Справа  №22-ц-257/2007р.                                        Головуючий 1-ї інстанції Донець
власності                                         Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року                                                  судова
колегія судової палати у

цивільних
справах апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого - судді Коваленко
І.П. суддів - Черкасова В.В.,
Довгаль Г.П.

при секретарі - Ус Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1- ОСОБА_2на
рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_3до Харківської міської ради про визнання
права власності на нежитлові приміщення, -

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_3.
звернулася в суд з позовом до Харківської
міської   ради   про
визнання   права   власності
на   нежитлові  приміщення,
загальною  площею   109кв.м.,
які розташовані   в  підвальній частині жилого будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з їх,
реконструкцією.

В судовому
засіданні представник позивачки заявлені ОСОБА_3. вимоги підтримав і просив їх
задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник
відповідача позов не визнав, заперечуючи проти його задоволення, посилався на
те, що ОСОБА_3. не дотримано процедури щодо прийняття перепланованого об'єкту в
експлуатацію державно-будівельною комісією Харківської міськради.

Рішенням
Київського районного суду м. Харкова від 13
листопада 2006 року
позовні вимоги задоволені. Визнано за ОСОБА_3. право власності на нежитлові
приміщення підвалу - літ.№1, 16-1, 16-2, 16-4, 16-5, 16-6, 16-7,
16-10, 16-11, 16-12, під магазин продовольчих товарів з влаштуванням окремого
входу, загальною площею 109кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

2

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1. -
ОСОБА_2. просить вищевказане рішення скасувати і справу направити на новий
розгляд, мотивуючи тим, що воно є незаконним, необгрунтованим, постановлено з
порушеннями норм матеріального і процесуального права, зокрема, цим рішенням
суттєво зачіпляються права та законні інтереси ОСОБА_1., якого не було
притягнуто до участі у справі. В обґрунтування доводів скарги вказує на те, що
ОСОБА_1. в цьому будинку на праві приватної власності належать квартири - №2 і
№3, які знаходяться над підвальними приміщеннями, тобто в яких позивачка
проводить самовільні будівельні роботи, а саме - розбирання та знос внутрішніх
стін, перемурування фундаментів, пробивання в зовнішній несучій стені отворів,
ведуться роботи з фундаментними опорами будинку, роботи з втручанням у систему
водопроводу, опалення та каналізації. На порушення вимог ст.ст. 24, 29 Закону України
„Про планування та забудову території" та положень розділів 4, 11, 12 Правил забудови
м. Харкова позивачкою не отримано дозвіл на будівництво та реконструкцію
нежилих приміщень від виконкому Київської районної ради м. Харкова та не
отримано дозвіл на виконання будівельних робіт від інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради, проектна
документація на будівництво не розроблена і не узгоджена в установленому
порядку, не отримано згоди на ці перебудови власників та користувачів квартир,
які розташовані над нежитловими приміщеннями підвалу. Порушення прав ОСОБА_1.
полягає в тому, що в його квартирі, зокрема, на підлозі у ванній кімнаті та в
одній із жилих кімнат, які знаходиться саме над місцем самовільно влаштованого
окремого виходу з підвальних приміщень, з'явилися тріщини, що свідчить, на його
думку, про зміни у несучих конструкціях будинку.

ОСОБА_3. та
Харківська міська рада рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не
оскаржили.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає,
що скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню з постановлениям у справі
нового рішення на підставі ст.309 ЦПК України, яким ОСОБА_3. в позові слід
відмовити,

При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 13 ЦК України
передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від
дій, які моли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в
інших формах.

3

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3. і визнаючи за нею право власності на самочинно
переобладнанні та реконструйовані нежилі приміщення літ.№1, 16-1, 16-2 та з
16-4 по 16-12, загальною площею 109,0кв.м,
які розташовані в підвальній частині жилого будинку АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачкою за власні кошти були проведені
внутрішні і зовнішні будівельні роботи, які відповідають санітарно-технічним
нормам та правилам і не порушують права інших осіб.

При цьому суд,
як на підставу для задоволення позову послався на п.3 ст.376 ЦК України.

Однак,
вищеназвана норма закону регулює зовсім інші правовідносини, а саме в ній
визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути
за ранениям суду визнано
за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була
їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст.376 ЦК України).

Судовим
розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами,
що згідно договору купівлі-продажу від 07.7.2006року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4. за реєстровим
№2657, ОСОБА_3. на праві приватної власності належать нежитлові приміщення
підвалу: №1, 16-1 - 16-11 в літ."А-3" загальною площею 109,0кв.м, які
розташовані по АДРЕСА_1і які використовувалися під магазин (а.с. 6).

Отже, цим
правовстановлюючим документом, який у встановленому законом порядку
зареєстровано в Харківському МіськБТІ, за ОСОБА_3. вже визнано право власності
на вказані приміщення, а тому будь-якого додаткового документу з цього приводу
не вимагалося.

Так, в ст.392 ЦК
України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Будучи власником
перелічених вище приміщень, позивачка без отримання у встановленому законом
порядку дозволу виконкому Київської районної ради м. Харкова і без належно
затвердженого проекту почала проводи ремонтні роботи, в тому числі самовільні
будівельні роботи по влаштуванню окремого входу в приміщення підвалу та
перепланування приміщень.

4

Факт
самовільного будівництва підтверджується постановою №1587 від 14.09.2006року
інспекції держархбудконтролю виконкому Харківської міської ради, згідно якої
позивачка ОСОБА_3. була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.
97 КпАП України і за це правопорушення на неї накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170грн. (а.с. 25).

Із позовної
заяви ОСОБА_3. вбачається, що її вимоги зводяться до узаконення через суд
самочинно зроблених переобладнань та реконструкцій належних їй нежилих
приміщень і таким чином введення їх в експлуатацію.

Однак, для
вирішення цього питання діючим законодавством встановлено інший порядок.

Згідно ст.5
Закону України „Про основи містобудування та архітектури" (далі - Закону) при
здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка
містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними
даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил,
регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів
відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації
та проектів цих об'єктів; урахування державних і громадських інтересів та вимог
власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце
будівництва; інформування через засоби масової інформації громадян про плани
перспективного розвитку території і населених пунктів, розміщення важливих
містобудівних об'єктів; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні
містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних
пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій, захист прав громадян та громадських організацій згідно
із законодавством.

Також,
відповідно до ст. 18 зазначено
Закону, закінченні будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Постановою КМУ №1243 від
22.09.2004року затверджений „Порядок прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів" (далі -Порядку),
в якому передбачено, що „прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту
будівель і споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів
(закінчених будівництвом об'єктів) їх інженерно-технічного оснащення,
проводиться відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної
документації, нормативних вимог, вихідних даних проектування.

5

Таким чином, наданий суду першої інстанції
ОСОБА_3. висновок про технічний стан будівельних конструкцій будівлі по вул.
Пушкінській в м. Харкові, зроблений ВАТ „Проектний науково-досліджений інститут
„Промбудндіпроект" (а.с. 10-12),
не замінює встановлений законом порядок прийняття об'єктів після їх
реконструкції в експлуатацію.

Згідно ст.382 ЦК
України власнику квартири багатоквартирного житлового будинку належать на праві
спільної сумісної власності опорні конструкції будинку.

Із наданих суду
апеляційної інстанції документів вбачається, що ОСОБА_1. на праві приватної
власності належить квартира, яка розташована саме над підвальними приміщеннями
в яких проводяться самовільні будівельні роботи, в тому числі з втручанням в
несучі опори стіни будинку, що створює реальну загрозу спричинення шкоди його
квартири.

За таких
обставин, підстав для задоволення позову ОСОБА_3. не малося.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України
судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1-
ОСОБА_2. задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м. Харкова від 13
листопада 2006 року
скасувати і постановити у справі нове рішення, яким в позові ОСОБА_3до
Харківської міської ради про визнання права власності на нежилі приміщення - відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.