Справа №22Ц-845/2007p.                       Суддя 1-й інстанції:
Категорія -33                                             Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня  2007р.   Судова колегія судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої:                    Вовненко Г.Ю. Галущенка О.І.

суддів:                           Колосовського С.Ю.

при
секретарі:   Фірсової Т.В.

за участю:

позивачки -
ОСОБА_1

представника
відповідача -      Тюпа М.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Братського районного суду
Миколаївської області від 22.02.
2007 р. у справі за

позовом ОСОБА_1до ППАФ ім.    Бенардоса про витребування земельної
ділянки з чужого незаконного володіння,

встановила:

24.01.2007р.
ОСОБА_1. звернувся з позовом до ППАФ ім. Бенардоса про витребування земельної
ділянки з чужого незаконного володіння,

Позивачка
зазначала, що за договором від 01.01.2002
р. вона передала в оренду відповідачу земельну ділянку площею 13,30 га, яка належить
їй на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, строком
на 5 років.

Після закінчення
строку договору 01.01.2007р. відповідач продовжує неправомірно утримувати
земельну ділянку для цілей сільськогосподарського виробництва, позбавляючи її
права розпорядження та користування цією земельною ділянкою.

Посилаючись на
ці обставини, позивач просив про витребування цього земельної ділянки з чужого
незаконного володіння.

Рішенням
Братського районного суду Миколаївської області від 22.02. 2007 р. постановлено
про відмову у задоволенні позовуОСОБА_1

В апеляційній
скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового про
задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним
обставинам справи та вимогам закону.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи   з таких підстав.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення суд виходив з того, що строк дії договору закінчується 17.09.2008 p., тобто через
п'ять років з дня його державної реєстрації.

Але з такими
висновками погодитись неможливо, оскільки вони суперечать наявним доказам та
вимогам закону.

Згідно з
положеннями ст. 19 Закону
України «Про оренду землі» строк дії договору оренди визначається за згодою
сторін.

2

Із змісту
договору та наданих пояснень і інших доказів, вбачається, що він укладений з 01.01.2002 р. строком на
п'ять років, тобто до 01.01.2007
р.

З цього часу
орендар отримав у фактичне користування земельну ділянку, а орендатор
отримувала орендну плату.

У відповідності
з положеннями п. 5.5 Договору
орендодавець 26.05.2006 р.
попередила орендатора про закінчення дії договору та небажання в подальшому
продовжувати орендні відносини.

Суд не звернув
уваги на ці обставини, неправильно витлумачив закон, а тому прийшов помилкового
висновку щодо безпідставності позовних вимог.

Встановлене
свідчить про наявність підстав, передбачених п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК
України, для скасування рішення та ухвалення нового.

Ухвалюючи нове
рішення, судова колегія виходить з таких установлених фактів та вимог закону.

Відповідно до
ст. 19 Закону
України «Про оренду землі» строк дії договору оренди визначається за згодою
сторін.

01.01.2002 р. позивачка уклала договір, за яким передала в оренду
відповідачу земельну ділянку площею 13,30
га, строком на 5 років.

З цього часу
орендар отримав у фактичне користування земельну ділянку, а орендатор
отримувала орендну плату.

Таким
чином,  строк дії зазначеного договору сплив
01.01.2007 р.

Орендатор
заздалегідь, в порядку передбаченим договором повідомила орендатора про
закінчення дії договору.

Після закінчення
строку договору відповідач неправомірно утримує земельну ділянку.

Посилання
відповідача на те, що договір набирає чинності з моменту його державної
реєстрації не суперечить цьому висновку, оскільки строк дії договору
визначається угодою сторін і безпосередньо не пов'язаний з моментом чинності
договору.

Встановлене, у
відповідності до способів захисту права на землю, визначених ч.2 ст. 152 ЗК України та
ст..387 ЦК України, є підставою для задоволення позову та витребування
земельної ділянки.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України,   судова колегія вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення
Братського районного суду Миколаївської області від 22.02. 2007 р. - скасувати.

Постановити нове
рішення, яким позовні вимогиОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати у
ППАФ ім. Бенардоса Братського району Миколаївської області та передати ОСОБА_1
земельну ділянку площею 13,30 га, яка розташована на території Ганнівської
сільської ради Братського району Миколаївської області та належить їй на
підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії МК №
994, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 142 від 13.11.2001 р.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього
часу на протязі двох місяців може бути оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України.