Справа № 22ц-198     2007
рік                                                                         Головуючий
Категорія 18          Доповідач
УХВАЛА

МЕНЕМ УКРАЇНИ

2007   року
лютого   28   дня
колегія   суддів   судової
палати   в   цивільних
справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого   Семиженка Г.В.

суддів:                Лісової Г.Є.

Приходько Л.А.

при секретарі
Борисовій О.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на
рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2006
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

у травні 2006 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що 18 квітня 2005 року відповідачка взяла у позивачки в борг
4300 доларів США на строк до
01 вересня 2005 року, своєчасно кошти не повернула, в позові поставлено питання
про стягнення з відповідачки суми основного боргу 21715 гривень, 9,5 % річних
за період з 18 квітня 2005 року по 18 травня 2006 року в сумі 2232,8 гривень,
3% річних за час прострочки з 01 вересня 2005 року по 18 травня 2006 року
431,92 гривні, всього 24379 гривень, а також у відшкодування витрат на сплату
судового збору 244 гривні, витрат на інформаційно-технічне забезпечення 30
гривень, витрат на оплату юридичних послуг 1000 гривень.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 жовтня
2006 року позов задоволено, з відповідачки на користь позивачки стягнуто суму
боргу за договором позики 21715 гривень, відсотки за користування кредитом 2441
гривню, 3% річних 713 гривень, 244 гривні у відшкодування витрат на сплату
судового збору та 30 гривень на інформаційно-технічне забезпечення.

У апеляційній скарзі відповідачки поставлено питання про скасування рішення
суду як незаконного та необгрунтованого та ухвалення нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог, оскільки нею дійсно було взято у борг у позивачки
2000 доларів США, з яких
1650 доларів вже повернуто, розписку вона написала під тиском .

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони підтримали
свої процесуальні позиції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегії суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідачкою не висловлено заперечень щодо правильності конвертації валюти
позики в національну грошову одиницю та процентних нарахувань на суму боргу
відповідно до терміну користування позикою та затримки її повернення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
(суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або
інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 зазначеного Кодексу передбачає укладення договору позики поміж
фізичними особами у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно зі ст. 1048 Кодексу позикодавець має право на одержання від
позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або
законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні
облікової ставки Національного банку України. Договір позики вважається
безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не
перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б
однією із сторін.

Стаття 1049 ЦК України
зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що
встановлені договором, за його ст. 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу, за якою боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Стаття 1051 ЦК України
надає право позичальникові оспорити договір позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані
у меншій кількості, ніж встановлено договором, якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях
свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи за розпискою від 18 квітня 2005 року
відповідачка взяла в борг у позивачки 4300 доларів США з обов'язком їх
повернути до 1 вересня 2005 року (а.с. 7), даних про написання розписки під
тиском та про повернення відповідачкою боргу чи його частини матеріали справи
не містять.

На вимогу ст. 60 ЦПК України відповідачкою не було надано належних доказів
на підтвердження своїх заперечень проти позову, на підставі наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та правильно
встановлено обставини по справі, вирішено спір на підставі доказів, наданих
сторонами, у відповідності з нормами процесуального права, вимоги апеляційної
скарги як такі, що не ґрунтуються на доказах та нормах закону, слід відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 жовтня
2006 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення,
на неї протягом двох

місяців з дня набрання законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до

суду касаційної інстанції.