Справа 22 - 80/2007 року
інстанції Бельченко Л.А.
Доповідач Козлов О.М.
УХВАЛА

іменем України

01
березня 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької
області в складі:

головуючого Ігнатолі Т.Г.

суддів Кочегарової Л.М., Козлова О.М.,

при секретарі
Стрелецькій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі
справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та начальника
відділення Державної виконавчої служби у Новоазовському районі Донецької
області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоазовського районного суду
Донецької області від 11
грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою
Новоазовського районного суду Донецької області від 11 грудня 2006 року скарга
ОСОБА_1. залишена без задоволення.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить задовольнити його скаргу, а ухвалу суду скасувати,
посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, яка, на його думку,
прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.
Зокрема вказує на те, що судом не прийнято до уваги те, що виконавче
провадження проведено з порушенням ст.ст.25,50,67 Закону України „Про виконавче
провадження", зазначаючи, що, відповідно до вимог ст.25 Закону України
„Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого провадження, що ним виконано не було. При
наявності у боржника майна достатнього для покриття стягуваних сум, на яке може
бути спрямовано стягнення, державний виконавець в порушення вимог ст.67 Закону
України „Про виконавче провадження", спрямував стягнення на заробітну
плату боржника, а на майно стягнення не було спрямоване. Невиконанням рішення
суду порушуються його, ОСОБА_1., права, і крім того начальник ВДВС залишив його
скаргу без відповіді. Просить постановити нове рішення, яким визнати
бездіяльність державного виконавця та начальника ІДВС Новоазовського району
неправомірними та негайно накласти арешт на майно ОСОБА_2. на виконання рішення
суду.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який просив апеляційну
скаргу відхилити а ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали справи та
оглянувши матеріали виконавчих проваджень, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду
не підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

2

Відмовляючи в
задоволенні скарги ОСОБА_1., суд вважав, що з боку ДВС в Новоазовському районі
та начальника ДВС Новоазовського району порушень при виконанні рішення суду по
стягненню з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. суми боргу не встановлено, і тому
скаргу останнього на бездіяльність виконавчої служби не було задоволено.

З матеріалів
справи та матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що у відділенні ДВС
Новоазовського району знаходилось на виконанні виконавче провадження з якого
вбачається, що 06.03.2006
року до ДВС в Новоазовському районі надійшов виконавчий лист від 14.02.2006 року про
стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3. -
6000 грн. боргу, витрати, пов'язані з правовою допомогою в сумі 532 грн. і судовий
збір в сумі 60 грн., а
всього 6592 гривні. 09.03.2006 року державним
виконавцем була винесена постанова про відкриття провадження. 16.03.2006 року до
відповідних органів були надіслані запити про належність майна на праві
особистої власності ОСОБА_2. Згідно відповіді з БТІ м.Новоазовську від 24.03.2006 року за останнім
значиться житловий будинок в м. Новоазовську, АДРЕСА_1, на який
накладено арешт за ухвалою суду від 13
січня 2006 року, і
цією ж ухвалою суду накладено арешт на майно боржника. Оскільки вартість манна
описаного згідно з актом опису і арешту від 17.01.2006 року недостатньо для погашення суми боргу, виконавчий
лист було направлено до Новоазовського РВ ,
за місцем роботи боржника.

09 березня 2006
року ОСОБА_1. подав до суду заяву про апеляційне оскарження рішення та
апеляційну скаргу (а.с.33-35)
Ухвалою апеляційного суду від 17
березня 2006 року
апеляційна скарга залишена без руху (а.с.44). Ухвалою судді апеляційного суду
від 03 квітня 2006 року апеляційну
скаргу прийнято до розгляду (а.с.52), а ухвалою від 07 квітня 2006 року -справу
призначено до слухання на 20
квітня 2006 року.
(а.с. 54) Слухання
неодноразово відкадалось за заявами ОСОБА_1. та його представника. Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 11
травня 2006 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1. задоволено частково. Рішення Новоазовського
районного суду Донецької області від 2
лютого 2006 року в
частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про стягнення суми
боргу з урахуванням індексів інфляції та 3%
річних від суми боргу скасовано. Позов ОСОБА_1. в цієї частині задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. суму боргу з урахуванням
індексів інфляції у розмірі 6063
грн. 19 коп. та 3% річних від суми
боргу у розмірі 109 грн. 76 коп., а всього 6172 грн. 95 коп.. В решті
частини рішення суду залишено без зміни. Рішення Апеляційного суду Донецької
області набрало законної сили з моменту його проголошення.

Тобто,
враховуючи рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2006 року, з
відповідача на користь позивача стягнуто всього 6764 грн. 95
коп..

16 червня 2006
року представником позивача отримано виконавчі листи: №2-158 виданий 23 травня 2006 року на підставі
рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2006
року про стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. суми боргу з урахуванням
інфляції 6063 грн. 19 коп. та 3% річних від суми
боргу у розмірі 109 грн. 76 коп., а всього 6172 грн. 95 коп., та №2-158 виданий 24 травня 2006 року на підставі
не зміненої апеляційним судом частки рішення Новоазовського районного суду від 02 лютого 2006 року про
стягнення витрат, пов'язаних з правовою допомогою в сумі 532 грн. і судового
збору в сумі 60 грн., а
всього 592 грн.
(а.с.73), які 19 червня 2006 року ОСОБА_1.
пред'явлено до ДВС в Новоазовському районі для виконання і по яким постановами
від 21 червня 2006 року відкрито
виконавче провадження.

Виконавче провадження по виконанню рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 02
лютого 2006 року про
стягнення з ОСОБА_2. грошових коштів на користь ОСОБА_1., відкрите постановою
державного виконавця від 09
березня 2006 року
припинено.

3

Відповідно до
п.Іст.З, ст. 11-1, п.5ст.19
Закону України „Про виконавче провадження", примусове виконання рішень
державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих листів. У
виконавчому документі повинна бути зазначена дата набрання чинності рішенням.
Сторони зобов'язані письмово повідомляти державного виконавця про виникнення
обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до
ч.2 ст.368, ст.223 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної
сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий
лист. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Як вбачається з
обставин справи рішення Новоазовського районного суду від 02 лютого 2006 року набрало
чинності 11 травня 2006 року, як і
рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2006
року.

Таким чином,
коллегія суддів вважає, що строк, в який державний виконавець повинен був
провести виконавчі дії, слід обчислювати з 21 червня 2006
року, а саме з дня коли було відкрито виконавче провадження за виконавчими
документами, виданими на підставі рішень суду, які набрали законної сили, тобто
на підставі виконавчих листів №2-158
виданих 23 травня 2006 року і 24 травня 2006 року, так як
приведеним законодавством не передбачено виконання рішень суду під час
апеляційного оскарження і до набрання ними чинності.

З оглянутих
виконавчих проваджень також вбачається, що виконавче провадження відкрите 09 березня 2006 року припинено,
а виконавчі дії проводяться за виконавчим провадженням відкритим 21 червня 2006 року.

Відповідно до
ст.25 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців
з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строки
здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення
провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації
арештованого майна боржника.

Як вбачається з
матеріалів справи скаржник звернувся в суд 27 листопада 2006
року на невиконання рішення суду від 02.02.06
року, яке відповідно до рішення апеляційного суду від 11 травня 2006 року набрало
чинності 11 травня 2006 року. Виконавчі
листи по рішенню суду, яке вступило в законну силу, надані у виконавчу службу 19 червня 2006 року.

Строк який
відповідно до ст.25 Закону України „Про виконавче провадження" надається
законом для проведення виконавчих дій почав текти з 21 червня 2006 року, а саме з
дня коли було відкрито виконавче провадження, і спливав 21 грудня 2006 року, тобто цей
строк спливав після надходження 27
листопада 2006 року в
суд скарги на бездіяльність державного виконавця і після постановления ухвали від 11 грудня 2006 року по цій
скарзі.

З огляду на
наведене, суд першої інстанції не мав законних підстав для задоволення скарги
ОСОБА_1. на бездіяльність державного виконавця з підстав не проведення
виконавчих дій по виконанню рішення в шестимісячний термін.

Згідно п.8
ст.35, ч.2 ст.36 Закону України „Про виконавче провадження", виконавче
провадження може бути зупинено у разі призначення експертизи до закінчення її
проведення.

Постановою
державного виконавця від 22
листопада 2006 року
призначена експертиза майна, на яке ухвалою суду від 17 січня 2006 року накладено
арешт. 23 листопада
2006 року
експертом надана відповідь, що довести експертизу неможливо із-за відсутності
технічної документації. 29
листопада 2006 року
ОСОБА_2. запропоновано в строк до 05
грудня 2006 року
надати технічну документацію та його попереджено, що в разі невиконання

4

цих вимог, стягнення буде
проводитися на житловий будинок боржника. 05
грудня 2006 року
ОСОБА_2. був направлений лист з зобов'язанням 06 грудня 2006
року знаходиться вдома для проведення опису і арешту жилого будинку.

Із постанови
державного виконавця від 12
грудня 2006 року
вбачається, що виконавче провадження зупинено в звязку з призначенням
експертизи, (а.с.135)

Таким чином і на
час розгляду справи у суді апеляційної інстанції строк проведення виконавчих
дій не сплив.

Відповідно до
ст.ст.50,62,67 Закону України „Про виконавче провадження", звернення
стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу
звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті. У разі відсутності
у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана,
стягнення звертається також на належне боржникові інше майно. Звернення стягнення
на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника.
Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути
стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно
боржника визначається державним виконавцем. Звернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном, провадиться
у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в
першу чергу провадиться звернення стягнення на окрему від будинку земельну
ділянку, інше приміщення, що належать боржникові. В останню чергу звертається
стягнення на жилий будинок чи квартиру.

У разі звернення
стягнення на будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку державний
виконавець запитує відповідні місцеві органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування про належність зазначеного майна боржникові на праві
власності та його вартість, а також запитує нотаріальний орган, чи не
знаходиться це майно під арештом.

Одержавши документальне
підтвердження належності боржникові на праві власності будинку чи іншого
нерухомого майна, державний виконавець накладає на них арешт шляхом опису і
оцінки за їх вартістю на момент арешту та надсилає нотаріальному органу за
місцем знаходження майна вимогу про реєстрацію даного факту. Про накладення
арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний
виконавець невідкладно повідомляє цих осіб.

У разі
відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим
його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів
здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувана. Якщо стягувач
у 20-денний строк, з дня одержання відповідного повідомлення державного
виконавця, не авансує витрати на виготовлення документів, що характеризують
об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається.

Стягнення на
заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію та інші доходи боржника
звертається при відсутності у боржника коштів на рахунках у фінансових установах,
відсутності чи недостатності майна боржника для повного покриття належних до
стягнення сум.

За іншими
виконавчими документами державний виконавець вправі звернути стягнення на
заробітну плату та інші доходи боржника, не вживаючи заходів примусового
звернення стягнення на майно боржника, за письмовою заявою стягувана та за
погодженням з боржником.

З огляду на наведене, посилання скаржника на порушення ст.ст.50,67 Закону
України „Про виконавче провадження", не могли бути судом прийняті до
уваги, як такі, що вказують на бездіяльність державного виконавця, так як арешт
на будинок та інше майно ОСОБА_2. було накладено, необхідні данні про
належність зазначеного майна боржникові на праві власності витребовані,
призначено експертизу з приводу визначення вартості майна та для подальшої його
реалізації. Зокрема посилання апелянта на те, що виконавчий лист було
направлено за місцем роботи боржника, не вказують на бездіяльність державного
виконавця, а з

5

урахуванням того, що ці дії
проведені при виконанні рішення суду яке не набрало законної сили по
виконавчому провадженню відкритому постановою державного виконавця від 09 березня 2006 року, яке було
припинене після надходження виконавчих документів виданих на підставі чинних
рішень суду, то ці доводи апеляції не впливають на законність прийнятого
рішення.

Таким чином
скарга ОСОБА_1. на бездіяльність державного виконавця залишена судом першої
інстанції без задоволення з підстав передбачених законом.

Твердження ж
скаржника про те, що начальник ДВС на надав йому відповідь на його скаргу,
також не могли були прийняті судом до уваги, так як відповідь на скаргу ОСОБА_1
від 02.11.2006 року
була надана начальником ДВС в Новоазовському районі 29.11.2006 року.

Приймаючи
рішення скарзі, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно встановив
обставини справи та відповідні їм правовідносини, дав належну оцінку
безпосередньо дослідженим і наявним у справі доказам та поясненням сторін,
правильно застосував матеріальний закон і прийшов до обгрунтованого висновку
про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена
на підставі ст.ст.З, 11-1,
19, 25, 50, 62, 67 Закону України „Про виконавче провадження",
відповідає вимогам ст. 10,60,214,215,223,368
ЦПК України і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-314 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Новоазовського районного суду Донецької області від 11 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання чинності шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до суду касаційної інстанції.