Категорія №21(2)                                          інстанції - Кулігіна Т.Д.
УХВАЛА

Іменем   України

15 листопада
2007 року      м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.,  СОКОЛАН Н.О.

при секретарі -
Чубіній А.В.,

за участю -
представника Відділення Фонду ОСОБА_1

Юріївни,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу
від 19 березня 2007року за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про
відшкодування шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду)
просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19
березня 2007 року,  яким задоволено позов
ОСОБА_2 до нього про відшкодування шкоди - на користь позивача стягнуто
заборгованість по щомісячних платежах за період з 28.11.2002р. по 01.02.2007р.
в сумі 33160грн.69коп.. а також щомісячні страхові виплати в розмірі
1588грн.25коп. починаючи з 01.02.2007 р.

Відділення Фонду просить направити справу на новий
розгляд,  оскільки,  на його думку,  суд першої інстанції безпідставно притягнув
його до участі в справі в якості відповідача; не врахував,  що він не є правонаступником помилок
підприємства,  а виплата перерахунків
потерпілим внаслідок вини підприємства за період до 01.04.2001 року є
нецільовим використанням коштів; не взяв до уваги вимоги постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003 р. «Про внесення змін і доповнень до
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,  згідно якого перерахунок страхових виплат
проводиться лише у випадках,
встановлених ст.29 Закону України

"Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного  випадку на виробництві і професійного
захворювання,  які призвели до втрати
працездатності";     не    застосував    строк
позовної    давності,     стягнув заборгованість з неіснуючої
юридичної особи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється,  що ОСОБА_2 тривалий час працював прохідником
на ш ахті «імені Фрунзе»,  тресту «Ленінруда» (правонаступником якого є ВАТ «Суха
Балка») на роботах із шкідливими умовами праці,
внаслідок чого отримав професійне захворювання.

За висновком МСЕК від 24.06.1992р. йому встановлено 60%
втрати професійної працездатності з 24.04.1988р та третю групу інвалідності
безстроково.

Наказом
№ 181 /92 від 20.07.1992р. ВАТ «Суха Балка» позивачеві призначені щомісячні
виплати,  нараховані виходячи з
середнього заробітку за три останні повні календарні місяці роботи ( січень -
квітень 1992р.).

Позивачем поставлено питання про нарахування сум
відшкодування втраченого заробітку за період з 01 липня 1994 року через їх
неправильне коригування.

Ухвалюючи
рішення,  суд,  в порушення вимог ст.215 ЦПК України,  не зазначив у рішенні встановлених судом
обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів,  з яких суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів,  якими обґрунтувалися
вимоги чи заперечення,  бере до уваги чи
відхиляє докази,  застосовує зазначені в
рішенні нормативно -правові акти.

Задовольняючи позов,
суд погодився із доводами позивача'стосовно того,  що під час перерахунку сум відшкодування
шкоди підприємство неправильно застосувало з 01.07.1994 р. коефіцієнт 2, 0
фактичного підвищення середньої заробітної плати працюючих замість
встановленого спільною постановою адміністрації і профспілки ВАТ «Суха Балка»
від 15.07.1996р. коефіцієнту підвищення тарифних ставок та посадових
окладів,  у зв'язку із чим при
перерахунку сум відшкодування шкоди застосував коефіцієнт підвищення тарифних
ставок 2, 5.

Однак з таким висновком суду щодо наявності підстав для
перерахунку щомісячних платежів погодитись неможна,  оскільки,
змінюючи розмір щомісячних виплат,
суд першої інстанції не перевірив,
чи відбулося фактично підвищення заробітної плати по підприємству,  не витребував відомості про нарахування і
одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період,  тобто на час виплати відшкодування шкоди
підприємством.

Крім того,
відповідно до абз. 6 пункту 28 "Правил відшкодування власником
підприємства,  установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків,  затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (із наступними змінами
і доповненнями),  перерахований або
нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи.

Вирішуючи спір,  суд не звернув уваги
на зазначене положення й не з'ясував розмір середньомісячного заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного місяця або у перерахунок на повний календарний
місяць роботи,  та чи не буде
перевищувати розмір відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження. Довідка,  яку взяв до уваги суд (а.с. 53),  вимогам зазначеного пункту не відповідає.

Як убачається із матеріалів справи,  ОСОБА_2 бажав змінити позовні вимоги згідно
п.5 ст.207 ЦПК України,  суд першої
інстанції прийняв заяву про зміну позовних вимог,  яка не відповідає ст. ст. 119, 120 ЦПК України
та ухвалив по справі рішення.

У зв'язку з тим,  що суд першої
інстанції розглянув не всі позовні вимоги і цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,  крім того,
порушив норми матеріального та процесуального права,  колегія суддів вважає,  що ухвалене рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

На
підставі викладеного,  керуючись ст.
303,  307,  311 ч. 1 п. 5,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 березня 2007року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення,  але може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом   двох місяців з дня набрання нею законної
сили.