РІШЕННЯ

іменем
України

19 квітня 2007
року                                                                                                                  м. Рівне

Рівненський
районний суд - суддя Коробов C.O.,
з участю позивачки ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2., відповідачки
ОСОБА_3., представника відповідача ОСОБА_4., при секретарі судового засідання
Пашковській І.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної невиконанням умов договору купівлі-продажу,

встановив:

Відповідачка в судовому засіданні позовних вимог не визнала.

Відповідачка суду пояснила, що у 1996 році мала домовленість з позивачкою
за її попередньою оплатою надати їй для ремонту будинку 1
м3 дубового бруса. Через незалежні від неї обставини (смерть чоловіка) вона не змогла цього зробити. Тому у 2001
році повернула позивачці 50 гривень, а у грудні
2006 року, в присутності прокурора, повернула всю суму боргу у розмірі 150 гривень (що еквівалентно отриманій нею сумі
від позивачки у 1996 році в розмірі 15 млн. карбованців).

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали
і пояснили, що у 1996 році за усною домовленістю між
сторонами відповідачка зобов'язалась надати
позивачці оплатно у власність для ремонту будинку 2 м3 дубового
бруса, обробленого, розміром 0,27x0,27x9 метрів та автомобіль КАМАЗ дров для опалення будинку, за що отримала в порядку передоплати всю суму за домовленістю - 15 млн. карбованців. До дня розгляду справи вона своїх
зобов'язань не виконала, у зв'язку із чим позивачка вважає, що цим їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку вона і
просить відшкодувати.

Суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини:

Як визнали сторони, між ними у 1996 році була укладена усна домовленість
щодо оплатного надання позивачці дубового бруса. Однак
умов договору сторони не визнали. Позивачка наполягала на поставці їй
2 м3 дубового бруса, а відповідачка визнавала лише 1 м3.
Відповідачка не визнала і зобов'язання щодо надання позивачці машини дров.

Відповідно до положень ст. 5 ЦК України суд повинен застосувати для
вирішення спору норми Цивільного кодексу України 1964 року.

За положеннями ст. 44 ЦК України 1963 року сторони були
зобов'язані укласти договір купівлі-продажу на суму понад сто карбованців у письмовій
формі.

Справа № 2-572
// 2007 р.                                                                      Суддя
Коробов С.О.

Категорія:
відшкодування шкоди

За положеннями ст. 45 згаданого Кодексу, і відповідно ст. 46, недодержання форми угоди тягне за
собою недійсність угоди. За ст. 46 цього Кодексу недодержання простої письмової форми позбавляє сторони права в разі
спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а також
тягне за собою недійсність угоди.

Отже, не підтвердження позивачами належними та допустимими доказами
укладення договору у письмовій формі
перешкоджає суду вирішувати питання про визнання угоди дійсною. У зв'язку з недійсністю укладеної угоди суд не вважає її
невиконання таким, що заподіяло позивачці моральної шкоди.

Щодо заподіяння матеріальної шкоди, суд вважає що цей факт також
спростований як показаннями відповідачки, так і показаннями
позивачки. Остання визнала, що відповідачка їй у 2001 році повернула 50
гривень, а у грудні 2006 року, в присутності прокурора, повернула всю суму
боргу у розмірі 150 гривень (що еквівалентно отриманій відповідачкою сумі від
позивачки у 1996 році в розмірі 15 млн. карбованців).

Переживання позивачки з приводу невиконання усної угоди купівлі-продажу суд
не може визнати таким, що спричинило позивачці
моральної шкоди, оскільки саме позивачка не виконала вимог закону щодо укладення письмового договору, тому вона не
набула права посилатись на наявність договору,
який за вимогами діючого на момент укладення договору закону, прямо передбачав
недійсність такої угоди (ст.ст. 44,46,48 ЦК України 1963 року).

На підставі наведеного та положень ст. 5 ЦК України, ст.ст. 42-48 ЦК України 1963 року, керуючись
ст.ст. 3,10, 11,60,174,212,215 ЦПК України,

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви до ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної
невиконанням умов договору купівлі-продажу повністю у зв'язку з недоведеністю
позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Рішення може бути оскаржене до судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області. Заява про оскарження рішення подається протягом десяти днів з дня його
проголошення до Рівненського районного суду.
Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про оскарження та апеляційна
скарга мають відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.