Справа № 22ц-9066/07
Головуючий у 1 інстанції Тишко Н.В.
Доповідач Соломаха Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня
2007р.                м. Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Голубинського М.

суддів Соломахи
Л.І.,  Прокопчук Л.М.

при секретарі
Бондаренко Н.М.

за участю:

позивача  ОСОБА_1

представника
позивача  ОСОБА_2

представника
відповідача  Масляка В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відповідача -
державного підприємства „Донецька залізниця" на рішення Дебальцевського
міського суду Донецької області від 17 вересня 2007р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства „Донецька залізниця" про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,  -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Дебальцевського міського суду Донецької області від 17 вересня 2007р. ОСОБА_1
поновлено на роботі провідником пасажирських вагонів вагонного депо
Дебальцеве-пасажирське. З державного підприємства „Донецька залізниця" на
користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі
3143грн. 73коп. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі піддано
негайному виконанню. З державного підприємства „Донецька залізниця" на
користь держави стягнуто судовий збір у сумі 51грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн.

В
апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права,  просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову позивачу в задоволенні позову.

В
апеляційній інстанції представник відповідача Масляк В.В. доводи апеляційної
скарги підтримав.

Позивач
ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2
проти доводів апеляційної скарги заперечували,  просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
відповідача Масляка В.В.,  позивача
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає,  що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,  а
рішення суду залишенню без змін з наступних підстав:

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що позивач згідно наказу №543к від 12 грудня 1983р. була прийнята на
роботу провідником пасажирських вагонів вагонного депо Дебальцеве-пасажирське з
13 грудня 1983р.

20
травня 2005р. керівником вагонного депо Дебальцеве-пасажирське з позивачем
укладено контракт №88 терміном на п'ять років з 26 травня 2005р. по

26 травня 2010р. (а.с. 5-8).

Згідно
акту В №009429,  складеного 23 червня 2007р.
ревізорами КРУ Укрзалізниці,  при ревізії потяга №630 сполученням
Дебальцеве-Купянск Донецької залізниці в вагоні №1/25014 на дільниці
Попасна-Лісічанськ встановлено проїзд З безквиткових пасажирів від станцій
Голубівка,  Мар'ївка до  ст. Лисичанськ (а.с. 74).

Наказом   начальника
вагонного   депо   Дебальцеве-пасажирське  №55-Д
від

27 червня 2007р. провіднику ОСОБА_1 за
порушення п.8.2.1 Інструкції

провідника пасажирських вагонів №ЦЛ-0038 (провіз 23 червня 2007р. трьох

безквіткових пасажирів) оголошено догану (а.с. 48-49).

Наказом
№590 від 23 липня 2007р.,  посилаючись на
м'якість обраного дисциплінарного стягнення,
наказ №55-Д від 27 червня 2007р. щодо оголошення ОСОБА_1 догани
начальником депо скасовано,  помічнику
начальника депо з кадрів та соціальних питань доручено підготувати наказ про
розірвання контракту з ОСОБА_1 за п.8
ст. 36 КЗпП України (а.с. 50-51).

Наказом
№231-ос від 23 липня 2007р. позивач звільнена з роботи на підставі п.8  ст. 36 КЗпП України з підстав,  передбачених контрактом (а.с. 14). Будь-які
інші підстави звільнення в наказі не зазначені.

З наказу
№590 від 23 липня 2007р. випливає,  що
ОСОБА_1 звільнена за порушення п.8.2.1 Інструкції ЦЛ-0038 (провіз 23 червня
2007р. трьох безквіткових пасажирів),  що
передбачено п.18"а" контракту.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
виходив з того,  що з врахуванням
фактичних обставин,  а саме,  відсутності чіткого врегулювання на залізниці
порядку та умов продажу проїзних квитків провідниками загальних вагонів
пасажирських потягів,  претензії
відповідача до позивача з безквиткового провозу пасажирів є необгрунтованими.
Крім того,  суд послався на те,  що в порушення умов контракту про наступне
звільнення позивач відповідачем не попереджалася,  що при застосуванні виду дисциплінарного
стягнення відповідач не врахував обставини,
за яких позивачем вчинено проступок та попередню роботу позивача,  яка більш ніж 23 роки працює на підприємстві
та неодноразово нагороджувалася за досягнуті успіхи в роботі,  раніше до дисциплінарної відповідальності не
притягувалася.

Апеляційний
суд вважає,  що висновки суду про
задоволення позовних вимог позивача про поновлення на роботі відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Розглядаючи
справу по суті,  суд першої інстанції
правильно виходив з положень п.8  ст.
36,   ст. 147- ст. 149 КЗпП України.

Відповідно
до  ст. 36 КЗпП України підставами
припинення трудового договору є: 8). підстави,
передбачені контрактом.

З
матеріалів справи встановлено,  що п.18а
контракту №88,  який укладений 20 травня
2005р. з позивачем ОСОБА_1,  передбачено
право роботодавця на розірвання контракту з його ініціативи до закінчення
терміну його дії та звільнення працівника у разі встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі (а.с. 5-8).

Згідно
п.20 контракту при достроковому розірванні контракту у разі невиконання або
неналежного виконання сторонами зобов'язань,
передбачених контрактом,  він
розривається з попередженням відповідної сторони за два тижні.

З  матеріалів справи встановлено,   що
23  червня 2007п.   Дворниченко
О.В. виконувала обов'язки провідника загального головного ва сполученням
Дебальцеве-Купянск.

Згідно
акту В №009429,  складеного 23 червня
2007р. ревізорами КРУ Укрзалізниці,  при ревізії потяга №630 сполученням
Дебальцеве-Купянск Донецької залізиці в вагоні №1/25014 на дільниці
Попасна-Лісічанськ встановлено проїзд З безквиткових пасажирів від станцій
Голубівка,  Мар'ївка до  ст. Лисичанськ (а.с. 74).

Згідно
Інструкції провіднику пасажирських вагонів №ЦЛ-0038,  затвердженої наказом Державної адміністрації
залізничного транспорту України від 01 вересня 2003р. №234-Ц,  під час посадки пасажирів у поїзд провідник
зобов'язаний знаходитися біля відкритих дверей вагона та перевіряти у пасажирів
наявність правильно оформлених проїзних документів,  згідно з посвідченням особи пасажира,  слідкувати за дотриманням правил перевезень
ручної поклажі (п.2.11). На шляху прямування провіднику забороняється допускати
у вагон сторонніх осіб,  у т.ч.
безквиткових пасажирів та осіб з надлишковою ручною поклажею (п.3.9.5).
Провідник несе дисциплінарну відповідальність за перевезення безквиткових
пасажирів та надлишкової ручної поклажі (п.8.2.1)(а.с. 82-91).

Проте
згідно п.32.11 Правил перевезення пасажирів,
багажу,  вантажобагажу та пошти
залізничним транспортом України,
затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27
грудня 2006р. №1196,  на станціях та
зупинкових пунктах,  де обсяг продажу
менший 50 квитків,  суб'єкти
господарювання можуть встановлювати інший порядок продажу,  з урахуванням місцевих умов (на окремих
дільницях провідниками вагонів чи роз'їзними квитковими касирами,  касирами-контролерами,  провідниками - контролерами тощо (а.с. 60).

Саме
такий порядок продажу квитків встановлений наказом Дебальцевської дирекції
залізничних перевезень Донецької залізниці №204/Д Н - 5 від 29 лютого
2002р.,  згідно якого зобов'язано в
поїздах місцевого формування ЛВЧД-4,  в
тому числі потязі 630/629 Дебальцеве-Купянск в загальних вагонах здійснювати
оформлення квитків пасажирам,  які
здійснили посадку на зупинкових пунктах та станціях,  де нема білетних кас,  на бланках квитків „проїзний документ/плацкарта"
за внутрішніми державними пасажирськими тарифами (а.с. 42-45).

Згідно
пояснень позивача ОСОБА_1 перед виходом у рейс вона отримала від начальника
потяга пачку,  в якій знаходилося лише 5
бланків проїзних документів. Від станції Теплогорськ на інших зупинках білетних
кас нема,  або в нічний час вони не
працюють. При посадці на зупинковому пункті Голубівка 3 пасажирів у неї
залишалися невикористаними лише 2 бланки проїзних документів,  які вона використала,  а одному пасажиру проїзний документ через
відсутність бланків не оформила. На наступній зупинці -  ст. Мар'ївка у вагон сіли ще два
пасажирі,  яким вона проїзні документи
також не оформила за відсутністю їх бланків. Вона намагалася отримати у
начальника потяга бланки проїзних документів,
але начальник потягу у штабному вагоні був відсутній. На наступній
зупинці до неї у вагон зайшли контролери та склали акт про безквіткове
перевезення пасажирів.

Із
звітного листа про продаж квитків у поїздах приміського сполучення потягу
629/630 за червень 2007р. вбачається,  що
провідники цього потягу до теперішнього часу оформляють проїзд пасажирів згідно
наказу №204/Д Н - 5 від 29 лютого 2002р. (а.с. 54-58) і 23 червня 2007р. в
вагоні №1 позивачем було оформлено 5 проїзних документів (а.с. 54),  останнім з яких у пачці був номер
663600,  що підтверджує пояснення
позивача щодо причин не оформлення проїзду пасажирів,  які сіли у вагон на станціях Голубівка та
Мар'ївка.

За таких
обставин посилання представника відповідача на те,  що позивач не мала права допускати у вагон
пасажирів без квитків,  суперечать
п.32.11 Правил перевезення пасажирів,
багажу,  вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України та наказу №204/Д Н - 5 від 29 лютого 2002р.

Наказом
Дебальцевської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці №204/Д Н - 5
від 29 лютого 2002р. затверджена Технологія отримання запасу бланків

„Проїзний
документ/плацкарта" начальниками потягів,
здавання виручки та корінців квитків,
згідно якої бланки отримує в білетній касі начальник потягу. Проте
технологія отримання запасу бланків „Проїзний документ/плацкарта" від
начальника потягу провідниками загальних вагонів не розроблена,  локальними нормативними актами до відома
провідників не доведено на яких саме зупиночних пунктах та станціях нема
білетних кас,  на яких з них білетні каси
не працюють у нічний час,  не розроблено
порядок наступного оформлення провідниками загальних вагонів проїзду
пасажирів,  які здійснили посадку на
зупинкових пунктах та станціях,  де нема
білетних кас.

З
пояснень позивача та свідка ОСОБА_3,  яка
є начальником поїзду,  з власного досвіду
їм відомо,  що на станціях Голубівка та
Мар'ївка у нічний час білетні каси не працюють,
а тому на цих станціях провідник загального вагону допускає пасажирів у
вагон з наступним оформленням проїзних документів.

З
матеріалів справи встановлено,  що на
зупинковий пункт Голубівка потяг 629/630 23 червня 2007р. прибув в 0 годин 22
хвилини,  зупинка потяга тривала 2
хвилини,  на станцію Мар'ївка потяг
прибув в Огодин 28 хвилин,  зупинка
тривала

2   хвилини,  на станцію Попасна потяг прибув в 0 годин 55
хвилин (а.с. 53),  тобто з часу

відправлення поїзду з зупинкового пункту Голубівка до станції Попасна,  на якій в вагон

увійшли ревізори,  пройшло 31
хвилина. За цей час позивач зобов'язана була не тільки

дбати про наступне оформлення 3 пасажирам проїзних документів,  але і сумлінно

виконувати свої прямі обов'язки провідника головного вагону.

Посилання
представника відповідача,  що згідно
п.7.22 Правил перевезень пасажирів,
багажу,  вантажобагажу та пошти
залізничним транспортом України позивач зобов'язана була оформити проїзд
пасажирів на протязі 30 хвилин,  не заслуговують
на увагу. Зазначений пункт Правил стосується випадків,  коли посадка пасажирів у поїзд,  які не встигли придбати проїзні документи в
касі,  дозволяється як виняток у штабний
вагон начальником потягу,  який і
оформляє проїзд.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку,  що провіз позивачем пасажирів без наступного
оформлення проїзду стався не через неналежне виконання провідником ОСОБА_1
своїх трудових обов'язків,  а внаслідок
об'єктивних причин,  а саме,  відсутності у неї необхідної кількості
бланків проїзних документів,  що свідчить
про неналежну організацію роботи провідника вагону

3   боку начальника поїзду та неналежну
підготовку потягу до рейсу.

Згідно
Інструкції провіднику пасажирських вагонів №Ц-0038 провідник несе відповідальність,  в тому числі за залишення вагону без нагляду
(п.8.2.3),  за незабезпечення своєчасних
та безпечних умов посадки і висадки пасажирів (т8.2.7),  невихід із вагона на проміжних станціях з
графіковою стоянкою поїзда (п.8.2.8).

Позивач,  виконуючи 23 червня 2007р. обов'язки
провідника головного вагону,  який має
додаткові обов'язки,  не мала можливості
одночасно не залишати вагон без нагляду,
забезпечити своєчасну посадку пасажирів на станціях Голубівка,  Мар'ївка,
Попасна,  відстань між якими не
перевищує 10 хвилин,  та іди у штабний
вагон,  де перебуває начальник
потягу,  щоб здати корінці квитків
використаної пачки бланків „Проїзний документ/плацкарта" та отримати
наступну пачку бланків.

Посилання
відповідача,  що ним дотримані вимоги
п.20 контракту,  також є
необгрунтованими.

Позивач
не визнає факт отримання нею попередження від 25 червня 2007р. про наступне
звільнення за п.8  ст. 36 КЗпП України.

З
попередження від 25 червня 2007р. №1738 вбачається,  що підпис позивача на ньому відсутній (а.с.
59).

Відповідач
посилається на те,  що попередження
позивачу направлено рекомендованим листом,
але доказів про те,  що позивач
зазначене попередження отримала,
представник відповідача суду не надав.

За таких обставин
суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,  що при звільненні позивача відповідачем не
дотримано вимоги п.20 контракту щодо попередження робітника за два тижні.

Позивач
працює у відповідача 23 роки (а.с. 4). За цей період вона раніше до
дисциплінарної відповідальності не притягувалася,  в 2005-2006 роках нагороджувалася почесними
грамотами за сумлінну роботу (а.с. 29,
а.с. 31). Позивач має на утриманні неповнолітню дитину. Враховуючи
зазначене',  застосування до неї в якості
дисциплінарного стягнення звільнення з роботи не відповідає тяжкості
дисциплінарного проступку,  що фактично
визнавав і відповідач,  оголосивши їй за
це порушення трудової дисципліни наказом від 27 червня 2007р. догану.

Представник
відповідача не навів будь-яких обгрунтованих підстав,  за яких наказ про оголошення позивачу догани
був скасований та до неї було застосовано більш суворе дисциплінарне
стягнення,  не зазначені вони і у наказі.

Відповідно
до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992р. №9
„Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді позовів про
поновлення на роботі осіб,  звільнених за
порушення трудової дисципліни,  необхідно
з'ясовувати в чому конкретно проявилося порушення,  що стало приводом до звільнення,  чи додержані власником або уповноваженим ним
органом правила та порядок застосування дисциплінарних стягнень,  зокрема,
чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку,  попередня робота працівника

Суд
першої інстанції повно з'ясував обставини справи,  правильно встановив правовідносини,  що склалися між сторонами,  та дав їм належну оцінку.

Що
стосується розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  при його визначенні суд правильно виходив із
середньої заробітної плати позивача за останні два місяці перед звільненням
(травень-червень 2007р.).

Розрахунки,  наведені в рішенні,  відповідають „Порядку обчислення середньої
заробітної плати",  затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100,  і сторонами не оскаржуються.

Суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  підстав для
скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має,  доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не
спростовують висновків суду,  тому
відповідно до частини 1  ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись  ст. 307,
ст. 308,   ст. 314,   ст. 315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу державного підприємства „Донецька залізниця" відхилити.

Рішення
Дебальцевського міського суду Донецької області від 17 вересня 2007р. залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.