Справа № 22-670 2007 р.                           оскаржуване
рішення ухвалено під головуванням

Категорія: 12                                                 ВавшкаВ.С.

Доповідач:
Щолокова О.В.

РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

27 березня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого:
Щолокової О.В. Суддів: Якути О.І., Міхасішина І.В. При секретарі: Марейчик И.О.
За участю відповідачки ОСОБА_1.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1.
на рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 07 квітня 2003 року по
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка
ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1. про визнання договору
купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру,
посилаючись на те, що в березні 2000 року у неї з відповідачкою був укладений
усний договір, відповідно до якого ОСОБА_1. продає ОСОБА_2. квартиру АДРЕСА_1
за 9450 гривень, що еквівалентно 1800 доларам США. З березня по вересень 2002 року позивачкою було сплачено
відповідачці 5880 гривень, що засвідчено розписками. Оскільки позивачка
частково виконала свої зобов'язання перед відповідачкою, а ОСОБА_1. ухиляється
від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири, тому просила
визнати дійсним цей договір та визнати за нею право власності на вищезазначену
квартиру.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 квітня 2003 року
позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_1. дійсним.

Визнано за
ОСОБА_2. право власності на вищезазначену квартиру.

Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. в рахунок остаточного виконання
договору купівлі-продажу зазначеної квартири 3660 грн.

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. витрати по сплаті
державного мита в розмірі 102 гривні.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального
права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по справі виникли в період з 2000 по
2002 роки, а тому повинні регулюватись ЦК
України в редакції 1963 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачка ОСОБА_2. частково виконала умови договору купівлі-продажу
квартири, який потребував нотаріального посвідчення, а тому згідно з ч. 2 ст.
47 ЦК України
(в редакції

1963 року, що діяв на момент виникнення правовідносин) зазначений договір
необхідно визнати дійсним.

Проте висновок суду є помилковим і таким, що не узгоджується з вимогами
матеріального права.

Відповідно до ст. 153 ЦК
України (в ред. 1963
року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в належних випадках
формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні
для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з
сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК
України (в ред. 1963
року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у
власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

За положеннями ч. 1 ст. 227, 228 ЦК
України (в ред. 1963
року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Продаж майна провадиться за
цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено
законодавчими актами.

Доводи позивачки про те, що між нею та ОСОБА_1. було досягнуто згоди по
істотним умовам договору купівлі-продажу квартири, в тому числі по ціні продажу
за 1800 доларів США не доведені
будь-якими беззаперечними та переконливими доказами.

Із змісту ксерокопії розписок, оригінали яких не досліджувались в судовому
засіданні (а. с. 9-13, 31-32) вбачається, що позивачка сплачувала за тривалий
період з березня 2000 р. до вересня 2002 року під час проживання в спірній
квартирі певні грошові кошти.

Відповідачка ОСОБА_1. в судовому засіданні пояснила, що позивачка
сплачувала їй за вказаний період кошти за проживання в її квартирі, яку вона
здавала в найом.

Доводи позивачки про те, що домовленість між сторонами про укладення усного
договору купівлі-продажу спірної квартири відбулась в березні 2000 року не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки право власності на спірну квартиру
ОСОБА_1. набула 29.06.2000 року.

Із матеріалів справи вбачається, що власниками спірної квартири на підставі
свідоцтва про право власності на житло від 29.06. 2000 р. є ОСОБА_1. та її
неповнолітня дочка ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 17 ч. З, 18 ч. З Закону України "Про охорону
дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу
органів опіки і піклування укладати договори, яки підлягають нотаріальному
посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися
від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням
батьками та особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Позивачка не надала належних доказів для підтвердження того, чи давався
органом опіки та піклування дозвіл на продаж частки квартири належної
неповнолітній ОСОБА_4. та чи є про це відповідне рішення.

Зважаючи на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом
неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає за
необхідне постановлене судом рішення скасувати і постановити нове рішений про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 309,
314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу відповідачки ОСОБА_1. задовольнити.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 07
квітня 2003 року скасувати і ухвалити нове.

В
задоволенні позову ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на квартиру - відмовити.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення
та з цього часу може бути оскаржено протягом двох місяців до Верховного Суду
України.