Справа №2-134/2007 p.
МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем   України

24
квітня 2007 року                 Ірпінський
міський суд Київської області в складі:

головуючого                                                    судді
Линника В.Я.,

при
секретарі                                                              Бойчук
В.В., Бегур Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рест Енержі», Товариства з обмеженою відповідальністю
«Євразіябуд». Головного управління Міністерства з надзвичайних ситуацій в
Київській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-і особи: виконком Коцюбинської селищної
ради Київської області, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку
«Укрсоцбанк», про визнання недійсним нікчемного договору та визнання недійсним
акту прийому-передачі квартири, та визнання права власності на квартиру, про
вселення в квартиру, -

встановив:

В жовтні 2005 року позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рест Енержі», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євразіябуд», Головного управління Міністерства з надзвичайних
ситуацій в Київській області, 3-я особа: акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк», про визнання недійсним нікчемного договору
та визнання недійсним акту прийому-передачі квартири, та визнання права
власності на квартиру, про вселення в квартиру, в якому просила визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ТОВ «Євразіябуд» підписати
з нею акт приймання-передачі квартири; просила вселити її в дану квартиру.

В подальшому позивач та її представник не однократно
доповнювали, змінювали та уточнювали позов, остаточно виклавши вимоги
28.02.2007 року в уточненій позовній заяві, в якій позивач просила визнати
ордер від 22.11.05 № 101 та свідоцтво про право власності на житло від 23.12.05
№ 65 недійсними та скасувати його; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1
за ОСОБА_1; вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1; виселити з квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2. і ОСОБА_3

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 26.12.2003 року між нею та ТОВ
«Рест Енержі» було укладено інвестиційний договір № 20-А/10 щодо інвестування
об'єкта будівництва, а саме квартири АДРЕСА_1

Позивачка виконала усі умови вказаного договору,
сплативши кошти у визначеному розмірі у встановлені договором строки.

З 01.01.2005 року позивачка фактично мешкала в квартирі АДРЕСА_1, там же
знаходились її меблі та речі.

Вже мешкаючи у вказаній квартирі, вона дізналася, що між ТОВ «Рест Енержі»
та ТОВ "Євразіябуд" було укладено договір на інвестування чотирьох
квартир, який було розірвано рішенням Господарського суду м. Києва від
07.04.2004 р. по справі № 10/550-40/488, яке було залишено без змін рішенням
Верховного суду України.

15.07.2005 року охороною будинку без будь-яких пояснень позивачці були
створені перешкоди і вона була позбавлена можливості потрапити в квартиру
АДРЕСА_1

Пізніше позивачці стало відомо, що на вказану квартиру ОСОБА_2. та ОСОБА_3
було видано ордер від 22.11.05 № 101 та свідоцтво про право власності на житло
від 23.12.05 №65. Ці документи були видані під час наявності заборони на
відчуження, яке було вжито відповідно до ухвали Ірпінського міського суду від
15.08. 2005 р.

Вважала, що ордер від 22.11.05 № 101 та свідоцтво про право власності на
житло від 23.12.05 № 65 видано протиправно, а тому вони повинні бути визнані
недійсними та скасовані.

Крім того, позивачка вважала, що між нею та ТОВ "Євразіябуд" було
укладено усний договір, оскільки за рекомендацією останнього було укладено
письмовий договір між позивачкою та ТОВ "Рест-Енержі". Відповідно до
даного договору правовстановлюючі документи на житло повинно бути передано
позивачці після прийняття об'єкту в експлуатацію ТОВ «Євразіябуд». Враховуючи,
що акт прийомки в експлуатацію затверджено у вересні 2005 року, строк на
виконання обов'язку передати правовстановлюючі документи виник з цього строку.

Позивачка зазначала, що вона має переважне право на отримання об'єкту
інвестування, оскільки фактично їй квартира була передана в січні 2005 року, а
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 не набули у власність та не мають правовстановлюючих
документів на право власності на квартиру АДРЕСА_1 області і тому свідоцтво про
право власності на житло від 23.12.05 № 65 повинно бути визнано недійсним та
скасовано.

В той же час, ТОВ «Євразіябуд» та ТОВ «Євразіябуд» повинні виконати зобов'язання
та передати їй у власність спірну житлову площу.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4. уточнений позов
підтримали, просили його задоволити.

Представник відповідача ТОВ «Рест Енержі» до суду не прибув, про час та
місце слухання справи був належним чином повідомлений (т. 2 а.с. 16, 24, 44,
96, 104), причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ТОВ «Євразіябуд» позов не визнав,
пояснивши суду, що інвестиційний договір на інвестування будівництва квартир в
будинку АДРЕСА_2 було укладено між ТОВ «Євразіябуд» та ТОВ «Рест Енержі».
Оскільки ТОВ «Рест Енержі» не виконало умов інвестування та не перерахувало
усіх коштів, то ТОВ «Євразіябуд» подало претензію про розірвання договору та
повернуло ТОВ «Рест Енержі» раніше перераховані кошти. В подальшому рішенням
господарського суду інвестиційний договір було розірвано. Між ТОВ «Євразіябуд»
та позивачкою ніякі договори не укладались, а тому відповідач не має ніяких
зобов'язань перед позивачкою. В той же час, ТОВ «Євразіябуд» правомірно на
виконання договору від 07.02.05 № 121 передало ГУ МНС України в Київській області квартиру АДРЕСА_1

Представник відповідача Головного управління Міністерства надзвичайних
ситуацій в Київській області позов не визнала, зазначала, що відповідно до
договору від 07.02.05 № 121 ТОВ «Євразіябуд» було передано ГУ МНС України в
Київській області було квартиру АДРЕСА_1 Ця квартира за рішенням
житлово-побутової комісії та ордеру від 22.11.05 № 101, виданого Коцюбинською
селищною радою Київської області, була передана ОСОБА_2. Тому вважала, що ГУ МНС України в
Київській області діяло правомірно, ОСОБА_2. отримала ордер на заселення в
квартиру АДРЕСА_1 області на законних підставах, отже в позові слід відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3 позов не визнав, зазначав, що
договір між ТОВ "Євразіябуд" та ТОВ «Рест Енержі» було розірвано
господарським судом м. Києва, тому посилання позивачки на нього є
неправомірним. Крім того, між позивачкою та ТОВ "Євразіябуд" не
укладався договір на інвестування будівництва квартири АДРЕСА_1 В той же час,
зазначена квартира була передана ГУ
МНС України в Київській області від ТОВ «Євразіябуд» - забудовника будинку, в
якому знаходиться ця квартира, на виконання договору від 07.02.05 № 121. За

рішенням
житлово-побутової комісії ГУ
МНС України в Київській області та ордеру від 22.11.05 № 101, виданого
Коцюбинською селищною радою Київської області, спірна квартира була передана
ОСОБА_2. та її сину ОСОБА_3 На момент видачі ордеру квартира була вільна як
юридично так і фактично, тому жодних порушень законодавства при видачі цього
ордеру не було. Вважав, що в позові слід відмовити.

Представник третьої особи Коцюбинської селищної ради Київської області
вважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки ордер на квартиру АДРЕСА_1
області від 22.11.05 № 101 було видано ОСОБА_2. та її сину ОСОБА_3 без порушень
норм чинного законодавства. Стверджувала, що до селищної ради були подані всі
документи необхідні для видачі ордеру на жиле приміщення, в той час як ні у
селищної ради ні у виконкомі не було відомостей про те, що спірна квартира на
момент передачі її ОСОБА_2 була зайнята або щодо неї відбувався спір.

Представник третьої особи АКБ
соціального розвитку «Укрсоцбанк» вважав, що позов підлягає задоволенню,
оскільки кошти, які за позивачку були перераховані банком на інвестування
квартири АДРЕСА_1 області «Рест Енержі», в подальшому були перераховані ТОВ
«Євразіябуд», яке, як забудовник, не могло мати відносини з інвестування
будівництва безпосередньо з фізичними особами.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази
по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Так судом встановлено, що 26.12.2003 року між ОСОБА_1. та ТОВ «Рест Енержі»
було укладено інвестиційний договір № 20-А/10 (т. 1 а.с.7-9), згідно з пунктами
2.1, 2.6, 4.2.1 якого позивачка зобов'язувалась сплатити за об'єкт будівництва
- квартиру АДРЕСА_1 загальну суму 115 223,22 грн. у строки, передбачені
договором, а ТОВ «Рест Енержі» зобов'язувалось передати їй квартиру на умовах,
передбачених інвестиційним договором. При цьому право власності на об'єкт
інвестування повинен перейти до інвестора за умов повного інвестування 100%
загальної площі об'єкта інвестування та підписання інвестором (ОСОБА_1.) акту
приймання-передачі об'єкту інвестування із забудовником - ТОВ «Євразіябуд».

Позивачка виконала умови інвестиційного договору та
перерахувала суму, передбачену договором, у встановлені строки на рахунок ТОВ
«Рест Енержі», що підтверджується платіжними документами (т. 1 а.с. 10-16).

Судом також встановлено, що між ТОВ «Євразіябуд» та ТОВ
«Рест Енержі» було укладено інвестиційний договір від 03.12.03 № 31, відповідно
до умов якого ТОВ «Рест Енержі» зобов'язувалось проінвестувати будівництво
квартир №№ 5,10,49,70,77 у будинку АДРЕСА_2(т. 1 а.с. 63-70).

За рішенням господарського суду м. Києва від 07.12.2004
року інвестиційний договір від 03.12.03 № 31 між ТОВ «Євразіябуд» та ТОВ «Рест
Енержі» було розірвано. Це рішення суду постановою Вищого господарського суду
України від 13.04.2005 року та ухвалою Верховного Суду України від 09.06.2005
року залишено без змін. (т. 1 а.с. 17-30, 71).

Рішенням виконкому Ірпінської міської ради від 27.09.05 №
186/12 затверджено акт державної приймальної комісії від 22.09.2005 року про
прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_2 з оформленням права власності на
об'єкт будівництва за ТОВ «Євразіябуд». (т. 1 а.с. 115,117-120).

Судом встановлено, що 07.02.2005 року між ТОВ «Євразіябуд» та головним
управлінням МНС в Київській області було укладено договір № 121, згідно якого
ГУ МНС в Київській області зобов'язувалось безкоштовно надавати консультаційну
допомогу в забезпеченні пожежної безпеки під час проведення робіт по
будівництву об'єкту, а ТОВ «Євразіябуд» відповідно до розпоряджень Київської
облдержадміністрації зобов'язувалось передати кошти пайової участі або
матеріальні цінності, (т. 1 а.с.72). На виконання цього договору ТОВ
«Євразіябуд» по акту прийому-передачі від 16.02.2005 року передало ГУ МНС України в
Київській області квартиру АДРЕСА_1 області (т. 1 а.с.73).

22.11.2005 року виконкомом Коцюбинської селищної ради на спірну квартиру на
ім'я ОСОБА_2. разом з її сином ОСОБА_3 було видано ордер № 101 (т. 1 а.с. 152).
Даний ордер було видано на підставі листа ГУ МНС України в Київській області
від 16.11.05 № 9/0/6028, договору між ТОВ «Євразіябуд» та ГУ МНС України в
Київській області від 07.02.05 № 121, акту від 07.02.2005 р. прийому передачі
квартири АДРЕСА_1 області, протоколу засідання житлово-побутової комісії ГУ МНС
України в Київській області від 14.02.05 № 4, довідки про перебування ОСОБА_2.
у контрольному списку по квартирному обліку в ГУ МНС України в Київській
області, довідки Управління соціального захисту населення Ватутінської районної
державної адміністрації м. Києва від 03.10.2000 р. (т. 2 а.с. 130, 132-136,
142).

Судом також встановлено, що 23.12.2005 року виконкомом Коцюбинської
селищної ради ОСОБА_2. та ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності № 65 на
квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 151). При цьому в свідоцтві не зазначено в якому
будинку та по якій вулиці знаходиться квартира, право власності на яку
підтверджує вказане свідоцтво. Крім того, право власності на цю квартиру не
зареєстровано органами БТІ.

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Євразіябуд» повернуло ТОВ «Рест
Енержі» кошти, які були перераховані на виконання інвестиційного договору від
03.12.03 № 31 в зв'язку з його розірванням (т. 1 а.с. 192-195).

Отже, в зв'язку з розірванням інвестиційного договору від 03.12.03 № 31 на
будівництво квартир в будинку АДРЕСА_2 між ТОВ «Євразіябуд» та ТОВ «Рест
Енержі» інвестування будівництва спірної квартири № 10 в даному будинку не
відбулось.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються
Цивільним кодексом України, оскільки хоч такі відносини і розпочалися
(26.12.2003 р.) - до набрання даним кодексом чинності (01.01.2004 p.),
однак продовжувалися після цього, а відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним
чинності.

Відповідно до ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК
України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної
реєстрації.

В той же час, в ч. 1 ст. 182 ЦК
України зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі
речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Позивачкою не було надано суду доказів існування в неї документа, який
засвідчує її право власності на квартируАДРЕСА_1, або докази втрати такого
документу. Не надала вона також доказів реєстрації за нею права власності на
спірну квартиру або інших доказів на підтвердження її права власності на
вказану квартиру.

Суд не бере до уваги посилання позивачки на те, що забудовник будинку - ТОВ
«Євразіябуд» фактично передало їй спірну квартиру, оскільки договір
безпосередньо між позивачкою та ТОВ «Євразіябуд» на інвестування будівництва
квартири не укладався, а тому ТОВ «Євразіябуд» не має ніяких зобов'язань перед
позивачкою по передачі їй квартири у власність. Посилання позивачки на те, що
квартира їй фактично була передана, не підтверджено в судовому засіданні
жодними доказами.

Отже, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави визнати за
позивачкою право власності на квартируАДРЕСА_1

Правовідносини щодо видачі ордеру на квартиру та його оспорювання
регулюються нормами Житлового кодексу УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий
комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення
може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами
не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання
жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання
жилих приміщень.

Як зазначено в ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з суті зазначених норм, з вимогою про визнання ордера недійсним
може звернутись до суду особа, права або інтереси якої порушені видачею такого
ордера.

Однак, позивачкою не було надано доказів існування у неї будь-якого права
відносно квартири АДРЕСА_1

Крім того, як було встановлено в суді ордер на вказану вище квартиру було
видано без порушень норм чинного законодавства.

Таким чином, не може бути задоволено вимогу позивачки про визнання ордеру
від 22.11.05 № 101, виданого Коцюбинською селищною радою Київської області,
недійсним.

Оскільки суд відмовляє позивачці у вимогах визнати за нею право власності
на квартируАДРЕСА_1 та визнати недійсним ордер на зазначену квартиру, що видано
родині Стоколос, то відповідно суд відмовляє і в інших вимогах: про визнання
недійсним свідоцтва про право власності від 23.12.05 № 65 на квартиру № 10 в
с.м.т. Коцюбинське та про виселення із квартириАДРЕСА_1 ОСОБА_2., ОСОБА_3 і
вселення позивачки у вказану квартиру.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що в позові ОСОБА_1. слід
відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 182, 331, 392 ЦК України, ст.ст.
59, 117 ЖК УРСР, ст.ст. 60, 209, 215, 226, 227 ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення
в повному обсязі буде виготовлено до 30 квітня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів та наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви.