Копія:                                                                                                Справа №2-381/2007
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2007 року Сторожинецький районний суд в складі головуючого судді Казюка О.О. при
секретарі Ковальчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно,-

з'ясував:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на нерухоме майно зазначав, що 1 січня 2007 року
він та відповідачка ОСОБА_2 дійшли згоди про купівлю-продаж земельної
ділянки розміром 0,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,
яка належить продавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі державного акту
серії ЯБ № 765867, виданого Сторожинецькою міською Радою 21 серпня

2006
року. По домовленості сторін він сплатив продавцю за
вказану земельну ділянку 50 тис. грн., про що остання видала письмову розписку.
Вони домовились, що відповідачка прийде в нотаріальну контору для оформлення договору 5
січня 2007 року, але відповідачка ухилилась від нотаріального посвідчення
договору. Він направивши 6 січня

2007
року письмову вимогу про нотаріальне
оформлення договору 10 січня 2007 року. Однак ОСОБА_2 знову не з»явилася до
нотаріуса, тобто ухилилася від нотаріального посвідчення. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачкою домовилися
щодо всіх істотних умов договору
купівлі-продажу землі, частково виконали його, оскільки відповідачка отримала гроші, що правочин сторони уклали в період, коли
мораторій на купівлю-продаж землі для товарного
сільсько-господарського виробництва, встановлений п. 15 розділу 10 Перехідних положень Земельного Кодексу України на період
до 1 січня 2007 року не діяв, а Закон України
від 19 грудня 2006 року «Про внесення змін до Земельного Кодексу України щодо заборони продажу земель
сільськогосподарського призначення до прийняття
відповідних законодавчих актів» набрав чинності з 13 січня 2007 року, тобто сторони вчинили дії щодо купівлі-продажу
земельної ділянки під час відсутності мораторію на відчуження
даної категорії земель, просив на підставі ст.220 ЦК України визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки
дійсним та визнати за ним право власності на цю земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини,
викладені вище.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала повністю, суду
пояснила, що 1 січня 2007 року вона домовилась з ОСОБА_1 про те, що вона
продає, а він купляє за 50 тис. грн.
земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва розміром 0,98 га, яка належить їй на праві власності, згідно державного
акту. Позивач в цей же день сплатив їй гроші в сумі 50 тис. rpн., про що вона написала розписку. Вони
домовились оформити договір купівлі-продажу в
нотаріуса на 5 січня 2007 року. За сімейними
обставинами вона не змогла з'явитись в нотаріальну контору на цей день, а також не з»явилася з цих причин і 10 січня 2007 poкy хоча письмово позивач її попередив
про укладення договору. В даний час вона потратила гроші і не має можливості повернути їх позивачу, а тому не
заперечує про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за ОСОБА_1 права властності на земельну
ділянку.

2

Аналогічні пояснення в судовому засіданні дав представник відповідачки
ОСОБА_3, який також визнав позовні вимоги.

Суд знаходить, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що 1 січня 2007
року позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 дійшли
згоди про купівлю-продаж земельної ділянки розміром 0,98 га
для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить продавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі державного акту серії ЯБ № 765867, виданого
Сторожинецькою міською Радою 21 серпня

2006   року, кадастровий номер :02:001:0191. По
домовленості сторін позивач

сплатив відповідачці за вказану земельну ділянку 50 тис. грн., про що
свідчить письмова

розписка ОСОБА_2 та в судовому засіданні остання підтвердила.

З пояснень сторін вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 ухилилася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу,
оскільки не з»явилася в нотаріальну контору за
домовленістю сторін ні 5 січня 2007 року ні 10 січня 2007 року. Про вказане свідчать і письмові докази - розписка ОСОБА_2, де вона
зобов»язалась 5 січня 2007 року укласти з позивачем договір в
нотаріальній формі та отриманий нею лист -вимогу позивача про явку в нотаріальну контору на 10 січня 2007 року. Позивач з
відповідачкою домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу
землі, якими є предмет продажу, місце його розташування та
площа, ціна землі. Сторони частково виконали його, оскільки позивач сплатив, а відповідачка отримала гроші в сумі 50 тис.грн.,
видавши письмову розписку.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу
земельної ділянки укладається в письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Угоди про перехід права
власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально
посвідчуються (сі 32 ЗК України).

Відповідно до ст..220 ЦК України у разу недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1). Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається(ч.2).

Статтею 334ч.З ЦК України передбачено, що право
власності на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Стаття 131 ЗК України передбачає право громадян України набувати у
власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України з урахуванням вимог ЗК України.

Відповідно до п.15 розділу 10 «Перехідні положення
Земельного Кодексу

України» із змінами та доповненнями громадяни та
юридичні особи, які мають у власності

земельні ділянки для ведення селянського
(фермерського) господарства та іншого с/г

виробництва, а також громадяни України - власники
земельних часток (паїв) не вправі до

1 січня 2007 року продавати або іншим способом
відчужувати належні їм земельні

ділянки та земельні частки(паї), крім передачі їх
у спадщину, та при вилученні земель для

суспільних потреб.

Закон України від 19 грудня 2006 року про внесення змін до Земельного
Кодексу України щодо заборони продажу земель
сільськогосподарського призначення до прийняття
відповідних законодавчих актів» яким накладено мораторій на купівлю-продаж земельних ділянок с/г призначення набрав чинності з дня
його опублікування - 13 січня

2007   року. Судом встановлено, що сторони вчинили дії
щодо купівлі-продажу земельної

ділянки під час відсутності мораторію на відчуженні даної категорії земель,
оскільки

3

домовились
щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося часткове виконання договору в
період з 1 по 10 січня 2007 року.

З доказів, наданих позивачем вбачається, що він має досвід роботи у
сільському господарстві, оскільки за його господарством рахується
0,60 га землі сільськогосподарського
призначення та він з 1988 року по 1992 рік працював в колгоспі ім.. Ватутіна та був його членом. Ця обставина
підтверджує відповідність покупця вимогам ст.130 ЗК України.

Таким чином суд прийшов до висновку
про обгрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст.2204.2, 334ч.З, 657 ЦК України, ст.ст. 130,131,.132 ЗК
України, ст.ст. 10,60 ЦПК України, суд-,

Рішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити
повністю.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки для ведення

товарного сільськогосподарського                  виробництва              кадастровий              номер

:02:001:0191 площею 0,98
га., розташованої на території Сторожинецької міської Ради Чернівецької області, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1
січня 2007 року і належить останній на підставі державного акту на
право приватної власності на землю серії ЯБ № 765867, виданого Сторожинецькою
міською Радою 21 серпня 2006 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром
0,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Сторожинецької міської
Ради Чернівецької області, яка належала
ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21 серпня 2006 року,
зареєстрованого в Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на землю за № 78.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500грн. витрат по сплаті державного
мита та 30 грн. витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з

дня проголошення рішення до Сторожинецького районного
суду. Апеляційна скарга на

рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне

оскарження до апеляційного суду в Чернівецькій області,,
через Сторожинецький

районний суд.