Справа № 22ц-198/2007                                        Головуючий
у І інстанції Кір"якова Н.П.
Категорія 5                                                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду   Донецької області в складі:

головуючого
Баркової Л.Л. суддів Кучерявої В.Ф., Трушкова М.М. при секретарі: Фік К.
розглянувши   у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі      справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна за апеляційною скаргою позивачки
ОСОБА_1.  на рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя від 5 червня 2006 року

встановила:

У серпні 2004 року позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду
з даним позовом. Зазначала, що в період зареєстрованого шлюбу вони з
відповідачем купили трикімнатну квартиру в місті Маріуполі, автомобілі
Мерседес-Бенс і Джип та збудували житловий будинок в селі Білосарайська Коса
Першотравневого району на загальну вартість 604385 грн. Просила зазначене майно
розділити порівну, виділити кожному подружжя по Уг частині квартири, житлового
будинку, та по одному автомобілю. В процесі розгляду справи відмовилися від
позову в частині поділу автомобілю марки Джип і ухвалою суду провадження в цій
частині позову було закрито.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 5
червня 2006 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1. За ОСОБА_1та
ОСОБА_2. визнано право власності на Уг частку квартиру АДРЕСА_1, вартістю
271098 грн., житлового будинку АДРЕСА_2, вартістю 271098 грн., автомобілю Мерседес Бенц-200,
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 23685 грн., на загальну суму 531915 грн.

Зазначене майно розділено між ОСОБА_1та ОСОБА_2. За
ОСОБА_1визнано права власності на квартиру, за ОСОБА_2. право власності на
житловий будинок та автомобіль Мерседес-Бенц. В рахунок порівняння часток
стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 28825 грн.50 коп. та на користь держави
судовий збір в розмірі 1700 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Знято арешт з автомобілю Мерседес-Бенц.

В
апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
позивачки, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення відповідача,
його представника, адвоката ОСОБА_3., які просили скаргу відхилити, дослідивши
матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга  підлягає частковому
задоволенню, рішення суду зміні з таких підстав.

2

Згідно з положеннями ст.60, ч.1 ст.70 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором та незалежно від того, що
один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно з положеннями ч.4,5 ст.71 СК України, присудження
одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, інше
допускається за умовами попереднього внесення другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок суду, лише за його згодою, крім випадків,
передбачених Цивільним Кодексом України.

Згідно з положеннями ст.365 ЦК України
можливість припинення права на частку у спільному майні може бути у разі, якщо
спільне володіння та користування майном є неможливим, якщо воно не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї і за умови
попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок
суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з
того, що оскільки сторони мають на праві спільної сумісної власності два
ізольованих житлових приміщення, то кожному з них слід виділити в натурі те
житлове приміщення, яке він займає: позивачці квартиру, а відповідачу будинок з
автомобілем та стягнути з останнього на користь позивачки грошову компенсації в
рахунок порівняння часток .

З цим
висновком суду не можна не погодитися.

Як встановлено
судом і це підтверджується матеріалами справи, сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі в період 1987 - 2005 років, неповнолітніх дітей не мають.
/а.с.5,6/

В період шлюбу, за нотаріально посвідченим договором
купівлі продажу від 14 червня 1994 року купили та зареєстрували в Єдиному
реєстрі 14 жовтня 2005 року на ім"я позивачки трикімнатну квартиру, жилою
площею 51,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, /а.с. 14,69/

На підставі рішення Мелекинської сільської ради
Першотравневого району від 20 березня 1992 року про надання ОСОБА_2. для
будівництва житлового будинку земельної ділянки по вулиці АДРЕСА_2, подружжя
збудували за вказаною адресою двоповерховий житловий будинок, жилою площею 105
кв.м. У жовтні 2006 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на
цей будинок та зареєстрував на  своє
ім"я.

Встановлено також, що після припинення шлюбних відносин
між сторонами склалися неприязні відносини за якими спільне користування
будинком та квартирою стало неможливим. З цього часу відповідач користується
будинком, а позивачка квартирою.

Позивачка
ОСОБА_1. в судовому засіданні не заперечувала, що під час розірвання шлюбу у
2005 році з відповідачем була досягнена домовленість щодо користування
квартирою та будинком. Ключі від квартири залишились у неї, а у відповідача від
будинку, що до цього часу вона одна проживає в квартирі. Сплачувати відповідачу
грошову компенсацію за належну частку не бажає.

3

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія
судців вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,
що спільне володіння та користування нерухомим майном позивачкою та
відповідачем є неможливим.

Обставин щодо неможливості припинення права сторін на
частку у спільній квартирі та будинку, чи завдання інтересам співвласників
істотної шкоди внаслідок такого припинення позивачкою не наведено.

Тому, приймаючи до уваги положення закону, конкретні
обставини, той факт що під час розгляду справи в апеляційному суду відповідач
вніс на депозитний рахунок судової адміністрації вартість Уг частки жилого
будинку з урахуванням залишення квартири на праві власності позивачці, що
складає 103966 гривень, та виходячи із принципів розумності і справедливості
колегія судців вважає, що підстав для залишення нерухомого майна у спільній
власності сторін не має.

Між тим, вирішуючи питання про вартість спільного майна:
житлового будинку та квартири слід керуватися при його розподілу висновками
судово технічної експертизи Донецького НДІ судових експертиз від 14 березня
2007 року, згідно з якими вартість спірного будинку складає 587586 гривень,
квартири 369048 грн., оскільки колегія суддів вважає, що саме вони відповідають
ринковій вартості у даній місцевості. Що стосується розподілу автомобіля,
вартість його слід враховувати у розмірі 5500 доларів США, що відповідає 27775
грн. /курс 5,05 у.е/, а не оцінку за висновками експертизи, якою керувався суд
першої інстанції.

Посилання відповідача на те, що автомобіль Мерседес-Бенц
не підлягає розподілу є неспроможними, оскільки він сам не заперечує, що до
цього часу є його власником, а гроші в розмірі 5500 доларів США які він отримав
від покупця, в повному розміру витратив на свої потреби. Крім того, рішення
суду в цій частині ним не оскаржувалося.

Таким чином, враховуючи право кожного подружжя на 1/2
частку спільного майна, можливості виділу у власність позивачки квартири, а у
власність відповідача житлового будинку та автомобілю, з урахуванням понесених
відповідачем витрат на ремонтно будівельні роботи будинку після пожежі, що
складає за висновками експертизи 10607 грн., на користь позивачки в порівняння
часток слід стягнути з відповідача 117853 гривні.

Посилання позивачки на те, що вартість ремонтно
будівельних робіт на ліквідацію наслідків пожежі не підлягає врахуванню при
розподілі майна є безпідставними, оскільки остання не заперечувала, що цей факт
мав місце і витрати ніс відповідач.

Доказів про те, що пожежа сталася з вини відповідача
позивачкою не надано. Більш того, доводи останньої щодо вини відповідача
спростовуються актом про пожежу від 3.10.2005 року, /а.с.62/

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто
додатковий позов щодо користування земельною ділянкою є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи, із якої вбачається, що ухвалою суду від 31
травня 2006 року цей позов виділено в окреме провадження./а.с.148/

З
урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі
доводи не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо скасування оскаржуваного рішення з направленням
справи на новий розгляд.

4

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 5 червня 2006
року в частині визнання права власності та розподілу спільного майна змінити.

Визнати
за ОСОБА_1та ОСОБА_2право власності за кожним на 1/2 частку квартири за
адресою: АДРЕСА_1,   вартістю   369048грн.;
жилого   будинку   за
адресою: АДРЕСА_2, вартістю 587586 грн.; автомобілю Мерседес Бенц-200, вартістю
27775 грн.

Розділити зазначене майно, визнавши за ОСОБА_1право
власності на квартиру, за ОСОБА_2право власності на житловий будинок і
автомобіль Мерседес Бенц-200.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1в рахунок порівняння
часток у спільній власності сто сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят три гривні,
із них 103966 гривень, перерахованих на депозитний рахунок судової
адміністрації.

В решті
частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржено протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.