АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Київ-601, вул. Володимирська, 15
Справа № 22-к-1444/2007
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 липня 2007
року
м. Київ

Колегія судців
Судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду м. Києва в складі суддів

Вовченка В.М.,
Білич І.М., Качана В.Я.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04
березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 червня
2005 року по справі за позовомОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановила:

У березні
2004 року ОСОБА_3.
звернулася до суду в інтересах повнолітньої дитини ОСОБА_2. з позовом до
відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що її та відповідача
донька ОСОБА_2., 26 квітня 1984 року народження, навчається на 3 курсі
Донецького національного технічного університету, є інвалідом 3 групи, має
дохід в 55 грн. і потребує матеріальної допомоги. Вона, мати, працює і має
заробітну плату 616 грн. Відповідач проживає в Росії і має дохід 6954 грн. 90
коп. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини
в розмірі 1/4 частини доходів відповідача до досягнення донькою 23 літнього
віку.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04
березня 2005 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1аліменти на
користь ОСОБА_2. в розмірі 1/7 частини всіх видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 30 березня 2004 року на період навчання в Донецькому національному технічному
університеті і до досягнення нею 23-річного віку, та державне мито на користь
держави в розмірі 127 грн. 16 коп.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 24 червня 2005 року змінено рішення
суду І інстанції, та зазначено, що аліменти стягнути на час навчання ОСОБА_2.,
але не більше як до досягнення нею 23-річного віку. В іншій частині рішення
залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1просить
рішення суду І інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати та провадження
по справі закрити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 стаття 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеним обставини, що не були встановленні в рішенні
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 04 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області
від 24 червня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.