Справа №22-ц-454/2007 p.                                     Головуючий
категорія - 34                                                             Суддя-доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Криворотенка
В.І., Хвостика С.Г.

з участю
секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.

та осіб, які
приймають участь у справі -
ОСОБА_1., відповідачки
ОСОБА_2. її представника ОСОБА_3.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Буринського районного суду Сумської
області від 11 січня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частини
приміщення та земельної ділянки без їх поділу в натурі, -

Встановила:

Рішенням
Буринського районного суду Сумської області від 11 січня 2007
року позов ОСОБА_1. задоволено.

Виділено з
майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1. 1/2
частину приміщення магазину, розташованого по АДРЕСА_1, вартістю 31720 грн. 50 коп. без його
поділу в натурі та визнано за ним право власності на це майно.

Виділено з
майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1. 1/2
частину земельної ділянки вартістю 11966
грн. із загальної площі 0,0208
га, на якій розташоване приміщення магазину по АДРЕСА_1 без її поділу в
натурі, та визнано за ним право власності на неї.

Стягнуто з
ОСОБА_2. - на
користь держави судовий збір в сумі 242
грн. 20 коп., - на користь
ОСОБА_1. 194 грн. 66 коп. в рахунок
повернення сплаченого судового збору та 30
грн. в рахунок повернення сплачених витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Дане рішення
ОСОБА_2   оскаржила в апеляційному
порядку.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного
рішення, так як були порушені принципи всебічності та повноти дослідження
доказів, просить оскаржуване рішення скасувати, а дану справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що суд
безпідставно не взяв до уваги її свідчення, що спірне майно було придбане за її
кошти, окрім цього судом не були викликані та допитані свідки зазначені в її
клопотанні.

Судом
встановлено, що сторони з 20
лютого 1988 року
перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 червня 2006 року, що
підтверджується їх поясненнями, копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Після
розлучення і до теперішнього часу сторони проживають в одній квартирі, спільно
з ними мешкає їх неповнолітня дитина.

За час шлюбу
сторони придбали приміщення товарного складу і земельну ділянку, на якій він
розташований, та який в подальшому за спільні кошти та спільними трудовими зусиллями
переобладнали  в  магазин,
який  було  зареєстровано
на  відповідачку,  що
підтверджується

2

поясненнями
позивача, свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., письмовими
поясненнями ОСОБА_9., ОСОБА_10., копіями договору купівлі продажу від 16 серпня
1999 року, рішення міської ради №12 від 30 липня 2003 року, акту обстеження
приміщення товарного складу, акту державної приймальної комісії та плану
приміщення магазину, державного акту на право власності на землю, рішення
міської ради №251 від 28 грудня 2005 року, договору купівлі - продажу земельної
ділянки та технічною документацією на неї, рішення міської ради №116 від 23
квітня 2003 року, свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності та про сплату єдиного податку, договору купівлі - продажу від 17
вересня 1999 року, висновку №6 від 25 квітня 2003 року, технічною документацією
на приміщення магазину, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу
про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копіями документів на
придбання будівельних матеріалів на переобладнання приміщення складу в магазин.

Вартість
приміщення магазину, відповідно до технічної документації та узгодженої позиції
сторін, складає 63441 грн. Суд
немає сумніву і у вартості земельної ділянки, що становить 23932 грн., на якій
розташоване приміщення магазину, розрахунок якої проведено Буринським районним
відділом земельних ресурсів. Даний розрахунок суд вважає достовірним, оскільки
він проведений з дотриманням встановленого порядку та особами, які мають
спеціальні знання та повноваження для вирішення цих питань, а позицію
відповідачки, що дана земельна ділянка була придбана за 3320 грн. і така її
фактична вартість на сьогодні, суд вважає необґрунтованою.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно
залишити без задоволення, а рішення суду - без зміни, з таких підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої
інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив
обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України,
дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній
скарзі не наведенні обставини та докази, які б ставили під сумнів законність
рішення місцевого суду.

Відповідно до
ст. 22 КпШС
України, який діяв на момент придбання приміщення, майно, нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і розпорядження цим майном, а ст. 28 цього ж Закону встановлено,
що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Відповідно до
ч.1 ст. 60 та ч.1
ст.70 СК України, який діяв на момент придбання земельної ділянки, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності.

У разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Місцевим судом
достовірно встановлено і знайшло підтвердження при апеляційному розгляді, що сторони в період шлюбу і маючи
спільний бюджет, придбали, спірне майно, за рахунок спільних трудових та
грошових затрат, істотно збільшивши вартість придбаного приміщення. Тому суд
прийшов до вірного висновку, що придбане майно є спільною сумісною власністю
подружжя і позивач має право власності на 1/2 частину даного майна.

Твердження
апелянтки про те, що приміщення складу, його переобладнання в магазин та
земельну ділянку вона придбала та провела за власні кошти і з позивачем на той
час вони фактично не перебували  у  шлюбних
відносинах,  хоча і  проживали
в  одній  квартирі,
не

3

спростовують
висновку суду, оскільки такі твердження суперечать встановленим судом фактичним
обставинам справи, спростовуються показами свідків, допитаних судом та всупереч
вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не
підтвердженні конкретними доказами.

Доводи апелянта
про те що суд безпідставно не допитав свідків зазначених нею у клопотанні є
безпідставними, оскільки дійсно апелянт зазначала ряд осіб для виклику в судове
засідання для допиту, однак вона в супереч вимог ст. 136 ЦПК України не
вказала, їх ім'я, і інших даних, за якими їх можна ідентифікувати. У зв'язку з
викладеним ухвалою Буринського районного суду від 10 січня 2007 року у
задоволенні вищевказаного клопотання про виклик свідків відмовлено. Місцевим
судом забезпечувалося право відповідачки подати докази чи викликати за її
бажанням свідків, але вона таким правом належним чином не скористалася.

Інші доводи
апелянта висновків суду не спростовують.

За таких
обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог норм
матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст.303, 307, 308, 313,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Буринського районного суду Сумської області
від 11 січня 2007 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.