Справа №2-1107
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 березня 2007
року                                                                                              м.Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кочевої І.В.,
при секретарі Вороніній О.В., за участю представника позивача - ОСОБА_4., що
діє за угодою, представника відповідача Державної виконавчої служби у
Василівському районі - Пеліха М.О., що діє за дорученням, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Державної
виконавчої служби у Василівському районі, ОСОБА_2, ОСОБА_3про виключення майна
з опису, визнання права власності на майно та виділ його в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
уточнивши та доповнивши свої позовні вимоги вказує, що вона перебуває у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2. з 25 вересня 1982 року. Під час шлюбу вона та її чоловік
побудували житловий будинок по вул.АДРЕСА_1Василівського району Запорізької
області. На будинок було отримано свідоцтво про право власності на ім'я
ОСОБА_2.. Відповідно до рішення суду з чоловіка позивачки було стягнуто на
користь відповідача ОСОБА_3. борг у
сумі 25808 грн. 52 коп., було
видано виконавчий лист. 15
лютого 2005 року
відповідачем було винесено постанову про арешт вказаного житлового будинку, про
що позивачці стало відомо 17
серпня 2005 року,
коли було складено акт опису та арешту на будинок. Позивачка просить визнати за
нею право власності на 12 частину будинку та надвірних будівель за адресою:
Запорізька область. Василівський район. с.АДРЕСА_1, та вказане майно з акту
опису майна, виділивши їй його в натурі.

Крім того, позивачка
вказує, що 17 травня 2006 року державним
виконавцем було накладено арешт на майно, що належить їй особисто: музичний
центр «Карооке», який вона купила 17.10.2003
року для роботи в сільському клубі, вказане майно вона купила на свої
власні кошти. Також 01.08.2005
року вона купила в кредит м'які меблі: 2 крісла та диван, кухонний куточок і телевізор «Рубін». На
купівлю вказаного майна вона отримала кредит у банку «Аваль», який сплачувала
зі свого заробітку. Позивачка просить звільнити з-під арешту та залиши за нею
право на вказане майно.

У судовому
засіданні позивачка позов підтримала та просить задовольнити з підстав,
викладених у позові. Додатково суду пояснила, що вона просить виділити їй в
натурі ту частину житлового будинку та надвірних будівель, яка передбачена у
заключенні технічної експертизи у першому варіанті для першого, а саме: у
житловому будинку літера А: частину тамбуру 1-1 площею 3,8
м.кв., частину тамбуру 1-1,
частину коридору 1-2
площею 7.1 м.кв. з
наступним використанням під кухню; частину прихожої 1-7 площею 18.4 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату; кімнату 1-6, частину кімнати 1-5
площею 15.2 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату. Усього корисною площею у житловому будинку
літера А - 44.5 м.кв.
вартістю 23336 грн.; ґанок вартістю 230 грн.; літню кухню літера Б - 19119
грн.; котельню літера Г - 832 грн.; огорожу №1 - 985 грн., колодяззь №3 - 2333
грн. у загальне користування - 1659 грн., а всього виділити - на суму 45176
грн.

Представник
позивача також позов підтримала та просить задовольнити у повному обсязі з
підстав, викладених у позові.

Представник
відповідача - Державної
виконавчої служби у Василівському районі заперечень проти позову суду не надав,
у судовому засіданні пояснив, що проти позову не заперечує, просить вирішити
спір на розсуд суду.

Відповідач
ОСОБА_2. суду пояснив, що він з усіма вимогами позивачки згоден, з тим
варіантом поділу житлового будинку про який просить позивачка - згоден.

2

Відповідач ОСОБА_3. проти позову
заперечував, просить відмовити й у його задоволенні, посилаючись на те, що він
не погоджується з запропонованими варіантами розділу житлового будинку, які
викладені у висновку технічної експертизи, оскільки при проведенні експертизи
не було враховано: вартості газового опалення будинку, вартості встановлення
опалення у разі розділу будинку, вартості робіт по благоустрою подвір'я після
розділу будинку в натурі. Також відповідач пояснив, що він не згоден з
позовними вимогами позивачки щодо звільнення з-під арешту та залишення права за
позивачкою на музичний центр, м'які меблі, кухонний куточок та телевізор, так
як позивачкою не надано доказів того, що вона за власні кошти купувала вказане
майно в кредит.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши надані ними докази та матеріали справи суд вважає
необхідним позовні вимоги ОСОБА_1.
задовольнити частково виходячи з наступного.

Згідно до ч.3
ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1
ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних
як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1
ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Як було
встановлено у судовому засіданні та видно з матеріалів справи позивачка
ОСОБА_1. та відповідач ОСОБА_2. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1982 року, що
підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу. За час шлюбу - 19.05.2000 року за відповідачем
ОСОБА_2. зареєстровано право власності на домоволодіння по
вул.АДРЕСА_1Василівського району Запорізької області, що підтверджено
свідоцтвом про право власності, повідомленням ДКП «Василівське БТІ», витягом
про реєстрацію в Сдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до
рішення суду від 01.04.2004
року з ОСОБА_2. стягнуто на користь ОСОБА_3. борг у
сумі 25808 грн. 53 коп., копія
рішення суду є у матеріалах справи. На виконання вказаного рішення 20 травня 2004 року судом було
видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 вказаної суми
боргу. За вказаним виконавчим листом 25.02.2005
року Державною виконавчою службою у Василівському районі було винесено
постанову про арешт майна боржника -
ОСОБА_2., копія постанови долучена до справи. Відповідно до акту опису й
арешту майна від 17 серпня 2005 року державним виконавцем Васильченко К.О. з
додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про
вчинення виконавчих дій, описано та накладено арешт на житловий будинок по
вул.АДРЕСА_1Василівського району Запорізької області, копія акту є у матеріалах
справи.

3

17 травня 2006
року державним виконавцем Матяш О.А. описано та накладено арешт на майно
ОСОБА_2. - музичний
центр «Карооке LG»,
2 крісла, диван, кухонний куточок, телевізор «Рубін». Позивачкою на
підтвердження своїх позовних вимог щодо звільнення вказаного майна з під арешту
та залишення права на вказане майно за нею, надано гарантійний талон на
музичний центр, завірений печатками магазину «Технолюкс» речового ринку
«Анголенко» та договір купівлі-продажу між ОСОБА_1. та ООО «Імпульс»,
предметом договору вказано -
«LG F 1808». Вказані
докази суд не може прийняти до уваги, оскільки продавцем у них вказано різні
особи.

Відповідно до
ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно,
на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права майно і про звільнення майна з - під арешту.

Відповідно до
ст.392 ЦК України, власник майна може подати позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином,
позивачка має право звернутися з позовом про визнання за нею права власності на
майно, виключення з акту опису та арешту тільки того майна, яке належить їй
відповідно до Закону України «Про власність».

Відповідно до
п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про виключення майна з
опису» №-6 від 27.08.1976 року з
наступними змінами, судами розглядаються позови про виключення з акту опису і
арешту майна, що базуються на праві власності на описане майно чи на право
володіння ним.

Згідно зі ст.4
п.1 Закону України «Про власність», власник на свій розсуд володіє,
користується та розпоряджається належним йому майном.

Ст.355 ч.1-3 ЦК
України передбачає - майно,
що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно. Майно може належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності
виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до
ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою сумісною
власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, що також
передбачається ч.1 ст.60 СК України.

Ст.60 ч.2 СК
України передбачає - вважається,
що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст.61 СК України
передбачає, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об'єктом
права спільної сумісної власності є заробітна плата, інші доходи, одержані
одним із подружжя. Речі для професійних занять , придбані за час шлюбу для одного з подружжя с об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки
житловий будинок та надвірні будівлі по вул.АДРЕСА_2Василівського району, Запорізької
області, право власності на які зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2. - набуті
ним та його дружиною - позивачкою ОСОБА_1. за час перебування їх у шлюбі, як і
музичний центр «Карооке LG», 2 крісла, диван, кухонний куточок, телевізор «Рубін» -
це майно слід вважати спільною сумісною власністю подружжя.

Ст.364 ч.1 ЦК
України вказує, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що
є у спільній частковій власності.

Відповідно до
ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням

4

суду. Виділ
частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку,
встановленому ст.364 ЦК
України.

Ст.69 СК України
вказує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і
чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Ст.372 ЦК
України передбачає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно
до ч.З вказаної статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної
сумісної власності на нього припиняється.

Положення ст.70
СК України також передбачають рівність часток майна чоловіка та дружини у разі
поділу.

Відповідно до
ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Ст.72 СК України
вказує, що позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не
розірвано.

Позивачка
просить виділити їй в натурі із спільної сумісної власності: у житловому
будинку літера А: частину тамбуру 1-1
площею 3,8 м.кв.,
частину тамбуру 1-1, частину
коридору 1-2 площею 7.1 м.кв. з
наступним використанням під кухню; частину прихожої 1-7 площею 18.4 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату; кімнату 1-6, частину кімнати 1-5
площею 15.2 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату, усього корисною площею у житловому будинку
літера А - 44,5 м.кв.
вартістю 23336 грн.; ґанок вартістю 230 грн.; літню кухню літера Б - 19119
грн.; котельню літера Г - 832 грн.; огорожу №1 - 985 грн., колодязь №3 - 2333
грн. у загальне користування - 1659 грн., а всього - на суму 45176 грн.,
виключити вказане майно з акту опису та арешту та зняти з цього майна арешт,
можливість вказаного поділу підтверджено висновком технічної експертизи, з цим
варіантом поділу згоден відповідач ОСОБА_2., що є чоловіком позивачки, тому у
цій частині позов підлягає задоволенню.

Позивачка не
висувала вимог про виділ їй у натурі зі спільної сумісної власності та про
визнання за нею права власності на: музичний центр «Карооке LG», 2
крісла, диван, кухонний куточок, телевізор «Рубін», суд не може вийти за межі
позову, отже не має підстав для задоволення позову в частині вимог щодо
звільнення з-під арешту і залишення за позивачкою права на вказані речі, так як
відповідно до ст.73 СК України за зобов'язанням одного з подружжя стягнення
може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо
судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї
і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Позивачкою суду
не надано доказів того, що музичний центр «Карооке LG», 2
крісла, диван, кухонний куточок, телевізор «Рубін» є її особистою, а не
спільною сумісною власністю.

Відповідно до
рішення суду від 01.04.2004
року з ОСОБА_2., який отримав від ОСОБА_3. позику
та не повернув її, стягнуто на користь останнього борг, який виник у період
шлюбу позивачки з ОСОБА_2., а тому суд вважає, що договір позики був укладений
в інтересах сім'ї, що відповідає положенням ст.61 ч.2 СК України.

Відповідно до
ст.88 ЦПК
України судові витрати суд розподіляє позивачу пропорційно до розміру позовних
вимог, відповідачам - пропорційно
до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.
Оскільки ціна позову складає (45176+3200)
48376 грн., держмито що підлягає стягненню на користь держави складає - 483 грн. 76 коп. Позивачкою
сплачено при подачі позову до суду 247
грн. держмита та 284
грн.69 коп. - витрат
на проведення технічної експертизи. Оскільки позов задоволено частково - у пропорційному

5

відношенні на 93%,
суд покладає на позивачку витрати по сплаті держмита у
сумі 33 грн. 87 коп., з
відповідачів - 449 грн. 89 коп.; витрати на
оплату проведення експертизи: 19
грн. 93 коп.

- з
позивачки, 264 грн. 76 коп. - з відповідачів.
Оскільки позивачкою сплачено 247
грн.

держмита, 33 грн. 87 коп. витрат по
сплаті держмита суд покладає на позивачку пропорційно

задоволеним
вимогам, на її користь з відповідачів у справі належить стягнути 213 грн. 13 коп.,

та 236 грн. 76 коп. - на користь
держави. Судові витрати за проведення експертизи у сумі 19

грн. 93 коп. суд
покладає на позивачку, відповідно до частини задоволених позовних вимог, а

264 грн. 76 коп., сплачених
позивачкою за проведення експертизи -
належить стягнути на її

користь з
відповідачів.

На підставі
викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про власність»,
Законом України про виконавче провадження», Інструкцією про проведення
виконавчих дій, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику
у справах про виключення майна з опису» №-6
від 27.08.1976 року з
наступними змінами, ст.З55,
364, 368, 370, 371, 372, 387, 392 ЦК України, ст.60, 61,
69, 70, 71 72, 73 СК України, ст.ст. 4,
10, 11, 57-60, 79, 81, 84,85, 88,208,212-214 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати за
ОСОБА_1право власності на 12 частину житлового будинку та надвірних споруд по
вул.АДРЕСА_1Василівського району Запорізької області, виділивши їй в натурі в
житловому будинку літера А: частину тамбуру 1-1 площею 3,8
м.кв., частину тамбуру 1-1,
частину коридору 1-2
площею 7.1 м.кв. з
наступним використанням під кухню; частину прихожої 1-7 площею 18.4 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату; кімнату 1-6, частину кімнати 1-5
площею 15.2 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату, усього корисною площею у житловому будинку
літера А - 44,5 м.кв.
вартістю 23336 грн.; ґанок вартістю 230 грн.; літню кухню літера Б - 19119
грн.; котельню літера Г - 832 грн.; огорожу №1 - 985 грн., колодязь №3 - 2333
грн. у загальне користування - 1659 грн., а всього виділити майна на суму 45176
грн.

Виключити з акту
опису та арешту майна від 17 серпня 2005 року, складеного державним виконавцем
відділу Державної виконавчої служби у Василівському районі Васильченко К.О.
майно, що виділено в натурі ОСОБА_1та зняти з нього арешт: в житловому будинку
по вул.АДРЕСА_1Василівського району Запорізької області - літера А: частину
тамбуру 1-1 площею 3,8 м.кв.,
частину тамбуру 1-1, частину коридору
1-2 площею 7.1 м.кв. з
наступним використанням під кухню; частину прихожої 1-7 площею 18.4 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату; кімнату 1-6, частину кімнати 1-5
площею 15.2 м.кв. з
подальшим використанням під кімнату, усього корисною площею у житловому будинку
літера А - 44,5 м.кв.
вартістю 23336 грн.; ґанок вартістю 230 грн.; літню кухню літера Б - 19119
грн.; котельню літера Г - 832 грн.; огорожу №1 - 985 грн., колодязь №3

- 2333
грн. у загальне користування -
1659 грн., а всього на суму 45176
грн., в іншій частині

позову
відмовити.

Стягнути на
користь ОСОБА_1213 грн. 13 коп. сплаченого
держмита, а саме: 71 грн. 04 коп. з ОСОБА_2, 71 грн. 04 коп. - з Державної
виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області, 71 грн. 04 коп. - з ОСОБА_3.

Стягнути на
користь держави недоплачену суму держмита 236
грн. 76 коп., а
саме: з ОСОБА_2 - 78 грн. 92 коп., з
Державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області - 78 грн. 92 коп., з ОСОБА_3-78 грн.92 коп.

Стягнути на
користь ОСОБА_1- 264 грн. 76 коп., сплачених
за проведення експертизи: з ОСОБА_2 у сумі 88 грн. 25
коп.; з Державної

6

виконавчої
служби у Василівському районі Запорізької області - 88 грн. 25 коп., з ОСОБА_388 грн. 25 коп.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений ст.294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.