РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
квітня 2007 року   Голосіївський районний
суд м. Києва

в
складі:головуючого- судді Нєсвєтової Н.М.

при
секретарях Присяжнюк Т.М., Літоміній Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за

позовом
ОСОБА_1 до Управління освіти Голосіївської

районної  у
м.   Києві   державної
адміністрації,   3-я   особа
-   спеціальна

загальноосвітня
школа-інтернат №7 для дітей з важкими вадами мови, про

поновлення
на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного

прогулу,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2006 року позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом та просила поновити її на посаді вихователя спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату №7 для дітей з важкими вадами мови, стягнути
з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що
1 серпня 2006 року її було звільнено з роботи, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України
у зв"язку зі скороченням штату працівників. Однак, вона вважає, що її
звільнення відбулося з порушенням вимог діючого законодавства. А саме, на її
думку, насправді скорочення штатів не було, а директор школи таким чином
позбавилась небажаного працівника, проявивши упереджене ставлення до її особи.
Крім того, вважає, що при скороченні штату працівників вона мала переважне
право залишення на роботі, т.я. пропрацювала у школі більше 30 років, є
ветераном праці, „відмінником освіти", та на неї поширюється дія Закону
України „ Про соціальний захист дітей війни".Вважає також, що
профспілковий комітет спецшколи-інтернату №7 дав згоду на її скорочення в її
відсутність.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному
обсязі, та просила також поновити їй термін звернення до суду з позовом про
поновлення на роботі, оскільки пропустила його з поважних причин -намагалася
поновити порушені права адміністративним шляхом.

Представник позивача також підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та послався на вище викладені обставини.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача та
представник третьої особи, посилалися на те, що звільнення позивачки відбулося
без порушення вимог чинного законодавства. Пояснили, що основним критерієм при
звільненні позивачки у зв"язку зі скороченням штату працівників була
низька продуктивність її праці, пов"язана з незадовільним станом здоров"я
Запропонувати їй іншу роботу можливості не було у зв"язку з відсутністю

2

вакансій, але
про її вивільнення було завчасно повідомлено державну службу зайнятості.
Заперечують також проти поновлення терміну на звернення до суду, оскільки
вважають, що позивачка пропустила термін на звернення до суду без поважних
причин.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно наказу №34 від 20.01.1967 року по Московському районному
відділу народної освіти м. Києва позивачку було призначено на посаду вихователя
спецшколи-інтернату №7 м. Києва.

Наказом №251-к
управління освіти Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від
16 травня 2006 року та наказом директора спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату №7 для дітей з важкими вадами мови №61-к від 30 травня 2006
року ОСОБА_1. звільнено
з роботи з 01.08.2006 року у зв"язку зі скороченням штату з виплатою
вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, згідно п.1 ст. 40 КЗпП
України.

04 серпня 2006
року позивачка отримала повний розрахунок у зв"язку зі звільненням, в тому
числі - заробітну плату, матеріальну допомогу на оздоровлення на час літніх
канікул та вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, а також
трудову книжку.

Згідно ст. 40
п.1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений термін, може бути
розірваним власником чи уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації
виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства чи
перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності чи
штату працівників.

Згідно зі ст. 42
КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв"язку зі
змінами в організації випробництва і праці, переважне право на залишення на
роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю
праці.

При рівних
умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі
надається іншим категоріям працівників, в тому числі -працівникам з тривалим
безперервним стажем роботи на даному підприємстві, установі, організації,
особам, в сім"ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, а
також іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно ст. 43
КЗпП України, розірвання трудового договору по ініціативі власника чи
уповноваженого ним органу на підставах, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України,
може бути здійснено лише по передній згоді виборного органу первинної
профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення
працівників персонально попереджують не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з
попередженням працівнику пропонують іншу роботу на тому ж підприємстві чи
організації. При відсутності роботи по відповідній професії чи спеціальності,
власник, чи уповноважений ним орган доводить до відома

3

державної служби
зайнятості про вивільнення працівників з зазначенням професій.

Наказом
директора школи-інтернату №7 для дітей з важкими вадами мови №28 від 05 квітня
2006 року „ Про комплектування класів та виховних груп інтернатного закладу на
2006-2007 навчальний рік" було проаналізовано роботу шкільної
медико-педагогічної комісії про кількість учнів, яким рекомендовано продовжити
навчання в загальноосвітніх закладах, та постановлено затвердити мережу класів
та виховних груп на 2006-2007 навчальний рік. У зв"язку зі скороченням
контингенту учнів, розглянути питання про скорочення чисельності педагогічних
працівників на засіданні шкільного профспілкового комітету та порушити
клопотання перед районним управлінням освіти про скорочення штатів педагогів
інтернатного закладу.

Наказом
Управління освіти Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №
181-к від 06 квітня 2006 року „ Про скорочення штатів педагогічних працівників
спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №7 для дітей з важкими вадами
мови",

директора
школи-інтернату №7 зобов"язано вирішити питання про скорочення штатів
педагогічних працівників навчального закладу з дотриманням ст. 42, ст. 43 КЗпП
України, попередити працівників, які підлягають звільненню, відповідно до
чинного законодавства. Головного спеціаліста управління освіти ОСОБА_2.
зобов'язано повідомити Голосіївський районний центр зайнятості населення м.
Києва про вивільнення педагогічних працівників спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату №7.

Згідно з витягом
з протоколу №74 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації
спецшколи-інтернату №7 від 06 квітня 2006 року, на засіданні, за поданням
директора школи, було розглянуто питання про комплектування школи-інтернату №7
на 2006-2007 навчальний рік та скорочення штатів педагогічних працівників. Було
обговорено 25 кандидатур педагогічних працівників. При визначенні кандидатур на
звільнення адміністрація школи-інтернату та профспілковий комітет керувались
кваліфікацією та продуктивністю праці працівників, на звільнення пропонувались
особи, які за віком та станом здоров"я вже не можуть працювати на повну ставку,
посилаючись на стан здоров»я.

На засіданні
було дано згоду на звільнення ОСОБА_1. у зв"язку зі скороченням штату
працівників.

Як вбачається з витягу з протоколу №75 засідання
профспілкового комітету спецшколи-інтернату №7 від 10 квітня 2006 року, відбулось
ще одне засідання, на якому була присутня адміністрація школи, представник
профспілки працівників освіти Голосіївського району м. Києва та запрошені члени
педагогічного колективу закладу. На вказаному засіданні головою профспілкового
комітету школи було повідомлено про скорочення штатів та про те, що на
засіданні 06.04.2006 профспілковий комітет дав згоду на скорочення конкретних
працівників, враховуючи продуктивність праці та

4

кваліфікацію
кожного з них. В протоколі зазначено, що працівники, які не комплектуються на
2006-2007 навчальний рік ознайомлені з рішенням профспілкового комітету. ОСОБА_1. не була присутня
на засіданні профспілкового комітету, оскільки перебувала на лікарняному.

Згідно з актом
від 18 квітня 2006 року та копією листа № 47 від 18.04.2006 року, підписаними
адміністрацією та представниками профспілкового комітету школи, ОСОБА_1.. попереджено
про те, що вона не комплектується на 2006-2007 рік у зв"язку із
скороченням мережі класів та виховних груп.

Документом, який
носить назву :"Мережа класів на 2006-2007 н.р." та затверджений
підписом директора школи і завірений печаткою школи підтверджується, що 18.04.
2006 року ОСОБА_1. було попереджено про звільнення листом.

Сама ОСОБА_1. в
судовому засіданні не заперечувала того факту, що отримала лист від
адміністрації школи № 47 від 18 квітня 2006 року з повідомленням про звільнення

Таким чином,
судом безперечно встановлено, що в спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті
№7 для дітей з важкими вадами мови перед початком 2006-2007 навчального року
дійсно відбулося скорочення штатів, про що позивачку було завчасно повідомлено,
а її звільнення узгоджено з профспілковим комітетом школи.

Будь-яких
доказів про упереджене ставлення до неї директора школи позивачка не надала. її
посилання на ту обставину, що вона має переважне право перед іншими
працівниками на залишення на роботі, оскільки є ветераном праці та на неї
поширюється дія Закону України „ Про соціальний захист дітей війни", суд
не бере до уваги, оскільки вони є безпідставними, зазначені нею обставини
враховуються при наданні переважного права на залишення на роботі лише при
рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації.

З пояснень в
судовому засіданні представників відповідача та третьої особи, а також з
досліджених матеріалів справи, суд дійшов висновку, що при визначенні
кандидатури позивачки на звільнення бралась до уваги низька продуктивність її
праці у зв"язку з віком та станом здоров"я.

При цьому, суд
враховує пояснення в судовому засіданні представника відповідача, стосовно
того, за станом здоров"я позивачка часто не виходила на роботу,
посилаючись на стан здоров"я, так, з 01.09. 2005 року по 30.05.2006 року
нею було пропущено 72 робочих дні, з них - 48 робочих днів - по догляду за
внуками. Вказані обставини також підтверджуються, долученими до матеріалів
справи, листками непрацездатності.

Крім того,
13.09. 2005 року, під час її чергування було травмовано 2 дітей, за безпеку
яких вона несла відповідальність. Зазначені пояснення підтверджені довідкою про
кількість пропущених днів у зв"язку з хворобою, доповідними записками та
поясненнями позивачки на ім"я директора школи.

Сама позивачка в судовому засіданні не заперечувала
наявності зазначених обставин.

5

Суд
критично оцінює посилання позивачки на те, що вона не була присутня
на засіданні профспілкового комітету де вирішувалось питання про її звільнення,
оскільки вказана обставина, не дає суду права поновити її на роботі, якщо не
встановлено інших порушень закону, що дають підстави для поновлення працівника
на роботі.

Відповідно до вимог ст.233 КЗпП України працівник може
звернутися до суду з заявою у справах про звільнення в місячний строк, з дня
вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що позивачкою пропущений вказаний
строк для звернення до суду.

Проаналізувавши доводи позивачки щодо причин пропуску
процесуального строку, суд вважає, що клопотання позивачки про поновлення
пропущеного терміну на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, не
підлягає задоволенню, оскільки остання не надала будь-яких доказів того, що цей
термін було пропущено нею з поважних причин. При цьому суд також вважає, що
звернення позивачкою за захистом своїх прав до адміністративних органів не є
підставою для поновлення вказаного строку відповідно до вимог ст.234 КЗпП
України.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог, таких, що не підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 40 п.1,  42, 43, 49-2, 231, 233, 234
КЗпП України, ст. ст. 3, 10,
11. 14, 57, 58, 60, 208, 209, 213, 214, 215,218, 223 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління освіти
Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа
-спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №7 для дітей з важкими вадами
мовлення, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва
через Голосіївський районний суд м.Києва протягом 20 днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження в десятиденний термін.