Справа № 22ц-4707/2007 р.                Головуючий у 1-ій інстанції Дадим Ю.М.
19-21                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

ЗО липня
2007 р.                                                           м.  Дніпропетровськ

Колегія
суддів палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого
:           Кузнецова В.О.

Суддів:                       Пищиди М. М. , Красвітної
Т.П.

При
секретарі:          Журавель Ю.О.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.  Павлограді про стягнення не
донарахованих щомісячних страхових виплат , -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді у своїй
апеляційній скарзі просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року,  яким позов ОСОБА_1 задоволений повністю.

Рішенням
суду стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді на користь ОСОБА_1 в рахунок не донарахованих щомісячних страхових
виплат за період    з 01. 03. 2002 року
по 31 01. 2007 року -  2092 грн. 27 коп.

Встановлено
розмір щомісячних страхових виплат,  які
провадяться відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді на користь ОСОБА_1 з 01 лютого 2007 року у розмірі 457 грн. 27 коп.3
подальшими перерахунками у випадку зміни ступені втрати професійної
працездатності та підвищенням у порядку,
встановленому законодавством України.

В
апеляційній скарзі відповідач просить відмінити рішення суду та відмовити в
задоволенні позову,  оскільки рішення
суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Висновки
суду першої інстанції про стягнення на користь позивача в рахунок недоплаченої
суми щомісячних страхових виплат є вірним,
ґрунтується на встановлених судом обставинах та доказах.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
позивачка під час роботи на підприємствах вугільної промисловості отримала
професійні захворювання і за висновком МСЕК їй було встановлено втрату
професійної працездатності та призначені щомісячні страхові виплати.

Відповідач
призначив позивачці щомісячні страхові виплати на підставі Постанови правління
Фонду «Про перерахунок сум щомісячних виплат потерпілим /членам їх сімей»
перерахувавши їх з 0, 1. 03. 2002 року по 31. 01. 2007 р. із застосуваннями
коефіцієнтів зазначених у вказаній Постанові.

Вказаний
перерахунок був зроблений з порушенням діючого законодавства України,  оскільки згідно постанови Київського
апеляційного господарського суду від 08. 06. 2004 р. та від 14. 06. 2005 р.
перерахунок щомісячних виплат повинен проводитися за коефіцієнтом вказаним в ч.
2  ст.
29 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності»,  а не за коефіцієнтом зазначеним Постановою Фонда.

Крім
того зазначеними постановами Київського апеляційного господарського суду від
08. 06. 2006 р. та від 14. 06. 2005 р.

постанова
правління Фонду «Про перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим
/членам їх сімей/» визначена такою,  що
не відповідає ч.2  ст.  29 даного Закону України,  а Ухвалою Вищого Адміністративного суду
України від 06 вересня 2006 року ці ухвали Київського апеляційного
господарського суду залишені без змін.

З
наведених підстав суд першої інстанції перерахував щомісячні виплати позивачці
за наведений період із застосуванням вказаного в Законі України «Про загальнообов»язкове
державне страхування ....» коефіцієнту та стягнув цю суму з відповідача на його
користь і зобов»язав відповідача проводити виплату страхових сум у
відповідності із зазначеним Законом України.

Стягуючи
на користь позиваки суму за період з 2002 року по 2007 рік суд не застосував до
вимог позивача трьохрічний термін позовної давності виходячи із вимог  ст. . 40 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування ....»та з тієї
обставини,  що своєчасно ці виплати
позивач не отримав з вини відповідача.

Перевіривши
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
вимог,  колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  суд
першої інстанції правильно встановив вищезазначені обставини по справі та
згідно вимог  ст.  83 ЦК
України / в редакції 1963 p./,   ст. . 268 ЦК України / в редакції 2004 р./,   ст. .  ст. . 28,
29,  34,  40 Закону України « «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності»,
правильно ухвали рішення по суті спору.

Доводи
приведені в апеляційній скарзі правильність рішення суду першої інстанції не
спростовують,  а зводяться до його
переоцінки,  критикуванню та тлумаченню
діючого законодавства.

Таким
чином суд ухвалив обґрунтоване рішення яке відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Керуючись  ст.
310,  311 ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді
Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Верховного суду України протягом
двох місяців.