Справа № 22
-2137/2007 р.                  Головуючий
у суді першої інстанції Гончарук М.М.
Категорія 44                                        Суддя-доповідач
апеляційної інстанції Медяний В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2007
року                                                                             м.
Вінниця

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької

області у
складі:

головуючого:
Медяного В.М.,

суддів :
Матківської М.В., Чорного В.І.,

при секретарі;
Марейчик Н.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3

про стягнення
майнової та моральної шкоди, -

встановила:

В листопаді 2004
року ОСОБА_1 звернулась
в суд з. позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної
шкоди, в якій посилається на те, що 24.09.1999 року ОСОБА_2 взяла у борг у її
чоловіка ОСОБА_4 1500 доларів США,
обіцявши віддати їй на цю суму лісоматеріали.

В подальшому
ОСОБА_2відмовилась повернути їй вказані гроші, що змусило ОСОБА_4 звернутися в
суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення богу. Ухвалою Оратівського районного
суду від 12.05.2005 року між сторонами по справі затверджена мирова угода,
згідно умов якої ОСОБА_2 переробляє лісоматеріал і до 12.06.2000 року передає
його ОСОБА_4 на суму еквівалентну 1500 доларам США.

Так як дана
мирова угода сторонами виконана не була, тому ОСОБА_1 знову

звернулася в суд
з позовом про стягнення боргу і рішенням Оратівського районного суду

від 20.06.2000
року з ОСОБА_2 стягнуто на корись ОСОБА_18430 грн., що

еквівалентно
1500 доларам США. Також
20.06.2000 року ДВС Оратівського району для

забезпечення
виконання вказаного рішення суду накладено арешт на майно ІНФОРМАЦІЯ_1, яке

ОСОБА_2
заховала.

Вироком
Погребищенського районного суду від 17.08.2004 року ОСОБА_2 засуджено за ст.
182 ч. 2 КК України за утаювання майна, на яке накладено арешт та яке описано,
вчинені особою якій це майно ввірене

За час
проведення слідства позивачка понесла витрати .на поїздки в міліцію,
прокуратуру, суд, перевезення та харчування свідків, оплату допомоги адвоката.
Таким чином ОСОБА_1 вважає, що ій завдано матеріальної шкоди в розмірі 3810
грн., яку вона просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім цього,
тривалий час розгляду кримінальної справи, протидія відповідачів законним діям
позивачки завдали їй значної моральної шкоди в розмірі 50000 грн., які вона
також просила стягнути солідарно з відповідачів

Рішенням
Оратівського районного суду від 14 квітня 2005 р. позов ОСОБА_1 задоволено
частково та стягнуто на її користь пропорційно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 1300 грн.
моральної шкода та 100 грн. витрат по оплаті юридичної допомоги.

Не погодившись
із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить
рішення Оратівського районного суду Вінницької області скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції
через неповноту
з'ясування судом обставин по справі, що мають значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідач
ОСОБА_3, що з'явився до суду, заперечував доводи апеляційної скарги посилаючись
на їх необґрунтованість та безпідставність, поросивши апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без змін

Колегія суддів,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися до суду, дослідивши
матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
вимог, вважає, що остання є безпідставною, а тому її слід відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно ч.2
ст. 309 ЦПК України норми матеріального права вважаються правпоорушеними або
неправильно застосованими,   якщо  застосовано закон, який не-поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно ч.3
ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою
для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до
ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 10 ЦПК
України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків
експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відмовляючи в
задоволенні лозову в частині стягнення майнової шкоди районний суд виходив з
того, що позивач судовому засіданні не надав доказів, які 6 свідчили про
матеріальну шкоду.

Колегія судців
встановила, що позивачка ОСОБА_1 дійсно
не надала суду належних доказів, що підтверджують її вимоги в частині завданої
їй майнової шкоди. Позивачкою не доведено тих обставин, на які вона посилається
у обгрунтування своїх позовних вимог в частині майнової шкоди.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку
про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення майнової
шкоди.

Згідно ч. 1 ст.
1167 ЦК України
моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.. 1190 ЦК України особи,
спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1  та
стягуючи пропорційно на її користь з відповідачів суд першої інстанції виходив
із того, що при проведенні досудового слідства та вирішення справи у суді
позивачка мала психологічні страждання,
, які виражалися в душевних хвилюваннях та психологічних стражданнях, що
підтверджено вироком Погребищенського райсуду
від 17 серпня 2004 року, яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину за
ч.2 ст. 182 КК України та вироком Оратівського райсуду від 30.10.2003 року, яким ОСОБА_1, виправдано за ст. 198 КК України ( в ред. 1960 р) за
недоведеністю її участі у вчиненні злочину. Таким чином, із вивчених в судовому
засіданні доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачці було
спричинено моральну шкоду.

Також, оскільки ОСОБА_1 понесла витрати
по оплаті послуг адвоката в сумі 100 грн., що підтверджується квитанцією №48
від 18.10.2004 року, тому суд стягнув з відповідачів і дану суму.

За таких обставин
колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку
про необхідність часткового задоволення позову в частині стягнення моральної
шкоди, враховуючи при цьому суть даних позовних вимог, фізичних та душевних
переживань та страждань позивачки по справі, якій була заподіяна дана шкода.

Рішення суду є
законним і обгрунтованим, постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Суд ухвалив
правильне по суті рішення, яке не може
бути скасованим  з одних _лише
формальних міркувань.

Суд першої
інстанції, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих
доказів, вірно встановивши зазначені вище обставини, дійшов вірного висновку та
обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині майнової шкоди та
обгрунтовано частково задовольнив позов в частині моральної шкоди.

Колегія суддів
не знайшла обгрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність рішення
суду з наведених у апеляційній скарзі підстав. Такі доводи не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Рішення суду
першої інстанції є правильним та справедливим і ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права тому підстав для його скасування чи зміни
немає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1,315
ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Оратівського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення

Протягом двох
місяців з дня набрання законної сили ухвала може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України.