Справа № 2-1239
і м е н е м У к р а ї н и
м. Селидове 17 жовтня 2007 р.
Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого - судді Хейло Я.В., при секретарі Вязьміної О.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про вселення у квартиру , -

Позивач ОСОБА_1 05.02.2007 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на утримання квартири , в якому зазначив, що є власником жилого приміщення -квартири за адресою АДРЕСА_1. З 1995 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають доньку - ОСОБА_3, 1996 року народження, які були зареєстровані у його квартирі з 1996 року. З 2003 року з відповідачем спільно не мешкають , відповідач пішла від нього з дитиною . Зараз він мешкає у квартирі один, але відповідач з дочкою значаться зареєстрованими у нього в квартирі та він вимушен сплачувати за комунальні послуги виходячи зі складу родини три чоловіка . Оскільки за комунальні послуги він сплатив фактично 1427 гривень, просив суд стягнути з відповідача 713 грн.50 коп. за понесені ним витрати.Проти зустрічного позову про вселення заперечував, оскільки вважає, що квартира є його власністю та відповідач не має права корстування нею.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, пояснив, що дійсно на підставі свідоцтва про приватизацію від 10.11.1995 року та за спадщиною після смерті матері він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1. Відповідач з донькою з 1996 року значаться зареєстрованими у квартирі, оскільки з 1995 року по 2003 році мешкав з відповідачкою у фактично шлюбних відносинах, народилася дочка та саме через це він надав свою згоду на реєстрацію відповідача та дитину у квартирі. Зараз через те, що відповідач з дитиною значаться зареєстрованими у квартирі він сплачує комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб .Оскільки згідно наданих довідок він фактично сплатив 976 ,16 грн.,змінив свої позовні вимоги просив суд стягнути з відповідача 488 гривень на відшкодування понесених ним витрат, у задоволенні зустрічного позову відмовити.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про відшкодування позивачу витрат, пов,язаних з утриманням квартири у суммі 488 гривень визнала повністю та не зарепечувала сплатити вказану суму на користь позивача, свій зустрічний позов про вселення її та неповнолітньої дитини у квартиру позивача підтримала пояснив , що вона з неповнолітню донькою позивача має право на користування квартирою , оскільки не мешкала у квартирі через перешкоди з боку позивача , не має іншого жилого приміщення для мешкання з дитиною, дійсно 1995 року мешкала разом з позивачем однією родиною, народила доньку, у 2003 році була вимушена піти від позивача, оскільки у родині постійно виникали сварки , скандали, позивач виганяв її з дітьми на вулицю, ображав, був незадоволений , тим, як вона веде господарство, вона вимушена шукати притулок по знайомим, ночувати у школі та знімати житло. Зараз взагалі не має де жити, працює у школі та ночує там з дитиною. Одразу, як вона пішла від позивача, він змінив замки на дверях та вона не має можливості користуватися квартирою. В квартирі залишилися її та дитячі речі, посуд. У грудні 2006 року позивач пустив її та доньку у квартиру та дозволив їм тимчасово мешкати у квартирі з грудня 2006 року по січень 2007 року. Вважає, що має право разом з донькою позивача на користування спірною жилою площею, просила суд позов про вселення задовольнити, вселити її та неповнолютню доньку ОСОБА_3 у квартиру позивача за адресою АДРЕСА_1 та зобов,язати позивача надати комплект ключів.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що відповідач не мешкає у квартирі позивача приблизно три роки. Коли вони мешкали разом, то у них постійно були сварки та скандали. Позивач змінив дверні замки та відповідач з донькою зараз у квартирі не мешкає.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що працювала разом з відповідачкою та знайома з нею приблизно 10 років. Їй відомо, що відповідач зі старшою дочкою мешкала у квартирі позивача, народила доньку у 1996 році, вони мешкали разом приблизно до 2004 року. Під час спільного життя між ними часто виникала сварки. Позивач виганяв її з квартири, ображав дітей , вона неодноразово з дитиною ночувала у неї , та була вимушена піти від позивача, ночувала у школі, знімала житло. У грудні 2006 року позивач знову пустив її у квартиру разом з донькою та вона жила там певний період часу, але зараз вона взагалі не має житла.
Суд, вислухав пояснення сторін, показання свідків ,вивчив матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини приходить до наступного.
Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення коштів , витрачених на утримання квартири та сплату комунальних платежів, суд виходить з того, що згідно до ст.156 ЖК України повнолітні члени сім,ї власника зобов,язані брати участі у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.Спори між власником та членами його сім,ї про розмір участі у витратах вирішуються у судовому порядку.Оскільки згідно наданих довідок позивач сплатив за послуги газопостачання з 0103.2004 року по 01.03.2007 року 719грн. та 257,16 грн. за експлуатаційні расходи, пов,зані з утриманням будинку та прибудинкової терріторії , на загальну суму 976,16 гривен та відповідач погодилася відшкодувати половину понесених витрат, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані , підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 488 гривень .
Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 про вселення, суд вважає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Зібраними у справі доказами встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1. З 1995 по 2003 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та у квартирі за згодою позивача, який не заперечував цей факт у судовому засіданні , було зареєстровано відповідача . У 1996 році від спільного життя народилася донька - ОСОБА_3, яка також значиться зареєстрованої у спірному жилому приміщенні. У 2003 році через погіршення взаємних стосунків та сварки сторони припинили спільне мешкання .У квартирі позивача залишилися речі відповідача та дитини, але позивач змінив замки на дверях квартири, що не оспорював у судовому засіданні та перешкоджав таким чином позивачу у користуванні квартирою. У грудні 2006 року він надав можливість відповідачу з дитиної по січень 2007 року мешкати у квартирі у період його відсутності . Як вбачається з довідки БТІ м.Селидово ОСОБА_2 не має на праві власності нерухомого майна у м.Селидово. Згідно акту КП Служба елиного замовника від 29.01.07 року ОСОБА_2та її донька ОСОБА_3, 1996 року народження значаться зареєстрованими за адресою АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1 та не мешкають у квартирі більш ніж три роки.
Стаття 47 Конституції України встановлює, що кожний має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку передбачених законодавством
Стаття 156 ЖК України передбачає, що члени сім,ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником , якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, члени сім,ї власника , в тому числі й колишні , користуютьс жилим приміщенням нарівні з власником.Їхнє право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодаством ,згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежених у праві користування ним інакше як з підстав і порядку , передбачених законом.(ч.3 ст.9 ЖК )
Згідно до ст.405 ЦК України члени сім,ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім.ї без поважним причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.3 Сімейного Кодексу України сім,ю складають особи, які спільно проживають, пов,язані спільним побутом, мають взаємні права та обов.язки. Сім,я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах не заборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства.
Суд знаходить неспроможними доводи позивача, про те, що відповідач з донькою не мають право користування жилим приміщенням , так як не є власниками спірного житла , оскільки вони не ґрунтується на законі .Судом встановлено, що відповідач придбала право користування жилим будинком як член сім,ї власника та не може бути позбавлений права користування ним без надання іншого житла з підстав, передбачених ст.48 Закону України „Про власність.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести у судовому засіданні ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
В судовому засіданні позивачем не надано доказів про те, що під час вселення у квартиру відповідача між сторонами мала місця інша угода про порядок користування цим приміщенням .
Суд знаходить неспроможними доводи відповідача про те, що відповідач без поважних причин понад один рік не мешкає у квартирі, оскільки судом встановлено, що відповідач вимушена були піти з квартири, через погіршення особистих стосунків з позивачем. Позивач змінив замки в квартирі ,що не оспорював у судовому засіданні , чим позбавив права відповідача на користування квартирою, але у квартирі залишилися речі відповідача та дитини та у грудні 2006 року пустив відповідачку з донькою пожити у його квартирі, що також не оспорював у судовому засіданні .
За таких обставин суд вважає, що відповідач та її неповнолітня донька мають право на користування квартирою та підлягають вселенню у спірне житло.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якою постановлено рішення, суд присуджує з другою сторони всі понесені та документально підтверджені судові витрати, а разі часткового задоволення позову, судові витрати стягуються пропорційно частині задоволених позовних вимог.Тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 16 гривень на відшкодування понесених судових витрат, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 51 гривну на відшкодування сплачених судових витрат.
На підставі Конституції України, ст.ст.9,64,156, 157 ЖК України, ст.405 ЦК України,ст.3 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст.60,88, 213-215,218 ЦПК, суд
В и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов,язаних з утриманням квартири та сплати комунальних платежів задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 488 гривень та 51 гривну на відшкодування понесених судових витрат.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення у квартиру задовольнити. Вселити ОСОБА_2 та її неповнолітню доньку ОСОБА_3 у квартиру за адресою Донецька область АДРЕСА_1.Зобов,язати ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 комлект ключів від квартири та не чинити перешкод у користуванні квартирою. Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 16 гривень на відшкодування понесених судових витрат.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до Апеляційного суду Донецької області може бути подано через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя: