Справа № 22 Ц- 1331/2007 р.                      Головуючий
інстанції Хопта С.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРА Ї Н И

12
квітня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
-Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого
Хопти С.Ф.

суддів Даценко
Л.М., Касьяненко Л.І.

при секретарі
Миронець К.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 лютого 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Української міської ради про визнання права
власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА

У січні 2007 року позивачка звернулася із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що вони з покійним чоловіком в 1997 році в період
їх шлюбу придбали земельну ділянку у ОСОБА_2 яка йому була надана для ведення
садівництва в садовому товаристві „Монтажник". Договір був посвідчений
нотаріально. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік помер. Вона єдиним спадкоємцем після
смерті чоловіка, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину,
оскільки при житті він не отримав державний акт про , право власності на
зазначену земельну ділянку і не зареєстрував його.

Позивачка просила визнати за нею право власності на
земельну ділянку площею 0,052 га., розташовану на території Української міської
ради Обухівської району в садовому товаристві „Монтажник".

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 лютого 2007
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, і ухвалити нове рішення
про задоволення її позову, посилаючись на невідповідність висновку суду
обставинам справи.

Перевіряючи законність і обгрунтованність рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
колегія

приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного
зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених ними доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині
рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до
них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи
відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги
чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд виходив з того, що ОСОБА_3, який був чоловіком позивачки, та придбав спірну земельну
ділянку на підставі договору купівлі-продажу, не узаконив її, тому розйвачка не
має. права на неї в порядку спадкування.

З такими висновками суду погодитись не можна, оскільки
вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно ст. 22 КЗпШС України, чинного з 1 січня 1970 року,
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен
з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 18 ЗК України в редакції 1991 року, придбання земельних
ділянок, що перебувають в колективній або приватній власності, провадиться за
договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки і документ про оплату вартості
землі є підставою для відведення земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і
видачі державного акта на право власності.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, 16 лютого 1963 року позивачка
ОСОБА_1 та ОСОБА_3зареєстрували
шлюб (а.с. 8).

В період шлюбу в 1997 році позивачка разом з її чоловіком
придбали земельну ділянку у ОСОБА_2 яка йому була надана для ведення
садівництва в садовому товаристві „Монтажник". Договір був посвідчений
нотаріально (а.с.10).

Вони користувались спірною земельною ділянкою, ОСОБА_3 був членом
садового товариства „Монтажник" (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_3 помер.

Позивачка, як дружина покійного ОСОБА_3,
20.052006 року загальними зборами товариства „Монтажник" прийнята в
члени товариства і є власником ділянки АДРЕСА_1 в садовому товаристві
„Монтажник" (а.с.14).

Позивачка звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте
не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки при житті чоловік не
отримав Державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку і не
зареєстрував його, та не може отримати Державний акт на своє імя, оскільки
договір купівлі-продажу спільного майна, був оформлений на її покійного
чоловіка.

З матеріалів справи вбачається, що Українська міська рада не заперечує
проти визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку (а.с.28).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалась
на зазначені обставини про те, що спірну земельну ділянку вона придбала в
період шлюбу і користувалась нею разом з чоловіком, як спільною власністю.

Вважаючи спірну земельну ділянку спадковою, позивачка просила визнати за
нею право власності в порядку спадкування.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки,
у неї з покійним чоловіком є діти, які усно відмовились від прийняття спадщини.

Вирішуючи спір про спадкове майно, суд не залучив до участі у справі всіх
спадкоємців по закону, які мають право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, та не
відмовились від спадщини в установленому законом порядку, не уточнив підстав
заявленого позову щодо розміру спадкового майна.

Оскільки суд вирішував питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі, це є безумовною підставою, передбаченою ст.
311 ЦПК України для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд.

При новому
розгляді справи необхідно врахувати наведене, з'ясувати наявність фактів,
якими обґрунтовуються заявлені вимоги та заперечення, залучити до участі справи
всіх спадкоємців на спірне майно, зібраним доказам дати належну правову оцінку
і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.
ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 лютого 2007
року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.