Справа № 22-866/2007 р. Рішення ухвалено під головуванням
Категорія 5 Ковганича С.В.
Доповідач Матківська М.В.
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області

від 28 березня 2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого : МатківськоїМ.В.

Суддів : Колодійчука В.М., Чуприни В.О.

При секретарі : Петровській С.В.

За участю : позивача ОСОБА_1., його представника ОСОБА_2.; відповідача ОСОБА_1., його представника ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1 про розподіл спадкового майна, -

Встановила:

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2006 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я ОСОБА_4; про визнання недійсною і скасування відмови від спадщини ОСОБА_5. та ОСОБА_6.; про визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку; про зобов'язання Немирівської районної державної нотаріальної контори видати йому свідоцтво на

спадщину за законом на все спадкове майно; про поділ земельної ділянки пропорційно частин у вартості будівлі.

Заяву ОСОБА_4про відмову в позові в зв'язку із закінченням строку позовної давності задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4кошти в сумі 347 гр. 38 коп. в рахунок повернення судового збору та 30 гр. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Скасовано заборону проводити будь-які дії, пов'язані з відчуженням Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.1996 року.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду і направити справу на новий розгляд.

Зазначив, що суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до незаконного прийняття рішення. Так, має місце неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, згідно заявлених клопотань. Рішення не відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи. Суд не застосував закон, який не має зворотної сили, а застосував закон, який скасовано. Судом порушено вимоги закону про підсудність даної справи.

Відповідач ОСОБА_4. рішення суду не оскаржив, а апеляційну скаргу заперечив, її доводи вважає непереконливими, суперечними, не обгрунтованими доказами та матеріалами справи. Судове рішення на його погляд постановлено з додержанням вимог процесуального та матеріального права. Просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без зміни.

Представник третьої особи - Немирівської державної нотаріальної контори не надав письмових заперечень і в судове засідання не з'явився.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав .

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1помер ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на майно, до складу якого входила Уг частина житлового будинку із відповідною часткою господарських будівель по АДРЕСА_1. До Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 18.11.1995 року звернувся ОСОБА_4, а 17.04.1996 року звернувся ОСОБА_1. ОСОБА_5. та ОСОБА_6. 23.05.1996 року подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини.

23.05.1996 року Немирівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_7, до складу якого входить Ѕ частина житлового будинку з по господарським побудовами по АДРЕСА_1.

18.06.1997 року нотаріус ОСОБА_8. Немирівської державної нотаріальної контори звернувся із листом до прокуратури Немирівського району, в якому зазначив, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4ним була допущена помилка і це свідоцтво було видано без врахування другого спадкоємця ОСОБА_1. Тому він просив прокуратуру звернутися до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Прокуратура Немирівського району листом від 11.08.1997 року відмовила в задоволенні звернення державного нотаріуса, роз'яснивши, що ОСОБА_1 не відноситься до категорії громадян в інтересах яких органи прокуратури зобов'язані заявити позов та рекомендувала йому особисто звернутися з позовною заявою до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції також встановив, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_7, Немирівською державною нотаріальною конторою не було враховано інтереси спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_1, чим було порушено охоронювані законом його права. На час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом частка ОСОБА_1 в спадковому майні становила ХА частину від всього спадкового майна, що належало спадкодавцю ОСОБА_7.

Також суд встановив, що позивач ОСОБА_1 пропустив строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права, тому відмовив в задоволенні його позовних вимог в зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Відповідно до ст. 529 ЦК України ( 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1(а. с. 7). В цей день відкрилася спадщина за законом на майно, що належало спадкодавцю на праві власності, зокрема, на Уі частину житлового будинку із господарськими побудовами по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня. відкриття спадщини (ст. 549 ЦК України, 1963 року).

Позивач ОСОБА_1 являється сином спадкодавця ОСОБА_7 (а. с. 5, 8, 9).

В Немирівській державній нотаріальній конторі 17.04.1996 року заведена спадкова справа № 133/1996 рік на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_7 (аркуш цивільної справи 10: аркуші

спадкової справи 1-16), в якій крім інших знаходиться зареєстрована 17.04.1996 року заява позивача ОСОБА_1 від 17.04.1996 року про видачу йому свідоцтва про спадщину за законом (а. с. 10: 3). Із відповідною заявою про прийняття спадщини 18.11.1995 року звернувся другий син спадкодавця - ОСОБА_4 ( а. с. 10 : 1). Спадкоємці першої черги за законом: ОСОБА_9- дружина та ОСОБА_6- дочка, 23.05.1996 року подали заяви про відмову від спадщини (а. с. 10 : 2, 4).

Отже, ОСОБА_1 прийняв спадщину згідно з вимогами цивільного законодавства.

23.05.1996 року Немирівською державною нотаріальною конторою відповідачу по справі ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із ХА частки одного будинку з відповідною часткою господарських будівель в АДРЕСА_1

Як вбачається із матеріалів цивільної справи та з матеріалів спадкової справи свідоцтво про право на спадщину за законом позивачеві не видано. Тому, суд прийшов до висновку, що право позивача порушено, а тому підлягає судовому захисту.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував закон про позовну давність, а саме положення статті 71 ЦК України (1963 року), яка визначає загальний строк для захисту права за позовами особи, право якої порушено (позовну давність) в три роки.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 8.09.2006 року пояснив, що йому стало відомо про оформлення спадщини на ім'я його брата ОСОБА_4лише через один чи півтора року (а. с. 167). І не дивлячись на заперечення таких показів на протокол судового засідання, ці пояснення позивача відповідають матеріалам спадкової справи, із яких вбачається, що державний нотаріус Немирівської нотаріальної контори 18.06.1997 року звертається до прокурора Немирівського району з проханням подати до суду позов про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4і про зарахування в число спадкоємців ОСОБА_1 (а. с. 10 : 15а). Листом № 1489 від 11.08.1997 року прокурором роз'яснено право ОСОБА_1 на безпосереднє звернення до суду за захистом своїх інтересів (а. с. 10 : 16).

За захистом свого порушеного права позивач ОСОБА_1 звернувся в суд 20.04.2005 року (а. с. 3-4), тобто після закінчення трирічного терміну позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦК України (1963 року), якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про поважну причину пропуску строку.

Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові ( ч. 1 ст. 80 ЦПК України, 1963 року).

За таких обставин суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 80 ЦК України (1963 року), відповідно до яких прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Доводи позивача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є безпідставними, необгрунтованими, не впливають на висновки суду і спростовуються вищенаведеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення .

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України протягом двох місяців .