Справа №2-3141/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06 » листопада 2007 р. Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді - Тарасенко О.В.

при секретарі - Усенко О.І.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2007 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову вказала, що її чоловік ОСОБА_6 працював на шахті .«Гвардійська» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» заступником начальника дільниці в підземні умовах. Адміністрація підприємства не забезпечила безпечних умов праці, а саме в порушення вимог параграфу 21 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних розсипних родовищ підземних способом» перекриття рудозвалювального та горизонтального штреків мало не перекритий отвір. Під час роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік впав у вказаний отвір, в результаті чого загинув. Актом спеціального розслідування нещасного випадку (форма Н-5) та актом про нещасний випадок (форма Н-1) встановлені обставини нещасного випадку, що стався з її чоловіком. Вказаними документами встановлено, що нещасний випадок, від якого настала смерть ОСОБА_6 стався з вини службових осіб підприємства, з яким чоловік перебував в трудових відносинах, трапився під час виконання трудових обов'язків, нещасному випадку встановлена вина підприємства, будь-якої вини потерпілого не має. Нещасним випадком на виробництві, внаслідок якого настала смерть її чоловіка, їй завдано значної моральної шкоди, яка полягає у наступному. Вони прожили в шлюбі п'ять з половиною років. В неї є малолітній син ОСОБА_7, який залишився у віці трьох років сиротою без батька, а вона втратила чоловіка. Втрата чоловіка спричинила їй сильні душевні страждання. Смерть чоловіка викликала суттєві життєві зміни для неї та її малолітнього сина. По-перше, виникли суттєві зміни в матеріальному плані. її чоловік був основним годувальником у сім'ї. Не заважаючи на те, що її дитині призначена допомога в зв'язку з втратою годувальника вона в повному обсязі не може на 100% компенсувати придбання різних матеріальні благ, які забезпечував покійний чоловік. В звязку зі смертю чоловіка в неї не має тієї упевненості в матеріальному забезпеченні сім'ї в майбутньому. Вказана обставина постійно викликає у неї негативні емоції та душевних хвилювання. Вона втратила можливість на спілкування, взаємну підтримку, турботу зі сторони близької та коханої людини. Крім того, її малолітній син втратив можливість на виховання, турботу піклування зі сторони люблячого батька. Вона розуміє, що в умовах неповної сім'ї відсутності батька навіть при належному матеріальному забезпеченні їй буде набагато важче займатися вихованням та дати належну освіту своєму сину. Ця невпевненість у її майбутньому та її дитини викликає в неї сильне гнітюче почуття, постійно тривожить її. Горе, яке завдано їй є непоправним та в повній мірі не може бути виправлене. Але, оскільки не

існує інших способів для відшкодування моральної шкоди, при належному розмірі відшкодування в грошовому виразі це надасть можливість їй суттєво відновити життєві умови. Вона зможе забезпечити належне виховання та освіту своїй малолітній дитині. Виходячи із вищевикладених обставин, враховуючи конкретні обставини, при яких їй була спричинена моральна шкода, глибину, тяжкість моральних страждань, їх непоправність, а також виходячи із матеріального стану як її так і підприємства, яке спричинило шкоду, вона вважає, що виходячи із засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 200000 гривень. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенні її прав. При цьому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку протиправною поведінкою як щодо неї самої, так і у відношенні членів її сім'ї. Загиблий був її чоловіком, тобто не тільки членом сім'ї, а й близькою рідною та коханою людиною. Його раптова смерть завдала їй сильне, непоправне горе та значні душе страждання. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини страждань, погіршення стану можливостей для реалізації життєвих потреб, ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди обмежується тільки вимогами розумності, справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та будь яких інших виплат, що належать сім'ї загиблого, та не пов'язана з розмірами цього відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача позов не визнали пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув ОСОБА_6 , тобто стався страховий випадок, внаслідок якого виникає право, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", застрахованої особи на отримання .забезпечення та соціальних послуг. Тому Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати йому або особам , які перебували на його утриманні одноразову допомогу, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку. Усі виплати проводяться Фондом за рахунок його коштів. Таким чином відносини, які виникають з такого виду загальнообов'язкового державного страхування, як страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату годувальника, регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а не нормами ЦК України. ОСОБА_6 виконував роботу відповідно до трудового договору, він та члени його сім'ї є суб'єктами страхування від нещасного випадку , а тому і шкода , яка є наслідком страхового випадку (нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання), повинна відшкодовуватися за спеціальним Законом, а саме Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення ЦК України застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тобто, вищезазначена норма ЦК України передбачає можливість субсидіарного застосування норм ЦК України до відносин, що виникають, зокрема у сфері трудових відносин. Однак регулювання таких відносин нормами ЦК України стає можливим, якщо актами спеціального законодавства (зокрема, трудового), ці відносини не врегульовані. Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Наявність таких спеціальних положень, як ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 26 Основ законодавства України 3 про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, ст. 255 КЗпП України, ч. 1 ст. З, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", виключає можливість застосування до випадків заподіяння моральної шкоди членам сімей потерпілих положень ст. 237і КЗпП України та ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, оскільки відносини, які виникають між суб'єктами страхування від нещасного випадку, врегульовані спеціальним Законом, якими передбачено відшкодування шкоди потерпілим (працівникам), та членам їх сімей. Тобто, положення спеціального Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", положення КЗпП України та положення ЦК України встановлюють різні підстави для виникнення обов'язку відшкодування шкоди. Роботодавець, як страхувальник, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", лише зобов'язаний своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Положеннями ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 25, ч. 1 ст. 28, п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати та соціальні послуги, передбачені статтею 21 цього Закону. Тому, згідно з приписами абзацу 1 пункту 5

постанова Пленуму ВСУ N4, відносини, що виникають із страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, регулюються окремим спеціальним Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", (прийнятим відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Однак. Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" до 20.03.2007 року було передбачено відшкодування моральної шкоди застрахованій особі (працівникові), а не членам їх сімей, а з 20.03.2007 року, після внесення змін до вищевказаного закону взагалі не допускає відшкодування моральної шкоди. Тому ВАТ „Кривбасзалізрудком" не може бути відповідачем по цій справі. Крім того один лише факт настання страхового випадку не призводить до відшкодування моральної (немайнової) шкоди, оскільки відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі смерті потерпілого члени його сім'ї мають право на одержання від Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхових виплат (одноразової допомоги, пенсії у зв'язку із втратою годувальника) та послуг, пов'язаних з похованням померлого, які забезпечують фінансову можливість для соціальної реабілітації позивача.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, заступник начальника дільниці шахти "Гвардійська" ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат", загинув в результаті нещасного випадку, про що складений акт про нещасний випадок № 6 від 26.04.2007 року (а.с. 11-13). Загиблий є чоловіком позивача ОСОБА_5 і батьком малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження (а.с. 6).

Із змісту п.10 Акту від 26.04.2007 року про нещасний випадок , пов'язаний з виробництвом, вбачається, що службовими особами -начальником дільниці, заступником головного інженера з виробництва , заступником директора з виробництва, директором шахти - порушено вимоги посадових інструкцій, «Єдиних правил безпеки при розробці

рудних, нерудних розсипних родовищ підземних способом» та "Системи керування охороною праці в Криворізькому державному залізорудному комбінаті" , тому суд вважає , що смерть ОСОБА_6 сталася внаслідок порушення підприємством - ВАТ "КЗРК" вимог законодавства про працю, тобто з вини підприємства і представниками відповідача не оспорюється.

Частиною 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (1999 року), було передбачено, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. (Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 див. в Рішенні Конституційного Суду N1-рп/2004 від 27.01.2004) і нею не передбачено відшкодування моральної шкоди членам сім'ї потерпілого .

20.03.2007 року згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" , частина 3 ст. 34 вказаного Закону була виключена і Фонд не відшкодовує моральної шкоди потерпілому.

Згідно положення ч.1 ст. 8 Цивільного Кодексу України (2003 p.), який діяв на момент виникнення правовідносин, якщо цивільні правовідносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні правовідносини.

Таким чином, суд вважає, що оскільки спірні правовідносини не врегульовані спеціальною нормою, до таких правовідносин необхідно застосовувати загальні положення цивільного законодавства щодо підстав відповідальності за завдану моральну шкоду.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, вьідшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода , завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Внаслідок втрати чоловіка, на утриманні якого позивач фактично знаходилась разом з дитиною , позивач пережела нервове потрясіння, залишилась без його підтримки, смерть чоловіка викликала для неї та її малолітнього сина суттєві життєві зміни.

Таким чином, оскільки факт заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок загибелі на підприємстві ОСОБА_6 встановлений в судовому засіданні, наявність вини ВАТ "КЗРК" в нещасному випадку підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що існують підстави відшкодування моральної шкоди позивачу з боку підприємства.

Враховуючи характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, ступінь вини підприємства та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає безпідставним зменшення розміру моральної шкоди і вважає , що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ВАТ "КЗРК" на користь дружини загиблого ОСОБА_5 повинен залишитися в розмірі заявлених позовних вимог, тобто - 200000 грн.

На підставі ст. ст. 8, 23, 1167, 1168 ЦК України , ст. 10, 27, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди, 200000 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судовий збір в сумі 200, 0 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30, 0 грн.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження , та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, або в порядку ч.4 ст. 295 УПК України.