Справа №22-
916/2007                                                 оскаржуване
рішення постановлено під

Категорія 10                                                                   головуванням
Федчишена С.А.

Доповідач
:   Чуприна В.О.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11
квітня 2007 року       Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого:
Чуприни В.О.

Суддів :
Камзалова В.В., Матківської
М.В.

При
секретарі: Шевчук О. В.

За
участю : позивачкиОСОБА_1., представника ДП «Вінницькі теплові мережі»
Рибаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових
засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною
скаргою Державного підприємства «Вінницькі теплові мережі» на рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 13 лютого 2007 року за позовом
Державного підприємства «Вінницькі теплові мережі» до ОСОБА_1про стягнення
заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИЛА:

5 вересня 2006 р. Державне підприємство «Вінницькі
теплові мережі» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги про
стягнення з відповідачки 1435,07 грн., з них 1120,72 грн. боргу за спожиту
теплову енергію, 245,79 грн. інформаційних та 68,56 грн. - 3% річних тим, що в
добровільному порядку сплатити борг за надану і спожиту теплову енергію
відповідачка відмовилась, чим завдала збитки підприємству.

Надалі розмір позовних вимог позивачем збільшено тим, що
станом на 1.02.2007 р. заборгованість відповідачки зросла, а тому представник
позивача просила стягнути з ОСОБА_11876,47 грн., з них 1482,86 грн.
-заборгованість за теплопостачання, 81,20 грн. - 3% річних та 321,41 грн. -
сума втрат від інфляційних процесів.

2

Рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці від 13 лютого 2007 року в позові
Державному підприємству «Вінницькі теплові мережі» відмовлено.

В апеляційній
скарзі Державне підприємство «Вінницькі теплові мережі» в особі директора В.Ф.
Вознюк просить про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення
позову, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, неправильне
застосування до відповідачки -інваліда війни пільг за спожиті послуги
централізованого опалення та подачі гарячої води.

В запереченні
відповідачка ОСОБА_1. зазначила, що не користується централізованою гарячою
водою протягом восьми років і як інвалід війни 1 групи має 100 процентну знижку
за користування комунальними послугами, просила при вирішенні апеляційної
скарги врахувати її тяжкі життєві обставини.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, вислухавши доводи
сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до
п.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» інвалідам війни надається пільга у виді 100-процентної знижки плати за
користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими
послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх
норм споживання.

( абзац перший пункту 5 частини
першої статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 08.09.2005
р. № 2878-ІУ).

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на позивачку -
інваліда війни і непрацездатну особу поширюється дія абз.З п. 5 чЛ ст.13
вказаного вище Закону щодо 100-процентної знижки на опалення житла.

Проте такий висновок є помилковим.

Необхідність
оплати відповідачкою 15,5 кв. метрів площі квартири, які перевищують норму
пільги 31,5 кв. метрів, чітко випливає зі змісту абз.2 п.5 ч.І ст.13
зазначеного вище Закону, де площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках
плати за опалення становить 21 кв. метра опалювальної площі на кожну особу, яка
постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати,
та додатково 10,5 кв.метра на сім'ю.

Таким чином
площа на яку розповсюджується 100-процентна пільга становить 31,5 кв.метрів, а
за 15,5 кв.метрів позивачка має сплачувати в повному обсязі по встановленим
тарифам.

Підстав для
застосування судом абз. З п.5 ч. 1ст. 13. Закону не було, оскільки
100-процентна знижка для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб
надається за користування газом для опалення оселі (вставлено індивідуальне
опалення), що не є предметом спору.

Всупереч вимогам ст. 213 ЦПК України про законність і
обгрунтованість рішення, суд не прийняв мір до повного і всебічного з'ясування
обставин справи.

3

Так, суд не звернув уваги на
те, що розрахунок позивача про заборгованість ОСОБА_1(арк..спр.47,48) не може
вважатись документом і доказом, оскільки не підписаний керівником і не
завірений печаткою підприємства, складений на кількість прописаних із двох осіб
і за період з жовтня 2001 р. по лютий 2007 p., тобто виходить
за межі трьох річного строку позовної давності, клопотання ж щодо застосування
судом позовної давності або захисту цивільного права пропущеного строку
давності сторонами не ставилось.

Крім цього з
матеріалів справи, зокрема виписки з Форми №3, виданої МКП «ЖЕК-3» (арк.хпр. 7)
вбачається, що в квартиріАДРЕСА_1 крім відповідачки ОСОБА_1 1929 р.н.
зареєстрованих не має, в той час як позивачем складений розрахунок боргу із
кількості прописаних дві особи.

Невідповідність
даних про кількість проживаючих залишилась поза увагою суду, хоча суттєво
впливає на розмір розрахунку оплати та на правильність вирішення справи.

Залишились
неперевіреними доводи позивачки про те, що 8 років вона вже не користується
теплопостачанням води, обладнавши власний електронагрівач, і про даний факт
ставила до відома ДП «Вінницькі теплові мережі». Натомість суд незрозуміло для
чого зобов'язав позивача надати акт перевірки квартири про наявність
опломбування лічильників в квартирі ОСОБА_1., хоча спору між сторонами з цього
приводу не вбачається.

Суд не дав
ніякої оцінки зазначеним вище доказам щодо розміру заборгованості відповідачки
та іншим, а доводи останньої в заперечення позову в цій частині не перевірялись
і не досліджувались.

В матеріалах
справи відсутній договір про надання послуг теплопостачання між сторонами, а
при апеляційному розгляді представник ДП «Вінницькі теплові мережі» пояснила,
що ОСОБА_1відмовилася його укладати ще в жовтні 2001 р.

За таких
обставин слід вияснити на яких умовах і між ким виникли права та обов'язки у
наданні послуг, а з огляду на те, що правовідносини по наданню комунальних
послуг наймачу житлового приміщення є складовою частиною правовідносин, що
випливають з договору найму цього приміщення (ст.67 ЖК України), суду слід було
притягти до участі у справі житлово-експлуатаційну -організацію як сторону за
договором найму житлового приміщення.

Внаслідок
неповноти з'ясування обставин суд не установив правових підстав позову, не
визначився у належних сторонах та їх правовідносинах, у змісті зобов'язання і
наслідках його невиконання.

Неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне
застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

Оскільки суд вирішив питання про права та обов'язки МКП
«ЖЕК-3», що випливають з договору житлового найму без притягнення до участі у
справі даного комунального підприємства, рішення суду першої інстанції належить
скасуванню з направленням справи на новий розгляд при якому слід врахувати

4

вищенаведене,
більш повно вияснити обставини справи, перевірити доводи сторін та в залежності
від установленого і відповідно до закону вирішити спір.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 311,313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вінницькі
теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 13
лютого 2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в цей же суд в
іншому складі

суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного
Суду України.