Справа № 22-ц-5547/07 р.                            Головуючий
1-ї інст. - Малихін О.Р.
- право власності                          Доповідач - Крилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.07 р.      Судова колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого -
Крилової Т.Г.

Суддів - Маміної
О.В. - Цвірюка В.О.

При секретарі -
Дмитренко A.M. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради
Харківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2004
року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про виселення як
піднаймача із АДРЕСА_1. Посилалася на те, що відповідачка поселилася у спірному
будинку як піднаймач у 1997 році та прописалася там за її згодою. На
неодноразові вимоги виселитися з будинку не реагує. Просила виселити ОСОБА_3 із
вказаного будинку без надання іншого житла.

У квітні 2004
року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, 3-ті особи:
ОСОБА_3, виконавчий комітет Московської районної в м.Харкові ради про визнання
права власності на 1/2 частину жилого будинку та земельної ділянки. Посилалася
на те, що спірний будинок було збудовано нею спільно із сестрою ОСОБА_4, тому
вона має право на 1/2 частину цього будинку та на 1/2 частину земельної
ділянки.

Ухвалою суду від
25.11.04 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення як піднаймача
залишена без розгляду.

Заочним рішенням
суду від 22 червня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою суду від
16.10.06 року вказане заочне рішення суду скасоване.

11 січня 2007
року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поновлення
порушеного права в користуванні жилим приміщенням, виселення та зняття з
реєстрації. Посилаючись на ст. 48 Закону України «Про власність», ст.ст. 158,
169 ЖК України просила зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні нею
будинком та виселити відповідачку з усіма особами, які мешкають разом з нею без
надання іншого житла.

20.06.07 року
ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги. Вона посилалася на те, що ОСОБА_4 з 1992
року не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Тому, просила
визнати недійсним договір довічного утримання від 04.10.95 року,

укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Визнати за нею право на спадкування спірного домоволодіння.

Ухвалою
суду від 17.07.07 року залучено до участі у справі як відповідача ОСОБА_5 та
Харківську міську раду Харківської області.

Ухвалою
суду від 17.07.07 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті
особи: ОСОБА_3, виконавчий комітет Московської районної в м.Харкові ради про
визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку в порядку спільного
будівництва з власником будинку та про визнання права власності на 1/2 частину
земельної ділянки - закрито.

Ухвалою
суду від 14.08.07 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про поновлення
порушеного права в користуванні жилим приміщенням, виселення та зняття з
реєстрації залишено без розгляду на підставі заяви представника позивачки, ст.
207 ч. 5 ЦПК України.

Ухвалою
суду від 04.10.07 року позов ОСОБА_1
в частині визнання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_4 і
ОСОБА_2 04.10.95 року недійсним, залишено без розгляду.

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради Харківської області про
визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом -
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за
нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Апелянт
посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, оскільки
не прийняв до уваги її доводи та пояснення по справі, не повністю з'ясував усі
обставини, які мають значення для справи та висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що власником спірного будинку
була ОСОБА_4, яка 04.10.95 року уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання,
посвідчений нотаріусом. Цей договір було зареєстровано 26.08.96 року у КП
«Харківське міське бюро технічної інвентаризації» і право власності на нього
зареєстровано за ОСОБА_2 На час смерті ОСОБА_4, 20.12.97 року, договір
довічного утримання розірваний або визнаний незаконним не був і право власності
на спірний будинок на ім'я ОСОБА_4 не було переведено. Після смерті ОСОБА_4
будинок перейшов у повну власність ОСОБА_2 і на даний час зареєстрований за
нею. Таким чином, спірний будинок не є спадковим майном, оскільки на час смерті
ОСОБА_4 він їй не належав. Позивачка не надала суду доказів того, що спірний
будинок є спадковим майном, після померлої ОСОБА_4, тому в задоволенні позову
слід відмовити.

Судова
колегія вважає, що такий висновок суду вірний і відповідає вимогам діючого
законодавства. Правильно встановлені обставини справи, які впливають на
правовідносини сторін та застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно
до вимог ст. 425 ЦК України
/ в редакції 1963 року /, за договором довічного утримання одна сторона передає
у власність другій стороні будинок.

З
матеріалів справи видно, що на підставі договору довічного утримання, право
власності на спірний будинок було зареєстровано у КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» за ОСОБА_2

Таким чином, ще
при житті ОСОБА_4, спірний будинок перейшов у власність ОСОБА_2 Тому, на час
смерті ОСОБА_4 він не відносився до спадкового майна.

При таких обставинах, суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права та правомірно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні
позову. Підстав для скасування рішення суду немає.

Доводи
апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 303, 304, ч.1 п. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.