення у квартиру інших осіб. Відсутній предмет спору через
те,  що ніхто з відповідачів не чинив
позивачу перешкод у користуванні квартирою.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення позивача,  дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що скарга
задоволенню не підлягає,  виходячи з
наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги про виселення ОСОБА_2 із спірної квартири разом із її
неповнолітніми онучками,  суд першої
інстанції виходив з того,  що відповідачка
разом з онуками вселились у квартиру в порушення порядку,  що встановлений для вселення,

право користування
спірною квартирою не придбали незважаючи на час їх проживання у квартирі.

Вказаний
висновок суду є правильним,  таким,  що грунтується на законі.

Судом
встановлено,  що спірна квартира АДРЕСА_1
складається з двох кімнат жилою площею 28.7 кв. м.  Наймачем квартири є відповідач ОСОБА_3. В
квартирі крім нього значиться зареєстрованим і ОСОБА_4 - син наймача.
Відповідач ОСОБА_2 також проживає в квартирі,
але не зареєстрована в ній. Значиться зареєстрованою в квартирі
АДРЕСА_2. За цією ж адресою зареєстровані і онучки відповідачки ОСОБА_6,  1996 року народження і ОСОБА_5,  2003 року народження.

Відповідно
до ч.1  ст.  65 ЖК України наймач вправі в установленому
порядку за письмовою згодою всіх членів сім"ї,  які проживають разом з ним,  вселити в займане ним жиле приміщення свою
дружину,  дітей,  батьків,
а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей
зазначеної згоди не потрібно.

Поселившись
в спірну квартиру,  ОСОБА_2 дійсно не
дотрималась вимог ч. 1  ст.  65 ЖК України через те,  що згоди позивача на вселення не
отримала,  проживає в спірній квартирі
без реєстрації,  тобто з порушенням
установленого порядку вселення. За таких умов суд першої інстанції зробив
правильний висновок про те,  що вона не
придбала права користування спірною квартирою незалежно від часу проживання в
ній,  є тимчасовим жильцем і на підставі
ч.3  ст.
98 ЖК України зобов"язана негайно звільнити приміщення,  а в разі відмовлення - підлягає виселенню в
судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Доводи скарги про
те,  що згоду позивача на вселення
відповідачки у квартиру не потрібно було вимагати через те,  що він сам фактично квартирою не користувався
не грунтуються на законі і не можуть бути підставою для скасування рішення
суду.

Розглядаючи
справу,  суд встановив,  що без дозволу позивача у квартиру були
вселені також і неповнолітні онучки ОСОБА_2 Вони як і їх бабця є тимчасовими
жильцями,  не придбали самостійного права
користування спірною квартирою і на підставі
ст.  98 ЖК України також
підлягають виселенню разом із ОСОБА_2 Доводи скарги про те,  що суд мав обговорити питання про притягнення
до участі у справі орган опіки і піклування не грунтуються на законі. Судом
встановлено,  що спірна квартира не є
місцем постійного проживання неповнолітніх. Відповідно до ч.3 і ч. 4  ст.  29
ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти
років і у віці до десяти років є місце проживання її батьків.

В
спірній квартирі батьки цих дітей не проживають,  тому вказана квартира не може бути місцем
проживання онучок відповідачки ОСОБА_2 Питання ж про позбавлення вказаних дітей
права користування жилою площею,  на яку
вони мають право,  судом не вирішувалось.
Тому доводи скарги про порушення судом процесуальних норм у даному випадку
безпідставні.

Під час
розгляду справи судом також встановлено,
що відповідач ОСОБА_3 чинить позивачу перешкоди у користуванні
квартирою. Зокрема,  вселив в квартиру в
порушення установленого порядку сторонніх осіб,
чим позбавив позивача можливості здійснювати свої права користування
жилим приміщенням.  Тому відповідно до  ст.
ст.  64 і 65 ЖК України суд першої
інстанції правильно зобов"язав відповідача не чинити позивачу перешкод у
користуванні квартирою.

Рішення суду
відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не має.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції без змін,
якщо визнає,  що воно ухвалене з
дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Рішення Кіровського міського суду Донецької області залишити
без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення і може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України
протягом двох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.