Справа
№2-124/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2007 року                                                               Києво-Святошинський
районний суд

Київської
області в складі: головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарі Андрейчуку Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту частково недійсним та про визнання права власності на
частину будинку, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2006 року позивачка звернулася з цим позовом до суду, посилаючись
на те, що з 1979 року вона знаходилась у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3.

24.02.1981 року вони зареєстрували шлюб, а з 1983 року проживали в частині будинку,
яка належала чоловіку на праві власності.

Ця частина будинку була вкрай занедбана - підгнили балки перекриття даху, прийшов в непридатність шифер, на стінах і стелі
повідпадала штукатурка, підлога була пошкоджена грибком. Такий стан
будинку став можливим у зв'язку з тим, що її чоловік ОСОБА_3. зловживав спиртними напоями, стояв на обліку у нарколога, часто
ніде не працював, лікувався в ЛТП.

Це змусило її в період шлюбу з ОСОБА_3 провести капітальний ремонт будинку.

Нею було проведено заміну шиферного покриття, замінено перекриття стелі балками, перекрито підлогу, поштукатурено стіни і стелю,
заведено воду в будинок, відремонтовано і проведено опалення, крім того вона
скрізь поклеїла обої, обклала кахельною плиткою кухню, пофарбувала підлогу і т.ін.

Тож у ремонт будинку, вона, працюючи на трьох роботах, вкладала свої власні
кошти, які належали їй.

Потім, вже разом з ОСОБА_3 вони прибудували веранду 2-1 площею 11.1 кв.м., вхідний тамбур. Крім того повністю за її рахунок
також було зроблено огорожу садиби, збудовано погреб,
криницю.

Після смерті ОСОБА_3. 19.06.2004 року відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді 54 частини будинкуАДРЕСА_1 в
м.Боярка. Спадкоємцем померлого ОСОБА_3. на підставі
заповіту став його син ОСОБА_2.

Але ще в 1999 році, відповідно до рішення суду від 29.03.1999 року, за нею
було зареєстровано право власності на кімнату в будинку 2-3 площею 24,2 кв.м.

Просила визнати
за нею право власності на частину будинку як частку у спільному сумісному майні
подружжя.

Визнати частково недійсним заповіт складений ОСОБА_3 на користь сина ОСОБА_2, визнати за нею право власності на 1/6 частину в
будинку в порядку спадкоємства за законом.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Просив
їх задовольнити.

Відповідач позов
не визнав, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Суд заслухавши
осіб які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

2

За правилами ст.. 25 КпШС України, якщо майно, яке було
власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно
збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат одного з подружжя або їх обох, воно може бути визнано
спільною сумісною власністю подружжя.

За правилами ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1.
перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з
24.02.1981 року. Шлюб між ними розірвано в судовому порядку 12 травня 1997 року, що
підтверджується рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 12 травня 1997 року.

ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дана обставина підтверджується свідоцтвом
про смерть від 25 червня 2004 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема спірний житловий будинок НОМЕР_1 в м. Боярка, який належав йому на праві власності, ще до реєстрації
шлюбу з позивачкою

При житті ОСОБА_3. склав заповіт, яким заповідав все своє майно відповідачу
по справі його сину ОСОБА_2, який в даний час є єдиним спадкоємцем після смерті
свого батька. Відповідач в установлений законом
термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи померлого
ОСОБА_3.

Враховуючи ту обставину, що на час смерті ОСОБА_3. позивачка не була його
дружиною, оскільки шлюб між ними розірвано в судовому порядку, то суд вважає,
що вона не має права на обов'язкову частку в будинку.

Не знайшли свого
підтвердження і вимоги позивачки, що за час шлюбу з ОСОБА_3 істотно збільшилась у своїй цінності належна відповідачу
частина будинку, як того вимагає ст.. 25 КпШС України. Позивачкою та її представником не надано
тому безспірних доказів, а в судовому засіданні інших доказів не здобуто.

При таких обставинах суд вважає за
можливе в позові відмовити.

Керуючись ст.. ст.. 25 КпШС України, ст.. 534, 535 ЦК України, ст.. ст.. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту частково
недійсним та визнання права власності на частину в будинку, відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів
з дня проголошення рішення, та шляхом подання
апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження.