АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
квітня 2007 року

Судова палата в
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого:
Галушко Л.А.

Суддів     -
: Плавич Н.Д., Градовського Ю.М..

При секретарі:   Гукаленко
О.О.

За участю відповідача- ОСОБА_1, його представника за
дорученням- ОСОБА_2.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Громадсько
правозахисної організації "МІАР" в інтересах ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2006
року по справі за позовом ГПО „Міар" в інтересах ОСОБА_3. до ОСОБА_1
про розірвання договору дарування, усунення перешкод в праві власності шляхом
вселення,

ВСТАНОВИЛА: В
листопаді 2005 року
позивачі звернулись до суду з позовною заявою в якій просили суд розірвати
договір дарування з правом довічного проживання та реєстрації ВВК №487829 від 19.09.2004 року на13100
частин домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі по АДРЕСА_1 укладений між
ОСОБА_3. та ОСОБА_1. Одночасно просили суд усунути перешкоди в праві власності
шляхом вселення ОСОБА_3. в спірне помешкання. Свої вимоги обґрунтовують тим, що
19.09.2004 року
ОСОБА_3. подарувала, а відповідач ОСОБА_1. прийняв
в дар 13М00 частин домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі по вул. Бугаївська №24. Після договору
дарування , в якому
передбачено довічне проживання та прописка ОСОБА_3. в спірному помешканню,
відповідач 28.10.2005 року
побив ОСОБА_3., в результаті чого остання потрапила до лікарні. Посилаючись на
те, що обдарований умисно не виконує умови договору, наніс їй тілесні
ушкодження, психологічно впливає на неї, просить розірвати договір дарування та
повернути право власності на спірну частину будинку ОСОБА_3. В зв"язку з
тим, що відповідач перешкоджає ОСОБА_3. в проживанні за спірною адресою,
позивачі просять вселити її в це помешкання згідно ст.48 Закону України, Пpo
власність".

Справа №22ц-107/07р.                                 Головуючий
першої інстанції - Ярош
А.І.

Категорія-13                                                  Доповідач
- Галушко Л.А.

-2-

У судовому
засіданні першої інстанції позивачі позов підтримали.

Відповідач позов
не визнав, посилаючись на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_3. отримала за
власною виною, так як знаходилась в стані алкогольного сп"яніння 1.7%. Ніяких перешкод
в проживанні за спірною адресою він не чинить.

Рішенням Малиновського
районного суду м.Одеси від 21.06,2006
року в задоволенні заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зокрема апелянт посилається на те, що оспорюваний
договір не є договором дарування, а тому суд порушив ст.ст.717, 269, 273, 509, 11, 14 ЦК України.
При цьому апелянт вказує, що суд безпідставно відмовив у вселенні ОСОБА_3. в
своє помешкання.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з"явилися,
перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає
за необхідне її відхилити.

Відповідно
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи в
задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачі не довели умисне
вчинення злочину проти життя, здоров"я, власності даруваяьника або його
дітей. Одночасно суд застосував вимоги ст.728 ЦК України щодо застосування вимог про розірвання договору
дарування строку позовної давності в один рік.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин та закон який їх регулює.

Судом   встановлено,   підтверджено   матеріалами
справи   та   сторонами
не заперечується, що 19.09.2004
року ОСОБА_3. подарувала, а відповідач ОСОБА_1. прийняв в дар 13/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1
в м.Одесі. Згідно п.2 цього договору дарувальник зберігає за собою право
довічного проживання та прописки в вищезазначеному домоволодінні /а.с.8/.
Відповідно  до  загальних
положень
цивільно-процесуального
законодавства України, суд з"ясовує обставини, які пов"язані
саме з предметом спору, встановлює характер правовідносин, зумовлених фактами,
що мають місце та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст.214
ЦПК України). При цьому факти підстави позову, які підведені під гіпотезу певної
норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних 11 районі д
носи н, що являються предметом позову. Позивач повинен зазначити і довести
підставу позову, тобто  обставини,  з
якими  вона як  з
юридичними  фактами,   ноіГмчуг
свою матеріальну вимогу. Позивачі пред"явили позов про розірвання
договору дарування.

Ст.727 ЦК України
передбачені підстави розірвання доюнору дарування відповідно до котрої
дарувальник має право вимагати ронримним договору дарування нерухомих речей чи
іншого особливо цінного майна, я мни Одарований умисно вчинив злочин про життя,
здоров"я, власності дарувальним. Мою батьків, дружини (чоловіка або
дітей).

-3-

Заявляючи
вимоги, позивачі посилались на умисне вчинення дарувальнику злочину проти
здоровя, шляхом нанесення ним тілесних пошкоджень. Однак, як вбачається з
матеріалів справи постановою від 20.10.2005р. в порушенні кримінальної справи
відмовлено з підстав ст.6 п.2 КПК України, при цьому в постанову зазначаються.
що тілісні пошкодження ОСОБА_3. отримала зі своєї вини, в скоєному нікого не
звинувачує /а.с.50/.

За таких
підстав. суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачі не
довели підстави для розірвання договору дарування, які відобразилися на
посяганні на життя дарувальника, а йому підстав для його розірвання судова
колегія не вбачає.

Судова колегія
погоджується із судженням суду першої інстанції щодо відмови в заявлених
вимогах щодо вселення ОСОБА_3. в спірне помешкання на підставі ст.48 Закону
України „Про власність"", оскільки ОСОБА_3. згідно договору дарування
передала свою власність відповідачеві та з цього часу не являється її
власником. Будь-яких інших доказів, які б засвідчували, що ОСОБА_1. створює
перешкоди в проживанні ОСОБА_3. за місцем своєї реєстрації. суду не надано, а
тому судова колегія вважає, що позивачі, на порушення їх обов'язку
передбаченого ст.10 ЦПК України, щодо доведення підстав свого позову, не довели
цих обставин.

Доводи апелянта
про те, що оспорюваний договір не є договором дарування, лежать за межами
підстав позову, який не був предметом розгляду справи, так як позов про
визнання договору дарування недійсним не пред"являвсь.

Судова колегія
погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позовна давність
встановлюється законом в строк, протягом якого особа дізналась про порушене
право, однак ця обставина не була підставою для відмови в заявлених вимогах,
оскільки суд відмовив по суті в заявлених вимогах.

Таким чином,
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст.304, п.1 307, 308,
313, п.1 314, 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія судової пала і и

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ГПО „Міар" в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішенням
Малиновського районною суду м.Одеси від 21.06,2006
року залишити без змій.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:           ГАЛУШКО Л.А.