РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді
Панкова М.В. суддів   Белинчук
Т.Г. Ісаєва Г.А. при секретарі
Гребенніковій Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до   відкритого   акціонерного   товариства „Ялтинський комбінат
харчування" про стягнення матеріальної допомоги, середнього заробітку за
час затримки виплати, компенсації грошових доходів у зв'язку з порушенням
строків виплати, за апеляційною скаргою ВАТ «Ялтинський комбінат харчування» на
рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 30 січня 2007
року,

встановила:

ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом до ВАТ «Ялтинський комбінат харчування»
про стягнення матеріальної допомоги при звільненні, середнього заробітку за час
затримки виплати матеріальної допомоги, компенсації у зв'язку з порушенням
строків виплати в загальній сумі 25969
грн. 45 коп.
Вимоги мотивовані тим, що відповідно до контракту, при його звільненні
відповідач зобов'язаний виплатити йому матеріальну допомогу у розмірі десяти
посадових окладів. Не дивлячись на те, що він звільнений в лютому 2004 року йому не
виплачена матеріальна допомога у зв'язку із звільненням, у зв'язку з чим він
вимушений звернутися з позовом до суду про стягнення 4524 грн. Окрім
матеріальної допомоги, позивач просив стягнути середній заробіток за час
затримки виплати матеріальної допомоги у розмірі 20142 грн. 52 коп., і компенсацію
втрат грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати матеріальної
допомоги у розмірі 1302 грн. 93 коп.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 30
січня 2007 року
позов ОСОБА_1. задоволений.
З ВАТ «Ялтинський комбінат харчування» на користь ОСОБА_1. стягнуто 4524 грн.
матеріальної допомоги, 20142 грн. 52 коп. середнього заробітку за час затримки
виплати, 1302 грн. 93 коп. компенсацію грошових доходів у зв'язку з порушенням
строків виплати, 7 грн. 50 коп. судових витрат, і всього стягнуто на користь
ОСОБА_1. 25976 грн. 95 коп.

У апеляційній
скарзі ВАТ «Ялтинський комбінат харчування» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову
в позові, посилаючись на незаконність ухваленого рішення.

Заслухав суддю
доповідача, вислухавши представника відповідача, ОСОБА_1., перевіривши
матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач, порушуючи вимоги КЗпП України своєчасно не виплатив позивачу
матеріальну допомогу, передбачену контрактом, і суд на підставах ст. 116, 117 КЗпП

Справа № 22-ц-2755/2007 року                                                  Головуючий
у першій

інстанції Бондаренко Г.М.

Доповідач                                           Ісаєв Г.А.

України стягнув матеріальну допомогу, а також середній
заробіток за час затримки виплати матеріальної допомоги, і компенсацію витрат
грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати.

З такими
висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони
не відповідають обставинам справи і вимогам матеріального закону.

Суд першої
інстанції, визначаючи праву природу спірних правовідносин, виходив з того, що
обумовлений в пункті 3.4
контракту обов'язок підприємства у разі звільнення керівника виплатити йому
матеріальну допомогу у розмірі десяти посадових окладів є заробітною платою і,
на ці правовідносини розповсюджуються положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, а
саме можливість позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права
без обмеження яким-небудь строком.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1.
перебував в трудових відносинах з ВАТ «Ялтинський комбінат харчування» з ЗО
жовтня 2000 року по 17 лютого 2004 року.

Згідно п. 3.4 контракту,
укладеному між ОСОБА_1. і ВАТ
«Ялтинський комбінат харчування» у разі звільнення керівника підприємство
виплачує йому матеріальну допомогу у розмірі десяти посадових окладів.

У зв'язку із
звільненням позивача відповідач не виплатив йому матеріальну допомогу.

Трудові
відносини між сторонами припинені 17
лютого 2004 року, а
до суду з позовом за захистом свого порушеного права звернувся тільки 21 листопада 2006 року.

Стаття 233 КЗпП України
встановлює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, а саме в
тримісячний строк з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний
строк.

Частина 2 ст. 233 КЗпП України
передбачає виключення із загального правила і надає працівнику право звернутися
до суду без обмеження яким-небудь строком по спорах про порушення законодавства
про оплату праці.

Відповідно до
вимог ст. 94 КЗпП
України заробітна плата -
це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує працівнику за виконану ним роботу.

Позивач просив
стягнути належну йому відповідно до контракту матеріальну допомогу у зв'язку із
звільненням.

Таким чином,
спірна сума не є заробітною платою, і за захистом свого порушеного права
позивач мав право звернутися в межах строків, встановлених ч. 1 ст. 233 КЗпП України,
тобто до 17 травня 2004 року. До суду
позивач звернувся через 2
роки і 9 місяців.

При таких
обставинах, оскільки позивач пропустив строки для звернення з позовом до суду і
не навів поважних причин пропуску строку для звернення з позовом до суду,
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові.

На підставі
викладеного і керуючись статтями 303,
309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ «Ялтинський
комбінат харчування» задовольнити.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 30 січня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку у
Верховний Суд України протягом двох місяців.