У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:           Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про поділ житлового будинку, припинення права на частку у спільному майні; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про вселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У січні 2005 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про поділ
12/21 частин будинку № АДРЕСА_1, визначити за ним право власності на 1/21
частину будинку та стягнути на користь відповідачки компенсацію за вартість
1/21 частини будинку.

В ході розгляду справи позивач доповнив свої позовні вимоги і просив
припинити право власності ОСОБА_2. на 1/21 частину будинку № АДРЕСА_1,
визначити за ним право власності на 1/21 частину даного будинку та стягнути з
нього на користь ОСОБА_2. 10 542 грн. дійсної вартості 1/21 частини будинку,
посилаючись на те, що йому на праві власності належить 11/21 частини будинку №
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2. 1/21 частина даного будинку. Доля ОСОБА_2. є незначною,
виділити її частку в натурі неможливо, між ними склалися напружені стосунки і
ОСОБА_2. має інше житло на праві власності двокімнатну квартиру № АДРЕСА_2.

У травні 2006 року ОСОБА_2. подала в
суд позов до ОСОБА_1 про вселення її в будинок № АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що в даному будинку вона проживала разом з батьками, доглядала за ними. Після
їх смерті будинок їй дорогий як пам'ять і вона хоче проживати в ньому разом з
братом, хоча 1/21 частина будинку, яка їй належить на праві власності, є
незначною. Вона не є власником квартири № АДРЕСА_2, в ній проживає родина сина,
з якою проживати незручно.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва
від 27 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено, в позові ОСОБА_2. відмовлено.

ОСОБА_2., не погоджуючись із прийнятим рішенням,
звернулась із скаргою до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2006 року апеляційну
скаргу залишено без руху і надано строк до 1 грудня 2006 року для усунення недоліків.

Ухвалою  апеляційного суду м. Києва
від 25 грудня 2006 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2. визнано неподаною та
повернуто останній.

11 січня 2007 року, з пропуском строку, встановленого в ухвалі суду
від  20 листопада 2006 року, ОСОБА_2. подала до суду квитанції про оплату
судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 31 січня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_2. залишено без розгляду,
на підставі ч. 1 ст. 73 ЦПК України, оскільки не було подано заяву про
продовження строку на усунення недоліків.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2. ставить питання про скасування ухвали
апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2007 року, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Проте це не перешкоджає зверненню до суду із заявою про продовження строку
на усунення недоліків.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                               Прокопчук Ю.В.

Пшонка
М.П.