АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 року                                                                                                  м. Феодосія

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді:    Моісеєнко Т.І., суддів   Іщенка В.І.,

Полянської
В.О., при секретарі:   Бєлоусові Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії справу за позовом ОСОБА_1до ДП „Науково-дослідний
інститут Аеропружних систем" про зміну формулювання звільнення, стягнення
заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, за апеляційною
скаргою Державного підприємства „Науково-дослідний інститут Аеропружних
систем" на рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим
від 07 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовною заявою до ДП „НДІАПС" про зміну формулювання
звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позовні вимоги ОСОБА_1.
мотивовані тим, що 25 червня 2001 р. він був
прийнятий на роботу до ДП „НДІАПС" наказом № 291-к і працював там до 26 червня 2006
р., та був звільннений наказом № 294-к/64. Починаючи з травня 2005 р. і по день
звільнення зарплата позивачу не виплачувалася і сума заборгованості складає 11394 грн. 44 коп. В день
звільнення ОСОБА_1. отримав на руки трудову книжку, однак, розрахунок по
заробітній платі з ним проведений не був. Позивач вважає, що такими діями ДП
„НДІАПС" йому була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у порушенні
його прав, що призвело до моральних страждань та втрати нормальних життєвих
зв'язків, і яку він оцінює у 15000 грн. Крім того, позивач просить суд
зобов'язати ДП „НДІАПС" внести
виправлення у його трудову книжку, оскільки незважаючи на те, що заяву
про звільнення ОСОБА_1. писав на підставі порушення працедавцем законодавства
про працю, був звільнений за ст.38
КЗпП України, тобто за власним бажанням. ОСОБА_1. вважає, що відповідач має
виплатити йому вихідну допомогу у розмірі
трьохмісячного середнього заробітку на підставі ст.40 КЗпП України, середній заробіток
за час затримки розрахунку та провести індексацію заборгованості з урахуванням
інфляції.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 07 грудня 2007 р. позовні

вимоги ОСОБА_1. були задоволені частково: змінені підстави звільнення
позивача

Справа № 22-ц-425-Ф/07р.                Головуючий у першій інстанції

Терентьєв A.M.

Суддя-доповідач
Іщенко В.І.

та
ДП „НДІАПС" зобов'язаний внести
у його трудову книжку замість
запису „Звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України" новий запис
наступного змісту „Звільнений за власним бажання у зв'язку з невиконанням
власником законодавства про працю ч.З ст.38
КЗпП України", стягнуто з ДП „НДІАПС" на користь ОСОБА_1.
вихідну допомогу у розмірі 2235
грн. 24 коп.,
компенсацію заборгованості з виплати
зарплати - 361 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні у сумі 3122 грн. 24 коп., а всього
стягнути 5718 грн. 63 коп.; стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1. моральну шкоду у розмірі 1000 грн.; стягнуто з ДП „НДІАПС" судовий збір в дохід
держави в сумі 63 грн. 69 коп. та витрати на ІТЗ розгляду справи - 30 грн.

ДП „НДІАПС"
не погодилося з таким судовим рішенням і подало на нього апеляційну скаргу, в
якій просить зазначене рішення скасувати змінити, відмовивши у задоволенні
позову ОСОБА_1. в частині стягнення на його користь заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні у сумі 3122 грн. 24 коп. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн. В
обгрунтування своїх вимог апелянт посилається на неправильне застосування судом
норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин
по справі і надання неналежної правової оцінки доказам, які надавалися
апелянтом.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
ДП „НДІАПС" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_1.,
судом першої інстанції було встановлено, що позивач працював у ДП
„НДІАПС" з 25 червня 2001 р. до 26 червня 2006 р. і був
звільнений наказом № 294-к/64.
При цьому при звільненні відповідачем були порушені норми трудового
законодавства, зокрема, в частині формулювання підстав звільнення, а також
розрахунку при звільненні, що, окрім цього, призвело і до заподіяння позивачу
моральної шкоди.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
ретельно досліджених доказів, яким надана належна правова оцінка. Судом
правильно встановлені фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин
і постановлене рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального
закону.

Відповідно до
ст.38 ч.З КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати
трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган
не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач, працюючи в ДП „НДІАПС" не отримував заробітну
плату за період з квітня 2005
р до червня 2006 р. і за
цей період заборгованість перед ОСОБА_1 у відповідача склалася у розмірі 11394 грн. 44 коп. Отже,
ОСОБА_1. мав право розірвати трудовий договір у зв'язку з невиконанням
роботодавцем трудового законодавства, тому підстави його звільнення з
посиланням на ст.38 КЗпП України за формулюванням „За власним бажанням" є
неправомірною і такий напис у трудовій книжці підлягає зміні відповідно до
вимог ст.38 ч.З КЗпП України.

ДП „НДІАПС" вже після звільнення ОСОБА_1. був проведений розрахунок за
заробітну плату у повному обсязі 26 жовтня 2006 p., що однак, не позбавляє відповідача обов'язку
сплатити ОСОБА_1. компенсацію за час затримки розрахунку у період з 26 червня 2006 р. до 26 жовтня 2006 р. у розмірі 361 грн. 15 коп., а також
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, відповідно до вимог ст.ст.116, 117 КЗпП
України, у розмірі 3122 грн. 24 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо
стягнення з ДП „НДІАПС" на користь позивача середнього заробітку
за час затримки розрахунку

саме у розмірі 3122
грн. 24 коп.,
тобто на час зарахування грошей на відповідний рахунок ОСОБА_1. 31 жовтня 2006 p., оскільки,
відповідач є державною установою, фінансування якого проводиться з відповідного
бюджету, і оплата праці працівників таких
підприємств здійснюється відповідно до законів України та інших нормативно-правових
актів України у межах бюджетних асигнувань.

Згідно зі ст.44
КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи
трудового договору (ст.ст.38,
39)- у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.

Як було встановлено судом першої інстанці і це знайшло своє підствердження
при розгляді даної справи в апеляційному суді, ОСОБА_1. був звільнений з ДП „НДІАПС" на підставі ст.38, тому виходячи з
того, що його середній місячний заробіток складав 745 грн, 08 коп., вихідна допомога у розмірі
тримісячного середнього заробітку, яка підлягає сплаті позивачу, має
складати 2235 грн.24
коп.

Окрім
зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції
щодо стягнення з ДП „НДІАПС" моральної шкоди у розмірі 1000 грн., оскільки
відшкодування моральної шкоди власником працівнику у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя
передбачено ст.237-1 КЗпП України, а сама сума у 1000 грн., на думку колегії суддів, є достатньою сатисфакцією
за порушення прав ОСОБА_1. при його звільненні відповідачем.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є правильним та таким, що ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального права, з урахуванням суттєвих
обставин по справі і наданням належної правової оцінки доказам по справі, які
надавалися сторонами, і підстав для скасування даного рішення за апеляційною
скаргою ДП „НДІАПС не вбачається.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п1, 308, 313-315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової
палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державного підприємства „Науково-дослідний інститут Аеропружних
систем" - відхилити.

Рішення
Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців до суду
касаційної інстанції.