УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007 року                                                                                   м.  Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в                       цивільних
справах Апеляційного суду

Івано-Франківської області в складі:

головуючої                                                                     Пнівчук
О.В.,

суддів                                                                              Меленко
О.Є.,  Фединяка В.Д.,

секретаря                                                                        Самуляк
О.М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Калуського міськрайонного суду від 11
червня 2007 року,  -

встановила:

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 11
червня 2007 року
задоволено частково позов ОСОБА_1

Стягнуто
з ВАТ «Калуська автобаза» в користь ОСОБА_1
2129грн. 18коп.3аборгованості по заробітній платі,  523грн. 66коп. компенсації за несвоєчасно
виплачену заробітну плату,  51грн.
держмита в дохід держави,  30грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На дане
рішення ОСОБА_1  подала апеляційну
скаргу,  в якій посилається на порушення
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт
вважає,  що судом невірно
застосовано  ст. 233 КЗпП України,  так як на вимоги про стягнення
середньомісячного заробітку за несвоєчасно виплаченої заробітної плати
трьохмісячний строк звернення з позовом до суду не застосовується.

Справа
№22-ц-1459/2007 р.                                Головуючий
у І інстанції Галущак Л.О.

Категорія
41                                                           Доповідач
Пнівчук О.В.

Необгрунтовано
також відмовлено і в стягненні моральної шкоди,
бо на зазначені правовідносини поширюється загальний строк позовної
давності,  передбачений гл.19 ЦК України.

Посилаючись
на зазначені обставини,  апелянт просила
змінити рішення суду та стягнути на її користь 7369грн. 20коп.
середньомісячного заробітку за несвоєчасно виплачену заробітну плату та
2000грн. моральної шкоди.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
позивачка ОСОБА_1  працювала на ВАТ
«Калузька автобаза» на посаді головного бухгалтера підприємства. 15.07.2005 року звільнена з
роботи. Станом на час звільнення з роботи заборгованість позивачки по
заробітній платі становила -
2129, 18грн. Оскільки з позивачкою не було проведено розрахунок при
звільненні та не виплачено заборговану заробітну плату,  то суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі
2129, 18грн. та 523грн. 66
коп. компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Позивачка
ОСОБА_1  пред'явила також вимоги про
стягнення з ВАТ «Калуська автобаза»,
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно
до ч.2  ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки,  передбачені  ст. 116 КЗпП України,  за відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку.

Із
матеріалів справи вбачається,  що ухвалою
господарського суду Івано-Франківської області від 18.07.2003 року порушено справу
про банкрутство боржника ВАТ «Калуська автобаза» та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

29.12.2006 року по справі
щодо банкрутства ВАТ «Калуська автобаза» укладено мирову угоду (а.с.
19-22).

Таким
чином,  із представлених суду доказів не
встановлено,  що заробітна плата не
виплачувалась з вини ВАТ «Калуська автобаза».

Апелянт
ОСОБА_1,  яка працювала головним
бухгалтером товариства ствердила в засіданні апеляційного суду,  що заробітна плата не виплачувалась
працівникам через відсутність коштів.

Крім
того,  колегія суддів вважає,  що позивачкою не доведено заподіяння їй
відповідачем моральної шкоди.

За
наведених обставин колегія судців не вбачає підстав для задоволення апеляційної
скарги щодо зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  307,
308,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Калуського міськрайонного суду від 11
червня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.