Справа № 2-440
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2007
року                                               Маневицький
районний суд Волинської області

в складі:   головуючого - судді                  Покидюка М.В.

при секретарі                                             Боймиструк
О.Ф.

з участю
позивача                                     ОСОБА_1.

представників
відповідачів                       Ліщука
М.І., Рака І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1до
Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, філії
-Волинського обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк України" про
визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом до Прилісненської сільської ради Маневицького
району, філії- Волинського обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк
України" про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що
ОСОБА_2., яка ІНФОРМАЦІЯ_1, ще за свого життя склала заповіт, який було
посвідчено 24 січня 1996 року Прилісненською сільською радою Маневицького
району, згідно якого належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами поАДРЕСА_1, грошові вклади у Маневицькому НОМЕР_1 ВАТ „Державний
ощадний банк України" заповіла їй - ОСОБА_1. Інших спадкоємців ні за
законом, ні за заповітом на вказане спадкове майно немає. Після смерті ОСОБА_2.
позивачка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у встановлений законодавством
шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини звернулась в Маневицьку
державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Заяви про
відмову від спадщини вона не подавала. Отримати свідоцтво про право власності
на спадкове майно в даний час позивачка не може через відсутність на
будинковолодіння правовстановлюючих документів і в позасудовому порядку
вирішити це питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1.
просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на
будинковолодіния, грошові вклади, належні до смерті ОСОБА_2.

Позивачка
ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у поданій до
суду позовній заяві, пояснила, що вона, являючись єдиним спадкоємцем за
заповітом, після смерті ОСОБА_2. фактично прийняла спадщину, вступивши в
управління та володіння спадковим майном, оскільки у встановлений
законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини звернулась в
Маневицьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Заяви
про відмову від спадщини вона не подавала. Через відсутність правовстановлюючих
документів вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно, а
тому просить суд оформити його на неї.

Представники відповідачів
Ліщук М.І., Рак І.В. позовні вимоги визнали повністю, не заперечують проти
визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами поАДРЕСА_1 Волинської області, грошові заощадження у
Маневицькому НОМЕР_1 ВАТ „Державний ощадний банк України". Будь-якого
спору щодо даного майна немає.

Заслухавши
пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов
підставний і підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ч.
2 ст. 12 Закону України „Про власність" від 7.02.1991 року громадянин
набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві,
індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні
установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок
успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно ст. 328
Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до
ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені
у заповіті.

Згідно ст. 1228
Цивільного кодексу України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій
установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне
розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу
спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до
ст. 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних
відносин.

Згідно ст. 1268
Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом
із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Відповідно до
ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину,
але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати
до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття
спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття
спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття
спадщини.

Згідно ст. 1270
Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до
ч.3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд вважає, що
позивачка набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями
та спорудами поАДРЕСА_1, грошові вклади після смерті ОСОБА_2. (свідоцтво про
смертьНОМЕР_2 від 19 березня 2007 року) правомірно.

Дана обставина,
крім пояснень сторін, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
заповітом, посвідченим Прилісненською сільською радою Маневицького району 24
січня 1996 року та зареєстрованим в реєстрі за № 7; довідкою цієї ж ради № 1030
від 30 березня 2007 року, витягом з погосподарської книги № 3 за 2007 рік;
рішенням Прилісненської сільської ради Маневицького району № 16 від 21.03.2007
року; особовими рахунками № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 у Маневицькому
НОМЕР_1 ВАТ „Державний ощадний банк України"; технічним паспортом від 20
листопада 2007 року та експертним висновком від 6 грудня 2007 року на об'єкт
нерухомого майна, якими доведено, що ОСОБА_2, яка проживала АДРЕСА_1, 24 січня
1996 року заповіла житловий будинок з господарськими спорудами, а також все
інше майно, що їй належить -ОСОБА_1., яка після смерті спадкодавця своєчасно
прийняла спадщину, так як у встановлений законодавством шестимісячний термін з
моменту відкриття спадщини звернулась в Маневицьку державну нотаріальну контору
із заявою про прийняття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не
подавала. Будинковолодіння відповідає діючим будівельним, санітарним і пожежним
нормам.

Наведені
обставини свідчать про правомірність набуття права власності на спадкове майно
позивачкою ОСОБА_1.

На даний час
право власності на це спадкове майно ніким не оспорюється.

Виходячи із
наведеного, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1. в порядку спадкування
право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами
поАДРЕСА_1, грошові вклади, які заповіла їй ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.
4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1223, 1228,
1235, 1268-1270, 1296 ЦК
України, ст. 12 Закону України „Про власність" від 7.02.1991 року,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити
повністю.

Визнати за
ОСОБА_1в порядку спадкування право власності на житловий будинок з
господарським та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться поАДРЕСА_1
Волинської області, грошові вклади з нарахованими процентами і компенсацією,
які знаходяться в Маневицькому НОМЕР_1 ВАТ „Державний ощадний банк
України" на рахунках № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, що належалиОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький
районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.