Справа № 22ц-5491 /2007                                           Головуючий
у І інстанції Католікян М.О.
Категорія 12                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого        Петренко І.О.

суддів            Приходченко А.П., Лаченкової О.В.

при
секретарі        Шило С.Ю.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська
від 23 травня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
-садівницьке товариство „Шіянка", шоста Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,
зобов'язання укласти договір купівлі-продажу,

встановила:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 23.05.2007 p., яким їй відмовлено у задоволенні позову, посилаючись на
те, що судом не було залучено до участі у справі її чоловіка ОСОБА_4, судом
розглянуті не всі вимоги, висновки суду не відповідають обставинам справи,
судом не застосовані норми матеріального права, які регулюють встановлені судом
правовідносини.

Перевіривши
законність та обґрунтованість оскарженого рішення, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої
інстанції встановлено, що 11.07.2005 р. між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
простій письмовій формі було складено попередній договір, згідно якого сторони
домовились, що відповідачка продасть належну її матері дачну ділянку по
АДРЕСА_1 за 1000 доларів США.

Перевіряючи
вимоги позивачки про покладення на відповідачку ОСОБА_2 зобов'язання укласти угоду купівлі-продажу спірної
ділянки, суд обгрунтовано прийшов до висновку, що на момент укладення договору
відповідачка не мала такого права, оскільки не була власником земельної ділянки
і не була уповноважена на здійснення таких дій власником ділянки ОСОБА_5

З матеріалів
справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, 27.01.2006 р. ОСОБА_2 отримала
свідоцтво про право на спадщину за законом, а 31.03.2006 р. отримала Державний
акт на право власності на земельну ділянку.

Як власник
земельної ділянки ОСОБА_2
вправі була розпоряджатись нею на свій розсуд, тому 11.04.2006 р. за
нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу вона продала ділянку
відповідачу ОСОБА_3

Судом
встановлено, що сторонами були виконані всі вимоги щодо укладення цього
договору, ознаки його недійсності відсутні.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив позивачці у
задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 317, ст. 658 ЦК України лише
власникові надано право розпорядження своїм майном.

Посилання
позивачки в апеляційній скарзі на те, що власником земельної ділянки ОСОБА_5
було схвалено правочин, укладений її представником з перевищенням повноважень
шляхом видачі 13.07.2005 р. нотаріально посвідченої довіреності на ім"я
ОСОБА_2 з правом на свій розсуд розпорядитись земельною ділянкою, не впливає на
правильність висновків суду, оскільки цією довіреністю відповідачці ОСОБА_2
були надані певні повноваження з дня оформлення довіреності, а не схвалені дії
здійснені раніше без повноважень.

Не заслуговують
на увагу доводи позивачки про порушення прав її чоловіка ОСОБА_4, який судом не
був залучений до участі у справі, оскільки він не був стороною при укладенні
угоди, тому у суду не було підстав притягати його стороною у справі.

Не можуть бути
підставою для скасування рішення суду і посилання позивачки на те, що судом не
розглянуті позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу від
11.07.2005 p.,
оскільки судом відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 11.04.2006 р. і визнання дійсною іншої угоди
відносно одного і того ж предмету є взаємовиключним.

Враховуючи
наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про законність,
обґрунтованість рішення суду та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.