Справа 22ц-2033                                      Головуючий
у 1 інстанції Дорошенко
Категорія   34                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15
березня 2007 року                    Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого          Висоцької B.C.,

суддів                      Біляєвої О.М., Осипчук
О.В.,

при секретарі        Таранець В. О ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1доОСОБА_2, 3-я особа - орган опіки та піклування Кіровського району м.
Донецька, - про визначення місця проживання дитини та за зустрічним
позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа - орган опіки та піклування Кіровського
району м. Донецька, -про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Апеляційного суду Донецької області з
апеляційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 21
грудня 2006 року, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батькомОСОБА_1 В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просила скасувати зазначене рішення,
посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, та на невідповідність висновків суду обставинам справи, і
задовольнити її позовні вимоги, відмовивши ОСОБА_1 в позові.

В обґрунтування скарги вона зазначала, що суд, ухвалюючи
рішення, не врахував наявність у неї вищої освіти за фахом психолог, що
свідчить про її перевагу в належному вихованні дитини. Суд, встановивши факт
перешкоджання позивачем в спілкуванні з сином, фактично підтвердив, що вона не
мала можливості спілкуватися з хлопчиком і приймати участь у його вихованні.
Між тим суд мотивував свої висновки характеристикою зі школи, згідно з якою
мати проживає окремо і участі в вихованні дитини не приймає. Крім цього, вважає
висновок опіки та піклування щодо місця проживання дитини необгрунтованим,
оскільки зроблений без перевірки її умов проживання та даних про її особу.
Також судом дана неналежна оцінка показанням свідків з її боку та поясненням
сина ОСОБА_3.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_1 просив
відхилити скаргу, рішення суду залишити без змін.

2

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції встановив,
що сторони з 1999 року не проживають однією сім'єю; працюють, характеризуються
позитивно, забезпечені житлом, де є належні умови для проживання та виховання
дитини. Проживання хлопчика з батьком відповідає інтересам та бажанню
малолітнього, який з часу припинення подружжям шлюбних відносин проживає зі
ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 161 СК України в редакції, яка діяла на час
розгляду справи, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере
до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, визначені
правовідносини та закон, яким вони регулюються.

Факт окремого проживання подружжя з 1999 року та проживання з цього часу з
батьком малолітнього ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, сторонами не
оспорюється.

При вирішенні спору суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони можуть
створити належні умови для виховання та розвитку дитини, вони забезпечені
житлом, мають постійний заробіток, позитивно характеризуються.

Однак визначаючи місце проживання дитини з батьком, суд погодився з висновком
органу опіки та піклування щодо розв'язання спору, оскільки він є обґрунтованим
і не суперечить інтересам дитини. Суд також прийняв до уваги, що малолітній
тривалий час -більше семи років - проживає зіОСОБА_1, до якого
прив'язаний; що за місцем проживання хлопчик навчається та має друзів. При
вирішенні питання суд врахував думку ОСОБА_3, який бажає проживати з батьком.

За таких підстав суд обґрунтовано дійшов висновку про
передачу ОСОБА_3 для проживання з батьком, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими процесуальний закон пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

3

Апеляційну
скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 21
грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.