АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий по 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року березня
місяця   „14"    дня                                                          м.
Полтава

Колегія   суддів
судової   палати   з   цивільних   справ
апеляційного   суду

Полтавської
області в складі:

Головуючого : Гасія Ю.В.

Суддів : Карнауха П.М., Обідіної
О.І.

при секретарі:
Рибак О.О.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,ОСОБА_2

на рішення
Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, треті особи - Державне комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство «Будівельник», орган опіки та піклування Київської районної в м.
Полтаві ради;

зустрічним
позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до виконавчого комітету в Київської районної м .Полтаві
і Ради, Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства
«Будівельник», Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (відділення
ГІРФО), ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання рішення частково незаконним, захист
порушеного права, скасування реєстрації.

Колегія   суддів,
заслухавши   доповідь   судді-доповідача   апеляційного СУДУ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 21
грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання
рішення частково незаконним, захист порушеного права, скасування реєстрації
відмовлено.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, задоволено.

Визнано ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітню ОСОБА_4, 1991 року народження,
такими, що втратили право користуванння жилим приміщенням в АДРЕСА_1.

Стягнуто з
ОСОБА_1,ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8 грн 50 коп.

В апеляційній
скарзі на дане рішення ОСОБА_1, ОСОБА_2 прохають рішення місцевого суду від від
21 грудня 2006 року скасувати з
тих підстав, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
його позовних вимог і повністю задовольнити їх позовні вимоги.

Перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до
ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх
членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в жиле приміщення своїх
батьків, а також інших осіб.

На підставі ч.3 ст.64 ЖК України
якщо особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і
члени його сім'ї.

Як вбачається з
матеріалів справи, встановлено в судовому засіданні на підставі ордеру спірна
квартира надана ОСОБА_1 ОСОБА_3,
ОСОБА_1 (сину), ОСОБА_1 (сину) таОСОБА_5(матері ОСОБА_6) у 1982 році.

ОСОБА_1, ОСОБА_2
прописані в спірнійАДРЕСА_1, відповідно в 1989
та 1990 роках.
Там же була прописана їх донька ОСОБА_4, після народження, в 1991 році).

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 20
червня 1996 року,
яке вступило в законну силу,
ОСОБА_1, ОСОБА_3
та ОСОБА_7 визнані такими, що втратили право користування вказаною
квартирою. Цим же рішенням ОСОБА_1 фактично визнаний квартиронаймачем.

На підставі заяв
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 від 31 березня та 12
березня 1997 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно прописані в спірній квартирі 6
травня 1997 року в установленому порядку - за рішенням виконкому №150 від 15
квітня 1997 року.

За таких
обставин, суд першої інстанції вірно зробив висновок про необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1в даній частині і апеляційна скарга не містить доводів,
які б спростовували висновки суду.

Приймаючи до
уваги, що рішення місцевого суду від 20
червня 1996 року
виконано, ОСОБА_6 своїми заявами надали ОСОБА_3 відповідні права наймачів
(членів сім'ї квартиронаймача), тому колегія суддів приходить до висновку, що
ОСОБА_6 надали ОСОБА_1 повноваження для звернення до суду з зазначеним вище
позовом і заперечення проти цього сім'ї ОСОБА_1 не грунтується на законі.

Дії ДК
ЖЕП «Будівельник» по зміні особи квартиронаймача носять формальний характер і
не позбавляли у будь-якому випадку ОСОБА_6 на подачу позову.

Стосовно
позовних вимог ОСОБА_6 про визнання сім'ї ОСОБА_1такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням, колегія суддів приходить до наступного.

Доводи
сторін, приведені на доказування та заперечення позову, як встановлено судом
першої інстанції, не спростовані ніким з них.

Зокрема,
доводи ОСОБА_6 про те, що сім'я ОСОБА_1фактично жодного дня не проживала в
спірній квартирі, не спростовані як в суді першої інстанції, так і в
апеляційній скарзі.

Доводи
сім'ї ОСОБА_1про необхідність догляду за хворими членами сім'ї ОСОБА_8 не
спростовані ОСОБА_9 і не потребують спростування, так як перші виконували
звичайні людські обов'язки.

Однак,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом розгляду даної справи по суті не обгрунтували
неможливість виконання обов'язків по догляду за ОСОБА_10 в спірній квартирі з 1991 року - моменту
відсутності сім'ї ОСОБА_11 до подачі ОСОБА_9 позову 8 листопада 2002 року, не надали,
крім того, доказів звернення до суду з позовом про захист порушеного права з
травня 1997 року
щодо неможливості користування спірною квартирою. Таким чином, суд вірно
застосував норми ст.71 ЖК України.

Тому
судова колегія не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення в
зазначеній частині, так як суд першої інстанції на підставі досліджених
обставин справи прийшов до правильного виновку про те, що сім'я ОСОБА_1
втратила право користування даною квартирою.

Також
ОСОБА_1и не надали доказів потреби їх сім'ї в спірній квартирі. Відсутні такі
доводи і в апеляційній скарзі. Посилання в скарзі на дії суду, якиц не допитав
ряд осіб, апеляційний суд відхиляє, так як пояснення цих осіб не спростовують
встановлених обставин.

За таких
обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,ОСОБА_2 відхилити, а рішення Київського районного суду м.Полтави
від 21 грудня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.