Справа №22ц-2237/2007 р.       Суддя 1-ї інстанції: Сотська C.O.
40                          Доповідач
апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,

суддів Довжук Т.С. ,  Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Негрун І.О.,

за участю
позивача ОСОБА_1,

представників
відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні у м.  Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою представника Одеської залізниці

на рішення
Первомайського міськрайонного суду м.
Миколаєва від 26 липня 2007 p.,  ухвалене
за позовомОСОБА_1 до Одеської залізниці про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановила:

23
квітня 2007 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Котовської дистанції
колії Одеської залізниці про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позивач
зазначав,  що перебував у трудових
відносинах з Одеською залізницею з вересня 1984 р. З 1 лютого 1995 р. був
переведений старшим шляховим майстром Котовськом дистанції колії. Наказом
начальника цього структурного підрозділу Одеської залізниці з 19 березня 2007
р. його звільнено з роботи на підставі п.3
ст.  40 КЗпП.

Звільнення
позивач вважає незаконним,
оскільки,  на його думку,  воно проведено з порушенням вимог трудового
законодавства.

Посилаючись на
наведені обставини,  позивач просив про
задоволення позову.

Ухвалою
Первомайського міськрайонного суду від 4 липня 2007 р. проведена заміна
первісного відповідача - Котовської дистанції колії №3 Одеської залізниці,  належним відповідачем - Одеською залізницею.

2

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду   Миколаївської
області від 4 липня 2007 р. позов ОСОБА_1 задоволено. Постановлено:

· визнати
незаконним наказ Котовської дистанції колії від 19 березня 2007 p.;

· поновити
ОСОБА_1 на посаді старшого шляхового майстра 2-ї дільниці Котовськом дистанції
колії з 19 березня 2007 p.;

· стягнути
з Одеської залізниці на користь ОСОБА_1 7297 грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з утриманням прибуткового податку та інших обов'язкових
платежів,  а також 1000 грн. моральної
шкоди.

· стягнути
з Одеської залізниці на користь держави 51 грн. судових витрат та 30 грн. на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої
інстанції скасувати як незаконне і ухвалити нове рішення,  яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.
Апелянт посилається не те,  що суд не
повно з'ясував дійсні обставини справи та не дав належної оцінки наявним в ній
доказам.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення позивача та
представників відповідача,  перевіривши
законність та обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
із наступних підстав.

Правилами
п.3  ст.
40 КЗпП України передбачено,  що
працівник може бути звільнений з роботи лише за проступок на роботі,  допущений після застосування до нього заходів
дисциплінарного стягнення або громадського впливу за невиконання без поважних
причин обов'язків,  покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Звільнення
з цієї підстави може проводитись з додержанням,
передбаченого  ст.  149 КЗпП України порядку застосування
дисциплінарного стягнення. Зокрема,  при
обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати
ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,  обставини,
за яких вчинено проступок,  і
попередню роботу працівника.

Судом
встановлено і це вбачається із матеріалів справи,  що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з
Одеською залізницею з вересня 1984 р. З 1 лютого 1995 р. був переведений
старшим шляховим майстром Котовської дистанції колії. Наказом начальника цього
структурного підрозділу Одеської залізниці від 28 вересня 2006 р. позивачу було
оголошено догану за неналежне виконання обов'язків,  передбачених трудовим договором.  Це дисциплінарне стягнення у встановленому
законом порядку не погашено. Раніше до дисциплінарної відповідальності він не
притягувався. 19 лютого 2007 р. вказаною посадовою особою було видано наказ про
його звільнення з роботи на підставі п.3
ст.  40 КЗпП за безвідповідальне
ставлення до виконання посадових обов'язків та порушення вимог посадової
інструкції. Проте цей наказ відповідачем не було виконано і позивач продовжував
працювати старшим шляховим майстром до 19 березня 2007 р.

Наступним
наказом начальника Котовської дистанції колії від 19 березня 2007 р. ОСОБА_1
був звільнений з роботи з 19 березня 2007 р. на підставі п.3  ст.  40
КЗпП України. Проте в цьому наказі про звільнення не зазначено,  на підставі яких документів він виданий та за
які конкретні порушення трудової дисципліни або невиконання яких функціональних
обов'язків звільнений позивач.

Встановивши
ці обставини,  суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку,  що
звільнення позивача з роботи проведено відповідачем без додержання вимог
п.3  ст.
40 та 149 КЗпП України.

Тому
рішення суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_1 на роботі є правильним.

3

Доводи
відповідача в апеляційній скарзі про те,
що звільнення позивача з роботи проведено з додержанням вимог трудового
законодавства,  спростовуються
матеріалами справи.

Оскільки
рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням положень матеріального
права та вимог процесуального закону,  то
колегія не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
315 ЦПК,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника Одеської залізниці відхилити,  а рішення Первомайського міськрайонного суду
від 26 липня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.