Справа №22ц-1419/2007р.                                           Головуючий
36                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 грудня 2007
року колегія судової палати з цивільних справ

Апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

головуючого    - Водяхіної Л.М.

суддів       - Алєєвої Н.Г.,  Володіної Л.В.

при
секретарі  - Соменко С. П.

за участю -
позивачки ОСОБА_2

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення місцевого суду Ленінського району суду м.  Севастополя від 2 6 червня 2007р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2007р. ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 і просила стягнути с
відповідача на її користі аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,  в розмірі Ч частки всіх
видів заробітку відповідача до повноліття дитини. Також позивачка просила
стягнути з ОСОБА_1 аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів
заробітку відповідача до досягнення дитиною 3 років.

Вимоги
мотивовані тим,  що з 2004р. вони з
відповідачем знаходяться у шлюбі,  мають
сина ОСОБА_3,  якій знаходиться на
утриманні позивачки. Вказує,  що
знаходиться у відпустці по догляду до дитиною,
з січня 2007р. з відповідачем не проживає,  а він не надає необхідної матеріальної
допомоги на її утримання та на утримання сина.

Рішенням
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 26 червня 2007р. позов ОСОБА_2 задоволено у повному
обсязі. Допущено негайне виконання стягнення аліментів в межах місячного
платежу та вирішено питання про судові витрати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_2 та зменшити розмір аліментів на утримання
позивачки до 1/10 частини,  мотивуючи
свої вимоги тим,  що судом порушені норми
матеріального та процесуального права. Вважає,
що при встановленні розміру даних аліментних платежів,  суд не дав належної оцінки тому факту,  що на його утриманні знаходиться хвора
мати,  яка потребує догляду та
матеріальної допомоги.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  доводи позивачки,  дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Постановляючи
рішення,  суд першої інстанції виходив з
того,  що в супереч вимогам  ст.
ст.  84 п.2,  180 СК України відповідач,  який є чоловіком позивачки та батьком
неповнолітньої дитини ухиляється від їх матеріального утримання,  в зв'язку з чим позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія.

При
визначенні розміру аліментів,  що
підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини та
позивачки,  суд керуючись положеннями  ст. 182 СК України врахував всі обставини
справи - стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки,  стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів,  наявність у платника
аліментів інших дітей,  непрацездатних
чоловіка,  дружини,  батьків,
дочки,  сина.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Посилання
відповідача на те,  що на його утримані
знаходиться хвора мати,  а також те що
він несе витрати по сплаті комунальних платежів на утримання житлового
приміщення,  не можуть бути підставами
для зменшення розміру аліментів на утримання позивачки до 1/10 частки всіх
доходів відповідача.

При
таких обставинах,  судова колегія
вважає,  що рішення суду є законним та
обґрунтованим,  постановленим з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  а тому у відповідності до ч.1  ст. 308 ЦПК України підстав для його
скасування чи зміни не має.

Керуючись  ст.
ст. 303-304,  307,  308,
314-315 ЦПК України,  судова
колегія,  -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району суду м.
Севастополя від 26 червня 2007р - залишити без змін.

Ухвала набуває
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання законної сили.