Справа № 22ц-784
першій інстанції: ЩАБЕЛЬСЬКА І.В.
Суддя -
доповідач: МАРТЄВ С.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року квітня місяця 3 дня в м. Полтаві колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого   -
МАРТЄВА С.Ю.

суддів   -
ТИМЧУК Л.А., ЧІЧІЛЯ В.А.

при
секретарі - СУЛИМКА С.В.

розглянула
провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Диканського районного
суду Полтавської області від 21 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, виконавчого комітету Диканської селищної ради Полтавської області,
Диканської селищної ради Полтавської області про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, визнання частково недійсним Державного акту
про право приватної власності на землю, рішень виконавчого комітету Диканської
селищної ради Полтавської області і Диканської селищної ради Полтавської
області і відшкодування моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді - доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Диканського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково, рішення виконавчого комітету Диканської селищної
ради №514 від 2 грудня 2004 року „Про затвердження акту виносу в натурі меж
земельної ділянки для обслуговування об'єкту нерухомого майна ОСОБА_1
скасовано, із відшкодуванням судових витрат.

У    решті
позову ОСОБА_1
відмовлено.

Зустрічний
позов ОСОБА_2 задоволено
частково, стягнуто на її користь із ОСОБА_1 1 000
грн. у відшкодування моральної шкоди і судові витрати.

У решті
позову ОСОБА_2 відмовлено.

У
апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав
неправильного застосування норм матеріального права та невідповідності
висновків суду обставинам справи.

Колегія
суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню
не підлягає.

Виходячи
з ч.1 ст.306 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно
ст.7 ЗК України у редакції 1990 року, яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, у постійне користування громадянам України земля надавалася
Радами народних депутатів із земель, що перебували у державній власності для
ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно
до ст.6 ЗК України у редакції 1990 року, яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, громадяни України мали право на одержання у власність земельних
ділянок для ведення особистого підсобного господарства.

Виходячи
із ст.6 ЗК України у редакції 1990 року, яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, передача земельних ділянок у приватну власність провадилася
Радами народних депутатів, на території яких були розташовані земельні ділянки.

На
підставі ч.2 ст.107 ЗК України у редакції 2001 року у разі неможливості
виявлення дійсних меж сумісних земельних ділянок їх встановлення здійснюється
за фактичним використання земельної ділянки.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні
обставини утворення земельних правовідносин між сторонами, дана належна оцінка
доказам у справі, а висновок суду відповідає вимогам ст.ст.6, 7, 17 ЗК України
у редакції 1990 року, ст.ст. 12, 40, 81, 103, 107, 121, 140, 141, 152 ЗК
України у редакції 2001 року а також ст.ст.7, 12 Перехідних положень ЗК України
у редакції 2001 року.

Апеляційна
скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, яки б спростовували
висновок місцевого суду.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення норм
процесуального права, яке спричинило або могло спричинити невірне вирішення
справи.

Посилання
апелянта на неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними,
оскільки, визначений ст.140 ЗК України у редакції 2001 року перелік підстав для
примусового припинення прав на земельну ділянку не містить у собі прилягання
безпосередньо до об'єкту нерухомості, що перебуває на суміжній земельній
ділянці.

Решта
доводів апелянта є несуттєвими і не спростовує висновків місцевого суду.

За таких
обставин рішення місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
301, 305, 306, 312, 313 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Диканського районного суду Полтавської
області від 21 грудня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.