УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2007 року                                                                      м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого                         Фединяка В.Д.,

суддів:                                   Пнівчук О.В.,
Соколовського В.М.,

секретаря                              Сем"янчук
С.Й.,

з участю:                               відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому   судовому   засіданні
апеляційну   скаргу   ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного
суду від 15 січня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 15
січня 2007 року
частково задоволено позов ОСОБА_2. і стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь
позивачки у розмірі 170 грн.
щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення
дитиною повноліття.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про
скасування оскаржуваного рішення і направлення справи на новий судовий розгляд,
посилаючись на те, що при вирішенні спору у цій справі, суд допустив порушення
норм матеріального і процесуального права. Зокрема, судом не враховано того, що
апелянт не працює, має на утриманні троє неповнолітніх дітей і здійснює догляд
за ветераном війни. Розглянувши справу у відсутності позивача з поважних
причин, на думку апелянта, суд позбавив його права на захист.

У судовому
засіданні ОСОБА_1. підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити
подану ним скаргу.

Заслухавши
пояснення апелянта, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до
висновку   про відхилення  апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_2.,
суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1. є батьком
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, працездатний і зобов'язаний надавати кошти на
утримання дитини у розмірі, який встановлений законом.

Висновок суду відповідає вимогам
закону і матеріалам справи.

Згідно ст.ст. 80, 180, 182, 184 Сімейного
кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Аліменти
присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з
подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Справа №22-ц-616/07                                                 Головуючий
у 1інст. Безбородько В.А.

Категорія 36                                                                 Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так,
представленими суду доказами: копією свідоцтва про народження ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6); копією свідоцтва
про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.5);
даними, які містяться у довідці про місце проживання дитини (а.с.7) підтверджується,
що батьком неповнолітньої дитини є відповідач, вказана дитина проживає з
позивачкою, а відповідач на утримання дитини надає кошти у розмірі по 50 грн. щомісячно.

Розмір аліментів
на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до ст. 62 Закону України
"Про Державний бюджет України", якою встановлено на таку особу
прожитковий мінімум з 01
квітня 2007 року в
сумі 595 грн.,
судом визначено правильно. Тобто у розмірі не меншому як 30 % прожиткового
мінімуму.

За таких
обставин, відповідно ст. ст. 80, 180, 184, 182 Сімейного кодексу України суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку, стягнувши ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої доньки, оскільки відповідач є працездатним і утримання
неповнолітньої дитини   є    обов"язком    відповідача.

Доводи
апеляційної скарги про те, що розмір аліментів в сумі 170 грн. щомісячно
завищений і судом не враховано, що у відповідача на утриманні троє
неповнолітніх дітей, не можуть бути підставою для скасування рішення суду у
справі, так як визначений розмір сплати аліментів на утримання неповнолітньої
дитини відповідає ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Крім цього,
відповідачем не представлено доказів, що він є опікуном неповнолітніх ОСОБА_4.
1994 р.н. і ОСОБА_5. 1995 р.н.

Помилковими є
також доводи апеляційної скарги про те, що відповідача судом не повідомлялось
про час і місце розгляду цієї справи, оскільки на аркуші справи 26 містяться
відомості про належне вручення йому повістки з цього приводу. Про причини
неявки в судове засідання ОСОБА_1. суд не повідомляв.

Враховуючи
наведене, колегія суду вважає оскаржуване рішення суду по суті правильним і
таким, що постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального
права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги, не
встановлено.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 307,
308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Надвірнянського районного суду від 15 січня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України з часу набрання законної сили.