Справа №
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський   суд  Автономної Республіки  Крим у складі:
судді - Романенко В.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі Ялтинського міського
суду  цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Державного підприємства «Лівадія»  про
визнання права власності,
звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на
приміщення під літером «Е», розташоване
за адресою: АДРЕСА_1.
мотивовані тим, що під час приватизації АДРЕСА_1відповідачем в свідоцтво про
право власності помилково не було включено зазначене приміщення.
відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач надав заяву, в якій
позов визнав, просив справу розглянути в попередньому судовому засіданні у  відсутність представника ДП «Лівадія».
Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174 ч.4 ЦПК України.

Згідно зі ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд,
вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 12 травня 1997 року розпорядженням Радгоспу - заводу
«Лівадія»  АДРЕСА_1на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» була передана позивачу у
власність, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №11906-1
від 12 травня 1997 року.

При приватизації вказаної квартири по клопотанню радгоспу-заводу
«Лівадія»  до квартири  було приєднано приміщення колишніх
майстерень, розташоване у дворі АДРЕСА_1 під літером «Е», загальною площею 145
кв.м., яким він користувався з 1992 року на підставі рішення спільного
засідання адміністрації радгоспу-заводу «Лівадія» і профкому №5 від 30.03.1992
року «Про дозвіл ОСОБА_1 використовувати колишні майстерні для переобладнання
під кухню», що підтверджується  випискою
з протоколу засідання, клопотанням
радгоспу - заводу «Лівадія» від 23.04.1997 року на ім'я начальника БТІ
м.Ялта і  технічним паспортом на
квартиру.

Проте, в свідоцтво про право власності на житло  №11906-1 від 12 травня 1997 року органом
приватизації, радгоспом - заводом «Лівадія», приміщення колишніх майстерень,
помилково включено не було.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду» і рішення Конституційного суду України від 02 березня 2004 року,
господарські приміщення і споруди (підвали, сараї і т.п.) державного житлового
фонду, передаються у власність квартиронаймачам безоплатно, одночасно з
приватизацією квартири і окремо приватизації не підлягають.

АДРЕСА_1, в користування якої  було
передано спірне приміщення,  вже була
приватизована, у зв'язку з чим, позивач позбавлений можливості оформити право
власності на приміщення  іншим шляхом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є правомірним власником
приміщення під літером «Е», розташованим
за адресою: АДРЕСА_1, а тому за ним повинне бути визнане право власності
на нього.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 334, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 60,  130, 174,
212, 213, 215, 217 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на нежитлову будівлю під літером «Е», загальною
площею 145 кв.м, розташоване  за адресою:
АДРЕСА_1

На
рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд  Автономної Республіки Крим в порядку та
строки, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя :