Верховний Суд
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-1496/07                                   Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 травня 2007 року                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                                Кримської
О.М.

Суддів:                                            Боєвій
В.В., Маловічко С.В.

При секретарі:                                Петровій
О.Б.

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, співвідповідача: приватного нотаріуса
ОСОБА_4 (третя особа: Михайлівська сільська рада Вільнянського району
Запорізької області) про визнання договору дарування недійсним та визнання
права власності на 1/2 частину земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, співвідповідача: приватного
нотаріуса ОСОБА_4.( третя особа: Михайлівська сільська рада Вільнянського
району Запорізької області) про визнання договору дарування земельної ділянки
від 29.04.2005р., укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_3, недійсним та визнання
права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

В позові
зазначала, що в 1986 р. в період шлюбу вона з чоловіком - ОСОБА_2.-придбали
садову ділянку в садовому товаристві «Сонячний», на якій побудували дачний
будинок, а тому при оформленні договору дарування спільно набутого майна,./
відповідач повинен був заручитися її письмовою згодою. Оскільки письмова згода
отримана не була, позивачка просила суд визнати вказаний договір дарування
недійсним.

Крім того,
позивачка зазначала, що договір дарування земельної ділянки від 29.04.2005 року площею 0,058 га, розташованої
на території Михайлівської сільської ради в садовому товаристві
"Сонячний",   відповідно до ст.
235 ЦК України
є удаваною угодою,

2

оскільки вчинена з метою приховати іншу угоду - договір купівлі
-продажу.

Заочним рішенням
Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2006 року позов
задоволено .

Визнано договір
дарування земельної ділянки площею 0,058
га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського
району Запорізької області на землях садівничого товариства
"Сонячний", вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_4., 29 квітня 2005 року,
реєстраційний номер 1223
- недійсним.

03.04.2006
р. відповідач ОСОБА_2. подав заяву про перегляд зачного рішення суду.

Ухвалою
Вільнянського районного суду Запорізької області заяву ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано.

Позивачка
неодноразово уточнювала позовні вимоги ,
останній раз у жовтні 2006
року та просила суд також визнати за нею право власності на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,058
га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського
району Запорізької області на землях садівничого товариства
"Сонячний".

Рішенням
Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

Непогоджуючись з
таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши обставини
справи та доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до
п.5 ч.І ст. 311 ЦПК
України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Як вбачається з
матеріалів справи , позивачка
заявляла позовні вимоги щодо визнання недійсним договору дарування земельної
ділянки площею 0,058 га,
розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району
Запорізької області на землях садівничого товариства "Сонячний",
вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_4., 29
квітня 2005 року,
реєстраційний номер 1223
з тих підстав, що ця угода відповідно до ст. 235 ЦК України є удаваною угодою, а саме вчинена з метою
приховати іншу угоду - договір
купівлі -продажу.

Однак, як видно
зі змісту судового рішення, вказані позовні вимоги залишились поза увагою суду
першої інстанції, суд самоусунувся від вирішення позову в цій частині, про що
зазначає позивачка в апеляційній скарзі.

Таким чином,
колегія суддів приходить до висновку ,
що судом першої інстанції не прийнято рішення стосовно всіх заявлених
позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обгрунтованим є
рішення , ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як видно з
матеріалів справи, справа неодноразово відкладалась з різних причин, при цьому
судом допитувались свідки та досліджувались інші надані сторонами докази.

Проте, суд
першої інстанції показам свідків не дав оцінку в порушення вимог ст. 215 ЦПК України і
мотивів про те, чому він не бере до уваги ці докази, в рішенні не навів.

04.10.2006 року позивач
подала суду позовну заяву про уточнення позовних вимог, яка своєчасно судом
сторонам не була направлена, у зв'язку з чим 18.10.2006 року розгляд справи відкладено.

В судове засідання
, призначене на 06.11.2006 рік ні
позивачка, ні   представник

позивачки в судове засідання не з'явились .

Однак, суд
першої інстанції всупереч вимогам п.З ч.І ст. 169 ЦПК України не відклав розгляд справи, незважаючи на те,
що суду не були невідомі причини неявки в судове засідання вищевказаних осіб,
чим позбавив їх можливості надати свої пояснення та докази стосовно уточнених
позовних вимог.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам закону,
тому підлягає скасуванню ,
а справа - направленню
на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Керуючись ст. 307, п.5 ч.І ст. 311 , ст.ст. 316, 317,319  ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. Рішення Вільнянського районного
суду Запорізької області від 06
листопада 2006 року по
даній справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

Ухвала набирає законної сили
негайно, проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців .

Головуючи.

Судці: