у І інстанції: Чередниченко Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

2007
року грудня місяця 19 дня                              Колегія
суддів судової палати в

цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Лесько А.О.,

суддів:
Антоненко Н.О., Чобіток А.О.,

при секретарі:
Шаховніній М.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, з участю третьої особи
Київського міського бюро технічної інвентаризації про визнання права власності
на приватний будинок як окремий об'єкт нерухомого майна в порядку припинення
спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Головного управління земельних ресурсів КМДА, третя особа Київське міське бюро
технічної інвентаризації про зміну часток співвласників у домоволодінні,
визнання права власності на земельну ділянку та визнання недійсними державних
актів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2007 року позов ОСОБА_2.
задоволено.

Припинено
спільну часткову власність на будинок АДРЕСА_1 в м. Києві.

Визнано за
ОСОБА_2. право власності на будинок АДРЕСА_1 в м. Києві загальною площею 48,4
кв. м., житловою площею 28,4 кв. м як окремим об'єктом нерухомого майна.

- Визнано за
ОСОБА_2. право власності на господарські споруди літери „Д", „К",,,
Л», розташовані на земельній ділянці ОСОБА_2.

Зобов'язано
Київське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвати за ОСОБА_2. право
власності на будинок АДРЕСА_1 в м. Києві загальною площею 48,4 кв. м, житловою
28,4 кв. м. як об'єкт нерухомого майна.

Зобов'язано
Київське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвати за ОСОБА_2. право
власності на господарські споруди літери „Д",
„К","Л","М", розташовані на земельній ділянці ОСОБА_2.

Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. державне мито в розмірі 152, 50 грн. та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2., Головного управління земельних
ресурсів КМДА, третя особа - Київське міське бюро технічної інвентаризації про
зміну часток співвласників у домоволодінні, визнання права власності на
земельну ділянку та визнання недійсними державних актів відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.: задовольнити його
позовні вимоги про зміну часток власників у домоволодінні АДРЕСА_1 у м. Києві,
про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0290 га; визнання
частково недійсними Державного акту серії І-КВ № 157067 від 30 липня 1998 року;
Державного акту серії KB № 144794 від 29 березня 2005 року; розпорядження від 08
жовтня 1997 року № 1585 в частині передачі у приватну власність земельної
ділянки ОСОБА_2; рішення від 8 червня 2000 року № 150/871 в частині передачі у
приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1; зобов'язати Головне управління
земельних ресурсів КМДА видати ОСОБА_1 державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0290 га для обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

Вказує на те, що
передача йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,0240 га є
порушенням його права на отримання у власність 1/3 частини земельної ділянки,
відведеної під домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Києві. Суд також невірно вважав
пропущеним строк, позовної давності, оскільки про загальну площу земельної
ділянки під домоволодінням він дізнався із позовної заяви ОСОБА_2.

Заслухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом, виданого 16 червня 1995 року, ОСОБА_2 став
власником 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Києві (а.с.11-12).

Відповідно до
договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1991 року ОСОБА_1. купив у ОСОБА_3. 1/6
( квартиру № 3) частину жилого будинку АДРЕСА_1 в м. Києві. За договором
купівлі-продажу від 29 жовтня 1991 року ОСОБА_1. купив у ОСОБА_4. 1/6 частину (
квартиру №2) жилого будинку АДРЕСА_1 в м. Києві ( а.с.43-44). Таким чином,
ОСОБА_1. став власником 1/3 частини будинку.

Зі змісту
зазначених документів вбачається, що вказане домоволодіння було розташоване на
земельній ділянці розміром 822 кв.м.

Розпорядженням
Московської райдержадміністрації . м. Києва від 4 липня 1997 року № 773
виділено будинок літ «Б», що в садибі по АДРЕСА_1 в окремий та надано поштовий
номер АДРЕСА_1, а будинок літ «А», що належить ОСОБА_2, виділено в окремий,
залишивши поштовий номер АДРЕСА_1.

Цим
розпорядженням також було визначено видати нові свідоцтва про право власності
на окремі будинки: на ім'я ОСОБА_2.- взамін свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16 червня 1995 року на 2/3 частини ; на ім'я ОСОБА_1.- взамін
договорів купівлі-продажу від 29 жовтня 1991 року ; видати будинкові книги на
кожний будинок окремо (а.с.13).

- Як видно зі
змісту вказаного розпорядження, у фактичному користуванні ОСОБА_2. знаходиться
633 кв.м земельної ділянки, у фактичному користуванні ОСОБА_1. знаходиться 254
кв.м., спору про користування земельною ділянкою та надвірними будівлями немає.

В 1997 році були
встановлені та погоджені зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2. в натурі за
адресою : АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт за підписом суміжного
землекористувача ОСОБА_1. (а.с.14).

30  липня 1998 року ОСОБА_2 на підставі розпорядження
Київської міської державної адміністрації від 08 жовтня 1997 року № 1585 було
видано Державний акт на право приватної власності на землю, згідно якого йому
передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0634 га на АДРЕСА_1
(а.с.15).

29 березня 2005
року ОСОБА_1. також отримав Державний акт на право власності на земельну
ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром
0, 0240 га (а.с.45).

Відповідно до
ст.  42 ЗК України ( 1991 року), чинного
на час видачі ОСОБА_2 Державного акту на право приватної власності на землю,
використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на
праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і
земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний
будинок.

Наступні зміни в
розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що
сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою
змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою.

Як роз'яснено в
п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 25 грудня
1996 року № 13, виходячи з того, що порядок використання й розпорядження
спільною земельною ділянкою визначається насамперед самими співвласниками
жилого будинку залежно від розміру їх

часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до
ст.  42 ЗК бере до уваги їх угоду з цього
приводу при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, які
пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на будинок і для яких
ця угода також є обов'язковою. Це правило стосується й випадків, коли жилий
будинок було поділено в натурі.

Оскільки матеріалами
справи доведено, що з 1997 року ОСОБА_2. та ОСОБА_1. було визначено порядок
використання та розпорядження земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням
АДРЕСА_1 в м. Києві, суд першої інстанції вірно не знайшов підстав для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_1. про визнання недійсними виданих
сторонам державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та
зобов'язання Головного управління земельних ресурсів КМДА видати ОСОБА_1
Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,029 га.

Суд також вірно
вважав, що ОСОБА_1. пропущений строк позовної давності за цими вимогами,
оскільки матеріали справи містять докази відповідного погодження з ним меж
земельної ділянки ОСОБА_2. в натурі.

З матеріалів
справи також вбачається, що з 1997 року на суміжних земельних ділянках фактично
розташовані два окремі домоволодіння та розпорядженням відповідного органу
державної влади було виділено ці будинки в окремі з наданням поштових номерів
АДРЕСА_1 в м. Києві (а.с.13).

Відповідно до ст.  367 ЦК
України ( 2004 року) майно, що є у спільній частковій власності,
може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі
поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності
на нього припиняється.

Матеріалами
справи доведено та сторонами визнається, що за адресою : м. Київ, АДРЕСА_1
існують два окремих домоволодіння на відокремлених земельних ділянках,
обладнані самостійними виходами та які не містять жодної поєднаної споруди.

Як зазначалося
вище, за проханням ОСОБА_1. та ОСОБА_2. розпорядженням Московської
райдержадміністрації м. Києва від 4 липня 1997 року № 773 будинки ОСОБА_2. і
ОСОБА_1. були виділені в окремі домоволодіння з присвоєнням окремих поштових
номерів (а.с.13).

За таких
обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2. про
припинення спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 у м. Києві, визнав
за ним право власності на цей будинок та господарські споруди, розташовані на
належній йому на праві власності земельній ділянці, та вірно відмовив у
позовних вимогах ОСОБА_1. у зміні часток співвласників домоволодіння.

Рішення суду
першої інстанції законне і обґрунтоване, доводами апеляційної скарги не
спростовується, тому підстав для його зміни чи скасування не має.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.