Категорія-40(1)                                                             1-й інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2007 року грудня
25     дня   колегія суддів  судової палати у цивільних  справах Апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі
головуючого - Михайлів Л.В.

суддів -
Митрофанової Л.В., Карнаух В.В. при секретарі -Чубіній А.В.

за участю:
позивчки ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу по
апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого
Рогу від 18 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального
позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків Довгинцівського
району», відділу освіти виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті
Кривому Розі ради, управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької
міської ради: фінансового відділу виконавчого комітету Довгинцівської районної
у м. Кривому Розі ради, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної шкоди-,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_125 травня
2007 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

В
обґрунтування своїх позовних посилається на те, що працювала керівником гуртка
«Юний дизайнер» у комунальному позашкільному навчальному закладі «Станція юних
техніків Довгинцівського району» далі - «СЮТ» з 01 вересня 1999 року.

Згідно
наказу № 14 від 29.04.2005. її звільнено з роботи на підставі п. 4 ст.. 40 КЗпП України
- за прогул без поважних причин.

Рішенням
Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.05.2006. її поновлено на
роботі.

Рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007. рішення
Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.05.2006. в частині
поновлення на роботі позивачки скасовано та постановлено нове рішення про
відмову ОСОБА_1 в поновленні на роботі.

Згідно
наказу директора «СЮТ» від 24.04.2007. за № 54 позивачку звільнено з роботи на
підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007.

Позивачка
вважає незаконним наказ за № 54 про її звільнення, оскільки рішення
апеляційного суду набрало законної сили з дня його проголошення, а її звільнено
майже місяць по тому. Відповідно до ч.4 ст. 24 КЗпП України трудовий договір
вважається укладеним і тоді, коли наказ або розпорядження не були видані, а
працівника фактично було допущено до роботи. Тобто, з 28.03.2007. вона була
допущена до роботи, а наказ про звільнення видано лише 24.04.2007. і він є
незаконним.

Просила
визнати незаконним наказ за № 54 від 24.04.20076. про її звільнення, поновити
на роботі на посаді керівника гуртка «Юний дизайнер» «СЮТ», стягнути середній
заробіток у сумі 681 грн..

Внаслідок
незаконного звільнення їй завдано також моральну шкоду у сумі 5 000 грн., так
як вона переживала і погіршився стан її здоров, я.

Рішенням
Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2007 року в
позові ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1ставить питання про скасування рішення суду та
просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

При
цьому посилається на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального
права; судом не дана оцінка тій обставині, що вона в період з 04.04.2007. по
30.04.2007. приймала участь як керівник гуртка в роботі декоративно- прикладної
виставки у м. Дніпропетровську та тому, що згідно наказу головного управління
освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації за № 556 від
02.07.2007. її нагороджено грамотою, яку їй було вручено 06 серпня 2007 року.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню    з   наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що позивачка працювала керівником гуртка «Юний дизайнер» в
комунальному позашкільному навчальному закладі «Станція юних техніків
Довгинцівського району» далі - «СЮТ» з 01 вересня 1999 року.

Згідно
наказу № 14 від 29.04.2005. її звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України
- за прогул без поважних причин.

Рішенням
Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.05.2006. її поновлено на
роботі.

Рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007. рішення
Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2007. в частині
поновлення на роботі позивачки скасовано та постановлено нове рішення про
відмову ОСОБА_1 в поновленні на роботі.

Згідно
наказу директора «СЮТ» від 24.04.2007. за № 54 позивачку звільнено з роботи на
підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007.

Вирішуючи
даний спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки вона на час постановления рішення суду другої інстанції
перебувала в трудових відносинах з відповідачем
на

підставі рішення суду першої інстанції;   з 19 березня по 16 квітня 2007 року
позивачка знаходилася на лікарняному, що відповідає вимогам ст. 14, та п. 3 ст.
40 КЗпП України.

Вирішуючи
даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і
обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову
оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Суд не допустив
порушень матеріального або процесуального закону, які могли б стати підставою
для скасування рішення суду.

Доводи
позивачки про те, що вона приймала участь у роботі виставки у м.
Дніпропетровську, що була нагороджена грамотою та що відповідач не звільнив її
відразу після постановления
рішення судом другої інстанції про її звільнення, не можуть бути взяті до
уваги колегією суддів, оскільки зазначені обставини не є підставою для
скасування законного і обґрунтованого рішення.

Інші
доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.