Справа №2585
Головуючий у 1 інстанції Блохін А.А.
Категорія 21                                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Круглікової К.С. суддів Лук'янової СВ.,
Олєйникової Л.С.

при секретарі
Чернишенко К.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в Центрально-Міському районі міста
Горлівки на рішення Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької
області від 22 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в Центрально-Міському районі міста
Горлівки про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача і
представника відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд

встановив:

У листопаді 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що з 17 липня 1984 року по 30 квітня 2006 року він
працював підземним прохідником, забійником, ГРОЗ на підприємствах вугільної
промисловості. Внаслідок шкідливих і небезпечних умов праці він придбав
професійне захворювання хронічний бронхіт. Він був звільнений за станом
здоров'я за п.2 ст.40 КЗпП України. 5 квітня 2006 року МСЕК встановила йому
стійку втрату професійної працездатності через вказане професійне захворювання
у розмірі 40% і 3 групу інвалідності. Професійне захворювання спричинило йому
моральну шкоду, у відшкодування якої він просив стягнути з відповідача 32
тисячі гривень (а.с.3-5).

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста
Горлівки від 22 грудня 2006 року зазначений позов задоволено частково і з
відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди стягнуто 12 тисяч
гривень. Цим рішенням встановлено, що з 17 липня 1984 року по 30 квітня 2006
року позивач працював на підприємствах вугільної промисловості на різних
посадах і був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України. Внаслідок шкідливих і
небезпечних умов праці позивач придбав професійне захворювання хронічний
бронхіт у зв'язку з чим 12 квітня 2006 року МСЕК вперше встановила позивачу
втрату професійної працездатності у розмірі 40% безстроково і позивача визнано
інвалідом 3 групи. Суд прийшов до висновку, що умовами виробництва позивачу
спричинена моральна шкода, обов'язок відшкодувати яку лежить на відповідачі.

2

Визначаючи
суму у відшкодування моральної шкоди, суд врахував глибину фізичних і моральних
страждань позивача, погіршення стану його здоров'я, ступінь втрати професійної
працездатності (а.с.59-61).

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення
Центрально-Міського районного суду міста Горлівки від 22 грудня 2006 року і
ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову через
порушення норм матеріального і процесуального права. 1 січня 2006 року набрав
чинності Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", п.27
ст.77 якого зупинив норму Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" про відшкодування
моральної шкоди; тому у суду не було законних підстав для стягнення суми у
відшкодування моральної шкоди. Відділення Фонду виконало вимоги законодавства і
компенсувало позивачу спричинену професійним захворюванням матеріальну шкоду.
Довідка МСЕК підтверджує спричинення позивачу матеріальної шкоди; для
встановлення факту спричинення позивачу моральної шкоди також необхідний
висновок МСЕК, але позивач такого висновку не надав. Наявність протипоказань у
роботі не позбавляє позивача можливості реалізувати свої звички і бажання у
повному обсязі. Суд прийняв до розгляду позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди за якими сплив строк позовної давності. Ст..237-1 КЗпП України
передбачає відшкодування працівнику моральної шкоди підприємством, на якому
працівник отримав ушкодження здоров'я. Позивачем не надані належні докази в
обґрунтування позову. Судом дана невірна оцінка глибині фізичних та душевних
страждань позивача, не врахована його залишкова працездатність (а.с.64-67).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача повністю
підтримав доводи апеляційної скарги; позивач не визнав апеляційну скаргу і
просив залишити рішення суду першої інстанції без зміни.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення
суду першої інстанції - скасуванню з ухвалення у справі нового рішення про
відмову у задоволенні позову через наступне.

Відповідно вимогам п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який
підлягав застосуванню.

Надані позивачем докази підтверджують, що 12 квітня 2006 року МСЕК вперше
встановила позивачу стійку втрату професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням хронічний бронхіт у розмірі 40% (а.с.9-10,22-23).

1 січня 2006 року набрав чинності Закон України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік", п.27 ст.77 якого зупинив на 2006
рік дію абзацу 4 статті 1, підпункту „є" пункту 1 частини 1 стаття 21,
частини 3 статті 28, частини 3 статті 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди працівникам, яким
спричинено ушкодження здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Призупинення
дії зазначеного Закону не дає підстав для його застосування, але суд першої
інстанції не звернув на це уваги і частково задовольнив вказаний позов.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що при
вирішенні справи суд першої інстанції неправильно застосував норми
матеріального права, тому рішення суду

3

від 22
грудня 2006 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову
у задоволенні позову на підставі п.27 ст.77 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2006 рік".

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
Центрально-міському районі міста Горлівки задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької області
від 22 грудня   2006 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1у задоволенні позову до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Центрально-Міському районі міста Горлівки про
відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.