Справа 22ц - 98/2007 року                                        Головуючий
у 1 інстанції Сорока Г.П.
Категорія - 29                                                             Доповідач
УХВАЛА

іменем України

13 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатолі Т.Г.

суддів
Кочегарової Л.М., Козлова О.М.,

при секретарі
Жило І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07
грудня 2006 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 07 грудня 2006
року позов ОСОБА_1 задоволено і вона вселена в квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, посилаючись на те, що рішення
постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема
посилаючись на те. що суд прийняв до розгляду позовну заяву підписану
представником позивача, який не мав достатніх повноважень на подачу позову до
суду.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2, яка доводи скарги підтримала, заперечення позивачки
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3, які просили у задоволенні скарги відмовити,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скаргу треба відхилити, а рішення суду залишити без змін з
таких підстав.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів
справи і пояснень сторін вбачається, що згідно нотаріально посвідченого договору
дарування від 17.09.2005
року, який зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме
майно 23.10.2005 року,
ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 1/4 частку квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 44,8кв.м., жилою площею 26,4кв.м., яка складається з двох
жилих кімнат площею 13,8кв.м. і 12,6кв.м., кухні, вбиральні, ванної кімнати,
двох коридорів, розташованої в будинку АДРЕСА_1

Згідно копії
свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 16.02.2000 року, виданого Першою Маріупольською державною
нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частки спадкового майна, яке складається з 1/2 частки
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, розташованої в будинку АДРЕСА_1

2

Відповідачка
проживає у вказаній квартирі, користується своєю власністю для свого
проживання. Ключі від квартири позивачці не надає, чим перешкоджає останній
використовувати належне їй на праві власності приміщення для проживання і
порушує її право власності на частку квартири. Іншого житла ОСОБА_1 в
м.Маріуполі не має.

Задовольняючи
позов, суд послався на те, що, відповідно до ст.ст.386,387 ЦК України, ст.48 Закону України
„Про власність", власник, права якого порушуються, має право на судовий
захист і вимагати вчинення певних дій на запобігання такого порушення, усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а
діями відповідачки порушено право власності позивачки на частку квартири, тому
її право підлягає захисту, а порушення підлягає усуненню шляхом вселення
позивачки в квартиру АДРЕСА_1
будинку АДРЕСА_1

Відповідно до
ст.ст.30, 38, 42, 44,
119 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Сторона
може брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста
участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти
років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження
на здійснення представництва в суді. Повноваження представників сторін мають
бути посвідчені довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна
бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель
працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням
суду, або за місцем його проживання. Повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватись ордером, який виданий відповідним адвокатським
об'єднанням, або договором. Представник, який має повноваження на ведення
справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі
процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень
представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у
виданій йому довіреності. Позовна заява повинна містити ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається представником. Позовна заява
підписується позивачем або його представником. Якщо позовна заява подається
представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує його повноваження.

Нотаріально
засвідчена копія довіреності представників позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мається
в матеріалах справи (а.с.6).

Як вбачається з
цієї копії довіреності, ще до звернення представника позивачки ОСОБА_3 07 листопада 2006 року з позовом
до суду цю довіреність посвідчено нотаріусом Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, реєстр №6810
від 24 жовтня 2006 року, в
довіреності не вказано обмежень повноважень ОСОБА_3 в частині пред'явлення позову,
а навпаки ОСОБА_1 уповноважила його від її імені вчиняти в судах всі дії з
усіма правами наданими їй як позивачу. Тому представник позивача ОСОБА_3 мав
права позивача і відповідно до приведених норм закону вправі був звернутися до
суду з вказаним позовом.

З огляду на
наведене, посилання відповідачки в апеляційній скарзі на порушення ст.ст.
119ч.7,121 ч.3,122 ЦПК
України при вирішенні питання про прийняття позову до провадження суду, не
можуть бути судом прийняті до уваги, так як вони не відповідають матеріалам
справи і є безпідставними.

Таким чином
судом першої інстанції позов прийнято до провадження і розглянуто з підстав
передбачених законом.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно встановив обставини   справи
та   відповідні   їм
правовідносини,   дав   належну
оцінку  безпосередньо

3

дослідженим і
наявним у справі доказам та поясненням сторін, правильно, з додержанням норм
матеріального і процесуального права, прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог про вселення.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено
на підставі ст.ст.383,386,387
ЦК України, ст.48 Закону України „Про власність", відповідає вимогам
ст.10,60,214,215,233 ЦПК
України і підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання чинності шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до суду касаційної інстанції.