Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26.04.2007 року  Великобілозерський районний суд   Запорізької області у складі:

головуючого - судді                            Срельнікової Н.В.

при секретарі                                       Бойко
О.М.

за участю
представника позивача     ОСОБА_6.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення   моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення моральної шкоди
в якому вказала, що згідно вироку Великобілозерського районного суду від 16.11.2006 р. ОСОБА_2. був
засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до З
років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами,
із застосуванням ст. 75 КК
України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки. З нього на
користь ОСОБА_3. стягнуто 5287 гривень 64 копійки матеріальної шкоди, які були
витрачені на лікування та похорон ОСОБА_4, однак після винесення вироку
ОСОБА_2. відмовляється відшкодувати цю суму. За станом здоров'я та віком позивачка
ОСОБА_1. на суді не була присутня.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи, 04.04.2006
року, приблизно о 19.00
години, ОСОБА_2., керуючи
автомобілем марки ЗАЗ-968М, державний номер НОМЕР_1, вчинив наїзд на пішохода
ОСОБА_4, спричинив
йому тяжкі тілесні ушкодження, залишив його під стовбом, коли він стікав
кров'ю, сам зник з місця події, залишив потерпілого у небезпечному для життя
стані і з таким вчинком ОСОБА_2. позивачка не може змиритися. Від тяжких
тілесних ушкоджень і різкої втрати крові ОСОБА_4. помер.

Смертю сина
ОСОБА_5. позивачці було нанесено тяжкої моральної шкоди. Вона проживала разом з
сином, на ньому трималося усе господарство, він постійно допомагав: вбирав у
будинку, ходив у магазин, на ринок, купував харчі, прав, працював на огороді.
Вони жили з ним на його і її пенсію. З його смертю вона втратила найближчу їй
людину -сина,
втратила у житті підтримку. Нанесену їй моральну шкоду позивачка оцінює на суму
40000 гривень.

В судовому
засіданні представники позивачки ОСОБА_3., ОСОБА_6. позовні вимоги підтримали
та просять суд стягнути моральну шкоду у розмірі 40000 гривень, вказавши, що
04.04.2006 року ОСОБА_2., керуючи автомобілем, збив ОСОБА_4., коли той стояв на
узбіччі дороги, після чого залишив його на місці події. Після цього постраждалий
ОСОБА_4. 2 тижні знаходився у реанімаційному відділі лікарні у м. Дніпрорудний,
де на його лікування було витрачено понад 20 000 гривень, однак документами це
не підтверджується. Рідні потерпілого приїздили до нього у лікарню кожного дня.
Після цього ОСОБА_4. направили до лікарні у м. Кам'янка-Дніпровська, однак там
його відмовились прийняти, оскільки він потребував постійного догляду, тому
його забрала сестра до дому, де разом з матір'ю доглядали його до смерті, яка
наступила ІНФОРМАЦІЯ_1року. Весь
цей час ОСОБА_4. лежав, постійно потерпляючи болю і фізичних страждань від
завданих ушкоджень. Все це відбувалося на очах у матері ОСОБА_1., яка зазнавала
від цього тяжких страждань. Незважаючи на те, що у медичній довідці про смерть
причиною смерті вказано серцеву недостатність, мати пов'язує смерть ОСОБА_4. із
ДТП і зараз продовжує зазнавати душевних страждань, пов'язаних із загибеллю
сина. За весь цей час відповідач не надав і не запропонував ніякої допомоги.
Більш того, відповідач не приймає ніяких заходів для відшкодування матеріальної
шкоди, стягненої з нього за вироком суду від 16.11.2006 року.

2

Відповідач
ОСОБА_2. з позовом згоден частково, та суду пояснив, що визнає себе винним у
заподіяні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4., і усвідомлює, що це завдало
моральних страждань матері потерпілого. Однак вважає суму моральної шкоди,
визначену позивачкою у розмірі 40000 гривень занадто великою, враховуючи його
матеріальне становище, так як він ніде не працює і його сім'я має великі борги.
У зв'язку з цими ж обставинами він не мав змоги до цього часу почати
відшкодовувати матеріальну шкоду, стягнену з нього за вироком суду. Вважає
достатньою суму моральної шкоди у розмірі до 5000 гривень.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача ОСОБА_3.,
ОСОБА_6., відповідача ОСОБА_2., свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено в
судовому засіданні 04.04.2006 року внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2.
правил дорожнього руху він вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4., внаслідок чого
ОСОБА_4., згідно висновку медичної експертизи №222 від 21.06.2006 року були
завдані ушкодження у вигляді відкритого перелому верхньої треті обох кісток
правої голені, що ускладнилися посттравматичним остеомелітом правої
великоберцової кістки, які були небезпечні для життя і кваліфікуються як тяжкі
тілесні ушкодження. Дії ОСОБА_2. знаходяться в прямому причинному зв'язку з
тяжкими наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком Великобілозерського
районного суду Запорізької області від 16.11.2006
року ОСОБА_2. було засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до 3
років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними
засобами, з випробувальним строком на 2
роки. Дії ОСОБА_2. кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України як порушення
правил безпеки дорожнього руху, експлуатації транспорту особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Також
за вироком суду з ОСОБА_2. на користь потерпілої ОСОБА_3. було стягнуто
матеріальну шкоду у розмірі 5287
гривень 64 копійки.
Вирок набрав чинності 01.12.2006
року.

Згідно
лікарського свідоцтва про смерть №95
від 19.05.2006 року,
ОСОБА_4помер ІНФОРМАЦІЯ_1року,
безпосередня причина смерті -
хронічна серцева недостатність.

Відповідно до
довідки Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області №239 від 20.04.2007 року, син
ОСОБА_4до дня
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1року
проживав з матір'ю ОСОБА_9за адресою с.
АДРЕСА_1.

Свідок
ОСОБА_8суду пояснила, що вона є сусідкою сестри померлого ОСОБА_4. - ОСОБА_7., і була присутня,
коли до дому ОСОБА_7. привезли
ОСОБА_4. Медичні працівники сказали, що вони не будуть далі доглядати
постраждалого, так як йому вже нічим не можна допомогти. Вона допомагала сестрі
і матері доглядати хворого: робити перев'язки, промивати рану, робити
знеболюючи уколи. Мати ОСОБА_1. бачила ці страждання сина, але нічого не могла
зробити, передчувала, що він помре.

Свідок ОСОБА_7. суду пояснила,
що є сестрою померлого ОСОБА_4. і донькою позивачки ОСОБА_1. З лікарні м.
Дніпрорудний брата привезли до неї і вона разом з матір'ю його доглядала. Від
отриманих ушкоджень брат дуже старждав, плакав, з нього постійно йшла кров і
біля нього страждала мати. Раніше мати жила з сином ОСОБА_4., тепер вона одна.

На підставі ст. 1166 ЦК України,
особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодовування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до
ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.2
Постанови Пленуму ВСУ №6
від 27.03.1992 року,
шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи.

3

Враховуючи, що
протиправними діями відповідача ОСОБА_2. були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження ОСОБА_4., що встановлено вироком Великобілозерського районного суду
від 16.11.2006 p., який набрав законної сили, суд приходить до висновку,
що задоволенню підлягають позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди,
завданої позивачці внаслідок її моральних переживань, пов'язаних із завданими
її сину тілесними ушкодженнями. Позовні вимоги у частині стягнення моральної
шкоди, спричиненої загибеллю сина позивачки, задоволенню не підлягають,
оскільки не встановлено, що між неправомірними діями відповідача і смертю
ОСОБА_4. є безпосередній причинний зв'язок. При визначенні розміру моральної
шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2. суд також враховує його
матеріальне становище і вважає, що підлягає стягненню моральна шкода у розмірі
5000 гривень.

Керуючись ст.
ст. 10, 60, 212, 215,
218 ЦПК України, ст..
1166, 1167 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Цвільний позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, у
задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду
може біти оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через
Великобілозерський районний суд Запорізької обалсті шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.