Справа №2-1746 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16
травня 2007 року                          Оболонський
районний суд м.Києва у складі:

головуючого -
судді                                                                           -
Кричиної А.В.

при секретарі                                                                                      -
Кисіль A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпровського районного суду м.Києва, Державного
казначейства України. 3-тя особа ОСОБА_3 про
захист прав та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду
звернулися позивачі з позовом до Дніпровського районного суду м. Києва, згідно
якого просять постановити рішення про стягнення з Дніпровського районного суду
м. Києва на їх користь 161,02 грн. матеріальних збитків у виді судових витрат
по зверненню до суду залишеного без розгляду, збитків в сумі 18581,00 грн. не
стягнутих судом по позовній вимозі, моральну шкоду 50000,00 грн., що завдана
позивачам злочинними діями держслужбовця відповідача, мотивуючи свої вимоги
тим, що 03.05.2005 року ними було подано позов до ОСОБА_4 в Дніпровський
районний суд м. Києва про стягнення матеріального та морального збитку. Суддя
вказаного суду Чех Н.А. не вирішивши питання про забезпечення позову та доказів
постановила ухвалу від 13.05.2005 року про залишення позову без руху. Ухвалою
від 20.05.2005 року суддя Чех Н.А. постановила повернути позивачам їх звернення
до суду. Вказана ухвала була оскаржена до апеляційної інстанції та ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2005 року скасована та направлена до райсуду для розгляду по
суті. Справа була передана судді ОСОБА_3, яка призначала її до судового
розгляду на 04.08.2005 року, 07.09.2005 року, 20.10.2005 року, 09.11.2005 року,
02.12.2005 року, на які кожного разу з'являвся позивач, але судові засідання не
відбувались з різних причин. 14.12.2005 року судове засідання не відбулося,
оскільки позивач ОСОБА_1
в приміщенні суду був затриманий працівниками міліції. В судове засідання
17.01.2006 року позивач ОСОБА_1
не з'явився з поважних причин, у зв'язку з чим 15.01.2006 року направив до
суду заяву про відкладення розгляду справи, разом з тим, 17.01.2006 року суддя
постановила ухвалу про залишення позову без розгляду, але позивачів про це не
повідомила. Про вказану ухвалу позивачам стало відомо через півроку після
звернення до голови суду. Після отримання вказаної ухвали вона була оскаржена
до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків на оскарження,
але вищестоячий суд відмовився перевіряти законність ухвали судді у зв'язку з
пропуском строку на оскарження. Вважають, що суддя умисно ухилялась від
здійснення правосуддя, від виконання обов'язків. По вказаній справі сума,
заявлена до стягнення з ОСОБА_4 склала 18581,00 грн. та не була стягнута у
зв'язку з зловживанням владою суддею Федоровою Г.Г. З судовими витратами
загальна сума збитків склала 18722,02 грн. Своїм знущанням над позивачами та їх
конституційними правами ОСОБА_3
спричинила їм моральні страждання, які вони оцінюють в сумі

50000,00 грн. з урахуванням їх тривалості, відкрито-цинічного характеру,
глибини психічних страждань, пагубності та неможливості поновлення втраченого
психічного здоров'я.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та він же як представник позивачки
ОСОБА_2 свій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, при
цьому зазначив, що ним було понесено 65,72 грн. витрат у зв'язку зі зверненням
до суду; 6,75 грн. витрат у зв'язку з оскарженням незаконної ухвали судді
Дніпровського районного суду м. Києва про повернення позову; 50,00 грн. витрат
у зв'язку з явкою до Дніпровського районного суду м. Києва 07.09.2005 року,
20.10.2005 року, 09.11.2005 року, 02.12.2005 року, 14.12.2005 року; втрати у
зв'язку з направленням в суд заяви про відкладення розгляду справи від
15.01.2006 року в розмір 2,25 грн.; витрати у зв'язку з оскарженням дій судді
від

19.12.2005         року
в розмірі 1,55 грн.; витрати у зв'язку зі зверненням до суду 29.07.2006 року в
розмірі 2,15 грн.; витрати у зв'язку з повторним зверненням до суду від
12.09.2006 року в

розмірі 1,55 грн.; витрати у зв'язку з оскарженням
незаконної ухвали суду в розмірі 6,05 грн.;

витрати пов'язані з явкою до Апеляційного суду м. Києва
21.11.2006 року в розмірі 5,00 грн.,

всього підлягає стягненню невідшкодований збиток 18722,02
грн. В суді позивач доповнив

свої вимоги та просив стягнути витрати, понесені ним у
зв'язку з явкою до Оболонського

районного суду м. Києва в сумі 22,75 грн., підтримав
позовні вимоги в частині стягнення

моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Представник відповідача Дніпровського районного суду м. Києва та третьої
особи в суді позов не визнала, в його задоволення просила відмовити, оскільки
вважає, ідо діями судді ОСОБА_3, Дніпровського районного суду м. Києва
будь-якої шкоди позивачам не завдано.

За ініціативою суду до участі у справі було притягнуто в якості
співвідповідача Державне казначейство України. Представник відповідача
Державного казначейства України в суд не з'явився, про розгляд справи
повідомлений належним чином, заяв, заперечень, клопотань суду не надав, у
зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності по
наявним в справі доказам.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його як представника
позивачки ОСОБА_2, представника відповідача Дніпровського районного суду м.
Києва та 3-тьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до
висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва
знаходилась цивільна справа № 2-299/1 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди. По даній справі 17.01.2006 року суддею
Дніпровського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про залишення позову
ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили, оскільки ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від

21.11.2006         року
встановлено, що вказана ухвала направлялася позивачеві 17.01.2006 року,
21.09.2006 року, та визнано, що позивач ОСОБА_1 пропустив строк
для подачі апеляційної скарги без поважних причин та йому відмовлено в
поновленні строку на апеляційне

оскарження. Ухвала апеляційного суду до касаційної
інстанції не оскаржувалась.

Згідно постанови прокуратури Дніпровського району м. Києва від 15.03.2007
року в порушенні кримінальної справи відносно судді Дніпровського районного
суду м. Києва ОСОБА_3 за звернення ОСОБА_1 щодо протиправних дій судді
відмовлено за відсутності події злочину, передбачених ст.ст. 364, 365, 366,
367, 375 КК України.

Згідно ст. 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них в будь-який
спосіб забороняється.

Рішення
суду, дії або бездіяльність судді під час здійснення правосуддя, підготовки,
розгляду справ у судових інстанціях, можуть оскаржуватися лише в апеляційному
та касаційному  порядку,  який
забезпечується  та  передбачений
Конституцією  України  та

цивільно-процесуальним законодавством. Судом апеляційної та касаційної
інстанції незаконність рішень та дій судді Дніпровського районного суду м.
Києва ОСОБА_3 не встановлено.

Згідно ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1172 ЦК України,
юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним
своїх обов'язків.

Отже, судом не встановлено завдання позивачам матеріальної шкоди винними
діями судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 при розгляді справи
за позовом позивачів до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під час розгляду справи судом не встановлено підстав для задоволення
позовних вимог позивачів щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню позовні вимоги
позивачів про стягнення на їх користь витрат, пов'язаних з явкою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 129 Конституції України,
ст.ст. 1166, 1167, 1172 ЦК
України, ст.ст. 10. 15, 60, 61, 88. 208. 209. 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені
позову відмовити в повному об"ємі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у 20-ти денний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський
районний суд м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається протягом 10 днів.