УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року місяця липня дня 25 колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді                                  Іващенко
В.В.

Суддів                                                       Летягіної
О.В.

СінаніО.М.

При секретарі            Іванові O.K.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Виконавчого комітету Ялтинської міської ради, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог: Комунального підприємства - Бюро технічної
інвентаризації м. Ялта, - про визнання приміщень жилими, стягнення грошової
суми та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,

на рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 22 травня 2007 року,

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Ялтинської міської ради, за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Комунального
підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Ялта, - про визнання приміщень
жилими, стягнення грошової суми та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником 1/4 частки зазначеної
квартири, яка складається з двох жилих кімнат. Але фактично квартира
складається з чотирьох кімнат, дві з яких є веранди. Визнання жилими кімнатами
веранд є необхідним для визначення порядку користування із співвласниками
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Оскільки відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 одержали дохід від користування
спільним майном в сумі 200 гривень, позивач просить суд стягнути на його
користь в порядку розподілу такого доходу між співвласниками в розмірі 50
гривень, а також у відшкодування моральної шкоди, яку було завдано порушенням
відповідачами права власника, 10000 грн.

Рішенням Ялтинського міського суду АР Крим від 22 травня 2007 року у
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду таким, що постановлено з
порушенням вимог матеріального і процесуального права, просить його скасувати,
та постановити нове рішення.

На думку апелянта, висновок суду про те, що не можна
зобов'язати виконати будь-яки дії колегіальний орган, яким є Ялтинський
міськвиконком, не заснований на закону.

Справа №
22-ц-49152007р.         Головуючій в 1
інстанції: Саврвнська Т.І.

Доповідач: Іващенко В.В.

Апелянт вважає, що суд був зобов'язаний зупинити розгляд цієї справи до
вступу у силу рішення по спору про признання недійсним техпаспорта на квартиру,
оскільки вказаний документ є основним доказом, на який посилаються відповідачі
у своїх запереченнях проти позову.

Крім того на думку апелянта, суд відповідно ч. 3 ст. 16 ЦК України може
відмовити у захисту цивільного права і інтересу особи у випадку порушення ним
положень ч. ч. 2-5 ст. 13 ЦК
України, взагалі, у випадку здійснення дій з наміром заподіяти шкоду іншої
особі, у випадку зловживання правом в інших формах або при порушенні моральних
принципів суспільства. З його боку не було допущено жодного з вказаних
зловживань, однак суд відмовив йому у захисту його прав.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не є обґрунтованою і не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання нежилих приміщень жилими, суд
виходив із того, що на час вирішення справи існує преюдиція, що спірна квартира
складається з двох жилих кімнат, а відомостей про реєстрацію виконавчим
комітетом Ялтинської міської ради переобладнання приміщень квартири, їх
реконструкції не мається, тому зобов'язати орган місцевого самоврядування
змінити режим приміщень веранд з допоміжних на жилі немає правових підстав.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають обставинам і фактам, встановленим судом, ґрунтуються на
правильному визначенню характеру та змісту виниклих між сторонами
правовідносин, правильному застосуванню норм матеріального і процесуального
права.

Ст. 6 Житлового Кодексу України встановлює поняття жилого приміщення - це
приміщення, призначене для постійного проживання громадян.

Веранди, які знаходяться у спірній квартирі, є допоміжними приміщеннями і
призначені для користування ними у зазначеній якості.

Житловий Кодекс України в статтях 7, 8 передбачає порядок
переведення жилих будинків і жилих кімнат в нежилі, але переведення допоміжних
приміщень у жилі не передбачене.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення з відповідачів частини
отриманого ними прибутку від здачі в найом квартири, що є спільною частковою
власністю, суд виходив із того, що позивач не надав суду доказів, які б
підтверджували отримання відповідачами доходів від використання квартири.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки позовні
вимоги ОСОБА_1 у цієї частині ґрунтуються на припущеннях про отримання
відповідачами доходу у сумі 200 грн., а не на допустимих доказах.

За таких обставин довід апеляційної скарги про те, що суд
не застосував ст. 359 ЦК
України, яку повинен був застосувати, є хибним, оскільки суд може
застосувати вимоги цієї норми матеріального права при наявності відповідних
доказів, які в справі відсутні.

Довід апеляційної скарги про те, що суд повинен був
зупинити розгляд цієї справи до розгляду іншої справи по спору про признання
недійсним техпаспорта на
квартиру колегія суддів також не бере до уваги, оскільки позивач не навів
підстав не можливості розгляду цієї справи до розгляду іншої.

Враховуючи, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
і не свідчать про неправильність рішення суду, колегія суддів,

керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 314, 315 Цивільного процесуального Кодексу
України, колегія суддів,

Cправа №
22-ц-49152007р.      Головуючій в 1
інстанції: Саврвнська Т.І.

Доповідач: Іващенко В.В.

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ялтинського
міського суду АР Крим від 22 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом двох місяців.