РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

24 липня
2007 року                                                                                             м.  Ужгород

Колегія
суддів палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого -
Собослой Г.Г.,  суддів: Власова C.O.,
Мацунич М. В.,  при
секретарі Рогач І.І.,  розглянувши  у
відкритому  судовому
засіданні  в  м.
Ужгороді  цивільну  справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Берегівського районного суду від 23 вересня 2005 року по справі за
позовом приходської ради Берегівської римо-католицької релігійної громади до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні житлом,
-

встановила:

У
березні 2005 року приходська рада Берегівської римо-католицької релігійної
громади звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні житлом та виселення,  мотивуючи
тим,  що на підставі рішення виконкому
Берегівської міської ради від 21 серпня 1997 року повернуто їм у власність
будинок АДРЕСА_1. Згідно карток прописки в квартирі НОМЕР_1 даного будинку
прописана ОСОБА_2,  а в квартирі НОМЕР_2-
ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_2 у серпні 2004 року відповідачка самочинно зайняла
квартиру НОМЕР_1,  чим позбавила
Берегівську римо-католицьку релігійну громаду,
як власника квартири правокористування та розпорядження своєю власністю.

Рішенням
Берегівського районного суду від 23 вересня 2005 року задоволено.

Справа
№22ц-862/07

Головуючий у
першій інстанції: Ціцак О.В.

Суддя-доповідач:
Собослой Г.Г.

Номер рядка
статистичного звіту: 44

Зобов'язано
ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні Берегівської римо-католицької
релігійної громади квартирою АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_2 з неї.

Стягнуто
з ОСОБА_1 в користь приходської ради Берегівської римо-католицької релігійної
громади судові витрати в сумі 8 грн. 50 коп.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду як таке,  що постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки на підставі протесту внесеному прокуратурою Берегівського
району рішення міської ради від 29.09.1994 р. №57 та від 21.0.8.1997 р. №343
скасовано і в 2003 році відсутня була правова підстава на право власності
позивача на будинок АДРЕСА_1 в цілому. Крім того,  суд не повністю встановив обставини справи і
прийшов до неправильних висновків щодо її квартири в якій вона проживає.

Перевіривши
матеріали справи,  судова колегія
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції і з ухваленням нового
рішення,  яким в позові слід відмовити із
наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача,  суд в рішенні
констатував,  що правовідносини між
сторонами регулюються ч.2  ст.  48 Закону України "Про власність"
згідно чого власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би
ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння і відшкодування
завданих цим матеріальних збитків. При постановлені рішення суд,  оцінивши докази по справі в їх
сукупності,  прийшов до висновку,  що ОСОБА_2 без правових підстав,  а саме належного договору найму або іншого
правочину зайняла квартиру в АДРЕСА_1.

Встановлено,  що на час розгляду справи в апеляційній
інстанції,  рішенням Берегівського
районного суду від 29 листопада 2006 року визнано незаконним набуття право
власності римо-католицькою релігійною громадою м.  Берегово на жилі будинки АДРЕСА_1 і визнано
таким,  що підлягають анулюванню
Свідоцтво про право власності №22 від 10 жовтня 1994 року на жилий будинок
АДРЕСА_1 та Реєстраційне посвідчення без номеру від 5 березня 1997 року на жилі
будинки під АДРЕСА_1,  зобов'язано
Берегівське районне бюро технічної інвентаризації анулювати такі,  а також - анулювати відповідні записи в
реєстровій книзі і ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 6
березня 2007 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін
і воно набуло чинності.

Таким чином,  на момент розгляду справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на дане рішення приходська рада Берегівської
римо-католицької релігійної громади не є власником жилих будинків НОМЕР_3,  НОМЕР_4,
а тому відсутні підстави для застосування вимог ч.

2   ст.
48 Закону України "Про власність".

За таких
обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення,  яким в позові Берегівської
римо-католицької релігійної громади слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись  ст.
ст.  60,  309,
316 ЦПК України,   ст.  48 Закону України "Про власність"
судова колегія,  -

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Берегівського районного суду від 23 вересня 2005 року скасувати.

В позові
приходської ради Берегівської римо-католицької релігійної громади до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні житлом та виселення відмовити.

Рішення набуває
законної сили з моменту його проголошення.

Рішення
може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з
дня  набрання ним законної сили,  шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до

суду касаційної
інстанції.