Справа № 22-ц-719/07                           Головуючий  суду
1   інстанції Батченко О.В.
Категорія  18                                                   Доповідач
апеляційного суду Шолох З.Л.
Ухвала

7 травня  2007
року колегія  суддів    судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Шолох
З.Л., Кутової Т.З.,

при
секретарі   судового засідання -
Танцуріній С.М., участю:

·
позивача   та його
представника ОСОБА_3,

·
відповідача та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення  Центрального районного
суду м.  Миколаєва від 12 грудня 2006
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання
боргових зобов'язань за договорами позики,

Встановила:

В червні 2005
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виконання боргових
зобов'язань за договорами позики.

В судових
засіданнях позивач неодноразово доповнював позовні вимоги та збільшував їх
розмір. Остаточно в обґрунтування позовних вимог зазначав, що протягом 2003 -
2004 років уклав з відповідачем чотири договори позики, за якими передав
позивачу в борг 426 700 грн., а саме:

·
5 травня 2003 року - 48 600 грн. до 5 серпня 2003 року;

·
9 січня 2004 року - 162 000 грн. до 5 червня 2004 року;

·
5 квітня 2004 року - 198 000 грн. до ЗО грудня 2004 року;

·
9 червня 2004 року 18 100 грн. до 5 жовтня 2004 року.

Про боргові
зобов'язання відповідач видав розписки, однак борги не повернув.

Посилаючись на
викладене, позивач просив стягнути з відповідача:

-   426 700 грн. боргу;

-  27 438 грн. - 3% річних за прострочення
виконання зобов'язань станом

на 10 жовтня
2006 року;

-     86 315, 19 грн. процентів за договорами
позики;

-     98 448,30 грн. збитків, внаслідок зростання
індексу інфляції.

Заочним рішенням
Центрального    районного суду м.
Миколаєва    від

12 грудня 2006
року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на його користь з ОСОБА_2 427
700 грн. боргу, 27 438 грн. - процентів за прострочення виконання зобов'язання,
80 952,30 грн. збитків внаслідок інфляції, 200 грн. судового збору. На користь
держави з відповідача стягнуто 1 500 грн.
судового збору.

В апеляційній
скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення суду скасувати та справу направити на
новий розгляд.

2

Заслухавши суддю
- доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглянувши
справу повторно в заочному порядку у відсутності відповідача та його
представника і частково задовольняючи позов ОСОБА_1, суд виходив з того, що
відповідач належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи
(та від нього не надійшло повідомлень про причини неявки). А також, як вважав
суд, виходячи із обставин справи в ній достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін для прийняття законного рішення.

Між тим, з таким
висновком місцевого суду погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Заочний розгляд
справи, передбачений главою 8 ЦПК України, знаходиться в розділі III
ЦПК України „Позовне провадження", а тому всі основні інститути
позовного провадження та пов'язані з цим загальні засади цивільного процесу
повинні дотримуватися при ухваленні заочного рішення. Зокрема, це стосується
принципів змагальності, диспозитивності, доказів доказування та проведення
процедури судового виклику і повідомлень.

Відповідно до
ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання з поважних причин, а
докази на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення
справи.

Однак, в
порушення вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України, за відсутності належно повідомленого
відповідача, місцевий суд постановив заочне рішення.

Як вбачається із
матеріалів справи, Центральним районним судом м. Миколаєва 4 вересня 2006 року
постановлено ухвалу про скасування свого ж заочного рішення, постановленого 31
жовтня 2005 року по цій справі.

Розгляд справи,
призначеної судом на 11 жовтня 2006 року, перенесено на 9 листопада 2006 року,
а потім на 12 грудня 2006 року, у зв'язку з находженням судді у нарадчій
кімнаті по іншій справі (а.с. 65, 66).

В матеріалах справи
відсутні будь - які дані про те, що відповідач повідомлявся судом про розгляд
справи на 12 грудня 2006 року. Хоча, в суді апеляційної інстанції відповідач
зазначав, що несвоєчасно дізнався про розгляд справи та не зміг прийняти участі
в судовому засіданні із поважних причин (пошкодження транспортного засобу) і
надати суду пояснення, а також наявні у нього докази про часткове спростування
позовних вимог.

До того ж, 9
листопада 2006 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву в новій
редакції, копію якої суд направив відповідачу (а.с. 73) для ознайомлення. В
порушення принципу змагальності, місцевий суд не надав можливості відповідачу
надати пояснення щодо змісту уточнених позовних вимог ОСОБА_1

Отже, місцевий
суд постановив заочне рішення, яке зачіпає права і обов'язки ОСОБА_2, не
дотримавшись вищевказаних вимог процесуального законодавства, що є безумовною
підставою для скасування рішення суду першої інстанції і направлення справи на
новий розгляд відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК України.

2

При новому розгляді справи, районному
суду необхідно звернути увагу на наведене, більш повно з'ясувати права та
обов'язки сторін, умови укладення між ними боргових угод, і в залежності від
встановленого розглянути спір з дотриманням вимог матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.
ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2006 року скасувати та
справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.