Справа №22ц-112/2007                                                         Головуючий
Категорія 13                                                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого
Песоцької Л.І.

Ігнатоля Т.Г.,
Кочегарової Л.М.

при секретарі
Тишкевич О.С. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 29 листопада 2006 року в справі за
його позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,

встановила:

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 29 листопада 2006 року закрито
провадження в справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, скасовано захід
забезпечення позову - знята
заборона на відчуження приміщення АДРЕСА_1

В апеляційній
скарзі позивач просить скасувати ухвалу, посилаючись на її незаконність і
необґрунтованість.

Відповідач
неодноразово викликався, але в судове засідання не з'явився. Причину неявки не
повідомив. Останній раз викликався через оголошення у пресі.

'          Заслухавши   суддю
доповідача,   пояснення   позивача
ОСОБА_2   і
його

представника
адвоката ОСОБА_4, третю особу на боці позивача ОСОБА_3 які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала суду скасуванню з таких підстав.

Закриваючи
провадження у справі, суд, посилаючись на ст.ст. 1, 12 ГПК України, п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України, вказав на те, що
договір дарування, який позивач просить визнати недійсним, укладений між двома
суб'єктами підприємницької діяльності, тому справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства. З таким висновком не можна погодитись.

З даних спірного
договору дарування вбачається, що 5 серпня 2004 року ОСОБА_2 передав безоплатно
у власність ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності частину нежилого
приміщення АДРЕСА_1 (а.с.91).

Тобто в договорі
відсутні будь-які дані про те, що він укладений між суб'єктами підприємницької
діяльності і у зв'язку з зазначеною діяльністю. Не надано таких даних і
відповідачем, за клопотанням якого закрито провадження у справі.

2

Сторони
зареєстровані суб'єктами підприємницької діяльності, але саме по собі це не є
підставою вважати, що спірний договір укладений між ними як підприємцями.

Позивач
посилається на те, що спірне приміщення належало йому та його дружині ОСОБА_3
на праві спільної сумісної власності. На це посилається і ОСОБА_3 в заяві про
приєднання до апеляційної скарги.

Оскільки не
можна погодитись з закриттям провадження у справі, то не можна погодитись і з
законністю скасування заходу забезпечення позову - заборони відчуження спірного нежилого приміщення.

Таким чином,
ухвала суду, як така, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.205, ст. 154 ЦПК України,
підлягає скасуванню в повному обсязі з поверненням справи для розгляду в той же
суд в іншому складі суддів.

Керуючись
ст.ст.303,307,312 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу
Орджонікідзевського районного суду  міста
Маріуполя від 29 листопада
2006 року
скасувати, справу повернути на розгляд в той же суд в іншому складі суддів.