У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого                         Григор'євої Л.І.,

суддів:
Гуменюка В.І.,           Барсукової
В.М.,

Балюка М.І.,                Косенка В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки (далі
- Відділення) про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2- на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької області від                   22 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від                   7 червня 2007 року,

встановила:

У січні 2007 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що, працюючи на підземних роботах з 1960 року до  1997 року на підприємствах вугільної
промисловості (на шахті ім. Ізотова), у результаті роботи в шкідливих умовах
отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 24 травня 2005 року позивачу встановлено 25 % втрати
професійної працездатності, а висновком МСЕК від                                    30 жовтня
2006 року -  40 % втрати професійної
працездатності.

Посилаючись на те, що професійним захворюванням йому заподіяні моральні
страждання, що виражаються в переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я; він
відчуває постійний біль, порушено нормальний уклад його життя та нормальні
життєві стосунки, не може виконувати роботу, що потребує фізичних зусиль,
змушений постійно лікуватися ОСОБА_1, просив стягнути з відповідача 30 тис.
грн. моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 22 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 7 червня 2007 року, у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької області від 22 березня 2007 року, ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 7 червня 2007 року та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а судові рішення
- скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час (33 роки)
працював у вугільній промисловості на підземних роботах, у зв'язку із чим
одержав професійне захворювання - пневмоконіоз.

Висновками МСЕК від 24 травня 2005 року та від 30 жовтня 2006 року позивачу
встановлено відповідно 25 % та 40 % втрати професійної працездатності.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, суди виходили з
того, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” зупинено
дію абзацу 4 ст. 1 (у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і
членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку), підп. “е” п. 1
ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону                        України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закон) щодо права потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

Однак такий висновок зроблено судами у зв'язку з неправильним застосуванням
норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Так, норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону передбачають обов'язок Фонду
відшкодувати моральну шкоду у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 13 цього Закону страховим випадком є нещасний випадок на
виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому
професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у
Законі, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або/ соціальних послуг.

Відповідно до ч. 27 ст. 77 розділу VI “Особливі положення” Закону
України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” зупинено дію абзацу
четвертого статті 1 (у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і
членам їх сімей), підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини
третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року щодо права потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що вперше 25 % втрати професійної
працездатності ОСОБА_1встановлено у травні 2005 року.

Тобто вперше страховий випадок з позивачем настав 24 травня 2005 року, коли
йому було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням, і з цього часу в нього виникло право на відшкодування моральної
шкоди.

Ураховуючи, що право на відшкодування моральної шкоди виникло в ОСОБА_1 з
24 травня 2005 року, припинення згідно із Законом України “Про Державний бюджет
України на 2006 рік” виплат Фондом щодо відшкодування моральної шкоди в цьому
випадку не позбавляє позивача права на відшкодування моральної шкоди, що
передбачено Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”.

Між тим, правові підстави для стягнення моральної шкоди з Відділення при
настанні з ОСОБА_1 страхового випадку 30 жовтня 2006 року відсутні, оскільки в
даному випадку на правовідносини сторін поширюється дія Закону України “Про
Державний бюджет України на 2006 рік”.

Таким чином, судами не з'ясовано, за яким саме страховим випадком  просив стягнути моральну шкоду позивач,
неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому
судові рішення відповідно до
ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 22 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 7
червня 2007 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          Л.І. Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Й.
Косенко

В.І. Гуменюк