Справа №22ц-1222/2007
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Заболотний В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

10
серпня 2007 року                                                                                   місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області у складі: головуючого - судді Заболотного В.М.  суддів - Миронцова В.М. ,  Смаглюк Р.І. при секретарі - Мехед Т.О.

з участю
- представника відповідача ОСОБА_1розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства Новгород-Сіверська
пересувна механізована колона №212 відкритого акціонерного товариства
"Чернігівводбуд" про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,  -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05
червня 2007 року суду в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Витрати,  понесені судом у зв'язку з розглядом справи,  віднесено за рахунок держави. Судом прийшов
до висновку,  що вини відповідача під час
розрахунку з позивачем при його звільненні не вбачається,  оскільки розрахунок був проведений на
підставі нарядів,  в яких було вказано
кількість відпрацьованого часу позивачем.
Умислу на недовиплату всіх належних ОСОБА_2. сум при звільненні зі
сторони відповідача суд також не вбачає. Помилка,  що сталась при звільненні позивача
(недовиплата 989, 53 грн.),  судовим
рішенням від 25 вересня 2006 року виправлена. Суд також цю обставину не вважає
такою,  що сталась з вини
відповідача,  тому що помилка була
допущена не з умислом.  Натомість,  в діях позивача суд вбачає недобросовісну
поведінку,  так як у нього з часу
звільнення було достатньо часу,  щоб
звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів,  але він цього тривалий час не робив,  що,  на
думку суду,  є намаганням отримати
якомога більшу суму середнього заробітку за весь період затримки розрахунку.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2. просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.  Свої
вимоги мотивує тим,  що

вина
відповідача підтверджується судовим рішенням від 25 вересня 2006 року.
Так,  територіальною державною інспекцією
у Чернігівській області керівнику підприємства Прокопенку В.П. видано припис
щодо усунення порушень,  в тому числі
здійснення та виплати недонарахованих сум заробітної плати. З показів свідка
ОСОБА_3. вбачається,  що робота на
підприємстві завжди була,  але не завжди
виплачувалась вчасно заробітна плата.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
відповідача ОСОБА_1.,  перевіривши доводи скарги та матеріали справи,  суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2.
був звільнений з посади водія ДП ПМК-212 ВАТ "Чернігівводбуд" з 29
червня 2005 року і з ним було проведено остаточний розрахунок. Рішенням
Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2006
року стягнуто з ДП ПМК-212 ВАТ "Чернігівводбуд" на користь ОСОБА_2
989 грн. 53 коп. недонарахованої суми заробітної плати за період з 21.08.2001
року по 29.06.2005 року (а.с. 4-6).

Відповідно
до  ст. 117 КЗпП України в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові
сум у строки,  зазначені в статті 116
цього Кодексу,  при відсутності спору про
їх розмір підприємство,  установа,  організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів
справи не вбачається вина відповідача в неправильному нарахуванні позивачу
заробітної плати. Як видно з пояснень в судовому засіданні представника
відповідача,  умислу в недоплаті
заробітної плати не було. Крім того,
позивач мав право і доступ сам перевірити свої робочі дні і правильність
нарахування зарплати. При звільненні відповідач вважав,  що правильно розрахувався з ОСОБА_2 Крім
того,  понад рік з моменту звільнення з
роботи,  позивач ніяких претензій з
приводу неповного з ним розрахунку до ДП ПМК-212 не пред"являв. Таким
чином,  за відсутності вини роботодавця в
неправильному нарахуванні заробітної плати працівнику не підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

За таких
обставин,  рішення суду першої інстанції
є законним і обгрунтованим,
постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального
права,  а доводи апеляційної скарги не
дають підстав для його скасування.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313-315,
317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити,  а рішення
Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2007
року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.