Справа №6314                                                 Головуючий
у 1 інстанції Тупицький О.М.
Категорія 27                                                      Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня  2007 року       Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого
судді Зубової Л.М.

суддів
Лук'янової С.В., Барсукової О.І.

при секретарі
Баранові В.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційними
скаргами відповідачів ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю
„Торгівельний будинок „Амстор" на рішення Куйбишевського районного суду
міста Донецька від 15 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Амстор" про
спростування недостовірної інформації.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, представників
відповідачів, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд

встановив:

В апеляційній
скарзі відповідачка ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
Куйбишевського районного суду міста Донецька від 15 червня 2007 року і
ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову через
порушення судом норм матеріального і процесуального права. З 23 жовтня 2006
року вона перебувала на лікарняному через вагітність і пологи. 20 грудня 2006
року у неї народилася дитина, яку вона не мала можливості залишити без догляду.
Все це стало підставою для подання клопотання про зупинення провадження у
справі, але суд не задовольнив її клопотання. її адвокат повідомив суд про її
місце проживання, але суд не вжив заходів для вручення їй повісток і судових
документів. Позивач не довів, що саме нею поширена будь-яка інформація в мережі
Інтернет, що саме за її ініціативою листи-звернення були розміщені на будь-яких
Інтернет-сайтах. Судом порушені вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України. Звернення до
голів політичних партій, законність яких оспорюється позивачем, є не лише її
політичним правом, але і політичним обов'язком. Реалізація людиною права на
свободу вираження поглядів не може розглядатися як таке, що обмежує або порушує
права, а це виключає притягнення до юридичної відповідальності. Тому вона
вважає, що факт звернення до політичних партій або їх уповноважених органів
взагалі не підлягає судовому розгляду і виключає можливість притягнення її або
інших осіб, які підписали звернення, що були предметом розгляду суду першої
інстанції, до юридичної відповідальності. Необгрунтованим є висновок суду про
те, що в листах-зверненнях позивач називається злочинцем, оскільки інформація,
на яку посилається позивач, не містить конкретних фактів, а передає особисте
сприйняття їх відношення до певних осіб, зокрема позивача. Таке враження щодо
позивача сформувалося під впливом засобів масової інформації, оскільки позивач
достатньо публічно обговорювана особа, діяльність якої нерідко ними
висвітлювалася частіше за все з негативного боку. Оціночні судження не
підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд не врахував, що
більшість висловлювань, на які посилається позивач, до нього взагалі не
відносяться, а характеризують їх загальне відношення до певних політичних сил
та особисто політиків, надають загальну характеристику політичного процесу в
України і не містять прямого зв'язку з позивачем (а.с.181-184).

В апеляційній
скарзі відповідач ТОВ „ТБ „Амстор" (далі ТОВ) ставить питання про
скасування рішення Куйбишевського районного суду міста Донецька від 15 червня
2007 року і ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову
через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими; порушення норм матеріального і процесуального права. Позивач не
заявляв позовні вимоги про спростування листів-звернень на Інтернет-сайтах.
Розглянувши позов в цій частині, суд вийшов за межі заявлених позовних вимог.
Позивачем не доведений факт поширення саме відповідачами інформації про
позивача на Інтернет-сайтах. Роздрукування листа-звернення на Інтернет-сайтах
не є належним доказом поширення недостовірної інформації про позивача саме
відповідачами, оскільки відсутні підстави вважати, що саме відповідачі
ініціювали її розміщення. Позивач не довів факту поширення інформації про нього
безпосередньо ТОВ; суд безпідставно вважав встановленим цей факт лише на
підставі факту роботи відповідачки ОСОБА_1 в ТОВ. В рішенні суд не обґрунтував, якими доказами доводиться
причетність відповідачів до поширення інформації в мережі Інтернет.
Відправником листів є трудовий колектив ТОВ. Суд не дослідив і не встановив хто
саме відправив зазначені листи. Підписи членів трудового колективу ТОВ не є
належним доказом причетності ТОВ до написання і надіслання вказаних звернень, а
навпаки, обґрунтовують надіслання листів-звернень за ініціативи фізичних осіб
на реалізацію своїх конституційних прав на звернення, свободу думки і слова,
вільне вираження своїх поглядів і переконань (а.с.175-178).

В судовому
засіданні апеляційного суду представники відповідачів підтримали  доводи апеляційних скарг; позивач не визнав
апеляційні скарги і просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Рішенням
Куйбишевського районного суду міста Донецька від 15 червня 2007 року зазначений
позов задоволений:

Інформація
визнана такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію позивача;

відповідачі
зобов'язані спростувати поширену щодо позивача недостовірну інформацію шляхом
написання листа до голови ради Донецької міської політичної партії НСНУ Зікєєва
С.Є., голови Донецького обласного штабу БЮТ Скубенко В.П., голови міського
штабу БЮТ Ротова А.С., голови Калінінського відділення політичної партії НСНУ і
направити спростування рекомендованими листами на їх адресу;

відповідачі зобов'язані спростувати опубліковані
листи-звернення на Інтернет-сайтах: www.ura.dn.ua
<http://www.ura.dn.ua/>,
zadonbass.org <http://zadonbass.org/>.

Цим рішенням встановлено, що у розповсюдженій інформації
відповідачі називають позивача злочинцем, але немає ніяких підстав для цього,
оскільки позивач не притягався до кримінальної відповідальності, під судом і
слідством не перебував.

Інформація про те, що в діях позивача є корупційні
діяння, не відповідає дійсності, оскільки згідно ст. 1 Закону України „Про
корупцію" під корупцією розуміється діяльність осіб, уповноважених на
виконання функцій держави, а позивач не уповноважений виконувати такі функції.

Інформація щодо звинувачення
позивача у тому, що він крадій, не має підстав, тому що позивач не притягався
до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Позивач не давав
відповідачам згоди на збирання, зберігання, використання і розповсюдження
будь-якої інформації відносно себе.

На момент
розповсюдження недостовірної інформації відповідачка знаходилася у трудових
відносинах з відповідачем, що підтверджується наказом від 20 січня 2006 року
№13/к про прийняття її на роботу. Недостовірна інформація була складена на робочому
місці відповідачки і відправлена з місця її роботи ТОВ, про що свідчать
конверти відправлення кореспонденції.

Відповідачка при
поширенні недостовірної інформації виступала в листах-зверненнях не особисто, а
від частини трудового колективу ТОВ. Тому суд не прийняв доводів відповідачів
про те, що вони не є належними відповідачами. Своїми діями відповідачі порушили
встановлені законодавством принципи у сфері інформаційних відносин, зазначені у
ст.5 Закону України „Про інформацію": об'єктивність та вірогідність
інформації, повнота і точність, законність її поширення (а.с.164-165).

Апеляційний суд
вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають частковому задоволенню,
рішення суду першої інстанції від 15 червня 2007 року - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд у той же суд через наступне.

Відповідно ч.3
ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення суду.

Згідно п.5 ч.1
ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг
бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Позивач звернувся в суд з позовом про спростування
недостовірної інформації і просив визнати недостовірною і такою, що ганьбить
його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, розповсюджену на його
думку відповідачами у листах-зверненнях до голови ради Донецької міської
політичної партії НСНУ Зікєєва С.Є., голови Донецького обласного штабу БЮТ
Скубенко В.П., голови
міського штабу БЮТ Ротова А.С., голови Калінінського відділення політичної
партії НСНУ, а також на сайтах: www.ura.dn.ua
<http://www.ura.dn.ua/>,
zadonbass.org <http://zadonbass.org/>. (а.с.3-7).

Рішенням суду першої інстанції від 15 червня 2007 року
позов задоволений, оскільки суд прийшов до висновку, що інформація про те, що в
діях позивача є корупційні діяння, не відповідає дійсності, оскільки згідно
ст.1 Закону України „Про корупцію" під корупцією розуміється діяльність
осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а позивач не уповноважений
виконувати такі функції; інформація щодо звинувачення позивача у тому, що він
крадій, не має підстав, тому що позивач не притягався до кримінальної чи
адміністративної відповідальності; позивач не давав відповідачам згоди на
збирання, зберігання, використання і розповсюдження будь-якої інформації
відносно себе (а.с.164-167). Тобто суд зробив висновки лише стосовно інформації
про те, що в його діях немає корупційного діяння, що він не є крадієм.

Але в рішенні суду відсутні висновки суду, щодо іншої
інформації, викладеної в позовній заяві, яку позивач просив визнати
недостовірною і спростувати, а саме, що позивач: не намагається пролізти у
депутати з метою особистого збагачення; не має „підмоченої" репутації; не
має бізнесу сумнівного змісту і далі за змістом позовної заяви (а.с.3-7). Відсутність
висновків суду в цій частині позовних вимог не є підставою для ухвалення у
справі додаткового рішення, оскільки сторони не подавали докази і не давали
пояснення стосовно цих позовних вимог. Таким чином, суд першої інстанції
розглянув не всі позовні вимоги, цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення суду, що є безумовною підставою для скасування
рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд у
відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.311 ЦПК України..

Крім того, апеляційний суд звертає увагу суду першої
інстанції на те, що відповідно до роз'яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про застосування судами законодавства, що регулює
захист честі, гідності і ділової репутації" від 28 вересня 1990 року №7,
при' задоволенні позову суд повинен у резолютивній частині зазначити, які саме
відомості визнано такими, що не відповідають дійсності та порочать честь і
гідність позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.5, 311 ч.1 п.5, п.5, 313,
315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги відповідачів ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Амстор"
частково задовольнити.

Рішення
Куйбишевського районного суду міста Донецька від 15 червня 2007 року скасувати,
справу направити на новий розгляд у той же суд.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня проголошення.