Справа № 22ц-1882/07                                  Головуючий
у суді 1 інстанції:
Категорія     21                                               Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                 Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді:
Перцової В.А.

Суддів :                        Козлова СП., Повєткіна В.В.

При секретарі:             Білоус
A.M.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську
про стягнення страхової суми за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до
суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції ФССНВтаПЗ України у м.
Першотравенську і просив стягнути з відповідача на його користь страхову
виплату за моральну шкоду у сумі 75
000 грн.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на те, що понад 20 років він пропрацював на шахтах ВАТ
"Павлоградвугілля" в тяжких та шкідливих умовах праці і отримав
професійне захворювання: пиловий бронхіт, емфізему легенів, двосторонній
плечелопатковий періартроз, артроз
ліктьових та колінних суглобів, що підтверджується актом розслідування від 14 серпня 2003 року.

За висновком
МСЕК від 9 вересня 2003 року йому було
встановлено сукупно втрату професійної працездатності у розмірі 65% безстроково, а
саме: 30% - бронхіт
та 5% -артроз первинно,
а також: 25% - по
травмі 1985 року і 5% - по травмі 1995 року повторно.

Згідно наказу №12 від 17 вересня 2003 року він був
звільнений за станом здоров'я, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

Внаслідок
отриманих професійних захворювань і виробничих травм йому спричинена моральна
шкода, оскільки він втратив працездатність, роботу, став інвалідом, вимушений
весь час лікуватись, постійно відчуває фізичний біль. Розмір страхової виплати
повинен становить 200 розмірів
мінімальної заробітної плати.

Рішенням
Першотравенського міського суду від 22
грудня 2006 року
позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 28 000 грн.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з тих підстав, що суд не
врахував вимоги норм матеріального права щодо відшкодування моральної шкоди,
те, що позивач пропустив строк позовної давності, не витребував необхідні
докази, не зазначив, в чому полягає вина відповідача, а також не врахував, що
на 2006 рік
зупинено дію норм щодо відшкодування моральної шкоди.

При розгляді
справи суд першої інстанції встановив, що позивач тривалий час працював на
вугільних підприємствах ВАТ "Павлоградвугілля". За період роботи, під
час виконання трудових обов'язків він двічі: у 1985 та 1995
роках отримав виробничі травми, у зв'язку з якими, згідно висновків МСЕК у
ці ж роки, йому було встановлено, відповідно, 25%> та 5% втрати
професійної працездатності. Крім того, позивач отримав професіне захворювання:
пиловий бронхіт, емфізему легенів, двосторонній плечелопатковий періартроз,
дефартроз ліктьових та колінних суглобів і, відповідно до висновку МСЕК від 9 вересня 2003 року, йому
первинно було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку із
захворюванням на пиловий бронхіт -
30% та артроз - 5%.

2

Враховуючи, що в
результаті отриманих професійних захворювань, втрата працездатності по яким
вперше встановлена в 2003
році, позивач , відчуває
фізичний біль та душевні переживання, вимушений тривалий час лікуватись,
застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про
спричинення йому моральної шкоди і що страхові виплати за цю шкоду йому повинен
сплатити відповідач на підставі ст.ст. 21,
28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Втрату позивачем
професійної працездатності в результаті травм, яка була встановлена позивачу до
введення в дію вищезазначеного закону, суд при визначенні розміру страхової
виплати за відшкодування моральної шкоди не врахував.

Доводи в
апеляційній скарзі про пропуск позивачем строку на звернення до суду і
необхідність медичного висновку щодо спричинення йому моральної шкоди не
ґрунтуються на законі.

Посилання на
відсутність доказів спричинення такої шкоди є безпідставним, оскільки в
матеріалах справи є документи підтверджуючі втрату позивачем працездатності,
стан його здоров'я, проходження лікування. Наявність вини відповідача у
спричиненні моральної шкоди позивачу не є умовою для страхової виплати.

Не може бути
прийнято до уваги і те, що на 2006
рік зупинена дія норм вищезазначеного Закону щодо відшкодування моральної
шкоди, так як втрата працездатності йому встановлена до 2006 року.

Разом з тим,
апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно зависив суму
страхової виплати за моральну шкоду по отриманим позивачем професійним
захворюванням і вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу,
рішення суду в частині розміру стягнутої страхової виплати на відшкодування
моральної шкоди змінити, зменшивши її з урахуванням розміру втрати
працездатності позивачем по цим захворюванням, характеру та ступеню спричинених
моральних страждань, з 28
000 грн. до 14 000 грн., в
решті - рішення
залишити без змін.

Керуючись ст.307, пп. 3,4 ч. 1
ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Першотравенську задовольнити частково.

Рішення
Першотравенського міського суду від 22
грудня 2006 року
змінити в частині розміру страхової виплати за моральну шкоду, яка підлягає
стягненню, зменшивши її з 28
000 грн. до 14 000 (чотирнадцяти
тисяч) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржено
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.