Справа-22ц-3017-2007 р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

ЗО березня 2007
року  Судова колегія у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області

в складі:
головуючого - судді            Новодворської О.І.

суддів                                   Кіянової
С.В., Сукманової Н.В.

при секретарі                       Писаревій
Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Шахтарську на рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 25
грудня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Шахтарську про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду в листопаді 2006
року з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Шахтарську про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що
він тривалий час працював на підприємстві вугільної промисловості і отримав
професійне захворювання -
хронічне обструктивне захворювання легенів. Висновком МСЕК від 16.07.2003 року йому вперше
було встановлено 30% втрати
професійної працездатності, висновком МСЕК від 11.08.2004 року йому повторно встановлено за тим же професійним
захворюванням 40% втрати
професійної працездатності і надано 3
групу інвалідності. Він відчуває фізичні страждання, змушений тривалий час
проходити лікування, йому важко дихати, стан його здоровья погіршується,
його було звільнено з роботи за станом здоров'я, змінилися умови його життя,
чим заподіяно моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача на свою користь у
відшкодування моральної шкоди 24000
грн. та судові витрати в розмірі 750
грн.

Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду від 25
грудня 2006 року
вказаний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача у відшкодування
моральної шкоди стягнуто 15000
грн. та судові витрати в розмірі 150
грн. При цьому суд посилався на те, що позивач дійсно тривалий час працював
у шкідливих і небезпечних умовах на підприємстві вугільної промисловості
внаслідок чого отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 16.07.2003 року йому вперше
було встановлено 30% втрати
професійної працездатності, висновком МСЕК від 11.08.2004 року йому повторно встановлено за тим же професійним
захворюванням 40% втрати
професійної працездатності і надано 3
групу інвалідності. Моральна шкода позивачу спричинена частковою втратою
професійної працездатності, тим, що його було звільнено з роботи за станом
здоров'я, він змушений додавати додаткових зусиль для організації свого життя.

В апеляційній скарзі
відповідач просить скасувати вказане судове рішення і постановити нове про
відмову позивачу у позові, оскільки судом першої інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права, не враховано, що позивачем не надано
доказів спричинення моральної шкоди, висновок МСЕК з цього приводу відсутній,
п.27 ст.77 Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік"
вказані виплати зупинено, позивачем пропущено З місячний строк для звернення до
суду з вказаним позовом, не притягнуто до участі у справі в якості належного
відповідача підприємство, на якому позивач отримав ушкодження здоров'я,
неправильно розраховано розмір стягнутих судових витрат в порушення постанови
КМУ №590 від 27.04.2006 року.

В судове
засідання апеляційного суду сторони, будучи належним чином повідомлені про час
та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися.

2

Заслухавши
доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, рішення суду змінити
в частині витрат на правову допомогу з наступних підстав.

При розгляді
справи суд 1 інстанції
встановив, що позивач дійсно працював на підприємстві вугільної промисловості
тривалий час. Працюючи у шкідливих і небезпечних умовах, отримав професійне захворювання
і висновком МСЕК від 16.07.2003
року йому вперше було встановлено 30%
втрати професійної працездатності, згодом стан його здоров'я погіршився і
висновком МСЕК від 11.08.2004
року йому повторно встановлено за тим же професійним захворюванням 40% втрати
професійної працездатності і надано 3
групу інвалідності.

При таких
обставинах, суд дійшов до обгрунтованого висновку, що позивач має права на
відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на підставі ст.28 Закону
України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що заподіяли
втрату працездатності" від 23.09.1999
року. Моральна шкода спричинена позивачу частковою втратою працездатності,
тим, що він тривалий час проходив лікування, постійно відчуває незручності, які
пов"язані з наслідками професійного захворювання, його було звільнено з
роботи за станом здоров'я, тобто змінилися умови його життя.

В даному
конкретному випадку ОСОБА_1 дійсно несе фізичні страждання і розмір моральної
шкоди встановлений судом 1
інстанції з урахуванням характеру і наслідків професійного захворювання,
відповідає нормам матеріального і процесуального права та не порушує принцип
справедливості і розумності згідно вимог ст.41 Міжнародної Конвенції про захист
прав людини та основних свобод. При цьому судом враховано, що відповідно до
роз"яснення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року №4 розмір моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема
враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих стосунках. Встановлений судом 1 інстанції розмір
відшкодування моральної шкоди позивачу не перевищує меж, встановлених п.З ст.34
вказаного Закону і заявлених вимог, відповідає характеру та обсягу заподіяних
позивачу моральних страждань. При цьому суд із засад розумності, виваженості і
справедливості вважає такий розмір відшкодування моральної шкоди справедливим.

Доводи
відповідача про те, що відсутній висновок МСЕК на підтвердження заподіяної
моральної шкоди, суд не може прийняти до уваги, оскільки вказаний висновок є
нічим іншим як одне з доказів спричинення такої шкоди.

Доводи
відповідача про те, що Законом України "Про державний бюджет на 2006 рік"
вказані виплати зупинено, суд не може прийняти до уваги, оскільки вказаний
закон не має зворотної сили і не може розповсюджуватися на правовідносини, які
виникли до набрання ним чинності, як в даному випадку, оскільки право на
відшкодування моральної шкоди у позивача виникло до набрання чинності вказаним
законом.

Інші доводи
апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду в наведеній
частині. Рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 21, 28, 34 Закону України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року з
наступними змінами та постановлено з урахуванням положень Рішення Конституційного
Суду України № 1-92004
р. від 27.01.2004 року

Між тим, при
стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 150 грн., судом першої інстанції порушено норми
процесуального закону, не враховано, що відповідно до п.1 Додатка до постанови
Кабінету Міністрів України від 27.04.2006
року №590 "Про
граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави"
витрати пов"язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною не перевищує суму,
що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40% розміру
мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Як вбачається з матеріалів
справи (журналу судового засідання від 25.12.2006
року а.с.39), правова допомога адвоката склала 37 хв., тому слід

3

стягнути з відповідача на користь позивача у вказаній
частині витрати в розмірі 92,50
грн. (150 грн. х 37 хв.: 60 хв. = 92,50 грн.).

При таких обставинах,
апеляційний суд вважає, що суд 1
інстанції при встановленні розміру витрат на правову допомогу порушив норми
зазначеного закону, тому у вказаній частині рішення суду підлягає зміні на
підставі п.4 ч.І ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.
307 ч.І п.З,
309 ч.І п. 4 313-314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Шахтарську задовольнити частково.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 25
грудня 2006 року
змінити в частині витрат на правову допомогу..

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Шахтарську на
користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 92 грн. 50 коп., в іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.