Справа
№2-1232/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року      Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді:                                                                Кихтюка
Р.М

при секретарі:                                                                                       Мелих
Л.В.

з участю позивача                                                                                 ОСОБА_1.

представника відповідача                                                                    Скулінця
І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного
виробничого управління водних ресурсів і водного господарства про визнання
незаконними наказів від 20 грудня 2002 року за №126, від 08 вересня 2003 року
за №79, від 24 квітня 2006 року за №17-К, від 29 травня 2006 року за №20-К та
стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про
визнання незаконними наказів від 20 грудня 2002 року за №126, від 08 вересня
2003 року за №79, від 24 квітня 2006 року за №17-К, від 29 травня 2006 року за
№20-К та стягнення матеріальної і моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що
наказом Волинського обласного виробничого управління водних ресурсів і водного
господарства/надалі Волиньводгосп/ від 06.12.2006 року за №43-К йому оголошено
догану за неналежне виконання службових обов'язків. Даний наказ начальником
Волиньводгоспу від 19.09.2006 року за №37-К скасований. У зв'язку з цим вважає,
що вище згадані накази також підлягають скасуванню, оскільки вони винесенні на
підставі наказу який скасований та ними його безпідставно позбавлено премій,
відпускних та лікарняних за січень-червень 2006 року в розмірі 400 грн., а
всього на загальну суму 1729 грн. Просить стягнути вказану суму коштів та 1729
грн. моральної шкоди.

Ухвалами суду від 16.03.2007 року та від 29.03.2007 року
позовні вимоги позивача про визнання незаконними наказів відповідно від
20.12.2002 року за №126, від 08.09.2003 року за №79 та від 29.05.2006 року за
№20-к та не виплати коштів згідно даних наказів залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та
просив визнати незаконним наказ від 24 квітня 2006 року за №17-К, згідно якого
йому не виплачено премії за перший квартал 2006 року в сумі 671,36 грн.(премія
612 грн.+9,7 грн. компенсації). Крім цього, вважає, що йому не виплатили
відпускних та лікарняних в сумі 400 грн.
В решті позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не
визнав, суду пояснив,   що   порушень
при   накладенні   дисциплінарного   стягнення
у

2

відповідності до наказу від 24 квітня 2006 року за №17-К,
яким позивача позбавлено премії за перший квартал 2006 року в сумі 612 грн.
порушень законодавства допущено не було. Позивача позбавлено премії у
відповідності до п.1 Переліку виробничих упущень, які впливають на розмір
понижуючого коефіцієнта преміювання, визначеного Положенням про преміювання працівників
апарату Волиньводгоспу за подання недостовірної інформації у вигляді
узагальнення звітних даних до Держводгоспу України. Накладення дисциплінарного
стягнення відбувалось зі згоди профспілкового комітету. Просив в позові
відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені по
справі докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивача згідно
наказу №17-К від 24 квітня 2006 року позбавлено виплати премії за перший
квартал 2006 року (а.с.32).

В наказі зазначено, що він виданий у відповідності до
Положення про преміювання працівників апарату Волиньводгоспу і на підставі
показників роботи за січень-березень 2006 року, а також у відповідності до
наказів Волиньводгоспу від 06.12.2005 року №43-К, 23.02.2006 року №9-К та
ззаданого Положення, керуючись ст.151 п.З КЗпП.

Наказ виданий також у відповідності та за погодженням
спільного засідання адміністрації і профкому від 21.04.2006 року - протокол №1
і дана обставина сторонами не оспорюється.

Згідно п.1.1 Положення про преміювання працівників
апарату Волиньводгоспу/надалі Положення/ працівники преміюються щомісячно або
щокварталу в межах суми виділеного фінансування на вказані цілі(а.с.37-39).

П. п. 2.1, 2.2 Положення передбачено, що підставою для
нарахування премії є дані бухгалтерської та статистичної звітності. Премія
нараховуються відповідно до особистого внеску працівників в загальні результати
роботи і обчислюється з врахуванням коефіцієнтів до заробітної плати, які
можуть бути від 0 до 1,5(додаток№2 і №3).

З Додатку №3 Переліку виробничих упущень, які впливають
на розмір понижуючого коефіцієнта преміювання - п.1 вбачається, що за приписки
і перекручування звітності встановлений розмір коефіцієнта «0». Відповідальними
є всі відділи і служби(а.с.39).

В судовому засіданні з'ясовано, що висновком від
23.02.2006 року про результати службової перевірки щодо достовірності
інформації про забезпечення у 2005 році окремих категорій працюючих спеціальним
одягом та взуттям(а.с.35-36) встановлено розбіжності із звітною інформацією, що
була направлена Волиньводгоспу з водогосподарських організацій області і
поданою узагальненою інформацією ОСОБА_1. до Держводгоспу України(вих.№9/7-3
від 03.01.2006 року). Тобто дії останнього по наданню недостовірної звітності
підпадають під дію п.1 Додатку №3 Переліку виробничих упущень, які впливають на
розмір понижуючого коефіцієнта преміювання.

3

На думку суду, не заслуговує на увагу посилання позивача
про накладення

на нього двічі стягнення за одне й те саме порушення, так
як він вже

притягувався до дисциплінарної відповідальності за це
наказом №9-К від

23.02.2006
року.  Оскільки,  вони                                     спростовуються  поясненнями

представника
відповідача та останнім наказом з якого вбачається, що ОСОБА_1. до
дисциплінарної відповідальності не притягувався(а.с.33-34).

Також судом не приймається до уваги, що оспорюваний наказ
виданий на підставі наказу Волиньводгоспу від 06.12.2005 року №43-К, який
згідно рішення суду від 11.08.2006 року скасований. Суд вважає, що не є
підставою для визнання незаконним наказу від 23.02.2006 року №7-К посилання на
наказ від 06.12.2005 року №43-К через його скасування, так як він виданий
згідно з Положенням про преміювання працівників апарату Волиньводгоспу і на
підставі показників роботи за січень-березень 2006 року, керуючись ст.151п.З
КЗпП.

Крім цього, на думку суду, посилання в наказі на п.З
ст.151 КЗпП не суперечить вимогам закону, оскільки на момент видачі опорюваного
наказу діяв наказ №43-к від 06.12.2005 року про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, суд з врахуванням викладеного, не вбачає
підстав для визнання незаконним наказу від 24 квітня 2006 року за №17-К щодо
невиплати позивачу премії за перший квартал 2006 року в сумі 671,36 грн. грн.
та стягнення моральної шкоди, оскільки вважає, що вказане дисциплінарне
стягнення накладено у відповідності до чинного законодавства.

Посилання позивача на невиплату йому лікарняних та
відпускних на суму приблизно 400 грн. жодними доказами не підтверджуються і
позивачем всупереч ст.60 ЦПК України не доведено.

У зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення
матеріальної і моральної шкоди безпідставні та до задоволення не підлягають.

У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати
віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст.З, 10, 12, 57, 60, 88, 208, 209, 212,
215, 218, ЦПК України, ст.ст. 147-151 КЗпП України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинського обласного
виробничого управління водних ресурсів і водного господарства про визнання
незаконним наказ від 24 квітня 2006 року за №17-К та стягнення матеріальної і
моральної шкоди -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.