Справа № 22-124907 р.                                   Головуючий
Категорія - 21                                                                Доповідач  -  Шамрило Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 березня 2007 р. Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого:                                 Курило В.П.

суддів:                                                        Санікової
О.С.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:       Степаненко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу по апеляції Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у Центрально-Міському районі м. Макіївки на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 27 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України у Центрально-Міському районі м. Макіївки, 3-я особа ДП
„Макіїввугілля" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 27 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1. задоволено частково. З Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у Центрально-Міському районі м. Макіївки на користь
позивача стягнуто у відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Не погодившись з
рішенням суду, відповідач приніс апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення та постановити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_1. В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що
позивачем не надано належних доказів спричинення йому моральних страждань та
пропущено тримісячний строк для звернення до суду з даним позовом. Крім того,
п.27 ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" призупинено
на 2006 рік дію
норм Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" в частині відшкодування застрахованим і членам їх
сімей моральної шкоди.

В судове
засідання апеляційного суду представник Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у Центрально-Міському районі м. Макіївки та представник 3-ї особи не
явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1.
заперечував проти доводів скарги, просив її відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

2

- Згідно ч.І
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що 05.11.2003
р. при виконанні трудових обов'язків на ВП „Шахті ім. Бажанова" ДП
„Макіїввугілля" позивача було травмовано, про що 07.11.2003 р. складено акт №123 за формою Н-1. З
довідки МСЕК від 05.10.2005
р. вбачається, що ОСОБА_1. визнано інвалідом 3 групи та встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково з 29.09.2005 р. Судом також
встановлено, що внаслідок отриманої виробничої травми позивачу заподіяно
моральну шкоду, оскільки він частково втратив працездатність, зазнав фізичного
болю в момент травмування та в період лікування, пересувається за допомогою
милиців, позбавлений нормальних життєвих зв'язків. Втрата працездатності
призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок
чого останній вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого
життя.

Відповідно до
змісту ст. ст. 1, 21,
28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань
України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума
страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати.

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідачем визнано факт первинного огляду на МСЕК ОСОБА_1.
29.09.2004 р. та
встановлення йому вперше втрати професійної працездатності на 50% у зв"язку з
травмою на виробництві від 05.11.2003
р. та 3 групи
інвалідності строком на 1
рік. Такий же розмір втрати працездатності у позивача був підтверджений при
черговому огляді на МСЕК 05.10.2005
р. та встановлений з 29.09.2005
р. безстроково (а.с.6).

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати
відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

При цьому не
можуть бути прийняті до уваги посилання Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області
на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", яким
зупинена дія норм Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", що передбачають відшкодування
моральної шкоди застрахованим особам чи членам їх сімей, оскільки
правовідносини між сторонами виникли до введення в дію цього Закону, а
відповідно положень Конституції України даний Закон не має зворотної сили.
Необгрунтованими є і доводи відповідача про пропуск позивачем тримісячного
строку для звернення до суду за захистом порушеного права, передбаченого ст. 233 КЗпП України, у
зв'язку з тим, що правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", нормами якого не встановлено строку позовної давності для
звернення з вимогою про страхову виплату на відшкодування моральної шкоди.

З врахуванням
ступеню моральних страждань потерпілого і наявності тяжких наслідків, суд
першої інстанції в межах обумовленої законом суми визначив розмір грошової
компенсації моральної шкоди позивачу.

Рішення суду
відповідає вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його
скасування не має.

Наведені в
апеляційній скарзі доводи є необгрунтованими й правильність висновків суду не
спростовують.

Керуючись
ст.ст.303, 307-308,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

3

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Макіївки відхилити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 27 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.