Справа
№22-2386/07
Суддя у 1-й інстанції Андрощук В.В.
апеляційного суду
УХВАЛА

06
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,  суддів Довжук Т.С.
,  Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю
ОСОБА_1,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на
ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 24 жовтня 2007 p.,  постановлену
за заявою ОСОБА_1 до Заводського районного центру зайнятості м.  Миколаєва,
третя особа - Заводський відділ державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління юстиції,
про перевірку виконавчого провадження,

встановила:

В серпні
2007 р. ОСОБА_1 звернулася
до суду з заявою до Заводського районного центру зайнятості м.  Миколаєва,
третя особа - Заводський відділ державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління юстиції,
про перевірку виконавчого провадження стосовно примусового виконання
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 27 липня 2005 р.

Ухвалою
Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 24 жовтня 2007 р. ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви та у відкритті провадження
у справі.

Не
погоджуючись з такою ухвалю суду,
ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою,  в якій просить її скасувати,  а
заяву розглянути по суті.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення ОСОБА_1,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи
в прийнятті заяви і в відкритті провадження по справі,  суддя виходив з того,  що діюче законодавство не передбачає
перевірку виконавчого провадження при відсутності скарги,  поданої в порядку  ст.
383 ЦПК України.

Проте з
таким висновком судді в повній мірі погодитися не можна,  оскільки він суперечить вимогам цивільного
процесуального закону.

Відповідно
до положень  ст.  383 ЦПК України учасники виконавчого провадження
та особи,  які залучаються до проведення
виконавчих дій,  мають право звернутися
до суду із скаргою,  якщо вважають,  що рішенням,
дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби  під

2

час
виконання судового рішення,  ухваленого відповідно до цього Кодексу,  порушено їх права та свободи.

Як
вбачається із матеріалів,  ОСОБА_1
звернулася до суду з заявою,  в якій
просила перевірити законність постанови державного виконавця від 8 листопада
2006 р. про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 27 липня 2005 р.

Ухвалюючи
оскаржувану ухвалу,  суддя не звернув
належної уваги на зміст заяви,  а зробив
поспішний висновок,  що звернення з
заявою,  а не з скаргою,  є перешкодою для вирішення її вимог в порядку
глави VII ЦПК України.

За
наведених обставин не можна вважати,  що
ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону,  а тому на підставі п.3 ч. 1  ст.
312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з поверненням матеріалів до
суду першої інстанції для вирішення питання щодо їх прийняття.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
312,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського
районного суду м.  Миколаєва від 24
жовтня 2007 р. скасувати,  а заяву
ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами повернути до того ж суду першої інстанції
для вирішення питання щодо її прийняття.