Категорія справ:
Справа № 2-134
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28
лютого 2007 року                   Маневицький
районний суд Волинської області

в
складі:   головуючого - судді                                       Костюкевича
С.Ф.

при
секретарі                                                 Боймиструк
О.Ф.

за
участю: позивачки                                                       ОСОБА_1

відповідача                                                    ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2007 року ОСОБА_1. звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2. про
стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 2 липня 2002 року розірвала шлюб з
відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дітей у свідоцтві про
народження вказаний ОСОБА_2.

Крім того вказала, що чоловік матеріальної допомоги сім'ї не надавав тому
за рішенням суду з нього стягувалися аліменти. Старший син ОСОБА_3 уже досяг
повноліття, але продовжує навчатись у Ківерцівському медичному коледжі, тому
позивачка просить суд про примусове стягнення аліментів з відповідача на
утримання дітей, на сина ОСОБА_3
до досягнення ним 23 років, а на дочку ОСОБА_4 до досягнення нею
повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. заявлені позовні
вимоги підтримала, пояснила, що сама утримує дітей, відповідач матеріальної
допомоги не надає. Так як, згідно Сімейного кодексу обов'язком батьків є
утримувати своїх дітей до досягнення повноліття, а повнолітніх до закінчення
ними навчання, якщо ті навчаються, тому просила стягнути з відповідача аліменти
в її користь на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в частці від усіх видів
його заробітку (доходу) на сина ОСОБА_3 до досягнення ним 23 років, а на дочку
ОСОБА_4 до досягнення повноліття.

Відповідач ОСОБА_2. позовні вимоги визнав, як і викладене позивачкою в
судовому засіданні. Не заперечує проти стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_4 до
досягнення ОСОБА_3 23
років, а ОСОБА_4 - повноліття.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька
і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які
враховуються при визначенні розміру аліментів, відносяться: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не

може
бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від
заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що
він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може
присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення
аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка,
син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку
(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182
цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до
уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком
та повнолітніми дочкою, сином.

З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про розірвання шлюбу
НОМЕР_1, виданого 02.07.2002 року відділом РАЦС Маневицького РУЮ, суду відомо,
що шлюб зареєстрований між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що у
Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 54.

З оглянутих в суді копій свідоцтв про народження НОМЕР_2
таНОМЕР_3 вбачається, що позивачка та відповідач від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії виконавчого листа № 2-234 виданого
Маневицьким районним судом 5 червня 2001 року, що також досліджувалась судом, з
відповідача на користь позивачки призначено стягнення аліментів на утримання
дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 1А
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно починаючи
з 28 травня 2001 року та до їх повноліття.

Крім того, з довідки Ківерцівського медичного коледжу №
401 від 28 грудня 2006 року суду відомо, що син ОСОБА_3 є студентом третього
курсу лікувального відділення Ківерцівського медичного коледжу.

Проаналізувавши пояснення позивачки та відповідача та
оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає, що з відповідача ОСОБА_2. підлягають стягненню на користь позивачки
ОСОБА_1. аліменти на утримання сина ОСОБА_3
та дочки ОСОБА_4, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але
не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, на сина ОСОБА_3
починаючи з 13 лютого 2007 року та до досягнення ним 23 років, а на дочку
ОСОБА_4 починаючи з 13 лютого 2007 року до досягнення нею повноліття.

Від сплати судового збору відповідача ОСОБА_2. слід звільнити як
потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС.

У відповідності до ч. З ст. 81 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню
7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 81,
88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1.
задовольнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, для сина ОСОБА_3
- починаючи з 13 лютого 2007 року та до досягнення ним 23 років, для дочки
ОСОБА_4 - починаючи з 13 лютого 2007 року та до досягнення нею повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми
платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2. по виконавчому
листу № 2-234 від 5 червня 2001 року, виданому Маневицьким районним судом
Волинської області.

Від сплати судового збору ОСОБА_2. звільнити як
потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС.

Стягнути
з ОСОБА_2. 7 (сім) гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи судом (р/р 0287, банк ГУДКУ у Волинській
області, МФО 803014,
одержувач Маневицький р-н Держбюджет 22050000, код 21740422).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через

Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом

десяти днів з дня проголошення рішення і поданням після
цього протягом двадцяти днів

апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295

ЦПК України.