АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  МІСТА КИЄВА
Київ,  МСП,  вул. Володимирська,  15
Справа №
22-7325                                                                Головуючий
у 1-ій інстанції - Зіміна В.Б.
Доповідач                                                                                                                       -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26
листопада 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного

суду
міста Києва в складі:

головуючого
- судді Карпенко С. О.

суддів                    Коту ли Л.Г.,  Українець Л.Д.,

при
секретарі        Ярошенко С. В.,

з участю
представника позивача - Стрілко О.В.,

представника
Моторного (транспортного) страхового бюро України - Боярської Г.П.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі судових засідань у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який
діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Подільського районного суду мста Києва від
26 червня 2007 року в справі за позовом акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та
Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної
шкоди,  завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

Рішенням
Подільського районного суду м.  Києва від
26 червня 2007 року позов Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова
компанія» до ОСОБА_2,  треті особи:
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та Моторне
(транспортне) страхове бюро України,  про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_2. на користь AT «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальну шкоду
у розмірі 2018 грн.30 коп.,  судовий збір
у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення слухання
справи у розмірі 30 грн.

Не
погоджуючись з рішенням суду,
представником відповідача ОСОБА_1.
подано апеляційну скаргу,  в якій
ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з направлення
справи на новий судовий розгляд. Вважає,
що рішення суду є незаконним,
оскільки воно постановлено з порушенням норм процесуального права,  а саме розглянуто у відсутність відповідача
та його представника,  які не були
належним чином повідомлені про день і час розгляду справи.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  осіб,  що з'явилися в судове засідання,  доводи апеляційної скарги,  перевіривши законність та обгрунтованість
рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження,  вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних обставин.

Судом
було встановлено,  що 22.04.06р. о 13 год. на вулиці
Н.Хрещатицька в м.  Києві сталося ДТП -
зіткнення автомобіля «Деу Нубіра» д.з.НОМЕР_1,
який належить на праві власності AT «Українська
пожежно-страхова компанія»,  під
керуванням водія ОСОБА_4. з автомобілем «Міцубіші Кольт» д.з.НОМЕР_2,  належного відповідачу та під його керуванням.

Також
було встановлено,  що ДТП сталося з вини
водія ОСОБА_2.,  що не заперечувалось
останнім,  у результаті ДТП автомобіль
позивача зазнав пошкоджень,  що
підтверджується матеріалами адміністративної справи та постановою Подільського
районного суду від 29.05.2006 року про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності.

Відповідно
до висновку спеціаліста № 11 53 від 27.04.06р. матеріальна шкода,  завдана власнику автомобіля «Деу Нубіра»
д.з.НОМЕР_1 за результатами ДТП
складає 10609 грн.83 коп.

Згідно з
наказом № 1056 від 29.11.06 рлку Моторним (транспортним) страховим бюро України
на рахунок AT «Українська пожежно-страхова компанія» перераховано 8 841
грн. 53 коп.,  що підтверджується
платіжним дорученням.

У
відповідності із  ст.  22 ЦК
України особа,  якій завдано збитків
в результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування. Збитками є втрати,  яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За
загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду за  ст.
1166 вказаного Кодексу,  майнова
шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правами фізичної або юридичної особи,  а
також шкода,  завдана майну фізичної або
юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.

Відповідно
до вимог  ст. 1187 ЦК України,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,  механізмом,
іншим об'єктом,
використання,  зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

За таких
обставин колегія суддів вважає,  що
рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та
процесуального права про стягнення з ОСОБА_2. матеріальної шкоди у розмірі 2018
грн.30 коп. та розміру судових витрат у розмірі 83 грн.

,  Доводи про те,  що судом порушені норми процесуального
права,  необгрунтовані.

Із
матеріалів справи вбачається,  що вона
розглядається з липня 2006 року,  по
справі відбулись неодноразові судові засідання,
зокрема,  30 серпня 2006
року,  11 вересня 2006 року,  06 жовтня 2006 року,  18 грудня 2006 року,  04.04.2007 року,  17.05.2007 року,  24.05.2007р.,
на яких постійно був присутність представник відповідача за дорученням
ОСОБА_5. (а.с. 31) і який був особисто повідомлений про слухання справи
26.06.2007 року о 16.30 год.,  про що свідчить його підпис на
а.с.  89,
яке і відбулося у назначений судом час,
що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.  100-101).

Зі змісту  ст.
ст.  38,  44 та ч.5
ст.  76 ЦПК України
вбачається,  що повідомлення представника
особи,  яка бере участь у справі,  про час та місце розгляду справи,  вважається належним повідомленням цієї
особи,  тобто ОСОБА_2.

Оскільки
рішення суду є законним і обґрунтованим,
колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  який діє в інтересах
ОСОБА_2,  відхилити.

Рішення
Подільського районного суду міста Києва від 26 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду
України шляхом подання до цього суду касаційної скарги.