Справа № 22-4317/07р.                                            Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач   Маловічко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25
грудня 2007 року                                                                          м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Бондара В.О.

Суддів: Маловічко С
В. Прокопенка О.Л.

При
секретарі:   Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Державна
нотаріальна контора Веселівського нотаріального округу Запорізької області про
визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право
на спадщину та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право
на спадщину та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

В позові
зазначила, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3 відкрилася спадщина у виді
земельної ділянки площею 13, 73 га
у складі земель реформованого колективного сільськогосподарського
підприємства "АПФ" Лучиста",
розташованого на території Веселівської селищної ради. Запорізької області.
Спадкоємцями першої черги за законом, крім неї. є доньки померлого ОСОБА_4 і
ОСОБА_2, тому кожен з них має право на спадкування по 1/3 частині від
загального складу спадщини. Але ОСОБА_4 відмовилась від своєї частки у спадщині
на користь своєї сестри ОСОБА_2, частка якої збільшилась до 2/3.

Під час
оформлення в нотаріальній конторі спадкових прав, яке відбувалось у приміщенні
нотаріальної контори, але у відсутності державного нотаріуса, ОСОБА_2, знаючи
про її хворобливий стан і необізнаність у юридичних питаннях, використовуючи її
довіру, з корисливих мотивів - заволодіння її спадковою часткою, переконала її
підписати заяву про відмову від прийняття спадщини. Вводячи її в оману, ОСОБА_2
упевнила її, що документ, який їй належить підписати, не має наслідком
позбавлення її права на 1/3 частку від загального складу спадщини, що не
заперечували присутні при цьому службовці нотаріальної контори, які не
роз»яснили їй правові наслідки подання такої заяви, передбачені ч. 2 ст. 1275
ЦК України.

ОСОБА_2
07.09.2006р. отримала свідоцтво про право на все спадкове майно, тобто всю
земельну ділянку площею 13, 73 га. та зареєструвала своє право власності на цю
земельну ділянку.

Посилаючись
на зазначені обставини та вимоги ч. 5 ст. 1274, ч. 2 ст. 1300 ЦК України, позивач
просила суд, визнати недійсною її відмову від прийняття 1/3 частки спадщини,
внести зміни до свідоцтва про право на спадщину № 2868 від 07.09.2006 року,
виданого держаною нотаріальною конторою Веселівського нотаріального округу на
ім.»я ОСОБА_2, зазначивши в ньому про право ОСОБА_2 на 2/3 частини спадщини та
зобов»язати державну нотаріальну контору Веселівського нотаріального округу
видати на ім.»я ОСОБА_1 свідоцтво про право на 1/3 частину спадщини, що відкрилась
після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді земельної ділянки площею 13, 73 га у складі земель
реформованого КСП «АПФ «Лучиста»
на території Веселівської селищної Ради.

Рішенням
Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на відповідність висновків суду
обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та чисельні порушення
норм процесуального права, просила суд скасувати судове рішення та постановити
нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши
доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Відповідно
до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Проте у
відповідності до вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального
права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Згідно з
вимогами п.п. 1, 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
неповне з»ясування судом обставин справи, які мають значення для її вирішення,
порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права, які
полягають, зокрема, у не застосуванні судом закону, який підлягав застосуванню.

В
позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати недійсною свою відмову від прийняття
спадщини з підстав введення її в оману другим спадкоємцем ОСОБА_2, яка вмовила
її підписати таку заяву, правові наслідки якої їй не були зрозумілими та не
були роз»яснені нотаріусом, який був відсутній на цей час у нотаріальній
конторі.

Відмовляючий
задоволенні позову ОСОБА_1, суд виходив із того, що визнання недійсною відмови
позивача від прийняття спадщини прямо не визначено та не передбачено чинним
законодавством України, а неправомірність дій нотаріуса позивачем не
оскаржувалась. При цьому суд, ретельно дослідивши обставини подання заяви про
відмову від прийняття спадщини, обгрунтовано дійшов висновку про те, що
посвідчення підпису на заяві ОСОБА_1 відбулось з порушенням вимог ст. 45 ЗУ
«Про нотаріат», ст.ст. 10, 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України
03.04.2004р. за № 20/5.

Колегія
суддів вважає висновки суду про наявність зазначених порушень з боку нота­ріуса
при посвідченні заяви ОСОБА_1 обгрунтованими та такими, що відповідають наяв­ним
у справі доказам: поясненням працівників нотаріальної контори ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, матеріалам спадкової справи, з яких вбачається, що на момент подання
та підписання заяви ОСОБА_1 нотаріус був відсутнім у нотаріальній конторі. Про
зазначене свідчить також зміст заяви, в якій не вказано, що підпис позивачем
вчинено в присутності нотаріуса.

Проте
колегія не погоджується з остаточним висновком суду про відсутність підстав для
задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно
до ч. 5 ст. 1274 ЦК України,
відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав,
встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК
України. Зазначена норма формулює правила про підстави недійсності відмови
від прийняття спадщини, але в ній не зазначається на обмеження цих підстав лише
вказаними в перелічених статтях ЦК.
Тому за відсутності зазначення такого обмеження слід зробити висновок, що
із цього правила не випливає неможливість визнання такої відмови судом
недійсною з інших підстав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1273 ЦК України,
спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини
протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК
України для прийняття спадщини, тобто протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини. Строки, встановлені у ст. 1270 ЦК України,
належать до категорії обмежувальних, тому їх сплив припиняє право як на
прийняття спадщини, так і на відмову від її прийняття. Прийняття нотаріусом
будь-якої заяви після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини
від пропустившого строк спадкоємця можливе лише за умови наявності судового
рішення про визначення додаткового строку або поновлення пропущеного.

Як
вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкодавець ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та з цього часу почався сплив шестимісячного строку для подання до
нотаріальної контори заяв від спадкоємців стосовно спадкового майна. Зазначений
строк сплив 13.08.2006р., після чого нотаріус не може приймати будь-які заяви
від спадкоємців без визначення додаткового строку або поновлення пропущеного
строку судом.

Однак
працівники нотаріальної контори на порушення цих вимог закону прийняли заяву
ОСОБА_1 після спливу шестимісячного строку - 07.09.2006р.

У
відповідності до ч. 5, 6 ст. 1273 ЦК
України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною та
може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
Враховуючи, що заява від ОСОБА_1 прийнята поза межами встановлених законом
строків, позивач не могла скористатись своїм правом на відкликання такої заяви.
Отже, при прийнятті заяви ОСОБА_1 про відмову від спадщини були порушені не
тільки вимоги чинного законодавства про здійснення нотаріальних дій, але й
вимоги цивільного законодавства щодо спадкування.

ОСОБА_1
в позові, в своїх поясненнях та в апеляційній скарзі наголошувала на зазначені
порушення, проте основною підставою для визнання недійсною відмови від
прийняття спадщини вважала обман з боку ОСОБА_2 Але будь-яких достовірних
доказів цьому позивав суду не надала. Тому з цих підстав позов не може бути
задоволений.

Однак,
зважаючи на вищезазначені порушення з боку нотаріуса та працівників
нотаріальної контори, колегія вважає обгрунтованими ствердження позивача в тій
частині, що їй не були роз»яснені правові наслідки відмови від прийняття
спадщини. Це випливає, зокрема, з встановленого судом факту відсутності
нотаріуса в нотаріальній конторі в момент подання заяви, посвідчення підпису
ОСОБА_1 у її відсутності та порушення працівниками нотаріальної контори саме
вимог статей цивільного законодавства, які повинні бути роз»яснені заявникові.
До того ж, до кола спадкового майна, крім земельної ділянка площею 13, 73 га,
входив житловий будинок та присадибна ділянка, тому колегія вважає
заслуговуючими на увагу ствердження позивача, що без роз»ясень їй не був
зрозумілим той факт, що відмова від прийняття спадщини означає відмову від неї
в цілому, а не від будь-якого конкретного майна.

У
відповідності до ч. 5 ст. 203 ЦК
України правочин має бути спрямований на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Згідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною

вимог,
встановлених ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК
України. В даному випадку без належного роз»яснення наслідків відмови від
прийняття спадщини у заявника внутрішня воля сформувалась невірно, тобто
правочин вчинено з дефектом волі. За таких обставин, на думку судової колегія
наявні підстави для визнання недійсною відмови ОСОБА_1 від прийняття спадщини у
відповідності до вимог ст. 215 ЦК України.

На
зазначені обставини посилалась ОСОБА_1 без зазначення норми матеріального
права, але суд не досліджував цих обставин, зосередившись лише на встановленні
порушень з боку нотаріуса.

Враховуючи,
що ОСОБА_1 своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини та не
потребується визначення додаткового строку або продовження строку для прийняття
нею спадщини, колегія вважає за можливе зобов»язати державну нотаріальну
контору Веселівського нотаріального округу видати їй свідоцтво про право на
спадкування після померлого ОСОБА_3, визначивши її частку як 1/3 в колі
спадкового майна. Оскільки другому спадкоємцю ОСОБА_2 вже видано свідоцтво про
право на спадкування всього спадкового майна, у відповідності до ч. 2 ст. 1300
ЦК України слід зобов»язати нотаріальну контору внести зміни до її свідоцтва,
зазначивши, що їй належить 2/3 частини спадкового майна після смерті ОСОБА_3

Таким
чином, беручи до уваги вищезазначені встановлені обставини, колегія суддів
вважає, що судом неповно встановлені всі обставини справи та не застосовані
норми матеріального права, які підлягали застосуванню, тому рішення суду першої
інстанції у відповідності до п.п. 1, 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 309 ЦПК України слід
скасувати, а по справі ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись
ст.ст. 203, 215, 1270, 1273, 1274, 1300 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313,
314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2007року по цій
справі скасувати.

Визнати
недійсною відмову ОСОБА_1 від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 у вигляді земельної ділянки площею 13, 73 га,
яка розташована на території Веселівської селищної Ради Веселівського району,
Запорізької області.

Внести
зміни до свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.09.2006р. державною
нотаріальною конторою Веселівського нотаріального округу Запорізької області на
ім.»я ОСОБА_2, зазначивши, що її частка в спадковому майні у вигляді земельної
ділянки площею 13, 73 га, розташованої на території Веселівської селищної Ради
Веселівського району, Запорізької області, складає 2/3.

Зобов»язати державну
нотаріальну контору Веселівського нотаріального округу Запорізької області
видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на 1/3 частку земельної ділянки
площею 13, 73 га, яка розташована на території Веселівської селищної Ради
Веселівського району, Запорізької області, в порядку спадкування після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Рішення
набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено до Верховного Суду України
в касаційному порядку протягом двох місяців.