УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ОДЕСЬКОЇ
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2007 року                                                                                                         м.Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі головуючого: Федорової А.Є.,
суддів: Мизи Л.М., Іїроцик М.В;, при секретарі Непомнящій О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на заочне рішення Белградського районного суду Одеської області від ЗО
травня 2006 року за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, редакції газети „ІНФОРМАЦІЯ_1" - засновника
газети ТОВ „Почин" про захист честі та гідності, відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

22 листопада 2002 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом про захист честі та гідності. Позивач зазначав, що
опубліковані у статті „И
остаются люди один на один со своей болью. Живет ли вера?" газети
„ІНФОРМАЦІЯ_1" НОМЕР_1від 10 листопада 2001 року, а також у
статтях „Слишком много
политики и очень мало добра" і „Позитивные
изменения возможны только в результате консолидации общественных сил" газети
„ІНФОРМАЦІЯ_1" НОМЕР_2від 12 жовтня 2002 року відомості
та образи не відповідають дійсності, принижують його честь і гідність,
заслужений авторитет і ділову репутацію та заподіяли йому моральну шкоду.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив задовольнити позов, визнати ці
відомості такими, що не відповідають дійсності, зобов'язати відповідачів
опублікувати спростування та стягнути на його користь з автора статей ОСОБА_2.
10000 грн. і з засновника редакції газети „ІНФОРМАЦІЯ_1" ТОВ „Почин"
10000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Справа
розглядалася неодноразово.

Останнім заочним рішенням Белградського районного суду
Одеської області від ЗО травня 2006
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення про задоволення позову, мотивуючи тим, що суд порушив норми
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи,
доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Головуючий
у 1 інст.:
Шевера В.Д.                                               Справа
№ 22ц-495/07

Доповідач: Федорова А.Є.                                                             Категорія-28

2

Згідно зі ст.308
ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що
позивач пропустив встановлений ст.7 ч.3 ЦК
України (1963р.) річний строк позовної давності для звернення до суду з
позовом про захист честі та гідності відносно фактів, опублікованих в газеті
„ІНФОРМАЦІЯ_1" НОМЕР_1від 10 листопада 2001 року в статті „И
остаються люди один на
один со своей болью. Живет ли вера?" без поважних причин і підстави для
поновлення цього строку відсутні.

Судом встановлено,
що газету „ІНФОРМАЦІЯ_1" НОМЕР_1від 10 листопада 2001 року позивач
одержав в той же день, тобто 10
листопада 2001 року, що
він підтвердив в судовому засіданні та засіданні апеляційного суду, а з позовом
до суду звернувся 22 листопада
2002 року.
При цьому позивач не назвав причини, за якими він пропустив строк позовної
давності і які можуть бути визнані поважними.

Встановлено також, що 12
жовтня 2002 року в
газеті „ІНФОРМАЦІЯ_1" були опубліковані дві статті: „Слишком много политики. И очень мало
добра" і „Позитивные
изменения возможны только в результате консолидации общественних сил".

Зі змісту статей
видно, що в них
автором викладені оціночні судження, які викликали у позивача
почуття образи і обурення, а також неспокою. Однак суд дійшов правильного
висновку, що це судження є виявленням права автора на вільне Вираженая своєї
думки, гарантованого ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та
основних свобод", ст. 34
Конституції України та ст..
2 Закону України „Про друковані засоби масової інформації (пресу)в
Україні" від 16 листопада
1992 року.

Таким чином, судом не встановлено порушення прав та законних інтересів
позивача у зв'язку з публікацією указаних статей в газеті „ІНФОРМАЦІЯ_1".

З урахуванням зазначених обставин '
та вимог закону, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав
для задоволення позову. Суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив наявні у
справі докази і надав їм належну оцінку. Висновки суду відповідають матеріалам
справи та вимогам ст.ст. 212,213-215
ЦПК.

Доводи апеляційної скарги про те, що статті „Слишком много политики. И очень мало добра" і „Позитивные изменения возможны только
в результате консолидации общественних сил" містять
образливі вирази на його адресу не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки у статті „Слишком
много политики. И очень мало добра" прізвище позивача взагалі не
зазначено, а у другій статті викладені оціночні судження, яким суд дав
правильну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом
норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути
підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, оскільки
згідно ст.309 п.3 ЦПК випадки порушення норм процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів вважає, що суд постановив рішення в межах позовних
вимог, з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для
його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

3

Керуючись   ст. ст. 303,    307
п.1   пп.1,    308,    313,
314   п.1   пп.1,
315, 317,   319  ЦПК
України,   колегія  суддів

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Заочне рішення Белградського районного суду Одеської області від ЗО травня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.