Справа № 22ц -
6251/2007                                               Головуючий у 1 інстанції Якубенко О.Б.
Категорія 5                                                                        Доповідач Папоян В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Донецької області в складі:

головуючого
судді Новосядлої В.М.

суддів Папоян
В.В.,  Постолової В.Г.

при
секретарі Стефановій І.М.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Донецьку за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1- ОСОБА_2на рішення
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 10 квітня 2007 року цивільну
справу за позовом ОСОБА_3,  ОСОБА_4до ОСОБА_1про усунення
перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_5до ОСОБА_1про усунення
перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3.
і ОСОБА_4. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1. про усунення перешкод у
користуванні жилим будинком та земельною ділянкою,  мотивуючи свої вимоги тим,  що вони є співвласниками домоволодіння
АДРЕСА_1Також співвласником даного домоволодіння є ОСОБА_5. Відповідач є
власником домоволодінні НОМЕР_1 яке розташовано на сусідній земельній ділянці.
Відповідач самовільно звела на їхній ділянці капітальний паркан,  чим позбавила їх можливості користуватися
цією ділянкою землі,  ускладнила
обслуговування будинку оскільки паркан побудований у притул до нього. Крім
того,  зазначали,  що паркан зведений на каналізаційній
лінії,  що робить неможливим її
обслуговування. Просили зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні
будинком та земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно зведеного забору.
ОСОБА_5. звернувся до суду з позовом до відповідача з таким ж самими вимогами.

Рішенням
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 10 квітня 2007 року позов
ОСОБА_3. і ОСОБА_4.,  а також ОСОБА_5. до ОСОБА_1.
задоволено. Відповідачку зобов'язано демонтувати паркан.

Представником
відповідача надана апеляційна скарга в якої просить рішення суду
скасувати,  постановити нове,  який відмовити у задоволені позову.

В
обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те,  що рішення суду не обґрунтовано. Судом не
з'ясовані усі необхідні обставини справи,
а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.
Так,  судом встановлено,  що відсутній план забудови земельної
ділянки,  тому неможливо встановити на
якої ділянці зведено паркан,  але
зроблено висновок про обґрунтованість позовних вимог. У порушення вимог  ст.
319 ЦПК України судом не виконано вимог ухвали апеляційного суду від 2
вересня 2005 року та не витребувані акти відводу землі в натурі. Вважають,  що судом не надано належної оцінки висновку
експерта,  що між боковим фасадом будинку
та парканом відступ 0, 96 м,  що позволяє
здійснювати технічне обслуговування будинку,
а позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні спорудами,  які відповідно до технічного плату є
окремими,  позивачами не надавалося.

В
судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1. доводи апеляційної
скарги підтримала,  просила рішення суду
скасувати,  постановити нове,  якім відмовити у задоволенні позовних вимог.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної
скарги підтримав,  просив рішення суду
скасувати,  постановити нове,  якім відмовити у задоволенні позовних вимог.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_4. проти доводів апеляційної
скарги заперечувала,  просила рішення
суду залишити без змін,  та
пояснила,  що на підставі договорів
дарування з 1988 року їй та її чоловіку - ОСОБА_3. на праві власності належить
частина будинкуНОМЕР_2  але за наданням
їм у власність або користування земельної ділянки до наступного часу вони не
зверталися.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - ОСОБА_6.  проти доводів апеляційної скарги
заперечувала,  просила рішення суду
залишити без змін.

Позивач
ОСОБА_3. у судове засідання апеляційного суду не з'явився,  про день та час розгляду справи повідомлено
належним чином.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_7. проти
доводів апеляційної скарги заперечувала,
просила рішення суду залишити без змін,
та пояснила,  що ОСОБА_7. є
співвласником будинкуНОМЕР_2  але
будь-яких документів,  щодо права
користування або права власності на земельну ділянку у нього не має.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  дослідивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
апеляційної скарги,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з таких
підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
позивачі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідно до
правовстановлюючих документів ОСОБА_3. належить 46/100 частини
домоволодіння,  ОСОБА_4. - 8/100 і
ОСОБА_5. - 46/100 його частки. Відповідачка ОСОБА_1. у 1998 році,  на
підставі договору довічного утримання від 13 серпня 1996 року,  стала власником сусіднього домоволодінні
НОМЕР_1. Між домоволодіннямиНОМЕР_2 та НОМЕР_1 відповідачем побудовано
капітальний паркан,  який проходить на
відстані від 0, 10м до 0, 43м до бічного фасаду житлової прибудови
домоволодінняНОМЕР_2  чим перешкоджає її
обслуговуванню,  та проходить над
оглядовим колодязем двірської каналізації,
що підтверджується висновками судово-технічної експертизи № 375 від 15
листопада 2004 року,  додаткової
судово-технічної експертизи № 133 від 15 липня 2005 року та судової
будівельно-технічної експертизи № 6062/22 від 14 червня 2006 року.

На
підставі зазначених фактів,  суд першої
інстанції дійшов висновку,  що у
порушення  ст.  4 Закону України „Про власність",  який діяв на час ухвалення рішення суду
першої інстанції,  в результаті зведення
відповідачем спірного камінного паркану ним були порушені права позивачів як
власників сусіднього домоволодіння,  які
позбавлені можливості обслуговування і ремонту свого домоволодіння та
користування системою каналізації. Та,
оскільки відповідно до  ст.  48 зазначеного Закону,  власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав,  хоч би ці порушення
і не були поєднанні з позбавленням володіння,
і відшкодування завданих цим збитків,
тому необхідно зобов'язати відповідача демонтувати паркан.

Проте з
таким висновком суду погодитися неможливо,
бо він не відповідає обставинам справи та зроблено з порушенням норм
матеріального закону.

Відповідно
до  ст.
125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникає після
одержання її власником або землекористувачем документа,  що посвідчує право власності чи право
постійного користування або укладення договору оренди,  їх державної реєстрації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Судом не
враховано,  що Земельним Кодексом України
1970 року,  який діяв на час придбання
позивачами у власність будинку,  не
передбачався перехід права користування присадибною земельною ділянкою у
зв'язку з переходом права власності на будинок. Рішення про надання присадибної
ділянки мало прийматися відповідними органами у встановленому порядку. Як
убачається з матеріалів справи,  та про
що не заперечували у судовому засіданні апеляційного суду сторони,  у позивачів відсутнє право користування або
право володіння зазначеною земельною ділянкою оскільки ним не надавалися
правоустановчі документи з визначенням меж земельної ділянки.

В
матеріалах справи відсутній план забудови земельної ділянкиНОМЕР_2  тому в мотивувальній частині рішення суду
першої інстанції зроблено висновок,  що
не має можливості визначити,  чи
побудований спірний забір відповідачем саме на земельній ділянці
позивачів,  та не може установити чи були
внаслідок будівлі цього забору порушені права позивачів як землекористувачів.
Проте в резолютивній частині цього рішення визначено: „позовні вимоги ... про
усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою
задовольнити".

Зазначений
висновок суду не відповідає обставинам справи. Враховуючи відсутність планів
забудови земельної ділянки,
правоустановчих документів з визначенням спірних меж земельної
ділянки,  суд позбавлений можливості встановити
на чиєї земельної ділянці розташовано паркан. .

Відповідно
до  ст.
391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном,  але необхідною умовою задоволення
відповідного позову власника є встановлення судом факту протиправності дій
відповідача. Тому,  висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні
домоволодінням на підставі побудови відповідачкою паркану,  безпідставний.

Таким
чином,  вимоги позивачів не ґрунтуються
на їх правах і є передчасними. Надання земельних ділянок належить до
компетенції рад,  і позивачі не
позбавлені можливості звернутися до відповідної місцевої ради,  одержати правоустановчий документ із визначенням
розмірів та меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно
до  ст.
309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення
судом норм матеріального права. На підставі цього рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

На
підставі викладено та керуючись  ст.   ст.
307 ч.1,  309 ч.1,  314 ч.2,
316 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_2задовольнити..

Рішення
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 10 квітня 2007 року скасувати.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4до   ОСОБА_1про   усунення
перешкод   у користуванні будинком
і земельною ділянкою та ОСОБА_5до ОСОБА_1про
усунення перешкод у користуванні будинком і земельною ділянкою,  відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.