справа №2-735-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
грудня 2007 року       Каланчацький районний суд Херсонської
області

у
складі:                        судді   Кравченко К.В.

при секретарі  Мазур Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення майнової та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1.  звернувся до суду з позовом  до ОСОБА_2., в якому зазначив, що 27 вересня
2007 року вранці він  передав належну
йому корову по клички „Чайка” для випасу ОСОБА_2, який в той день по черзі
повинен був випасати корів.  Ввечері того
ж дня корова з пасовища не повернулась, а знайшли її тільки 30 вересня в
зрошувальному каналі. Корова була жива, але на ногах не стояла, її оглянув
ветлікар,  і в такому стані корову доставили
додому. Оскільки стан корови не покращувався, вона не їла, то він її зарізав, а
м'ясо корови продав за 300 грн. Корова була тільною.  Вважає дії відповідача, який не забезпечив
збереження його корови, протиправними і такими, що завдали йому матеріальної
шкоди в сумі 6063 грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні
позивач та його представник ОСОБА_3. позов підтримали та пояснили, що згідно
порядку, який склався у селі, корів мешканців села випасають самі мешканці по
черзі. 27 вересня 2007 року корів повинен був випасати ОСОБА_2., якому позивач
в цей день і передав свою корову „Чайку” для випасу на пасовищі разом з іншими
коровами мешканців села. Ввечері 27.06.2007р. корова позивача не повернулась з
пасовища, а була знайдена лише 30
вересня в 5-ти кілометрах від села в зрошувальному каналі. Корова була
жива, лежала, її оглянув ветлікар, зробив їй укол і після цього корову
доставили додому.  На протязі кількох
днів стан корови не покращувався, 03 жовтня він зарізав корову щоб вона не
померла сама і він міг продати її м'ясо. За м'ясо отримав 300 грн.  Просили стягнути з відповідача затрати на
вирощування корови в сумі 1800 грн, вартість корови в сумі 2700 грн. за мінусом
отриманих грошей за її м'ясо, недоотримані кошти  від продажу молока корови за три місяці - з
жовтня по грудень 2007 р. в сумі 1563 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Відповідач ОСОБА_2. та
його представник адвокат ОСОБА_4. в судовому засіданні позов не визнали та
пояснили, що відповідач матеріальної та моральної шкоди позивачу не завдавав,
будь-яких неправомірних дій по відношенню до позивача не вчиняв, 27 вересня
2007 року корів на пасовищі випасала інша особа і підстави для покладення на
відповідача  цивільної відповідальності
за шкоду позивачу відсутні.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до
наступного.

Суд встановив, що позивач в своєму
домашньому господарстві утримував корову по клички „Чайка”, яка випасалась в
загальному статі з іншими коровами мешканців села Олексіївка.

З пояснень сторін та допитаних в
судовому засіданні свідків вбачається, що стадо корів, які належать мешканцям
села, випасається самими мешканцями села по черзі.

27 вересня 2007 року в ранковий час
позивач вигнав  свою корову  в загальне стадо, яке згідно черги повинен
був випасати мешканець села ОСОБА_2., який був присутній  при тому, коли позивач привів свою корову в
стадо.

З пояснень відповідача та свідків
ОСОБА_5. і ОСОБА_6. вбачається, що 27.09.2007р. стадо на пасовищі безпосередньо
випасала мешканка села Кишиневська, яка отримала за це від позивача оплату.

Вищезазначені обставини сторонами
не оспорюються.

Також сторонами не оспорюється і
той факт, що 27 вересня корова позивача загубилась і була знайдена лише 30
вересня в зрошувальному каналі живою.

Свідок ОСОБА_7. пояснила, що вона,
як працівник ветеринарної медицини, оглядала корову позивача 30 вересня 2007
року в зрошувальному каналі, корова була жива на ноги не вставала, вона зробила
їй укол та дала рекомендації по подальшому догляду за коровою для її одужання.

З пояснень позивача вбачається, що
належну йому корову він зарізав сам 03.10.2007р., оскільки вважав, що вона не
одужає та може померти, а тому  вирішив
її зарізати та  продати її м'ясо.

Відповідно до ст. 1166, 1167 ЦК
України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Доказів того, що відповідач завдав
корові позивача будь-яку шкоду відсутні.

Твердження позивача та його
представника про те, що відповідач 27.09.2007р. не забезпечив збереження корови
позивача, а тому повинен нести за це цивільну відповідальність, суд вважає
безпідставними  та такими, що не
ґрунтуються на Законі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до якої, такими підставами
можуть бути, зокрема,  договори, інші
правочини, завдання майнової та моральної шкоди, інші юридичні факти, або
зобов'язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Оскільки, як вже зазначено вище,
відповідач не завдавав шкоди корові позивача, будь-які договори чи інші
правочини про випас корови позивача з покладенням  цивільної відповідальності за її збереження  між сторонами не укладались, а законодавством
України, при тих правовідносинах, які склались між сторонами,  підстави для покладення на відповідача
цивільної відповідальності не передбачені, суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову
ОСОБА_1до ОСОБА_2відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до  апеляційного
суду Херсонської області, через Каланчацький районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку  ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: