АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року                                                                                               м.
Арциз

Арцизький
районний суд Одеської області в складі:

головуючого
судді                                                                    Крикуна
МЛ.

при секретарі                                                                            Богдан
А.1.

за участю
представника позивачки                                        ОСОБА_1.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Арцизі Одеської області в залі суду циві­льну
справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3, третя особа державний нотаріус Арцизької
державної нотаріальної контори Одеської області, про визнання договору дарування
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2. в січні
2006 року
звернулась до суду з вищезазначеним позовом, по­силаючись на те, що 18 травня 1993 року вона
приватизувала квартиру АДРЕСА_1. Через
деякий час в зв'язку з погіршенням стану здоров'я та труднощами з утриманням
квартири вона вирішила подарувати квартиру своїй доньці ОСОБА_3. для того, щоб
вона в подальшому несла витрати на утримання квартири, проводила в ній ремонт. 16 серпня 2002 року між нею та
відповідачкою був укла­дений договір дарування зазначеної квартири, що складає 12/100 часток житлового
будинку з господарськими спорудамиАДРЕСА_1, посвідчений державним нота­ріусом
Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я. З
момен­ту укладення договору власником квартири стала обдарована, яка повинна
була зареєструва­ти договір дарування в Арцизькому БТ1 та здійснювати всі
поточні платежі з утримання ква­ртири, але відповідачка ухиляється від
виконання вказаних вимог. В Арцизькому БТІ вона договір не зареєструвала,
виїхала з м. Арциза Одеської області та ніяких витрат на утриман­ня квартири не
несе. У вказаній квартирі вона проживає одна та сама несе витрати по утри­манню
квартири. Вважає, що укладений між нею та ОСОБА_3. 16.08.2002р. договір да­рування
12/100 часток
житлового будинку АДРЕСА_1
слід визнати недійсним так як відповідачка не прийняла дарунок, так як у
вказаній квартирі не проживала та не несла витрати по утриманню квартири, відпо­відачка
в Арцизькому БТІ договір дарування не зареєструвала. Також позивачка вважає що
укладений вищевказаний договір дарування нерухомого майна є недійсним на
підставі ст 210 та ч4 ст. 334 ЦК України (ред. 2003р.), так як у відповідачки
не виникло право власності на вказані 12/100 частин будинку в зв'язку з тим, що
відповідачка не провела державної ре­єстрації договору дарування від
16.08.2002р. На підставі вищезазначеного позивачка просить суд визнати
недійсним договір дарування 12/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1укладений
16.08.2002р.

У судовому
засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задоволь­нити в
повному обсязі.

У судове
засідання відповідачка ОСОБА_3. не з'явилась, про час та місце судового
засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не
повідомила. За су­довим дорученням відповідачка була допитана Томашпільським
районним судом Вінницької області 27.04.2006 року, пояснила суду, що позов
ОСОБА_2. не визнає, не згідна щоб договір дарування було визнано недійсним,
вона також сплачувала кошти на утримання ква­ртири та за укладення договору
дарування. За згодою позивачки судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

В судовому
засіданні третя особа державний нотаріус Арцизької державної нотаріаль­ної
контори Одеської області Бучацький В.Я. заперечив проти задоволення позову.
Пояснив, що 16.08.2002р. він посвідчив укладений сторонами договір дарування 12/100 частин будин­ку АДРЕСА_1, роз'яснив
сторонам норми чинного законодавства та на­слідки укладення договору дарування.
Сторони, в тому числі позивачка, добровільно підпи­сали вказаний договір. Право
власності відповідачки ОСОБА_3. на подароване майно ви­никло 16.08.2002р. про
що вказано у договорі. За заявою позивачки ОСОБА_2. про відчуження 12/100 частин будинку
Арцизьким БТІ складено довідку характеристику від 15.08.2002р. на зазначені 12/100 частин будинку
що відчужувались. Підстав для визнання недійсним посвідченого ним договору
дарування від 16.08.2002р. немає. Крім того, на думку третьої особи, сплив
трирічний строк позовної давності для звернення позивачки з позовом до суду про
визнання недійсним договору дарування від 16.08.2002р.

Заслухавши
пояснення позивачки, третьої особи, свідків, перевіривши матеріали спра­ви, суд
вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до
копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Арцизькою
міською радою від 15.08.2002
року, 12/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1,
належали ОСОБА_2. на праві приватної власності на підставі рішення виконкому
Арцизької міської ради від 14.08.2002 року №456 (а.с.27)

Як видно з копії
договору дарування від 16 серпня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом
Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я.,
ОСОБА_2. подарувала, а ОСОБА_3. прийняла від неї в дар 12/100 часток житлово­го
будинку з господарськими спорудами номерАДРЕСА_1. Договір складено в двох
примірниках, з яких один залишається на зберіганні в нотаріальній конторі, а
другий видається обдарованій (ОСОБА_3.) (а.с.7).

В зв'язку з тим
що позивачка просить визнати недійсним договір дарування який укла­дений
16.08.2002р. суд вважає за необхідне при вирішенні справи керуватися нормами ЦК
України в редакції 1963р.

Відповідно до
ч.2 ст. 243 ЦК
України (в ред.) 1963р. договір
дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Як вбачається з
копії договору дарування 16.08.2002р. ОСОБА_2. подарувала, а ОСОБА_3. прийняла
від неї в дар 12/100 часток
житлового будинку з господарськими спорудамиАДРЕСА_1 . Також з зазначеного договору
вбачається, що другий екземпляр договору дарування виданий обдарованій ОСОБА_3.
На вимогу суду позивачка ОСОБА_2. оригінал договору дарування суду не надала,
повід­омила, що їй невідомо де він знаходиться. Таким чином, правовстановлюючий
документ на спірні 12/100
частин будинку - договір
дарування від 16.08.2002р., як вказано у самому дого­ворі дарування, виданий
відповідачці ОСОБА_3. Зважаючи на вищезазначені обставини суд вважає, що
позивачка не довела в судовому засіданні, що подароване майно не було пе­редане
обдарованій ОСОБА_3.

Відповідно до
п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати піс­ля набрання ним чинності. В зв'язку з зазначеним стосовно
виникнення права власності об­дарованого на дарунок суд вважає можливим
застосувати положення ст. 722
ЦК України, зо­крема в ч4 ст. 722
ЦК України зазначено, що прийняття обдарованим документів, які посві­дчують
право власності на річ є прийняттям дарунка. Як зазначалося вище, договір
даруван­ня виданий обдарованій ОСОБА_3., позивачка оригінал договору дарування
від 16.08.2002р. суду не надала.

Підстави
визнання угод недійсними містяться у ст.ст. 48-58 ЦК України (в ред.
1963 p.).
В своєму позові позивачка ОСОБА_2. не посилається як на підставу своїх
позовних вимог про визнання договору дарування недійсним на жодну з підстав
вказаних у ст.ст. 48-58 ЦК
України. В судовому засіданні державний нотаріус пояснив, що договір дарування
був укладений сторонами добровільно в його присутності з роз'ясненням наслідків
укладення такої угоди.

Суд не може
погодитись з твердженнями позивачки, що договір дарування від 16.08.2002р. необхідно
визнати недійсним з підстав того, що відповідачкою не проведено державну
реєстрацію договору дарування 12/100
частин будинку, так як закон (ЦК України в ред. 1963р. та ЦК України в ред. 2003р.) не передбачає
можливості визнання угоди (право-чину)
недійсною у разі не проведення державної реєстрації цього договору, зокрема
догово­ру дарування будинку (картири).

Суд не може
прийняти до уваги показання свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5. як доказ недійсності
договору дарування від 16.08.2002р., так як свідки в судовому засіданні повід­омили
що їм нічого невідомо стосовно укладення договору дарування квартири позивачки

Крім того, суд
вважає що позивачкою пропущений строк позовної давності для звернен­ня до суду
про визнання договору дарування від 16.08.2003р. недійсним, оскільки те, як вва­жає
позивачка, що відповідачка не прийняла дарунок і не несла витрат по утриманню
зазна­ченої частини будинку їй стало відомо відразу після укладення договору
дарування від 16.08.2002р., але з позовом про визнання договору дарування
недійсним позивачка звернула­ся до суду лише 25.01.2006р.

За вищевказаних
обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для ви­знання
вищевказаного договору дарування 12/100
часток житлового будинку з господарсь­кими спорудамиАДРЕСА_1недійсним і в
задоволенні позову ОСОБА_2. про визнання недійсним договору дарування від
16.08.2002р. слід відмовити.

Керуючись ст.
ст. 48-58, 71, 80,
243-244 ЦК України (ред.
1963р.), п.п. 4,
7 Прикінце­вих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 60, 61, 209, 213, 214, 215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

в задоволенні
позову ОСОБА_2до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування від 16.08.2002 року відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.