Справа № 22ц-2332/07
Суддя
місцевого суду Тихонова
апеляційного суду Славгородська Н.П
УХВАЛА

Іменем України

4 грудня 2007
року колегія суддів  судової палати  в
цивільних  справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Славгородської Н.П.,

суддів:
Базовкіної Т.М. ,  Мурлигіної О.Я.,

при секретарі
Бобуйок І.Ф.,

розглянувши
у  відкритому  судовому
засіданні   в  місті
Миколаєві   матеріали за
апеляційною   скаргою закритого
акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ „ПриватБанк")
на ухвалу судді Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 1 жовтня 2007 року за його заявою про видачу судового
наказу,

УСТАНОВИЛА:

У
вересні 2007 р. ЗАТ КБ „ПриватБанк"
звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором від 4 серпня 2006 р.,
в тому числі процентів за користування кредитом.

Ухвалою
судді Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 1 жовтня 2007 р. у відкритті провадження у справі за
заявою про видачу судового наказу відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ КБ
„ПриватБанк",  не погоджуючись з
висновком суду про наявність спору про право,
просить скасувати ухвалу та передати заяву на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
заяви і перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За
змістом розділу другого ЦПК України у наказному провадженні можливе задоволення
безспірних вимог,  що не тільки
ґрунтуються на правочині,  вчиненому у
письмовій формі,  але і мають чітко
визначений письмовими угодами розмір,
який не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

В заяві
ЗАТ КБ „ПриватБанк"
посилається на те,  що боржник не виконує
умов кредитного договору,  має
заборгованість за кредитом і процентами за користування кредитом.  На підтвердження розміру вимог заявник надав
складений ним розрахунок боргу,  який з
боржником не узгоджений.

Оскільки
розмір вимог у грошовому виразі письмовим правочином не передбачено,  а обсяг відповідальності боржника потребує
додаткової оцінки у сукупності з іншими доказами,  тому суддя дійшов правильного висновку,  що такі вимоги не можуть бути розглянуті за
правилами наказного провадження.

Доводи
апеляційної скарги заявника висновки судді не спростовують.

Разом з
тим,  суддя не звернув уваги на положення
ч. 1  ст.
100 ЦПК України,  якою
передбачено,  що суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,  якщо
із заяви і поданих документів вбачається спір про право,  і відмовив у відкритті

2

провадження у
справі на підставі п.3 ч. 2  ст.  122 ЦП
К України,  яка регулює позовне
провадження.

За таких
обставин колегія суддів вважає,  що
ухвалу судді необхідно скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у
прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись
статтями 303,  312,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк"
задовольнити частково.

Ухвалу
судді Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 1 жовтня 2007 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити
у прийнятті заяви закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк"
про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.