Справа № 22ц-3112-2007 р.                                        Головуючий
Категорія 21                                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 березня 2007 року                             Апеляційний
суд Донецької області

в складі:
головуючого - судді                           Новодворської
О.І.

суддів                                                 Кіянової
СВ., Сукманової Н.В.

при
секретарі                                     Писаревій
Ю.Г.

за
участю позивача                            ОСОБА_1

та
представника відповідача             Пишняк
Р.І.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Шахтарську на рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від
13 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Шахтарську про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ::

Позивач звернувся до суду у жовтні 2006 року з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Шахтарську про відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що він тривалий час працював на
підприємствах вугільної промисловості. Працюючи у небезпечних і шкідливих
умовах, отримав професійне захворювання - антрако-сілікатоз і висновком МСЕК
від 06.09.2006 року йому вперше було встановлено за сукупністю 55% втрати
професійної працездатності : 40% вперше за вказаним професійним захворюванням і
15% повторно за травмою 1990 року безстроково і надано 3 групу інвалідності.
Внаслідок часткової втрати професійної працездатності він відчуває фізичні
страждання, він хвилюється за подальший стан здоров'я , змінилися умови його
життя, йому важко дихати, чим заподіяно моральну шкоду. Просив стягнути з
відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 13 листопада 2006 року
вказаний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди стягнуто 12000 грн. При цьому суд виходив з того,
що позивач тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості у
шкідливих і небезпечних умовах, внаслідок чого отримав професійне захворювання
- антрако-сілікатоз. Висновком МСЕК від 06.09.2006 року йому було встановлено
за сукупністю 55% втрати професійної працездатності : 40% вперше за вказаним
професійним захворюванням і 15% повторно за травмою 1990 року безстроково і
надано З групу інвалідності. Він відчуває фізичні страждання, змінилися умови
його життя, йому важко дихати, він тривалий час змушений проходити лікування,
чим спричинено моральну шкоду.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати судове
рішення і в позові позивачу відмовити, оскільки судом першої інстанції були
порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано, що
відповідно до ст.77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006
рік" вказані виплати зупинено, позивачем не надано доказів спричинення
моральної шкоди, висновок МСЕК з цього приводу відсутній, не притягнуто до
участі у справі в якості належного відповідача підприємство, на якому позивач
отримав ушкодження здоров'я, позивачем пропущено строк для звернення до суду з
вказаним позовом в порушення ст.233 КЗпП України, не наведено мотивів в
обгрунтування розміру стягнутої моральної шкоди.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду
залишити без змін.

2

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід
задовольнити частково, рішення суду скасувати і постановити нове по суті
позовних вимог з наступних підстав.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини. 11 жовтня
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача і
зазначав, що працював у шкідливих умовах на підприємствах вугільної
промисловості з 1963 року, внаслідок чого отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 06.09.2006 року йому вперше встановлено 55 % втрати
професійної працездатності за сукупністю : 40%- по професійному захворюванню
антрако-сілікатоз і 15% по виробничої травмі 1990 року безстроково і надано 3
групу інвалідності.

За таких
обставин, ушкодженням здоров'я та стійкою втратою внаслідок цього
працездатності, позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки він змушений
внаслідок професійного захворювання додавати багато зусиль для організації
свого життя. Суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені позивачем
обставини обгрунтовано наданими довідками та іншими відповідними матеріалами
(а.с.6-15) і тому знайшли підтвердження в судовому засіданні, в зв"язку з
чим стягнув з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди
12000 грн. При цьому суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки
нещасний випадок з позивачем мав місце у 1990 році, тобто до введення в дію
Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" з 1.04.2001 року, тому на спірні
правовідносини у вказаній частині дія закону не поширюється.

Але, при цьому суд першої інстанції не звернув увагу на те, коли у позивача
виникло право на відшкодування моральної шкоди і чи є підстави для її
відшкодування.

Так, згідно висновку МСЕК від 06.09.2006 року (а.с.6) у
позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди саме з моменту
встановлення стійкої втрати професійної працездатності, тобто з саме з
06.09.2006 року. Рішення суду по вказаній справі постановлено 13 листопада 2006
року. Але, відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2006 рік" було зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст. 1, п.п.
„є" п.1 ч.1 ст. 21, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", якими регламентовано порядок відшкодування моральної
шкоди.

Оскільки зупинення дії закону не дає підстав для його застосування, то у
суду першої інстанції не було підстав для задоволення вказаного позову.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не є підставою для скасування
рішення суду.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 313-314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Шахтарську задовольнити частково.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада
2006 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Шахтарську про
відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.