Справа №
22-1168   2007 рік                                                       Головуючий у 1
І.М. Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 квітня 2007 року                                                                              м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: БєлкиШО.

Суддів:                                                      Бондар
О.В.

Онищенко Е.А. При секретарі: Винник 1С. Розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3про визнання права власності на жилий будинок та
грошові вклади у порядку спадщини та за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3про визнання права користування металевим гаражем та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2005 року ОСОБА_2. звернувся до суду з зазначеним позовом.

У позові зазначав, що його матері ОСОБА_4. належав на
праві власності жилий будинокАДРЕСА_1, згідно реєстрації права власності на
нерухоме майно від 24.11.2003 року. Мати заповідала йому своє майно, заповіт
оформлений 18.05.2004 року державним нотаріусом 4 державної нотаріальної
контори м. Запоріжжя.ІНФОРМАЦІЯ_1 року його мати померла. 25.05.2005 року він
звернувся до нотаріальної контори для. оформлення спадщини, однак йому було
відмовлено у зв'язку з пропуском строку. Вважає, що фактично він прийняв
спадщину, оскільки до смерті матері проживав з нею, і проживає у будинку після
її смерті. Крім того, його мати передала йому у користування свеї-ощадкнижки на
грошові вклади.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за
ним право власності на жилий будинокАДРЕСА_1, а також на грошові вклади.

У квітня 2006 року до суду з позовом звернуласьОСОБА_1.
до ОСОБА_2. про визнання права користування металевим гаражем та стягнення
моральної шкоди.

У позові зазначала, що її сестра ОСОБА_4. мала жилий
будинок з подвірними будовами. Вона вирішила розпорядитися своєю власністю і їй
у постійне користування передала металевий гараж. При цьому вона передала
ОСОБА_4. 200 доларів США,
пральну машину, мікрохвильову піч та інші речі. Складене сестрою
зобов'язання знаходилось у папці з документами на вказаний вище будинок. Після
смерті її сестри вона користувалась спірним металевим гаражем. Однак, через
деякий час ОСОБА_2. зобов'язав її негайно звільнити гараж. Автомобіль з гаражу
вона забрала, але відповідач не повернув їй ні грошей ні речей, які вона давала
своїй сестрі.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати
за нею право користування металевим гаражем розташованим за адресоюАДРЕСА_1, та
стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 10000 гр.

2

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12
січня 2007 року визнано заОСОБА_2. право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за заповітом.

Визнано за ОСОБА_2, право власності на грошові вклади,
які знаходяться у Жовтневому відділу Ощадбанку у порядку спадкування.

У
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить
рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися,
вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Вирішуючи
спір ОСОБА_2., суд встановив, що він є єдиним спадкоємцем

померлої ОСОБА_4., після її смерті фактично вступив______ в управління та володіння

спадковим
майном, маючи на руках заповіт та ощадні книжки і прийняв обгрунтоване рішення
про задоволення його позову. Рішення в цій частині не оскаржується.

Щодо позову ОСОБА_1. про визнання права користування
металевим гаражем, суд обгрнутовано відмовив у задоволенні зазначеного позову,
оскільки даний гараж входить до спадкового майна після померлої ОСОБА_4.,
жодного документа, що підтверджували б передачу їй у гаражу користування суду
не надано. З цих же підстав суд правильно відмовив і у стягнення моральної
шкоди, крім того не надано і доказів про спричинення такої шкоди їй з боку
ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, колегія підстав для скасування
рішення суду не вбачає, не наведено доказів, які б спростовували висновки суд і
у апеляційній скарзі.

Керуючись
ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2007 року по цій справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її
проголошення.