Справа №22ц-86/2007                                           Головуючий
Старосуд М.І.
Категорія 40                                                              Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

5   березня   2007   року   колегія
суддів   судової   палати
у   цивільних   справах Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого Песоцької Л.І. Баркової Л.Л., Трушкова М.М. при секретарі
Жило І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу
за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства
„Укртелеком" про визнання незаконним звільнення з роботи , поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул за апеляційною
скаргою відповідача на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 11
грудня 2006 року,

встановила:

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 11 грудня 2006
року в задоволені позовів ОСОБА_2. відмовлено, позови ОСОБА_1. задоволені.
ОСОБА_1. поновлена на роботі телефоністом міжміського телефонного зв'язку 2 класу дільниці
комплексного обслуговування та прийому платежів цеху електрозв'язку № 5 центру
електрозв'язку №2 Донецької
філії ВАТ „Укртелеком". Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1.
середній заробіток за вимушений прогул в сумі 1851 грн.29 коп. Стягнуто з відповідача судовий збір в розмірі
51 грн. і витрати
на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

В апеляційній
скарзі відповідач ВАТ „Укртелеком" ставить питання про скасування рішення
в частині задоволення позовів ОСОБА_1. з направленням справи в зазначеній
частині на новий розгляд, посилається на необґрунтованість висновків суду про
те, що ОСОБА_1. не була запропонована вакантна робота.

Заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника відповідача Бессмертно!' 1.1., яка підтримала апеляційну
скаргу, позивачки ОСОБА_1. і її представника ОСОБА_3, які заперечували проти
скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивачки ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. працювали телефоністами міжміського телефонного зв'язку дільниці
комплексного обслуговування та прийому платежів цеху електрозв'язку № 5 Центру
електрозв'язку №2 Донецької
філії ВАТ „Укртелеком". Наказом №
38 від 1 лютого 2006 року скорочені з
15 квітня 2006 року чисельність
і штат працівників, у тому числі, скорочено 4-ри телефоністи міжміської
дільниці комплексного обслуговування та прийому платежів цеху електрозв'язку № 5 (а.с.36-38 т.2), про що 13 лютого 2006 року позивачки
попереджались і їм пропонувалась робота листоноші (а.с.33-35 т.2). Наказами №№236, 237 від 6 квітня 2006 року позивачки
звільнені з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 16 т.1, а.с.14
т.2).

2

Поновлюючи
ОСОБА_1. на роботі, суд вказав на те, що у порушення положень ст.49-2 КЗпП
України відповідачем не була їй запропонована, крім листоноші, інша вакантна
робота. Цей висновок підтверджується матеріалами справи і тому з запереченнями
відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, погодитись не можна.

Згідно з ч.ч.1,2
ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або
уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення
на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.

Згідно з ч.2
ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті,
допускається якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

З пояснень
позивачки ОСОБА_1., її представника ОСОБА_3, представника відповідача
Бессмертної І.І., показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, штатних розписів Центру
електрозв'язку №2, додаткових
даних відповідача про вакансії виробничого персоналу на 1 квітня 2006 року вбачається,
що у відповідача, крім листоноші, була робота електромонтера лінійних споруд,
яку, як вбачається з пояснень представника відповідача, ОСОБА_1. могла
виконувати після відповідного навчання; оператора електрозв'язку на час
відпустки працівника по догляду за дитиною, прибиральника у Будинку зв'язку. В
письмовому попередженні про вивільнення в якості працевлаштування зазначена
лише робота листоноші. ОСОБА_1. заперечує проти того, що пропонувалась інша робота,
і переконливих доказів, які б спростовували заперечення і свідчили про те, що
їй пропонувалась наявна робота, відповідачем не надано.

З урахуванням
встановленого є обґрунтованими висновки суду про те, що позивачці ОСОБА_1. з
урахуванням її кваліфікації не була запропонована наявна вакантна робота і тому
не можна визнати законним її звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи і наданими відповідачем
додатковими даними.

Рішення суду
відповідає вимогам ст. ст.10, 60,
213-215 ЦПК України, положенням ст.ст.40, 49-2, 235 КЗпП України.
Підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення в частині
задоволення позовів ОСОБА_1. не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" відхилити. Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді