Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28
березня 2007 року Оболонський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді
Маринченко М.М., при секретарі Мамонтовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Києві цивільну справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства
„ПроКредитБанк" (далі - ЗАТ „ПроКредитБанк") та товариства з
обмеженою відповідальністю „Мондекс" (далі - ТОВ „Мондекс") про визнання
недійсними договорів,

встановив:

У грудні 2006 року суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1) та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до ЗАТ „ПроКредитБанк" та ТОВ „Мондекс" про визнання
недійсними договорів.

В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що 13
жовтня 2003 року між СПД ОСОБА_1 та ЗАТ «Мікрофінансовий Банк»,
правонаступником якого є ЗАТ „ПроКредитБанк", було укладено кредитний
договір, відповідно до якого цільове призначення кредиту - часткова оплата
вартості комп'ютерів згідно договору від 18 вересня 2003 року, укладеного між
ТОВ „Мондекс" та СПД ОСОБА_1

ОСОБА_2. є поручителем СПД ОСОБА_1 згідно договору поруки від 13 жовтня
2003 року, а тому зазначені договори стосуються її прав та законних інтересів,
у зв'язку з чим вона виступає співпозивачем.

Позивачі посилаються на те, що зазначені договори були
укладені внаслідок зловмисних дій відповідачів, які обманним та шахрайським
шляхом заволоділи їхнім майном, тому повинні бути визнані недійсними з наступних
підстав.

Зокрема, відповідно до договору від 18 вересня 2003 року,
укладеного між ТОВ „Мондекс" та СПД ОСОБА_1, ТОВ „Мондекс"
зобов'язалося поставити, встановити та налагодити комп'ютерну техніку (далі -
обладнання) по ціні та в асортименті, зазначеному в додатку № 1 до договору.
Проте вказаного додатку на момент підписання договору та в подальшому не
існувало.

Відповідно до умов вказаного договору після внесення СПД
ОСОБА_1 передплати у розмірі 40 % вартості обладнання, що нею було зроблено,
товариство зобов'язалося поставити обладнання протягом десяти календарних днів
з дня надходження на його розрахунковий рахунок передплати. Решту 60% вартості
обладнання покупець повинен оплатити на протязі трьох днів від дня поставки
обладнання. В порушення вказаних умов договору ТОВ „Мондекс" комп'ютерну
техніку після внесення СПД ОСОБА_1 передплати не поставив.

При цьому ЗАТ «Мікрофінансовий Банк», в порушення законодавства України, що
регулює прядок безготівкових розрахунків в національній валюті, умисно, ввівши
в оману позивачів, не відкривши СПД ОСОБА_1 розрахунковий рахунок, відкриття
якого було передбачено кредитним договором від 13 жовтня 2003 року, без
доручення позивачів, перерахував на рахунок ТОВ „Мондекс" грошові кошти
без наявності акту приймання-передачі комп'ютерної техніки та без попередження
позивачів, що прямо підтверджує злочинний умисел та зловмисний зговір
відповідачів щодо їх ошукування.

Крім того, при укладенні договору від 13 жовтня 2003 року
було прийнято до

уваги рахунок-фактуру від 22 вересня 2003 року, який був
дійсний впродовж

п'ятнадцяти банківських днів і на момент перерахування
банком коштів товариству був

недійсним.

На підставі
викладених фактів позивачі стверджують про зловмисність дій відповідачів, які
шляхом їх обману та замовчування намірів, не відкриваючи СПД ОСОБА_1 рахунок,
без згоди позивачів заволоділи їхніми коштами та майном.

За даним фактом шахрайських дій прокуратурою Оболонського району міста
Києва 16 січня 2004 року порушено кримінальну справу, яка знаходиться в провадженні
СВ Оболонського РУ ГУ МВС
України в місті Києві. СПД ОСОБА_1 визнана потерпілою в зазначеній справі.

Позивачка ОСОБА_2 також є потерпілою від шахрайських дій відповідачів
оскільки вона є поручителем СПД ОСОБА_1 за вищезазначеними угодами і діями відповідачів
порушуються її законні майнові права.

У зв'язку з вищезазначеним позивачі просили визнати недійсним кредитний
договір від 13 жовтня 2003 року, укладений між СПД ОСОБА_1 та ЗАТ
«Мікрофінансовий Банк», та договір від 18 вересня 2003 року, укладений між ТОВ
„Мондекс" та СПД ОСОБА_1, на підставі ст. 57 ЦК УРСР як такі, що укладені
внаслідок обману та зловмисної домовленості відповідачів.

В судовому засіданні позивачі, представник позивача СПД ОСОБА_1 вказані
позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача ЗАТ „ПроКредитБанк" проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що банком в повному обсязі було виконано взяті
на себе зобов'язання відповідно до умов договору від 13 жовтня 2003 року,
будь-яких дій, які б свідчили про введення банком відповідачів в оману або
зловмисний зговір банку та ТОВ „Мондекс" банком не вчинено, у зв'язку з
чим позовні вимоги є необгрунтованими.

Відповідач ТОВ „Мондекс" в судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача СПД ОСОБА_1,
представника відповідача ЗАТ „ПроКредитБанк" суд встановив наступне.

18 вересня 2003 року між ТОВ „Мондекс" (далі -
продавець) та СПД ОСОБА_1 (далі - покупець) укладено договір № 1809-1,
відповідно до якого продавець зобов'язався поставити покупцю комп'ютерну
техніку, за що покупець повинен був сплатити 67116 грн. Поставка обладнання
здійснюється протягом десяти календарних днів з дня підписання договору, а
також надходження на розрахунковий рахунок продавця передплати в розмірі 40%
вартості обладнання, що становить 26846 грн. 40 коп. Решту 60% вартості
поставленого обладнання покупець оплачує протягом трьох днів з дня поставки
обладнання. Право власності на обладнання переходить до покупця з моменту
передплати в розмірі 40% його вартості.

22 вересня 2003 року ТОВ „Мондекс" видало СПД ОСОБА_1 рахунок-фактуру
на комп'ютерну техніку загальною вартістю 67116 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера 24 вересня 2003 року
СПД ОСОБА_1 ТОВ „Мондекс" було внесено передплату в розмірі 26846 грн. 40
коп.

З пояснень позивача СПД ОСОБА_1 вбачається, що в порушення умов договору
комп'ютерну техніку їй поставлено не було.

13 жовтня 2003 року між ЗАТ «Мікрофінансовий Банк», правонаступником якого
є ЗАТ „ПроКредитБанк" (кредитор) та СПД ОСОБА_1 (позичальник) укладено
кредитний договір, за умовами якого кредитор надає позичальнику грошові кошти в
розмірі 40676 грн. 36 коп. строком на 18 місяців із сплатою відсотків в розмірі
30% річних. Позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити
відсотки та комісії за кредитом у встановлений даним договором строк. Цільове
призначення кредиту за даним договором - часткова оплата вартості комп'ютерів
згідно договору від 18 вересня 2003 року, укладеного між ТОВ „Мондекс" та
СПД ОСОБА_1 Кредит надається шляхом перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ТОВ „Мондекс". В договорі зазначено, що підписуючи даний договір
позичальник не перебуває під впливом помилки, обману, насилля, загрози

угоди.

В       забезпечення       зобов'язань       за
кредитним       договором між

ЗАТ «Мікрофінансовий Банк» та СПД ОСОБА_1 укладено
договір застави майна (комп'ютерного обладнання згідно з договором від 18 вересня
2003 року) від 13 жовтня

2003 року, посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Також в забезпечення виконання СПД ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором між ЗАТ «Мікрофінансовий Банк» та ОСОБА_2, а також між ЗАТ
«Мікрофінансовий Банк» та ТОВ „Мондекс" укладено договори поруки, за
умовами яких поручителі добровільно взяли на себе обов'язок відповідати за
зобов'язаннями СПД ОСОБА_1, які виникають з умов кредитного договору.

ЗАТ „ПроКредитБанк", яке є правонаступником ЗАТ «Мікрофінансовий
Банк», взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 13 жовтня 2003
року виконало в повному обсязі, що також встановлено рішенням Солом'янського
районного суду міста Києва від 19 жовтня 2004 року. Зокрема, банком перераховано
грошові кошти у розмірі 40269 грн. 60 коп. за цільовим призначенням (часткова
оплата вартості комп'ютерів згідно договору від 18 вересня 2003 року), про що
свідчить меморіальний ордер від 14 жовтня 2003 року. Також, відповідно до п.
2.6 кредитного договору кредит був наданий шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок ТОВ „Мондекс".

Відповідно до умов кредитного договору можливість відкриття рахунку
позичальнику в банку згадується лише в контексті порядку повернення кредиту, а
не в контексті порядку його надання, що спростовує посилання позивачів на те,
що банк в порушення порядку проведення безготівкових розрахунків, умисно ввівши
їх в оману, не відкривши СПД ОСОБА_1 розрахунковий рахунок та без її доручень
перерахував грошові кошти ТОВ „Мондекс".

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦК
УРСР угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин
був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких
обставин може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом
державної чи громадської організації.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28
квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»
під обманом у таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника
угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або
замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається.

Суд вважає недоведеним факт укладення договору від 18
вересня 2003 року та договору від 13 жовтня 2003 року внаслідок обману СПД
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з боку відповідачів, оскільки позивачами не надано доказів
зловмисної домовленості ТОВ „Мондекс" та ЗАТ „ПроКредитБанк", яке є
правонаступником ЗАТ «Мікрофінансовий Банк», щодо умисного введення позивачів в
оману шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або
замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається.

Посилання позивачів на довідку начальника СВ Оболонсбкого РУ ГУ МВС України в місті
Києві від 11 травня 2006 року про порушення кримінальної справи за фактом
шахрайського заволодіння керівництвом ТОВ „Мондекс" чужим майном, як на
доказ укладення договорів внаслідок обману та зловмисної домовленості
відповідачів є безпідставними, оскільки доказом шахрайських дій може бути лише
вирок суду, який набрав законної сили, про притягнення до кримінальної
відповідальності осіб, які вчинили такі дії.

Невиконання угоди ТОВ „Мондекс", на що посилаються позивачі
обґрунтовуючи свої вимоги, не може бути підставою для визнання її недійсною. В
цьому разі сторона угоди вправі вимагати розірвання договору або застосування
інших встановлених наслідків, а не визнання угоди недійсною.

У зв'язку з цим позовні вимоги позивачів про визнання вказаних договорів
недійсними задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 57 ЦК
УРСР, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року
«Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», керуючись ст. ст.
60,212-215 ЦПК України,

вирішив:

В
задоволенні позову суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до закритого
акціонерного товариства „ПроКредитБанк" та товариства з обмеженою
відповідальністю „Мондекс" про визнання недійсними договорів відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного
суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана в двадцятиденний строк, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.