Справа №22ц-6771                                             Головуючий
1 інстанції - Завгородній Е.П..
Категорія-5                                                          Доповідач - Бабенко П.М.
УХВАЛА

іменем       України

25 вересня
2007  року  Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого -
Жданової B.C.

суддів: Бабенка П.М., Біляєвої О.М.

при секретарі
-  Кошмак Т.С.

за участю  позивача ОСОБА_1. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
цивільну справу   за позовом
ОСОБА_1 до Макіївської міської Ради про визнання права власності на самочинно
збудований гараж   за апеляційною скаргою
ОСОБА_1. на рішення Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області
від 19 червня 2007 року ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007
року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача .

На обгрунтування
позову він послався на те, шо навесні 2006 року він самовільно збудував гараж
біля будинку АДРЕСА_1. 14 квітня 2006 року йому Головним управлінням
міськбудівництва та архітектури було надано висновок № 395 про узгодження
надання земельної ділянки у приватну власність для будівництва та
обслуговування гаража.

Гараж він
збудував у відповідності до чинних норм та правил і користувачем цього гаража
згідно акту БТІ є саме він.

Просив визнати
за ним право власності на вказаний гараж, розташований на земельній ділянці
59,3 м.2 за вказаною адресою.

Рішенням
Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 червня 2007
року    в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове рішення,
яким визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж , посилаючись
на те ,що при ухваленні рішення судом першої інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права .

Зазначив, що суд
неповно встановив обставини справи, не прийняв до уваги надані ним письмові
докази, не надав належної оцінки доказам у справі, не притягнув до участі у
справі представника управління земельних ресурсів, інтереси якого зачіпалися та
вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не брала участі в розгляді
справи.

В судовому
засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце
розгляду справи належним чином.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача , дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду
-залишити без змін    , з таких підстав:

Згідно із ч.3
ст.76 ЦК України
право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі уже під збудоване нерухоме майно.

Відповідно до
ч.ч.1, 3 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Судом встановлено, що у 2005 році позивач здійснив самочинне
будівництво гаража на земельній ділянці розміром 10,05 х 5,90 м., розташованої
по вул.Леніна в районі будинку АДРЕСА_1, що не була йому відведена для цієї
мети у встановленому порядку.

Після завершення
будівництва вказана земельна ділянка йому також не виділена у власність або у
постійне користування.

Вказані
обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями сторін, актом БТІ від
19.(і1.07 року та паспортом технічного стану гаража ( а.с. 6, 11-17).

Відмовляючи в
задоволенні позову суд першої інстанції послався на встановлені обставини
справи та на норми матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини.

Висновки суду
про те, що оскільки позивач після самочинного будівництва не набув права
власності або права користування земельною ділянкою ,тому неможливо встановити
за ним право власності на вказаний гараж, відповідають встановленим обставинам
справи та вимогам матеріального закону.

Тому рішення є
обґрунтованими , ухваленим у відповідності до вимог матеріального і
процесуального закону.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду, оскільки
встановлено, що ні до будівництва гаража, ні після його будівництва земельну
ділянку позивачеві для вказаної мети відповідач не виділив у встановленому
законом порядку.

Узгодження про
виділення земельної ділянки, надане позивачеві ,не може бути прийнято до уваги,
з підстави, яка вказана вище.

Посилання
позивача на те, що суд не притягнув до участі у справі представника управління
земельних ресурсів ,тому порушив вимоги процесуального закону, апеляційний суд
до уваги не приймає, оскільки у відповідності до п.21 ст.43 Закону України „
Про місцеве самоврядування в Україні " саме до компетенції районної Ради
входить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Апеляційний суд
вважає ,що при вирішенні вказаного спору інтереси управління земельних ресурсів
ніяким чином не зачіпалось.

Згідно із ч.1
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких
обставин апеляційну скаргу позивача слід відхилити, рішення суду - залишити без
змін.

Керуючись
ст.303, п.1 ч.1  ст.307, ч.2 ст. 308,
ст.313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Гірницького районного суду м.Макіївки Донецької області від 19 червня 2007
року  залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України в строк два місяці з дня її
проголошення.