Справа № 22ц-2173/2007                          Головуючий у 1
інстанції Стріжакова Т.В.
Категорія - 2                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007
року    Апеляційний суд Донецької області
в складі:

головуючого Краснощокової Н.С.,
суддів Ігнатової Л.Є., Маширо О.П., при секретарі Маслаковій М.Г., розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Торезького міського суду Донецької області від 8
грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності на грошовий вклад.

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду із апеляційною скаргою на
рішення Торезького міского суду м. Донецької області від 8 грудня 2006 року,
яким їй відмовлено у задоволені позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності на грошовий внесок в АППБ „Аваль" м. Тореза у
сумі 10 000 грн., який знаходиться на рахунку НОМЕР_1 на ім"я ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивачка просить скасувати ухвалене рішення та задовольнити її позовні
вимоги.

В
обгрунтування своїх доводів посилається на те, що суд дав неправильну правову
оцінку встановленим доказам на невідповідність висновків суду обставинам
справи. А саме, суд безпідставно прийшов до висновку, що вона у добровільному
порядку відмовилася від права власності на свої гроші, передавши їх у власність
сина. Вважає, що цей висновок є безпідставним, оскільки в судовому засідані
встановлено, що вона закрила свій рахунок 19.03.2005 року і одразу відкрила рахунок
на ім"я сина переклавши свої гроши у сумі 10 000 грн. лише з тією умовою,
що вони будуть використовуватися на поховання у разі її смерті. Оскільки вона
не відмовилася від права власності на кошти у розмірі 10 000 грн, то ця сума не
може бути визнана спільною власністю подружжя.

В судове засідання апеляційного суду позивачка її представник, а також
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися. Про час та місце розгляду справи
повідомлени належним чином.

Відповідачка ОСОБА_2
просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення з"явившихся сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у жовтні 2006 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона мала сина ОСОБА_5., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті спадкоємцями першої черги стали: вона - як
мати померлого, його дружина ОСОБА_2, та дві його доньки від першого шлюбу -
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 19.03.2005 року вона в банку „Аваль" м. Тореза закрила
свій рахунок, а гроші передала сину з тією метою, щоб він у разі її смерті, міг
без перешкод скористуватися її особистими грошима для організації її поховання.
В результаті її вклад на суму 10 000 грн. був розміщений на новому рахунку на
ім"я сина. Однак син помер і гроші, які були переведені з її рахунку у
теперішній час є спадковим майном. Вважає, що ці гроши не можуть бути визнаними
об"єктом спільної власності подружжя, а тому просить визнати за нею право
власності на цей грошовий внесок.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 2 статті 61 СК України передбачено, що об"єктом права
спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його
особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив
з того, що суму 10 000 грн. ОСОБА_5 набув за час зареєстрованого шлюбу з
ОСОБА_2 спільно з нею проживаючи. А тому цей вклад є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і становить їх спільну
сумісну власність. Це право власності набуте правомірно. Позивачка у
добровільному порядку передала їх у власність сина, який розпорядився ними на
свій розсуд -відкривши особистий рахунок у банку, внес спірну суму на
своє ім"я.

Розглядаючи справу, суд повно, всебічно і об"єктивно перевірив доводи
і заперечення сторін, правильно застосувавши норми процесуального та
матеріального права, дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги позивачки не
підлягають задоволенню.

Постановлене судове рішення є законним й обгрунтованим, воно ухвалене з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи
позивачки про те, що суд дав неправильну правову оцінку встановленим доказам,
безпідставні. Відповідно до ст.,ст.57,59 ЦПК України, суд наданим сторонами
доказам дав відповідну оцінку і в судовому рішенні

привів переконливі мотиви, за якими він відповідні докази прийняв чи
неприйняв до уваги.

Наведені в скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне
застосуваня судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст.
ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Торезького міського суду Донецької області від 8 грудня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.