Справа №22-ц-1978/2007р.                                            Головуючий
1-ї інстанції: Наумова
стягнення матеріальної                                  Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня
2007р.    Судова колегія судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -  Луспеника Д.Д.

суддів    -
Пшенічної Л.В., Даншіенка В.М.

при секретарі - Гребенщиковій
ГО.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові

апеляційні
скарги ОСОБА_1, закритого акціонерного товариства "АІСЕ Україна"

на рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства
"АІСЕ Україна" про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої
споживачу, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2005
року ОСОБА_1. звернувся до суду з указаним позовом до закритого
акціонерного товариства "АІСЕ Україна" (далі ЗАТ АІСЕ Україна).

Посилався на те, що між ним та відповідачем 13.06. 2000 року укладено
договір про надання системи послуг по придбанню автомобіля "ЗАЗ
Таврія", який відповідачем не виконується, тому просив стягнути
матеріальну шкоду у сумі 11791грн. 78
коп. та 19456 грн. 44 коп. і моральну
шкоду в розмірі 30000 грн.,
розірвавши зазначений договір.

Після уточнення майнових позовних вимог ОСОБА_1 просив стягнути матеріальну
шкоду в сумі 11791 грн. 78 коп., які
отримав відповідач згідно з договором і 25089
грн. 68 коп. - матеріальну
шкоду у вигляді не отриманого ним банківського депозиту, моральну шкоду 30000 грн., так як
неправомірними діями відповідача йому завдано фізичних страждань, нервові
переживання.

Представник відповідача позов не визнав та просив
відмовити у його задоволені через безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2006 року позов задоволено
частково.

Розірвано угоду №
0006654 від 13.06.
2000 року з додатками № 1
і 2, укладену
між ОСОБА_1. та ЗАТ "АІСЕ Україна".

Стягнуто з закритого акціонерного товариства "АІСЕ Україна" на
користь ОСОБА_1 11791 грн.,
отриманих на виконання угоди і моральну шкоду у розмірі 3000 грн., а всього 14 791 грн. 78 коп.

2

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційних
скаргах ОСОБА_1. та закрите акціонерне товариство "АІСЕ Україна",
посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального і процесуального права
просять: ОСОБА_1. - частково
скасувати рішення суду першої інстанції, справу направити на новий розгляд, а
ЗАТ "АІСЕ Україна55 -скасувати
рішення районного суду і ухвалите нове, яким відмовити ОСОБА_1. у задоволені
позову.

В обгрунтування
апеляційної скарги ОСОБА_1, вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно
відмовив йому у задоволені позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у
вигляді не отриманого банківського депозиту, чим порушив вимоги п. 5 ст. 653 ЦК України, а також
безпідставно знизив розмір моральної шкоди, не мотивував свій висновок..

ЗАТ "АІСЕ
Україна" в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції
не звернув увагу, що предметом спірної угоди не є продаж позивачу автомобіля чи
його видача, а є надання послуг стосовно придбання його на умовах системи та
сплати за це невеликими платежами, угода не припиняється отриманням автомобіля.
ЗАТ "АІСЕ Україна55 належним чином виконувала умови договору, надавало
позивачу послуги і 25.12.2003
року та 27.04.2004 року
позивач отримував право на придбання автомобіля. Посилання районного суду на
те, що анульованим права на отримання автомобіля є небажанням виконувати умови
угоди, безпідставні.

Суд неповністю
дослідив обставини справи, чим порушив ст. 10, 60 ЦПК України.

Судом в рішенні
вказано, що позивачу було запропоновано підписати договір про внесення змін,
який суттєво відрізнявся від попереднього, що істотно погіршувало стан
позивача, проте судом не встановлено і не вказано, у чому саме полягала істотна
різниця і що саме істотно погіршувало його стан. Вказане свідчить про неповне
з'ясування обставин справи і порушення ст. 213 ЦПК України.

Рішення суду про
повернення позивачу всіх сплачених коштів порушує ст. 653 ЦК України, так як
відповідач надавав позивачу послуги, тобто виконував умови договору. Вважають
необгрунтованим стягнення на користь позивача моральної шкоди, у той час коли
він не довів, що така шкода була йому заподіяна.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, вважає що апеляційна скарга ОСОБА_1задоволенню не підлягає,
а апеляційна скарга ЗАТ "АІСЕ Україна'5 підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1про розірвання договору і стягнення усіх сплачених за ним
сум, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив істотні умови
договору, так як в односторонньому порядку змінив умови договору і зобов'язував
позивача підписати їх. А також відповідач не виконав умови договору і
невиконання цих умов полягає в тому, що двічі було анульовано права позивача на
придбання автомобіля.

Однак, погодитися з такими висновками суду не можна тому, що суд при
постановлені рішення порушив норми матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають обставинам справи, тому суд апеляційної інстанції

3

вважає за необхідне, на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України,
рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення із наступних
підстав.

Судом
апеляційної інстанції встановлено такі факти і відповідні ім правовідносини.

Судовим
розглядом встановлено, що ОСОБА_1. 13.06.
2000 року уклав з відповідачем договір №
0006654, предметом якого є надання системи послуг, спрямованих на
придбання автомобіля ЗАЗ Таврія Нова вартістю 11000 грн.

Такими
послугами, згідно з ст. 2
цього договору, є об'єднання учасників в групи, організація і проведення
жеребкування та аукціонів, організація та створення умов для придбання
автомобілів учасниками системи, придбання від імені учасника та згідно з його
інструкціями автомобіля, підписання договору страхування та інших угод на ім'я
учасника системи та інші послуги описані у правилах діяльності клубу, які є
невід'ємною частиною договору.

Згідно зі ст. 10 п. "В"
Правил здіснення діяльності клубу, який є додатком № 2 до угоди,
учасник може отримати право на придбання автомобіля при умові неповної сплати
його вартості за рахунок внесків інших учасників клубу. Пункт "Г"
цієї статті вказує на те, що учасник при передачі йому автомобіля повинен поряд
з іншими документами, вказаними у ст. 10,
надати, визначені фірмою, гарантії сплати автомобіля. Пункт 10.2. вказаного
додатку, перелічує ці гарантії, серед яких є договір застави автомобіля.

Суд першої
інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача про розірвання договору,
посилався на те, що відповідач допустив істотне порушення умов договору,
запропонувавши позивачу підписати договір про внесення змін до угоди №0006654.

На думку
позивача, такими порушеннями є те, що договір про внесення змін до угоди
передбачає, обов'язковою гарантією, що надається учасником клубу фірмі, при
отриманні автомобіля - договір
застави, цього автомобіля (п.10.3 додатку 2
до договору про внесення змін, ах. 11),
а також те, що непідписання ним вказаних змін, позбавило його можливості
скористатися правом на отримання автомобіля, яке йому було надано фірмою.

Невиконання умов
договору з боку відповідача, як пояснив позивач, полягає в тому, що він не
отримав автомобіль.

Відповідач у
судовому засіданні апеляційної інстанції, пояснив, що згідно предмету договору
позивачу надавалися послуги, спрямовані на придбання автомобіля, він згідно
результатів проведених аукціонів отримував таке право, але у перший раз, 25.12.2003 року, не
скористався цим правом і воно було анульовано. Вдруге таке право він отримав 27.05.2004 року, але не
виконав умов угоди та додатків до неї, не надав запропоновані йому документи і
тому це право знову було анульовано.

Частина друга
ст. 651 ЦК України
передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

4

Посилання позивача на те, що
істотним порушенням договору є неотримання автомобіля та вимога укласти договір
про внесення змін до угоди, на думку судової колегії, не може розглядатися як
істотне порушення умов договору з огляду на те, що предметом договору є надання
послуг, спрямованих на придбання автомобіля, а не саме придбання автомобіля.

Вказані послуги
ОСОБА_1. надавалися, він двічі отримував право на придбання автомобіля, але не
використував його з власної вини. Пояснення позивача, що він не використував це
право від 25.12. 2003 року з
вини відповідача, так як не отримав такого повідомлення, не ґрунтується на
матеріалах справи, тому, що ні угода, ні додатки до неї не передбачають, яким
чином повідомляються учасники, про надане ім право на отримання автомобіля.

Що стосується
такого права, отриманого 27.05.
2004 року, то позивач був повідомлений про те, які документи необхідно надати
для отримання автомобіля, а також про необхідність підписати договір про
внесення змін. Вважаючи, що підписання договору про внесення змін до угоди,
порушує його, позивач не уклав такого договору і звернувся з вимогою про
розірвання угоди.

Судова колегія
не вбачає, що підписання договору про внесення змін до угоди порушує права
позивача і є істотним порушенням умов договору, враховуючи те, що учасник клубу
отримує автомобіль до внесення повної його вартості за рахунок коштів інших
членів клубу, а тому вимога про забезпечення погашення вартості автомобіля
шляхом надання гарантії у вигляді договору застави, є правомірною. Вказаний вид
гарантії передбачено у переліку гарантій укладеною між сторонами угодою. Пункт
"В" ч. 10.1 ст. 10 додатку 2 вказує на те, що
фірма визначає гарантії повної сплати автомобіля, а тому вимога про надання
гарантії сплати повної вартості автомобіля у вигляді договору застави є
правомірною, не суперечить умовам укладеної сторонами угоди від 13. 06. 2000 року і на думку
судової колегії, є справедливою вимогою.

Таким чином,
позивач не довів суду, які істотні порушення умов договору були порушені з боку
відповідача і яка, йому цим завдана шкода, а його посилання стосуються інших
вимог, що не є умовами договору.

Позивач не
позбавлений права і надалі користуватися послугами відповідача, згідно
укладеної угоди і відповідач згоден і далі надавати йому ці послуги.

Посилання
позивача на те, що шкодою, яка йому завдана внаслідок невиконання умов договору
з боку відповідача, є неотримання ним прибутку з депозитних рахунків банку, на
які він міг би розмістити гроші, що вніс за угодою між ним та відповідачем, не
може бути прийнято до уваги, так як не надано доказів, що ці гроші були б
внесені на рахунок банку і ОСОБА_1. отримав би прибуток, крім того це не може
розцінюватися, як шкода завдана відповідачем, яка значною мірою позбавляє
позивача того, на що він розраховував при укладені договору. При укладені
договору він розраховував на надання послуг, спрямованих на отримання
автомобіля, такі послуги він отримував і не позбавлений можливості отримувати
їх і надалі.

Згідно зі ст. 10 і 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, а ст.П ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином,
судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1не є суттєвими, а доводи апеляційної скарги ЗАТ "АІСЕ Україна"
є

5

суттєвими і дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3,4 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства "АІСЕ Україна" задовольнити

Рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2006
року скасувати.

У задоволені
позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути

оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з

дна набрання законної сили.