РІШЕННЯ

Іменем України

20
грудня 2007 року                                                                                          м.  Ужгород

Колегія
суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі суддів: Боднар О.В.,  Куцина М. М.
,  Чужі Ю.Г. (головуючого),  при секретарі Молнар Е.А.,  з участю апелянта ОСОБА_1,  представника апелянта ОСОБА_2 та відповідача
ОСОБА_3,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районого суду від 23 грудня 2004 року,  -

встановила:

У
листопаді 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні
вимоги мотивував тим,  що в червні 2004
року спільне підприємство "Світанок" (далі СП "Світанок")
за його замовленням виготовило столярні вироби,
зокрема два вікна розміром 1, 25м.
х 1, 50м. ,  двоє дверей розміром
2м.  х 0, 9м.  та вхідні двері розміром 2, 2м.  х 1, 45м. ,
які без його,  позивача,  згоди забрав і утримує відповідач у себе в
гаражі.

Посилаючись
на дані обставини,  а також на те,  що за виготовлення столярних виробів він
заплатив в касу підприємства та працівнику ОСОБА_4 2606 грн.,  просив постановити рішення,  яким зобов'язати відповідача повернути двоє
вікон та троє дверей,  одні з яких
вхідні.

Рішенням
суду від 23 грудня 2004 року в задоволенні позову відмовлено та стягнуто з
позивача в користь ОСОБА_3 300 грн. витрат на юридичне обслуговування.

В
обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1,
посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи,  неправильне застосування норм матеріального
права та порушення судом норм процесуального права,  у зв'язку з чим просить рішення суду
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд.

Заслухавши
осіб,  які взяли участь у розгляді
справи,  обговоривши доводи апеляції та
дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні Позову суд першої інстанції виходив з того,  що позивач,
в порушення вимог  ст.  30 ЦПК України 1963

Справа №
22-1173/07                                                                 Номер
рядка статистичного звіту: 5

Головуючий у
першій інстанції: Назаров П.О.
Доповідач: Чужа Ю.Г.

року,  який діяв на час розгляду справи в суді
першої інстанції,  не навів доказів на
підтвердження того,  що він є власником
столярних виробів і що відповідач неправомірно заволодів і утримує його майно.
Крім цього,  на думку суду,  столярні вироби є спільною сумісною власністю
подружжя Жолобов - Левдар (дітей сторін) і повинні ділитися між ними згідно
сімейного законодавства.

Проте з
таким висновком суду погодитися не можна,
оскільки суд дійшов його без повного та всебічного з'ясування дійсних
обставин справи,  прав сторін та з
порушенням норм матеріального права.

Відповідно
до ч.1  ст.  865 ЦК
України за договором побутового підряду підрядник,  який здійснює підприємницьку діяльність,  зобов'язується виконати за завданням фізичної
особи (замовника) певну роботу,
призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб.

Згідно
ч.1  ст.
866 ЦК України
договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі,  якщо підрядник видав замовникові квитанцію
або інший документ,  що підтверджує
укладення договору

Матеріалами
справи,  зокрема письмовою розпискою
(а.с. 8) та постановою Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2005 року
(а.с. 79) встановлено,  що позивач
ОСОБА_1 замовив в СП "Світанок" виготовлення двох вікон та трьох
дверей,  в т.ч. одних вхідних,  сплатив за це гроші (2000 грн.) та набув на
ці столярні вироби,  відповідно до
вимог  ст.  328 ЦК
України,  право власності.

Відповідно
до вимог ч. 1  ст.  318,
ч.1  ст.  321 та
ст.  387 ЦК України та  ст.  50
Закону України "Про власність",
який на той час діяв,  право
власності є непорушним,  власникові
належить право володіння,  користування
та розпорядження своїм майном та власник має право витребувати своє майно від
особи,  яка незаконно,  без відповідної правової підстави заволоділа
ним.

По
справі встановлено,  що заказані
позивачем і виготовлені СП
"Світанок" столярні вироби були отримані відповідачем ОСОБА_3 і
зберігаються у нього в гаражі за адресою АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні відповідач,  в супереч
вимогам  ст.  30 ЦПК 1963 року,  не навів правових підстав володіння
столярними виробами тому позов про витребування майна підлягає до задоволення.

Невірним
є висновок суду першої інстанції про належність спірних вікон та дверей
подружжю ІНФОРМАЦІЯ_1 (дітей сторін),
оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які належні докази про
підстави набуття права спільної сумісної власності подружжям на столярні вироби
( ст.   ст.  60,  61
Сімейного кодексу України).

Твердження
позивача про передачу столярних виробів в майбутньому своєму сину та молодому
подружжю,  без відповідної угоди,  на думку колегії суддів слід розуміти лише як
намір,  який не є юридичним фактом і не
породжує правових наслідків.

Таким чином
колегія суддів констатує,  що висновки
суду першої інстанції про характер взаємовідносин сторін та недоведеність
позову не відповідають обставинам справи,
що,  в порядку  ст.
309 ЦПК України,  є

підставою
для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно
до  ст.
ст.  75, 76 ЦПК України підлягає
до задоволення і вимога позивача про стягнення в його користь з відповідача
судових витрат та витрат по оплаті допомоги адвоката.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Виноградівського районного суду від 23 грудня 2004 року скасувати та ухвалити
нове рішення,  яким:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 належні йому столярні вироби,  а саме: два вікна розміром 1, 25м.  х 1, 50м. ,
двоє дверей розміром 2м.  х 0,
9м.  та вхідні двері розміром 2, 2м.  х 1, 45м.

Стягнути
з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 51 (п'ятдесят одну) грн.
державного мита та 70 (сімдесят) грн. витрат по оплаті допомоги адвоката.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення,  однак може бути оскаржено
до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.