Справа №3055                                                             Головуючий
у 1 інстанції Челюбєєв Є.В.
Категорія 21                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

10 квітня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Зубової Л.М. суддів Лук'янової С.В., Барсукової О.І.

при секретарі
Іванові В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Дзержинську на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від
17 січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в місті Дзержинську про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача і
представника відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд

встановив:

У грудні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в
обгрунтування якого вказав, що він працював у ВАТ „Новгородський машзавод"
з 11 жовтня 1982 року, де 17 липня 2003 року отримав трудове каліцтво. 26
квітня 2004 року його звільнено за ст..З8 КЗпП України. З 17 липня 2003 року по
15 березня 2004 року через отримане каліцтво він перебував на лікуванні в
травматологічному відділенні лікарні. 15 березня 2004 року обласна
профпатологічна МСЕК встановила йому втрату 40% професійної працездатності і 3
групу інвалідності через трудове каліцтво. 29 березня 2006 року МСЕК встановила
йому 40% втрати професійної працездатності безстроково. Зазначене трудове
каліцтво спричинило йому моральну шкоду, у відшкодування якої він просив
стягнути з відповідача на свою користь 70 тисяч гривень (а.с.2-3).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17 січня 2007
року позов задоволено частково і з відповідача на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди стягнуто 13 тисяч гривень.

Цим рішенням встановлено, що позивач тривалий час
працював на ВАТ „Новгородський машинобудівний завод". 29 березня 2006 року
МСЕК встановила позивачу втрату професійної працездатності у розмірі 40%
безстроково і 3 група інвалідності. Між сторонами виникли правовідносини у
зв'язку з відшкодуванням позивачу моральної шкоди, спричиненої професійним
захворюванням позивача. Моральна шкода позивача полягає у фізичних і психічних
стражданнях, зміні звичного способу життя, інших негативних наслідках, які
потребують від позивача додаткових зусиль для

організації свого життя. Визначаючи суму у відшкодування моральної шкоди,
суд врахував незворотність професійного захворювання,, постійне відчуття
дискомфорту і фізичного болю, порушення нормальних життєвих зв'язків позивача,
неможливість вести звичний спосіб життя, втрату професійної працездатності; а
також керувався принципами розумності і справедливості (а.с.35-36).

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення
Дзержинського міського суду від 17 січня 2007 року і ухвалення у справі нового
рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом норм
матеріального і процесуального права. 1 січня 2006 року набрав чинності Закон
України „Про Державний бюджет на 2006 рік", п.27 ст.77 якого зупинена дія
ст.ст.21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди. Довідка МСЕК про відсоток втрати позивачем професійної працездатності є
підставою лише для відшкодування позивачу матеріальної шкоди і не є
підтвердженням факту спричинення позивачу моральної шкоди. Останній факт має
бути підтверджений висновком МСЕК. Позивач не надав суду доказів про моральні
переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Визнаючи одні і відхиляючи інші
докази, суд повинен це обґрунтувати. Але пояснення позивача були прийняті
судом, а запереченням відповідача не була надана належна оцінка (а.с.39-40).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача повністю
підтримав доводи апеляційної скарги; позивач не визнав апеляційну скаргу і
просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення
суду першої інстанції - скасуванню з ухвалення у справі нового рішення про
відмову у задоволенні позову через наступне.

Відповідно вимогам п.4 ч.І ст.309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який
підлягав застосуванню.

Надані позивачем докази підтверджують, що 17 липня 2003 року з позивачем
стався нещасний випадок на виробництві (а.с.22-23), який привів до стійкої
втрати позивачем професійної працездатності у розмірі 40% безстроково. Остання
обставина вперше МСЕК була встановлена 15 березня 2004 року (а.с. 12-23).

1 січня 2007 року набрав чинності Закон України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік", п.22 ст.71 якого зупинив на 2007 рік дію абзацу 4
статті 1, підпункту „є" пункту 1 частини 1 стаття 21, частини 3 статті 28,
частини 3 статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим незалежно від часу настання страхового випадку.
Призупинення дії зазначеного Закону не дає підстав для його застосування, але
суд першої інстанції не звернув на це уваги і частково задовольнив вказаний
позов.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що при
вирішенні справи суд першої інстанції неправильно застосував норми
матеріального права, тому рішення суду від 17 січня 2007 року підлягає
скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні
позову на підставі п.22 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на
2007 рік".

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.І п.2, 309 ч.І п.4, 313, 316, 317 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Дзержинську задовольнити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 січня 2007
року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в місті Дзержинську про відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.