УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
червня 2007 року                                                                                                    м.  Харків.

Колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі суддів:

-    Колтунової А.І.,  Швецової Л.А.,  Яцини В.Б.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного
суду м.  Одеси від 4 жовтня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2004 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу
частини жилого будинку недійсним,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2004 року ОСОБА_4 3вернулася з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсним з
підстав,  передбачених  ст.  55
ЦК України
1963р.,  договору купівлі-продажу 3Л
частини жилого будинку АДРЕСА_1,  який
вона уклала з відповідачами 09.06.2003 року,
про їх виселення і зняття з реєстрації.

На
обґрунтування позову вказала,  що при
укладенні спірного договору купівлі-продажу,
внаслідок психічної хвороби,  якою
на той час вона страждала,  вона не
розуміла значення своїх дій.

Рішенням
районного Суворовського районного суду м.
Одеси від 4 жовтня 2004 року,  яке
залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2004
року,  визнано недійсним договір
купівлі-продажу % частини жилого будинку АДРЕСА_1,  за яким 09.06.2003 року ОСОБА_4 продала,  а ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 його придбали.

Зобов'язана
ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  ОСОБА_2 32400 грн.,  отримані в якості оплати за цим договором .

Справа №
581-кс-07

Головуючий у
першої інстанції: Гусев
О.Г.

Доповідач: Яцина
В.Б.

Виселені
ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
ОСОБА_2 зі спірної 3А частини жилого будинку,  зобов'язано відділ громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти їх з реєстрації за
вказаної адресою.

Не
погоджуючись з такими судовими рішеннями,
в касаційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять їх скасувати,
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,  посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги,  районний суд,  з висновками якого погодився й апеляційний
суд,  обґрунтовано виходив з того,  що під час укладення спірного договору
ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними,  та на підставі  ст.  55
ЦК України
1963р.,  який діяв під час укладення
спірного договору,  визнав його недійсним
і застосував двосторонню реституцію.

Висновки
судів належним чином вмотивовані,
ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Таким
чином,  встановлено,  й це вбачається з матеріалів справи,  що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки
доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про
порушення судами норм матеріального й процесуального права,  що згідно з ч. 2  ст.
324 ЦПК України є підставами касаційного оскарження,  то відсутні й підстави для скасування
постановлених судових рішень,  і тому
колегія суддів відповідно до вимог
ст.  337 ЦПК України вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись
статтями 323,  332,  335,
345 ЦПК України,  колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 4 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23
грудня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.