АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року                                                                                          м.Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді
Мизи Л.М.

суддівФедоровоїАС,
Процик M.B.

при секретарі Тімченко О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 19 лютого 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, треті особи орган опіки і
піклування Суворовської райадміністрації м.Одеси та ОСОБА_3, про поділ
спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

08 лютого 2007 року ОСОБА_2.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1.
про визнання квартири АДРЕСА_1спільним
майном подружжя та поділ спільного майна з визнанням за нею права власності на 2/3 частини
зазначеної квартири і вказала, що спірна квартира придбана ними за спільні
кошти під час шлюбу, оскільки ж після розірвання шлюбу їхня неповнолітня донька
залишилася проживати з нею, а відповідач з моменту припинення шлюбних відносин
не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, то відповідно до ст.70 СК
України, суд має право відступити від рівності часток і виділити їй 2/3 частини спірної
квартири.

Відповідач позов визнав частково і вважав, що квартира підлягає поділу в
рівних частках.

Третя
особа-ОСОБА_3. вважала, що позов підлягає частковому задоволенню.

Справа
розглянута у відсутність третьої особи -
органу опіки і піклування.

Рішенням суду позов задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1спільним майном
ОСОБА_2. і ОСОБА_1. та визнано за ОСОБА_2. право на 2/3 частини
квартири, а за ОСОБА_1. -
на 1/3 частину
квартири.

Стягнуто з
ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_2 судові витрати 81
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про
скасування рішення та ухвалення нового рішення з мотивів неправильного
застосування норм матеріального та процесуального права.

Справа 22ц-2137/
2007 р.

Головуючий
першої інстанції Гусєв О.Г.                               Категорія
5

Доповідач Миза
Л.М.

2

Колегія
суддів, заслухавши доповідача-суддю апеляційного суду, перевіривши доводи
апеляційної скарги, законність та обгрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження, приходить до висновку про обгрунтованість апеляційної
скарги з наступних підстав.

Встановлено, що з 14.04.1998
року до 18.04.2006 року
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. перебували у шлюбі. Під час шлюбу ними за договором
купівлі-продажу від 08.12.1998
року придбана квартираАДРЕСА_1, яка оформлена на ОСОБА_1.

Суд правильно, у відповідності з ст.60 СК України, визначився у тому, що
квартира є спільною власністю подружжя ОСОБА_1.

При розділі спільного майна, визнаючи за ОСОБА_2. право на 2/3 частини
квартири, суд виходив з положень ч.3 ст 70
СК України і посилався на те, що розмір аліментів, які сплачує відповідач
на утримання дитини, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку
дитини.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він суперечить
обставинам та доказам по справі.

Як видно
з матеріалів справи, заборгованість по сплаті аліментів утворилася не з вини
відповідача, а через несвоєчасне надходження виконавчого листа за місцем його
роботи. Крім того, розмір сплачуваних ним поточних аліментів, без урахування
стягуваних сум в погашення заборгованості, складав на час ухвалення рішення
суду 637 грн.40 коп. в місяць.

Враховуючи 9-ти річний вік дитини та розмір сплачуваних
аліментів, колегія суддів приходить до висновку, що при прожитковому мінімумі 558 грн., суд не мав
достатніх підстав для висновку про недостатність розміру аліментів для
фізичного і духовного розвитку дитини і для застосування правил ч.З ст.70 СК
України при   поділі спільного майна
подружжя.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом
неправильно застосовано норми матеріального права і безпідставно збільшена
частка майна позивачки при розділі спільного майна.

Враховуючи, що неправильне застосування норми матеріального права привело
до неправильного вирішення спору, рішення суду відповідно до п.4 ч.1 та ч.3 ст.
309 ЦПК
України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

В даному випадку, виходячи з усіх обставин справи та доказів по справі,
майно слід поділити за правилами ч.1 ст. 70
СК України, тобто в рівних частках та визнати право власності кожного з
сторін на 1/2 частину спірної квартири.

Керуючись ст.ст.   303, 307 ч.1 п.2,   309
ч.1 п.4,   314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення
Суворовського районного суду м.Одеси від 19
лютого 2007 року
скасувати.

Позов
ОСОБА_2задовольнити частково.

Визнати квартируАДРЕСА_1спільним майном подружжя ОСОБА_1та ОСОБА_2

Поділити спільне
майно між подружжям в рівних частках.

Визнати право
власності за ОСОБА_2на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

3

Визнати право власності за ОСОБА_1на Уг
частину квартириАДРЕСА_1.

В іншій частині
позову відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1на користь ОСОБА_2судові витрати в розмірі 81 гривні.

Рішення    набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.