АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
24 липня 2007 року                                                                                           м.
Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у м. Феодосії у складі:
судді:   Іщенка В.І.,
суддів   Мамасуєвої Л.О., Полянської В.О., при
секретарі:   Цендра О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії справу за позовом ДП „Придніпровська залізниця" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що не мають право користуватися
жилим приміщення, та виселення, за апеляційною скаргою ДП „Придніпровська
залізниця" на заочне рішення Керченського міського суду Автономної
Республіки Крим від 22 травня 2007 року,
„Придніпровська залізниця" звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1,ОСОБА_2., ОСОБА_3. про визнання такими, що не мають право користуватися
жилим приміщення, та виселення, як осіб самовільно зайнявших жиле приміщення.
Вимоги позовною заяви ДП „Придніпровська залізниця" мотивовані тим, що на
балансі Кримського будівельно-монтажного експлуатаційного управління (КБМЕУ),
яке є відокремленим структурним підрозділом позивача, знаходиться житловий
будинок по АДРЕСА_1, який після проведення відповідних будівельних робіт
рішенням виконавчого комітету Керченської міської ради АР Крим № 895 від ЗО
вересня 2005 p., був виключений зі списку аварійних і позивачу було
дозволено провести заселення даного будинку. При проведені комісійного
обстеження працівниками КБМЕУ квартири зазначеного будинку було встановлено, що
у квартирі НОМЕР_1 мешкає ОСОБА_1 з членами своєї родини, яка право на це не
має, і зареєстрована у квартиріНОМЕР_2цього ж будинку і виселятися зі спірного
приміщення відмовляється.

Заочним рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 22 травня 2007 р. у задоволенні позову
ДП „Придніпровська залізниця" було відмовлено.

Позивач не погодився з зазначеним судовим рішенням і подав на нього
апеляційну

скаргу, в якій просить оскаржуване ним рішення скасувати та ухвалити нове,
яким

задовольнити позовні вимоги ДП „Придніпровська залізниця" у повному
обсязі. В

обгрунтування своїх вимог апелянт посилається на неправильне застосування
судом

норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування суттєвих
обставин по

справі і надання неналежної правової оцінки доказам, які надавалися
апелянтом.

Справа № 22-ц-1315-Ф/07р.              Головуючий у першій інстанції

Кисельов
Є.М.

Суддя-доповідач
Іщенко В.І.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга ДП „Придніпровська залізниця" не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог ДП „Придніпровська залізниця", суд першої
інстанції виходив з того, що відповідачі займають спірне приміщення з 1998 р. і воно було
надано матері ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3. у порядку поліпшення житлових умов
і підстав для зобов'язання останніх звільнення спірного приміщення немає.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
ретельно досліджених доказів, яким надана належна правова оцінка. Судом
правильно встановлені фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин
і постановлене рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального
закону.

Відповідно до
ст.116 ч.З ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють
без надання їм іншого жилого приміщення.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3. мешкають у квартирі НОМЕР_1 пАДРЕСА_1 з 1995 р. і зазначена
квартира була надана їх матері у порядку поліпшення житлових умов. Крім того, у
спірній квартирі прописана ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., яка тривалий час у
вказаній квартирі не проживала через навчання у школі-інтернаті (а.с.38,
71-73), однак, право на спірне житлове приміщення не втратила, згідно з
вимогами ст.71 ч.З п.З ЖК України, якою встановлено, що жиле приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість
місяців у випадках поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до
родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу їх перебування в цьому
закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх
частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

У спірній квартирі
після поміщення ОСОБА_4до школи-інтернату проживали її мати, а згодом інші
родичі, які звільнили квартиру після закінчення ОСОБА_4 навчання, отже, остання
не втратила право користування житловим приміщенням, оскільки набула на нього
право користування на підставі житлового законодавства і підстав для
позбавлення її такого права з матеріалів справи не вбачається.

Факт проживання
відповідачів у спірній квартирі підтверджується і матеріалами справи, зокрема,
актом обстеження житлово-побутових умовОСОБА_5. (а.с.69), путівкою № 1019 від
16 вересня 1998 р. (а.с.70), листом Управління освіти Керченської міської ради
АР Крим (а.с.71), витягом з протоколу № 3/193 засідання
психолого-медико-педагогічної консультації від 24 квітня 1998 р. (а.с.72),
листами міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (а.с.73) та
актом обстеження матеріально-побутових умов родиниОСОБА_5. від 10 січня 1995 р.
(а.с.74).

Таким чином,
колегія суддів, вважаючи рішення суду першої інстанції правильним та
обгрунтованим, таким, що ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального і
процесуального права, з урахуванням всіх суттєвих обставин по справі і наданням
належної правової оцінки доказам, які надавалися сторонами, не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги ДП „Придніпровська залізниця" і
скасування оскаржуваного ним судового рішення.

На підставі
наведеного і, керуючись ст.ст. 303,
307 ч.1 пі, 308
ч.1, 313-315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ДП
„Придніпровська залізниця" -
відхилити.

Заочне рішення
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 22 травня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,

однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців до

суду
касаційної інстанції.