УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1. серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого, судді   Шестакової Н.В., суддів   М'ясоєдової Т.М., Берзіньш B.C., при
секретарі   Гончарук В.М., з участю:
представника позивача Хованського І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Сімферопольського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного
господарства до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Сімферопольського виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства на заочне рішення Київського
районного суду м. Сімферополя АР Крим від ЗО березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

1.7 листопада 2006 року Сімферопольське виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги
водопостачання в сумі 2437,32 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачам, які проживають в квартирі АДРЕСА_1 в повному обсязі надаються
послуги з водопостачання. З листопада 2003 року по листопад 2006 року у
відповідачів утворилася заборгованість по оплаті на вказану суму, у зв'язку з
тим, що оплата послуг здійснюється споживачами нерегулярно. Позивач просить
поновити йому строк позовної давності та стягнути з відповідачів заборгованість
з листопада 2003 року по день звернення до суду

Заочним рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 30 березня
2007 року позовні вимоги Сімферопольського ВПВКГ задоволені частково. Стягнуто
з ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Сімферопольського ВПВКГ
заборгованість по оплаті послуг водопостачання і водовідведення в сумі 856,88
грн. В решті позову Сімферопольському ВПВКГ відмовлено. Стягнуто з відповідачів
солідарно витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 30 грн. та державне мито в сумі 51 грн. на користь держави.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, Сімферопольське ВПВКГ
подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування заочного
рішення суду в частині відмови в позові з ухваленням в цій частині нового
рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та
процесуального права, по неповно з'ясованим обставинам, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведені обставини,
які суд вважав встановленими, не враховані надані позивачем детальні розрахунки
заборгованості відповідачів за отримані послуги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги позивача, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі статтею 303 Цивільного процесуального кодексу України при
розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість

Справа №22ц-4043/07

рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог Сімферопольського ВПВКГ на суму
856,88 грн., суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позовних
вимог, виходячи з того, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог в
частині заборгованості, яка утворилася до 01.10.2003 року, тому не має підстав
для задоволення позову в цій частині, а також дійшов висновку, що відсутні
підстави для поновлення позивачу строку позовної давності.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції,
оскільки вважає їх правильними та заснованими на законі.

Відповідно до
ст. 536 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться..

Згідно ч. 1 ст.
901 цього кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором. Положеннями ч. 1 ст. 903 кодексу встановлено, що якщо
договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити
надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 267
Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив
позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає захисту.

Кожна сторона
відповідно до ч, 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з
положеннями ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для вирішення справи/ Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Із матеріалів
справи вбачається, що відповідачі зареєстровані АДРЕСА_1. У спірний період часу
відповідачі від позивача отримували послуги з водопостачання та водовідведення.

Із розрахунку
заборгованості, наданої відповідачем, слідує, що заборгованість відповідачів
перед позивачем за отримані послуги з водопостачання та водовідведення з
листопада 2003 року по листопад 2006 року складає 2437,32 грн. (а.с. 2).

До цього
розрахунку включена сума заборгованості 1580,44 грн., яка існувала станом на 1
жовтня 2003 року, але детальної розшифровки цієї заборгованості, а також
доказів її наявності позивачем суду першої і апеляційної інстанції не надано.
Наведена сума заборгованості допустимими доказами не обґрунтована і нічим не
мотивована.

Оскільки позивач
відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України не надав допустимих і достатніх
доказів на підтвердження своїх позовних вимог в цій частині і матеріалами
цивільної справи не доведено наявність заборгованості станом на 01.10.2003 року
в сумі 1580,44 грн., місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги
Сімферопольського ВПВКГ частково і стягнув з відповідачів на його користь
856,88 грн., а в решті позову відмовив.

Такі висновки
місцевого суду обґрунтовані, засновані на законі і колегія суддів погоджується
з ними.

Посилання
апелянта на те, що судом першої інстанції неправомірно застосована позовна
давність необґрунтовані, оскільки позовна давність  до спірних правовідносин судом не
застосовувалась,

Доводи  позивача про те,
що  судом неправильно досліджені і
оцінені доказЯ справі, а саме: розрахунок заборгованості, також не беруться
колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінка
доказів - це прерогатива суду, а н сторони по справі.

Додаткових доказів, які б спростовували правильність висновків суду
пер11101 інстанції апелянтом суду апеляційної інстанції не надано.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача Хованськии
пояснив, що до листопада 2003 року Сімферопольське ВПВКГ перебувало у договірне
відносинах з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення з ЖЕО
нього району, а не зі споживачами - відповідачами по справі.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, по суті не спростовують висновків
суду першої інстанції і не можуть бути прийняті до уваги, тому що зроблені
судом висновки відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам
закону в зв'язку з чим оскаржуване рішення не може бути скасоване чи змінено по
суті.

При розгляді справи суд повно, об'єктивно та всебічно з
дотриманням вимог процесуального права дослідив обставини справи, дав належну
оцінку наданим сторонами доказам, тому правових підстав для скасування рішення
в оскаржуваній частині не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 303, 308, 313, 315, 317
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Сімферопольського виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 30
березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.