Справа №
№52
у 1 інстанції Кір'яков П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
травня 2007р колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г. Трушкова М.М., Лупінової Л.М. при секретарі Лепеха А. С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1до державного
підприємства "Азовське морське агентство" Інфлот" про поновлення
на роботі і відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя
від 21 березня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 березня 2008 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1 до державного підприємства " Азовське морське
агентство" Інфлот" про поновлення на роботі і стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши
суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2., які доводи
скарги підтримали, заперечення представника відповідача Сверлова Ю.С., який
просив рішення суду залишити без зміни, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач
був звільнений з роботі з дотриманням норм трудового законодавства і підстав
для його поновлення на роботі немає.

З таким
висновком суду не можна не погодитися.

Згідно
із положеннями п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом
у випадку скорочення чисельності або штату працівників.

Судом
першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 працював  у відповідача старшим
водієм автомобіля. Наказом  № 23-к від

26
жовтня 2007 року був звільнений з роботи за ст. 40п.1 КЗпП України у зв'язку із
скороченням штату. Скорочення штату було проведено на підставі наказу
генерального директора підприємства від 08.08. 2007 року для підвищення
ефективності роботи. Крім старшого водія автомобіля ОСОБА_1 були скорочені
штатні одиниці заступника генерального директора по ТЕО і пасажирським
перевезенням, начальника автогосподарства, і водія мікроавтобуса. Позивач про
скорочення був попереджений за два місяці, на його звільнення була надана згода
профспілкового комітету. Як вбачається із штатного розпису підприємства
вакантних посад на час звільнення позивача не було. Після його звільнення, інші
водії на роботу не приймалися.

За таких
обставин, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку про відсутність
підстав для поновлення позивача на роботі і відшкодування йому середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Наведене
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо звільнення його з роботи по особистим
мотивам, без наявності підстав для скорочення штату, є неспроможним ,
спростовується наявними в матеріалах справи документами, про те, що
автогосподарство підприємства працювало із збитками, пасажирські автобуси, які
знаходилися в оренді у зв'язку з цим, були виведені із експлуатації.

Позивач,
як суду першої інстанції так і апеляційному суду будь-яких доказів того, що він
був звільнений з роботи з особистих мотивів, не надав і про наявність таких
доказів суду не навів.

Рішення
суду відповідає встановленим обставинам справи, ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 березня 2008 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців в касаційному порядку.