АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц -
7841 / 2007                         Головуючий
в 1 інстанції - Дячков С.В.
Категорія -11/18                                            Доповідач   - Глущенко Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007
року     Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого    - Глущенко Н.Г.

суддів       - Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі   - Білоконь Н.В.

з участю
адвоката - ОСОБА_1  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на
рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від  1 вересня 2004 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2003
року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2. про стягнення
суми боргу.

В обгрунтування
своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що 29.04.1998 року вона передала
в борг ОСОБА_2. 2000 доларів США,
які останній зобов'язався повернути протягом 6 місяців, про що власноручно
написав розписку.

Однак борг
відповідач не повернув посилаючись на тяжкі обставини. Вона неодноразово
зверталась до відповідача з проханням повернути борг, а оскільки втратила надію
отримати гроші, то вимушена звернутися до суду з позовом і просила суд стягнути
з відповідача на її користь 10600 грн. в рахунок погашення боргу, а також
судові витрати за надання їй правової допомоги / а. с. 2 /.

Відповідач позов
не визнав.

Рішенням
Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.09.2004 року позовні
вимоги ОСОБА_3. задоволені в повному обсязі, суд стягнув з відповідача на
користь позивачки 10600 грн. в погашення боргу, 30 грн. - за надання юридичної
допомоги і 10 грн. - за надання банком довідки. Крім того, суд стягнув з
відповідача держмито у розмірі 106,40 грн. в дохід держави / а. с. 47 /.

З даним рішенням
не погодився відповідач ОСОБА_2. і звернувся до суду з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська
від 01.09.2004 року та направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Як на підстави
апеляційної скарги ОСОБА_2. посилається на те, що рішення суду є незаконним і
необгрунтованим, та ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального закону, а тому підлягає
скасуванню. Крім того, як вважає відповідач висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи / а. с. 50-51 /.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково, а рішення суду - скасувати та ухвалити нове
рішення в силу п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3. суд виходив з того, що 29.04.1998 року відповідач взяв
у позивачки в борг 2000 доларів США,
що еквівалентно 10600 грн., які так і не повернув ОСОБА_3. Також в своєму
рішенні суд допустив припущення щодо часткового погашення відповідачем суми
боргу у розміру 1440 доларів США,
посилаючись на те що, "якщо навіть і найде своє підтвердження
зазначена сума, то вона не може бути прийнята, як погашення суми боргу, так як
вона є оплатою процентів по договору", але не зважаючи на це припущення
суд так і не зарахував зазначену суму, як погашення відповідачем боргових зобов'язань.

Однак, з такими
висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам
справи та діючому матеріальному і процесуальному праву.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що відповідач, як у суді першої інстанції, так і
в суді апеляційної інстанції, посилався на те, що борг ним повернутий позивачці
в значно більшому обсязі чим він взяв у ОСОБА_3. Борг ним був повернутий
грошима, крім того громадянин ОСОБА_4. забрав у нього 11.06.2001 року, за
дорученням ОСОБА_3., радіоапаратуру в рахунок боргу, про що ОСОБА_4. написав
відповідну розписку /а. с. 102 /. Дані обставини щодо отримання ОСОБА_4.
апаратури у ОСОБА_2. в рахунок повного погашення боргу останнього перед
ОСОБА_3. підтвердив суду свідок ОСОБА_5. /а. с. 41-43/.

Суд же першої
інстанції не дав належної оцінки зазначеним вище обставинам, як і не прийняв до
уваги те, що позивачкою не надано суду оригінал боргової розписки від
29.04.1998 року, що є одним з основних доказів по справі. В матеріалах справи
на аркуші 4 знаходиться лише ксерокопія такої розписки, яка навіть не завірена
належним чином. Тобто, позивачкою не надано суду належного доказу щодо передачі
нею в борг відповідачу 29.04.1998 року грошової суми.

Не надано
позивачкою оригінал розписки і суду апеляційної інстанції не зважаючи на те, що
апеляційний суд своїм листом від 07.11.2007 року / а. с. 94 /, який позивачкою
отримано 10.11.2007 року / а. с. 99 /, зобов'язав ОСОБА_3. надати в судове
засідання оригінал розписки від 29.04.1998 року.

За таких
обставин, рішення суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову позивачці в її позовних вимогах, оскільки
вона не довела суду ті обставини, що як на момент звернення до суду так і на
момент розгляду справи в суді існували та існують боргові зобов'язання між нею
та відповідачем.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення
Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 1 вересня 2004 року
-скасувати.

Відмовити
ОСОБА_3 в її позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.