Справа № 22-ц-371 2007 рік                      Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач                            Жмака В.Г.
УХВАЛА

Іменем України

27
березня 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого -
Жмаки В.Г.

суддів -
Криворотенка В.І., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та осіб, які беруть участь у справі - ОСОБА_1.,
ОСОБА_2

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною
скаргою представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 листопада 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості товару, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній
скарзі представник відповідача посилається на неповне з'ясування місцевим судом
обставин, що мають значення для вирішення справи, на те, що місцевий суд
ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, допустив невідповідність
наведених в рішенні висновків фактичним обставинам справи, а тому просить
скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 листопада 2006 року, прийняти
нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначеним:
рішенням з відповідача ОСОБА_3 стягнуто в рахунок повернення вартості кондиціонеру
3049 грн.,
неустойку у розмірі 14452
грн. 26 коп.,
судові витрати в сумі 275
грн. 53 коп.
Крім того суд стягнув з відповідача судовий збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Представник
відповідача зазначає, що суд не дослідив належним чином те, що позивачка
просила стягнути на її користь вартість кондиціонера і не заявляла вимогу про
розірвання договору купівлі-продажу. Крім того, суд в порушення вимог ст.258 ЦК України стягнув
з відповідачки неустойку за 474
дні, а не за 365 днів.

2

Заперечуючи
проти апеляційної скарги представник ОСОБА_4. просив залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а рішення суду -
без змін.

Як встановлено
судом першої інстанції 24
травня 2005 року
ОСОБА_4. придбала у ОСОБА_3 кондиціонер марки СЕН-18 за 3049 грн. для
належного їй магазину «Едельвейс» в м. Буринь Сумської області. Купівлю-продаж
кондиціонера оформили угодою №
281, де вказано гарантійний термін товару 12
місяців.

Відповідно до
п.1.1 цього договору продавець взяв на себе зобов'язання протягом семи днів з
моменту повної оплати товару доставити і встановити його, а також передати
покупцю необхідну документацію. Згідно п. 5.2
покупець має право заявляти претензії протягом гарантійного строку на
товар.

Через 45 діб роботи
наприкінці липня 2005 року
кондиціонер вийшов з ладу, про що позивачка негайно повідомила продавця, але
тільки на 21 день
після неодноразових повідомлень відповідачка надіслала спеціалістів, які
демонтували і вилучили кондиціонер для ремонту.

З березня 2006 року
відповідачка повідомила позивачку про виконаний ремонт кондиціонера, який немає
підстав віднести до гарантійного, так як кондиціонер вийшов з ладу з її вини та
запропонувала сплатити 1820
грн. 00 коп. і
отримати кондиціонер. Не погодившись з такою відповіддю позивачка звернулась з
позовом до суду.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних
підстав.

Згідно СТ.308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Частково
задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_4. суд першої інстанції, правильно
встановивши фактичні обставини справи та давши належну оцінку всім зібраним по
справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії відповідачки щодо
не усунення недоліків кондиціонера призвели до порушення прав позивачки та
неможливості використовувати товар для своїх потреб за призначенням.

Згідно п.іст. 13 Закону України
«Про захист прав споживачів» в редакції 1991
року, виробник (виконавець) забезпечує нормальну роботу

з

товару
протягом   гарантійного   терміну,
встановленого   законодавством,
нормативними документами, а в разі їх відсутності - договором.

Згідно п.п.а)
п.1 ст. 14 Закону - споживач має
право вимагати від продавця або виробника безоплатного усунення недоліків
товару або відшкодування витрат на їх виправлення споживачем. Позивачкою були заявлені
вимоги до продавця про безкоштовне усунення недоліків товару і саме цієї вимоги
відповідачка не виконала, що змусило позивачку звертатися до суду.

Згідно п.7 ст.14
Закону - при
пред'явленні споживачем вимог про безоплатне усунення недоліків товару вони
повинні бути усунені протягом 14
днів, або за згодою сторін в інший термін. Ніякого узгодження між
сторонами, щодо іншого терміну не було.

Згідно п.12 ст.14 Закону
«Вимоги споживача передбачені цією статтею не підлягають задоволенню, якщо
продавець, виробник, доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення
споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право
брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника».

За матеріалами
справи відповідачка не довела і не намагалася довести як в суді першої
інстанції так і при апеляційному розгляді те, що недоліки товару виникли
внаслідок порушення позивачкою правил користування. Один лише висновок
сервіс-інженера з альтернативним припущенням, що витік фріону стався внаслідок
пошкодження фреонових трубопроводів або некваліфікованого монтажу, на думку
колегії суддів, не дає підстав вважати, що кондиціонер вийшов з ладу з вини
позивачки. Не довела відповідачка і ті обставини, що кондиціонер
використовувався не за призначенням.

Як пояснила
позивач, кондиціонер був встановлений нею в магазині загального площею 27 кв.м., для
створення температурного режиму відповідно з його технічними можливостями і
використовувався абсолютно за призначенням. Будь-яких заперечень проти цього чи
інших доказів використання кондиціонера не за призначенням апелянт не надав.

Не може бути
доказом вини позивачки і та обставина, що вона сама здійснила установку
кондиціонера, відмовившись від послуги продавця з цього приводу. Як вбачається
із договору купівлі-продажу (п.1.1), продавець брав на себе зобов'язання
провести установку товару, але його не виконав.

Після оплати
вартості кондиціонера 24.05.2005р. позивачкою, відповідач тільки через 10 днів через
сторонніх осіб передав із м.Суми в м.Буринь кондиціонер позивачці, не
надіславши спеціалістів для його установки. Саме внаслідок цього позивачка
вимушена була сама залучити спеціаліста і встановити кондиціонер.

Не оспорюючи
право позивачки на гарантійний ремонт кондиціонера продавець   демонтувала
його   і   на
протязі   більше   ніж
пів   року,   не

4

повідомляючи позивачку про причини і її право на участь у
перевірці якості товару, здійснювала ремонт кондиціонера. Така поведінка
відповідачки суперечить вимогам ст.14 Закону України «Про захист прав
споживачів» (1991 рік).

Крім того,
відповідач, як надавач послуг, не виконав або грубо порушив ряд інших вимог
законодавства та нормативних актів.

Так, відповідно
до Закону України «Про захист прав споживачів», п. 7 «Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних
побутових товарів» затвердженого постановою КМУ від 11 квітня 2002 року № 506, необхідна,
доступна та достовірна інформація про товари, які підлягають гарантійному
ремонту(обслуговуванню) або гарантійній заміні, доводяться виробником
(продавцем) до відома споживача в експлуатаційних документах, що додаються
виробником до товару.

Згідно п. 8 Порядку, на
товари іноземного походження, що ввозяться в Україну, експлуатаційні документи
повинні бути виконанні державною мовою.

Згідно п.14
Порядку, не дозволяється приймати до реалізації товари без експлуатаційних
документів, оформлених відповідно до Порядку.

Не дивлячись на
зазначені вимоги відповідачка реалізувала кондиціонер позивачці надавши
інструкцію по експлуатації на іноземній мові, не надавши інструкцію на
державній мові ні суду першої ні апеляційної інстанції.

Відповідно п.15
Порядку, якщо товар потребує проведення робіт з введення в експлуатацію,
продавець зобов'язаний надати споживачеві відповідну інформацію або забезпечити
виконання таких робіт. Всупереч тому, що кондиціонер відповідно до інструкції
відноситься саме до таких товарів, відповідачка і цих вимог не виконала.

Твердження
представника апелянта про те, що позивачці були надані відповідні документи та
було запропоновано здійснити монтаж кондиціонера не відповідають дійсності, ним
не доведені і не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідачка жодного разу не
з'явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою, і не намагалася
довести дані факти.

Згідно п.7 ст. 14 Закону - за кожний день
затримки усунення недоліків понад установлений термін (14 днів)
споживачеві виплачується неустойка в розмірі 1 % вартості товару.

Суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про нарахування суми
неустойки, оскільки позов був пред'явлений в межах позовної давності. Стаття 258 ЦК України не
обмежує термін за який може

5

бути стягнена неустойка, вимоги про яку заявлені в межах
строку позовної давності.

За наведених
обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає нормам
матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 листопада 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.