Справа №22-1609                                  Головуючий в 1
інстанції - Шеїна Л.Д.
-19                                                            Доповідач
РІШЕННЯ

іменем      України

12 квітня 2007
року

Апеляційний
суд Донецької області в складі: Головуючого Турової О.М. суддів Шевченко В.Ю.,
Могутової Н.Г. при секретарі Баранові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жданівського міського суду Донецької
області від 25 грудня 2006р. за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства "Орендне підприємство "Шахта "Жданівська" про
зобов"язання надати довідку про заробітну плату, відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся
із апеляційною скаргою на рішення Жданівського міського суду від 25 грудня
2006р., яким його позов було задоволено частково. ЗАТ "Орендне
підприємство "Шахта "Жданівська" зобов'язано надати позивачу
довідку про нараховану та фактично виплачену заробітну плату, втраченого
заробітку за період з 01.08.1996р. по 01.12.2004р. В іншій частині позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, задовольнивши його
вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду
у розмірі 5000грв. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд в
порушення норм матеріального права, безпідставно відмовив в задоволенні позову
в частині відшкодування моральної шкоди, не застосувавши норми Цивільного
кодексу України та Закону України "Про звернення громадян". Крім
того, суд зобов"язав відповідача надати довідку про заробітну плату, однак
не встановив термін, протягом якого така довідка повинна бути надана.

Суд
першої інстанції встановив, що ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах з відповідачем з 14 жовтня 1988р. по 02
серпня 1998р. 15 вересня 2006р. позивач звернувся до адміністрації ЗАТ
"Орендне підприємство "Шахта "Жданівська" із заявою про
надання відомостей про нараховану та фактично виплачену заробітну плату,
регресні платежі. 22 вересня 2006р. відповідач направив позивачу відповідь про
залишення без розгляд}' його заяви, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 5
Закону України "Про звернення громадян". Проаналізувавши зазначену
відповідь, суд дійшов до висновку про те, що такі дії відповідача носять
формальний характер, оскільки в зверненні ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.5
Закону України "Про звернення громадян" була вказана назва
підприємства, до якого він звернувся, прізвище позивача, його адреса та суть
звернення. Враховуючи зазначені обставини, суд визначив, що між сторонами склались
трудові правовідносини і на підставі
вимог ст.49 КЗпП України, вирішив

задовольнити позов ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача надати
відповідну довідку. Однак, враховуючи, що право на відшкодування моральної
шкоди за таких обставин вперше було передбачено ст.237-1 КЗпП України, яка
введена в дію Законом України від 24.12.1999р., а трудові правовідносини між
сторонами склалися до набрання чинності зазначеної норми закону, суд дійшов до
висновку, що правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині
відшкодування моральної шкоди не має.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

Згідно вимог ч.іст.1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 p. ( із змінами і
доповненнями) громадяни України мають право звернутися до підприємств, установ,
організацій незалежно від форм власності із заявою або клопотанням щодо
реалізації своїх соціально-економічних, політичних або особистих прав і
законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
зобов"язання відповідача

надати довідку про нараховану та фактичну виплачену
заробітну плату, суд першої

інстанції обгрунтовано виходив з того, що право позивача
на своєчасне отримання

вказаної    довідки
в термін, передбачений ст. 20 вказаного Закону, було порушено

відповідачем, у зв"язку з чим останній повинен нести
відповідальність.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав для стягнення
на користь позивача моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення його прав,
суд помилково застосував вимоги ст. 237-1 КЗпП України, оскільки зазначений
закон не поширюється на правовідносини, що виникли по даній справі.

Встановлено, що ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про порушення своїх прав, передбачених Законом
України "Про звернення громадян".

Відповідно до змісту вимог ч.2 ст.25 зазначеного Закону громадянину на його
вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути
відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу
чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних
(немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Таким чином, з
урахуванням вказаних норм матеріального закону, апеляційний суд вважає    можливим задовольнити частково позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди, заподіяної
внаслідок порушення його прав, передбачених Законом України "Про звернення
громадян".

Відповідно до роз"яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди" від 31 березня 1995р. розмір відшкодування
моральної(немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших
обставин.

Враховуючи конкретні обставини справи, ступінь порушення життєвих стосунків
позивача, потребу у додаткових зусиллях для організації життя та виходячи із
засад справедливості і розумності , апеляційний суд вважає, що на користь
ОСОБА_1 підлягає стягненню сума на відшкодування моральної шкоди в розмірі
200грв.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні на підставі вимог п.3 ч.Іст. 309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі
200грв.

Керуючись
ст.ст.307,309,316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жданівського міського суду Донецької області від 25 грудня 2006р.
змінити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Орендне підприємство
"Шахта "Жданівська" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі
200 (двохсот)грв.

В інший частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може
бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання законної сили.