АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22 к-2114
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2007 року                                                                                            м.
Київ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого:
Качана В.Я.,

суддів:
Євтушенко О.І., Білич І.М., Українець Л.Д., Мороз Л.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління
юстиції м. Донецька про визнання неправомірним невиконання рішення суду,
стягнення матеріальної і моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та
відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління
юстиції м. Донецька на рішення апеляційного суду Донецької області від 20 січня
2005 року, -

встановила:

В квітні
2004 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відділу державної виконавчої
служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька про визнання
неправомірним невиконання рішення суду, стягнення матеріальної і моральної
шкоди.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 серпня 2004
року в задоволені позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Донецької області від 20
січня 2005 року,
рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 серпня 2004 року в частині
відмови у задоволені позову про визнання неправомірною бездіяльності державної
виконавчої служби та моральної шкоди скасовано. В решті частині рішення суду
залишено без зміни.

Позов
ОСОБА_1до відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного
управління юстиції м. Донецька про визнання неправомірним виконання рішення
суду, стягнення моральної шкоди задоволено.

Визнано
неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції м. Донецька щодо виконання рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 27 червня 1988 року про стягнення з ОСОБА_2
аліментів у розмірі 1/4 всіх видів заробітної плати на утримання неповнолітньої
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.

2

Стягнуто
з відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління
юстиції м. Донецька на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень.

Стягнуто
з відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління
юстиції м. Донецька на користь держави державне мито у розмірі 11 гривень 90 копійок.

ОСОБА_1
та відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління
юстиції м. Донецька звернулися до Верховного Суду України з касаційним скаргами,
в яких просять скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 20 січня 2005 року,
посилаючись на порушення норм матеріального права.

Касаційні скарги
підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та постановлюючи нове рішення про задоволення позову
частково та стягуючи на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень,
апеляційний суд керувався тим, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. 56 Конституції
України, за якою кожен має право на відшкодування за рахунок держави
матеріальної та моральної шкоди.

Проте з
таким висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з
наступного.

Відповідно
до ст. 86 Закону
України «Про виконавче провадження», стягував має право звернутися з позовом до
юридичної особи, яка зобов'язана проводити стягнення коштів з боржника, у разі
невиконання рішення з вини цієї юридичної особи.

Збитки,
заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні
виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому
законом.

Позивач
не надав суду відповідних доказів того, що діями відповідача йому заподіяні
збитки, а ставить питання про стягнення моральної шкоди, хоча ст. 86 Закону України
«Про виконавче провадження», стягнення моральної шкоди не передбачено.

Відповідно
до діючого законодавства України, зокрема ст. 56 Конституції України, відповідальність за шкоду заподіяну
органами державної влади бере на себе держава в особі відповідального органу
Державного Казначейства, а не самий державний орган.

Моральна
шкода відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, стягується
в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві
моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин,
але позивачка не надала суду відповідних доказів того які саме моральні
страждання вона зазнала із за бездіяльності відповідача.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув увагу на те, що суд першої
інстанції не притягнув до участі у справі Державне Казначейство та державного
виконавця, як третю особу по справі.

За таких
обставин судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, вони
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд, у ході якого суду
належить урахувати наведене.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій
України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22.02.2007 року № 697-V, колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні
скарги ОСОБА_1 та відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного
управління юстиції м. Донецька задовольнити

частково.

3

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 серпня 2004 року та рішення
апеляційного суду Донецької області від 20 січня 2005 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного
управління юстиції м. Донецька про визнання неправомірним невиконання рішення
суду, стягнення матеріальної і моральної шкоди скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.