справа 2-267
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

03   березня 2007 року                                                                         Рівненський
міський суд

Рівненської
області в особі судді  - Дужича С.П.

при
секретарі  - Кучиній Н.Г. з участю
представника позивача  - ОСОБА_1 представника
відповідача  - ОСОБА_2. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

встановив:
Позивач в судовому засіданні просить його позовні вимоги задово-лити,
розподілити спірне майно подружжя, а саме трикімнатну квартиру поАДРЕСА_1 в м.
Рівне, виділивши йому у власність

4   її
частку.

Відповідач
позовні вимоги не визнала і вказала, що в 1993 році вона уклала шлюб з
позивачем. Від шлюбу мають сина, 1994 року наро­дження. 04 вересня 2001 року, з
метою поліпшення житлових умов вона уклала кредитну угоду на будівництво
квартири поАДРЕСА_1 в м. Рівне в сумі 83389 грн., оскільки вона проживала у
бать­ків. Позивач на той час не заперечував про укладення даної угоди і
вказував, що в разі їх розлучення, квартира залишиться сину. Вона, позичила
гроші у колег по роботі і сплатила 2714 грн. першого внеску. Позивач в цей час
навчався за межами Рівненської області на стаціона­рному відділенні і ніяких
коштів на погашення кредиту чи боргу не на­давав. Після повернення позивача,
він перейшов проживати до іншої жі­нки, проживав окремо спільного бюджету з ним
не було. 20 січня 2003 року, вона отримала у власність трикімнатну квартиру
загальною площею 71,8 м2, а житлова складає 39,0 м2. Оскільки сім'я розпалась,
29 трав­ня 2003 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, вона в
квітні 2005 року зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з
позивача, оскільки самостійно не могла утримувати дитину та щоквар­тально
сплачувати внески по кредитній угоді. її позовні вимоги також було задоволено.
З наведених підстав вважає, що дана квартира не є спільним сумісним майном
подружжя, хоча і набута під час шлюбу, а то­му не підлягає розподілу. Просить в
позові відмовити.

Представник
Рівненського регіонального відділення Фонду сприяння молодіжному житловому
будівництву, вказав що в вересні 2001 року з відповідачем було укладено кредиту
угоду на будівництво житла. Кредит надавався на сім'ю, але ОСОБА_4. могла і
сама укласти угоду і їй надався б кредит із розрахунку 21,0 м на особу та 20,0
м додаткової площі. Отримана понад норму жила площа оплачувалась би
відповідачем самостійно. Тобто вона могла отримати даний кредит на дане житло і

самостійно. Фонд ніяких самостійних
вимог щодо предмету спору не за­являє і виконає прийняте судом рішення.

Суд, заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи за
позовом ОСОБА_4. до ОСОБА_3. про розірвання шлюбу, встановив, що сторони
перебували у шлюбі з жов­тня 1993 року. 17 серпня 2001 року вона сплатила 2714
грн. перший внесок на житлове молодіжне будівництво. 04 вересня 2001 року, з ме­тою
поліпшення житлових умов вона уклала кредитну угоду на будівницт­во квартири
поАДРЕСА_1 в м. Рівне в сумі 83389 грн. Згідно п. 6.1 даної угоди збудоване
житло передавалось у влас­ність відповідачу, як стороні по зазначеній угоді, а
не у спільну су­місну власність сторонам. Склад сім'ї відповідача, надавався
для роз­рахунку розміру кредиту та сум внесків. Крім того, позивач підтвердив в
судовому засіданні, що він ніяких коштів на сплату внесків та забо­ргованості
по кредиту не надавав, і не заперечив, що відповідач про­водила дані виплати з
особистих коштів.

10 січня
2003 року, вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3. про розірвання шлюбу.
21 березня 2003 року під час судового засідання розгляду даних позовних про
розірвання шлюбу, сторони під­твердили, що вони протягом останніх двох років не
проживають, не ве­дуть спільного господарства, кожен з них має окремий бюджет,
тобто фактично припинили шлюбні відносини. 21 березня 2003 року рішенням
Рівненського міського суду шлюб між подружжям було розірвано і дити­ну, 19
березня 1994 року народження, залишено при матері. Дане рішен­ня не
оскаржувалось і, відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу
судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду, 01 квітня 2003
року шлюб між подружжям припинено.

Відповідно
до ст. 57 СК України, особистою власністю дружини є майно набуте нею у шлюбі,
але за кошти набуті нею особисто, а також після фактичного припинення шлюбних
відносин. За таких обставин, оскільки позивач не довів що зазначена вище
квартира придбана на спі­льні кошти, не можна вважати що спірне майно,
квартираАДРЕСА_1 в м. Рівне є спільною сумісною власністю подружжя, а тому
позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 60, 62, 114 СК України та ст.ст.
60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку по­дання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановле­ний ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після за­кінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, як­що його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляцій­ного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
апеляційної скарги протя­гом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Рі-

шення
також може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.