Справа № 22ц-2308/07
Суддя
першої інстанції: Богатирчук В.М.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Мурлигіна О.Я.
УХВАЛА

Іменем України

04
грудня 2007 року    колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у
складі:

головуючого:
Славгородської Н.П.,

суддів:
Базовкіної Т.М. ,  Мурлигіної О.Я.,

при
секретарі судового засідання: Бобуйок І.Ф.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали за апеляційною
скаргою закритого акціонерного товариства "Комерційний банк
"ПриватБанк " (далі - З AT КБ «ПриватБанк»)

на ухвалу
судді   Ленінського   районного
суду   м.    Миколаєва      від
02   жовтня   2007року
року,  постановлену за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про
видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1  заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2007 року ЗАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо
стягнення з ОСОБА_1  заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою
судді Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 02 жовтня 2007 року у відкритті провадження за заявою
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ЗАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на помилковість висновків судді щодо наявності
спору про право,  просить ухвалу
скасувати і передати вирішення питання до суду першої інстанції.

Заслухавши
доповідь судді,  дослідивши матеріали
заяви,  колегія суддів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню із таких підстав.

Так,  за змістом розділу 2 ЦПК України у наказному провадженні
можливе задоволення безспірних вимог,  що
не тільки ґрунтуються на письмових правочинах,
але і мають чітко визначений письмовими угодами розмір,  який не потребує додаткової оцінки та
дослідження у сукупності з іншими доказами.

В заяві
ЗАТ КБ «ПриватБанк»
про видачу судового наказу посилається на те,
що боржник не виконує умов кредитного договору,  має заборгованість за кредитом і процентами
за користування кредитом.  На
підтвердження розміру своїх вимог заявник надав складений ним розрахунок боргу,  який з боржником не узгоджено.

За таких
обставин,  суддя дійшла обґрунтованого
висновку,  що розмір вимог у грошовому
виразі письмовим правочином не передбачено,
а обсяг відповідальності боржника потребує додаткової оцінки у
сукупності з іншими доказами і тому такі вимоги не можуть бути розглянуті за
правилами наказаного провадження.

Разом з
тим,  постановляючи ухвалу,  суддя не звернула уваги на вимоги п. 1 ч.
1  ст.
100 ЦПК України,  яка передбачає
що в наведеному випадку суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового
наказу,  а тому помилково
застосувала  ст.  122 ЦПК України.

Доводи
апелянта про відсутність спору по заявленим вимогам суперечать матеріалам
заяви.

2

Враховуючи
викладене колегія суддів вважає,  що
ухвалу судді відповідно до п. 2 ч. 1
ст.  312 ЦПК України необхідно
скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у прийнятті заяви ЗАТ КБ «ПриватБанк» про видачу
судового наказу.

Керуючись  ст.
ст.  303, 312,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Ухвалу
судді Ленінського районного суду м.
Миколаєва   від 02 жовтня 2007року
року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити
у прийнятті заяви ЗАТ КБ
"ПриватБанк" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України.