справа №2-1503/2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007
р. січня 2007 р. Галицький районний суд м.Львова

в складі
головуючої-судді - Серьодкіної І.М.

при
секретарі             - Чопко A.M.

за
участю адвоката  - ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за

позовом
ОСОБА_1до ЛКП"Львівелектротранс" за участю

третьої особи
ОСОБА_2 проо відшкодування матеріальної та

мопралдьної
шкоди,-

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну
та моральну шкоду, в обгрунтування позовних вимог, покликається на те, що третя
особа ОСОБА_2., перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем ЛКП
„Львівелектротранс" 03.10.2003 р.
о 17.00 год., керуючи
трамваєм маршруту №1, при відправленні із зупинки „Парк культури", на вул
Вітовського в м.Львові, иявила неуважність до навколишніх умов та їх змін,
грубо порушила ПДР і скоїла наїзд на пішохода трамваєм -ОСОБА_3, 1913 р.н.
Внаслідок чого остання від отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла.її позивачку\
ще на досудовому слідстві було визнано потерпілою, оскільки внаслідок ДТП, яку
вчинила ОСОБА_2. померла її матір. Дії ОСОБА_2. завдали їй значні матеріальні
та моральні збитки. Просить стягнути з відповідача ЛКП „Львівелектротранс"
7732 грн.62 коп. матеріальних збитків та 50 000 грн. моральної шкоди, а всього
57732 грн.32 коп.

В
судовому засіданні позивачка дещо зменшила розмір матеріальних збитків та
просила стягнути з відповідача матеріальні збитки, які підтверджені
відповідними документами і які містяться в матеріалах кримінальної справи про
обвинувачення ОСОБА_2. і така сума матеріальних збитків становить 6562 грн. 17
коп., а також просить стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди.При
цьому додатково пояснила, що вже пройшло досить багато часу і ні відповідач, ні
сама третя особа не зробили їй жодних кроків на зустріч і не відшкодували
жодної копійки, а тому вона просить стягнути з відповідача 56562 грн. 17 коп. у
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Представник
відповідача позов визнача частково та пояснила, що дійсно ОСОБА_2. є їхнім
працівником-водієм трамваю і 03.10.2003 р. сталася ДТП внаслідок якої загинула
матір позивачки. Разом з тим, ЛКП "Львівелектротранс" згідний
відшкодувати позивачці матеріальні збитки, підтверджені чеками, а що стосується
моральної шкоди, то в тій частині позов не визнає зовсім.

Третя
особа ОСОБА_2. позов не визнала та пояснила, що дійсно знаходилася і досі
знаходиться в трудових відносинах з відповідачем і 03.10.2003 р. керувала
трамваєм маршруту № 1 і приблизно о 17.00 год., рухаючись по маршруту вона
зробила висадку пасажирів на зупинці „Парк культури". Після закінчення
висадки посадки пасажирів вонка оголосила про закінчення посадки. Після цього
закрила двері. При цьому подивилась у дзеркала заднього виду та переконалась ,
що початок руху буде безпечним і розпочала рух. Попереду трамвая також нікого
не було.В той час, коли вона від"їхала від зупинки 10-12 метрів, почула
крик мужчини, який стояв на трамвайній зупинці з протилежного боку дороги. Не
зрозумівши в чому справа, вона зупинила трамвай.При цьому цей же мужчина
показував на лівий бік керованого нею трамвая. Коли вона вийшла з трамвая, то з
лівого боку побачила, як головою до вагона, перпендикулярно до нього лежить
жінка

похилого віку.
Якісь мужчини підбігли та почали піднімати цю жінку, а вона тим часом побігла
викликати швидку допомогу та міліцію. Як саме відбувся контак потерпілої з
трамваєм пояснити не може, бо цього не бачила. Просить в позові відмовити. Тим
більше, вона проживає одна і має на утриманні сина-інваліда, матеріальний стан
у неї надто скрутний, а тому вона немає змоги відшкодувати позивачці таку
значну суму.

Суд
заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи цивільної та
кримінальної за № 1-60/2006 p.,
давши їм оцінку, приходить до висновку, що позов підставний і такий слід
задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.1172 ч.1 ЦК України
юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним
своїх трудових обов"язків.

В судовому
засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2. дісно працює в трамвайному депо №
1 МКП "Львівелектротранс" з 25.04.1977 року водієм трамваяа.с.106\
кс №1-60/06; довідкою про дорожньо-транспортну подію від 03.10.2003
р.а.с.5(кс №1-60/06); протоколом огляду місця події від 03.10.2003
р.а.с.7(кс ;1-6006); висновком судово-медичної експертизи від 08.10.2003 p., з
якої вбачається, що ОСОБА_3. отримала множинні травми внутрішніх та зовнішніх
органів, які могли утворитись від контакту з тупими предметами і можуть бути
наслідком удару виступаючими частинами трамваю. Такі травми є небезпечними для
життя, які привели до смерті потерпілої ОСОБА_3а.с.21-23(кс №1-6006);
поясненнями свідка ОСОБА_5., з яких вбачається, що вона бачила, як жінка
похилого віку, яка була одягнена в яскраво червоного кольору кофту, почала
переходити проїздну частину дороги в цей час трамвай почав рух в результаті
чого здійснив наїзд на цю жінку. Трамвай після наїзду та після того, як
почулись крики людей доїхав доїхав своєю передньою частиною до турнікета та
зупинився. Підбігли люди та витягнули з-під трамвая жінку-пішохода та перенесли
її на газон, який знаходиться біля зупинки трамвая і на якій стояла
вонаа.с.25,30,31/(кс №1-60/06); аналогічними показаннями свідка ОСОБА_6.а.с.27,32,33\
(кс №1-60/06 p.).
Покликання ОСОБА_2. на те, що вона не винна, бо все виконала,як це
передбачають ПДР, розпочала рух і не бачила яким чином вона збила пішохода.
Такі покликання ОСОБА_2. не можуть прийматися до уваги, бо свідчать про
протилежне, а саме той факт, що ОСОБА_2. таки порушила вимоги Р1 п.п.
1.5.,1.7.,Р10 п. 10.1. ПДР, які виразились в тому, що вона проявила неуважність
до дорожньої обстановки та її змін, не була особливо уважною до такої категорії
учасників дорожнього руху, як люди похилого віку, перед початком руху з
трамвайної зупинки „Парк культури" в напрямку до вул..Сахарова не переконалась, що
це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,
такими своїми діями створила аварійну обстановку,що призвело до наїзду
керованим нею транспортним засобом на пішохода похилого віку -ОСОБА_3, яка
переходила проїзну частину дороги справа наліво до ходу її руху.Постановою
Галицького районного суду від 22 березня 2006 року справу про обвинувачення
ОСОБА_2. закрито згідно Закону України "Про амністію" від 31.05.2005
року,оскільки у останньої на утриманні знаходився син, 1984 р.н. інвалід
третьої групи з дитинства.Разом з тим, винність ОСОБА_2. у вчиненні злочину
спростовується доказами проаналізованими вище.

Судом
беззаперечно встановлена вина водія ОСОБА_2.працівника ЛКП
"Львівелетротрас", яка в день вчинення ДТП знаходилася на роботі та виконувала свої обов"язки
по перевезенню пасажирів трамваєм маршруту №1.

У суду
також не викликає сумніву той факт, що внаслідок загибелі ОСОБА_3 матері
позивачки, останній завдана як матеріальна так і моральна    шкода, оскільки    позивачка
втратила    саму    близьку
людину-

матір. Однак при
визначенні такої суд приймає до уваги всі обставини справи, зокрема, як
матеріальний стан як відповідача так і третьої особи ОСОБА_2., яка працює, має
на утриманні сина інваліда третьої групи з дитинства, а тому з врахуванням всіх
обставин справи, суд вважає за можливе обмежитись відшкодуванням моральної
шкоди позивачу в розмірі 20 тис. грн. та 6512 грн.23 коп. матеріальної шкоди,
саме ту матеріальну шкоду, яка підтверджена документально, а  саме: витрати на лікування в сумі 810 грн. 17
коп, витрати на поховання в сумі 872 грн.06 коп., встановлення пам"ятника
в сумі 4580 грн., витрати на юридичну допомогу в сумі 250 грн., а всього
матеріальних збитків на суму 6512 грн.23 коп.

Враховуючи
все вищевикладене та керуючись ст..
ст. 10,11,57-60,212,215 ЦПК України, ст. 1172,1167 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Стягнути
з ЛКП "Львівелектротранс" на користь ОСОБА_1 6512 грн.23 коп.
матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди, а всього 26512 грн.23 коп. В
решті позову відмовити.

Стягнути
з ЛКП "Львівелектротранс" 265 грн. 12 коп. державного мита на користь
держави.

На
рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10-ти
днів з часу його проголошення та апеляційну скаргу на це рішення протягом
и20-ти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.