УХ В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНМИ

29
березня 2007 року                                                                                                 м.
Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного
суду Закарпатської області у складі:

головуючої                                          -           судді Кожух О.А.

суддів                                      -           Куцин М.М., Чужа Ю.Г.

при
секретарі                         -        Шпонтак В.В.

з участю
представника апелянта - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Ужгород апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 28 вересня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

встановила:

ОСОБА_2 у липні 2006 року звернулась до суду із позовом, в якому просила,
посилаючись на ст. 107 ЖК України, визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з переїздом на
постійне місце проживання, та зобов'язати відповідача погасити частину плати за
комунальні послуги в розмірі 5248 грн. Позов мотивувала тим, що після
розірвання у 2001 році шлюбу відповідач створив іншу сім'ю, проживає в іншому
місці і з жовтня 2001 року не з'являвся в квартирі, припинив виконува­ти
передбачені ст. 156 ЖК України обов'язки по утриманню квартири.

Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від 28 вересня 2006 року позов задоволено.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час і місце судового розгляду
були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення справи від них не
надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто за
відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постановленого у
справі рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає,
що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. За­конним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 215 ЦПК у рішенні суду, зокрема, зазначаються встановлені
судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких
суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи заперечення; закон, на підставі якого вирішено справу.

Аналіз тексту рішення суду першої інстанції свідчить про те, що воно не
відповідає вимогам вищезазначених норм ЦПК, оскільки в ньому немає відомостей
щодо встановлених судом фактів із наведенням доказів, якими вони
підтверджуються.

Так, у
тексті рішення зазначені факти, які жодного відношення до спору не мають -
вказується про квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_4, у якій
зареєстрований  ОСОБА_5

Справа
№22ц-428/07

Крім того, вирішивши спір, суд послався на ст. ст. 71, 72
ЖК України, в той час як позивач просила визнати відповідача таким, що втратив
право користування житлом на підставі ст. 107 ЖК України.

Жодних висновків щодо позовних вимог за підставами, вказаними в позовній
заяві, в оскаржу­ваному рішенні суду немає.

Рішення суду мотивовано доказами, які не мають відношення
до розглядуваного спору, а то­му апеляційний суд не може перевірити
правильність, повноту та правомірність дослідження тих до­казів, що містяться в
матеріалах справи.

Таким чином, місцевий суд, всупереч вимогам ст. 12, 213, 214 ЦПК України не
розглянув тих вимог, які були заявлені позивачем і цей недолік не може бути
усунений ухваленням додаткового рі­шення.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; досліджує докази, які судом
першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно відмовлено; апеляційний суд не обмежений до­водами
апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосу­вання норм матеріального права або порушення норм процесуального права,
які є обов'язковою під­ставою для скасування рішення.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при розгляді справи було допущено
порушення як матеріального, так і процесуального права, а суд апеляційної
інстанції не може перевірити правиль­ність та повноту дослідження доказів по
справі, оскільки такі судом першої інстанції не досліджува­лись, тому рішення
підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦЦПК України, а
справа підлягає направленню на новий розгляд.

Керуючись ст. 304, п.5 ч.1 ст. 307,311, п.2 ч. 1 ст. 314,315, 317,319 ЦПК
України, колегія суд­дів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 вересня
2006 року - скасувати і справу на­правити на новий розгляд до того ж суду іншим
складом суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.