Справа № 22ц-1043/07                                   Головуючий
у суді 1 інстанції:
Категорія     21                                                Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                    Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді:
Перцової В.А.

Суддів:                          Козлова
С.П., Повєткіна В.В.

При секретарі:             Білоус
A.M.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді
про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції ФССНВ та ПЗ України в місті Павлограді в апеляційній скарзі
просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду від 13 листопада 2006 року, яким з
нього на користь ОСОБА_1 стягнуто на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., і
відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування
апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд безпідставно частково
задовольнив позовні вимоги позивача, не врахувавши, що він знав про шкідливі
умови праці, в яких він працював, те, що відповідач надає позивачеві кошти на
лікування, відсутність доказів про спричинення йому моральної шкоди, виплату
позивачу всіх встановлених законом страхових сум у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, а також, те, що дія норм про відшкодування моральної шкоди на 2006 рік зупинена.

При розгляді
справи суд першої інстанції встановив, що позивач більше 20 років знаходився
в трудових відносинах з Державним відкритим акціонерним товариством "Шахта
"Благодатна" дочірнім підприємством державної холдингової компанії
"Павлоградвугілля". При виконанні трудових обов'язків позивач у 1985 та 1986 роках отримав
травми, у зв'язку з якими йому було встановлено 10% втрати професійної працездатності. Згідно акту
розслідування професійного захворювання від 12 лютого 2004
року, позивач захворів на професійне захворювання: радикулопатію шийну та
попереково-крижову з вираженим статико-динамічним порушенням, стійким больовим
синдромом, нейродистрофією у вигляді артрозу
ліктьових та колінних суглобів.

За висновком
МСЕК від 29 березня 2004 року йому було
встановлено 55% втрати
професійної працездатності, з яких 45%
- первинно, у зв'язку з професійним захворюванням; позивач був визнаний інвалідом
третьої групи.

Внаслідок
професійного захворювання позивач втратив працездатність, став інвалідом,
відчуває фізичний біль, душевні переживання, вимушений постійно лікуватись і
докладати додаткові зусилля для організації життя.

За таких
обставин апеляційний суд вважає, що міськрайонний суд прийшов до обгрунтованого
висновку про спричинення позивачу моральної шкоди в результаті професійного
захворювання і, керуючись ст.ст. 21,
28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", стягнув з відповідача на користь
позивача страхову виплату на відшкодування моральної шкоди, визначивши його
розмір з урахуванням обставин справи, характеру та ступеню спричинених
моральних страждань.

2

Враховуючи, що
втрата професійної працездатності по травмам була встановлена до набрання
чинності вищезазначеним законом, суд першої інстанції не прийняв її до уваги
при визначенні розміру страхової виплати на відшкодування моральної шкоди.

Доводи в
апеляційній скарзі про обізнаність позивача щодо умов праці і виплату
відповідачем інших страхових виплат у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача
не є підставою для скасування рішення і звільнення відповідача від сплати
страхових виплат по відшкодуванню моральної шкоди.

Посилання на
недостатність доказів для такого відшкодування є безпідставними, оскільки, в
матеріалах справи маються документи щодо отриманої позивачем травми на
виробництві, втрати ним, у зв'язку з цим працездатності, встановлення
інвалідності, стану його здоров'я.

Не може бути
підставою для скасування рішення суду і те, що на 2006 рік зупинена дія
норм вищезазначеного Закону, які передбачають відшкодування моральної шкоди,
так як позивачу втрата працездатності була встановлена ще у 2005 році.

Тому,
апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду
- залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду від 13
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може
бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з

цього часу.