УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
серпня 2007р.                                                                                   м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого-судді                                                       Соколовського
В.М. ,

суддів:                                                                           Кукурудза
Б.І.,  Ясеновенко Л.В.,

секретаря                                                                      Довжинської
Н.П.,

з
участю:      апелянта                                                  ОСОБА_1,

позивачів                                                                      ОСОБА_2
та ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 квітня 2007 року, -

встановила:

Рішенням
Коломийського міськрайонного суду від 28 квітня 2007 року позов ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково та зобов"язано відповідача ОСОБА_1
не чинити перешкод позивачам у користуванні належною їм земельною ділянкою в
розмірі 0, 03212 га,  що знаходиться в
АДРЕСА_1. Також зобов"язано ОСОБА_1 повернути позивачам самовільно
захоплену відповідачем частину земельної ділянки розміром 1, 76м. кв.,  що належить позивачам і знаходиться в
АДРЕСА_1 та зобов"язано ОСОБА_1 забрати з земельної ділянки,  належній позивачам ОСОБА_2,3,  яка розташована в АДРЕСА_1,  огорожу з шиферу та овочесховище,  40см якого знаходиться на земельній
ділянці,  належній позивачам.  Стягнуто з відповідача на користь позивачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 250грн. моральної шкоди кожному,  а також на користь ОСОБА_3 17грн. держмита і
400грн. за надання юридичної допомоги.

На дане
рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій зазначає,  що воно підлягає
скасуванню,  оскільки,  судом неповно з"ясовані обставини
справи,  недоведені обставини,  що мають значення для справи,  а суд вважає їх встановленими,  та неправильно застосовані норми
матеріального і процесуального права. Вимоги скарги мотивує тим,  що суд,
постановляючи рішення,  прийшов до
невірного висновку про захоплення ним земельної ділянки розміром 1,
76кв.м.  у позивачів,  оскільки,
судова земельно-технічна експертиза,
яка покладена в основу рішення,
суперечить іншим доказам по справі. Зокрема,  Державному акту на право приватної власності
на землю,  виданому ОСОБА_2,3,  де розмір їхньої земельної ділянки більший на
7 кв.м. ,  ніж зазначено у висновку
експертизи. В зв"язку з цим,  суду
потрібно було допитати експерта в судовому засіданні на рахунок таких
розбіжностей в

Справа
№22-ц-867/2007р.                              Головуючий
у 1 інстанції Максим"юк Р.Ю.

Категорія
33                                                     Доповідач
Соколовський В.М.

розмірах
земельної ділянки та призначити повторну експертизу,  чого зроблено не було. Його земельну ділянку
експерт не міряв,  а зобов"язавши
повернути ОСОБА_2,3 1, 76кв.м.  земельної
ділянки,  зменшиться розмір його
земельної ділянки,  співвласниками якої
разом із ним є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Останні до участі в справі судом не
залучені,  що вважає порушенням
процесуального закону. Судом не здобуто доказів того,  що він чинить якісь перешкоди ОСОБА_2,3 у користуванні
земельною ділянкою,  яка їм
належить,  оскільки,  огорожі ніякої він не ставив на землі
позивачів,  а овочесховище знаходиться на
його земельній ділянці,  яким він
користується більше 21-го року. Окрім того,
суд безпідставно стягнув з нього моральну шкоду,  не навівши жодної підстави для такого
відшкодування.

Просив
оскаржуване рішення скасувати та передати справу на новий розгляд.

В
судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги з вище наведених
мотивів та просив її задовольнити.

Позивачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали,  вважають її безпідставною,  оскільки,
судом першої інстанції повно і об"єктивно досліджено обставини
справи та дано їм вірну оцінку,  а тому
рішення є законним,  яке слід залишити в
силі,  відхиливши апеляційну скаргу.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом
встановлено,  що позивачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_2,  згідно Державного акту про
право приватної власності на землю від 29.12.2001 року (а.с. 7),  належить земельна ділянка розміром 0, 03212
га,  яка розташована в АДРЕСА_1,  а на підставі рішення Коломийської міської
ради №299 від 17.09.2002 року (а.с. 8),
позивачам дозволено будівництво житлового будинку на вказаній земельній
ділянці,  відповідно до затвердженої
технічної документації.

Висновком
судової земельно-технічної експертизи №12к1 від 12.04.2006 року (а.с.  52-55) встановлено,  що огорожа,
яка належить відповідачу ОСОБА_1 знаходиться між подвір"ям
позивачів та відповідача на площі АДРЕСА_1,
а також овочесховище відповідача,
частина якого розміром 0, 40 метрів,
встановлені і знаходяться на земельній ділянці,  яка належить на праві приватної власності
позивачам ОСОБА_2,3.  Площа
самозахопленої ОСОБА_1 земельної ділянки у позивачів Романюків становить 1,
76кв.метрів.

Статтею
78,  ЗК України визначено,  що право власності на землю набувається та
реалізується на підставі Конституції України та інших діючих законів України.

Відповідно
до  ст. 90 ЗК України власники земельних
ділянок мають право,  зокрема: самостійно
господарювати на землі; на відшкодування збитків у випадках,  передбачених законом; споруджувати жилі
будинки,  виробничі та інші будівлі і
споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в
порядку,  встановленому законом.

Згідно  ст. 103 ЗК України,  власники та землекористувачі земельних
ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно
до їх цільового призначення,  при яких
власникам,  землекористувачам сусідніх
земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення,  задимлення,
неприємні запахи,  шумове
забруднення тощо).

Статтею
152 цього ж Кодексу передбачено,  що
власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю,  навіть якщо
ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною
ділянкою,  і відшкодування завданих
збитків.

При
наведених вище обставинах,  суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,  з
чим погоджується і колегія суддів,
що,  оскільки,  відповідач ОСОБА_1 самовільно захопив
земельну ділянку позивачів Романюків розміром 1, 76кв.м. ,  встановивши на ній огорожу та частину
овочесховища,  чим створив позивачам
перешкоди в користуванні належною їм на праві приватної власності земельною
ділянкою,  то порушені права позивачів

підлягають захисту шляхом повернення їм частини
захопленої неправомірно земельної ділянки.

Також,  у зв"язку з цим,  судом правильно визначено і розмір заподіяної
позивачам моральної шкоди в 250грн. кожному,
що підлягає до стягнення з винної особи,
тобто з відповідача Лисанкжа В.Д.

Посилання
апелянта ОСОБА_1 на те,  що судом неповно
та необ"єктивно встановлені обставини справи,  яким дана невірна юридична оцінка,  з порушенням діючого законодавства,  та взято судом до уваги висновки
необ"єктивної експертизи,  в
зв"язку з чим неправомірно стягнуто моральну шкоду на користь позивачів та
задоволено їхній позов,  не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,  оскільки
є безпідставними та голослівними і заперечуються дослідженими матеріалами
справи.

Також не
може бути задоволена і вимога апелянта про залучення до участі в справі
співвласників його приватизованої земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5,  оскільки вони позивачам не чинили і не чинять
ніяких перешкод у користуванні земельною ділянкою та позивачі не заявляли
ніяких до них позовів.

Рішення
судом першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права,  а доводи
апеляційної скарги не спростовують його законності та обгрунтованості,  тому підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Коломийського міськрайонного суду від 28 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.