Справа№22ц- 2766/2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця 04 дня                                                                  м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді: Буленка О.О.

Суддів :
Триголова В.М., Бондаревської С.М.

При секретарі:
Барило Я.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною

скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на
рішення   Автозаводського районного
суду   м. Кременчука Полтавської області
від 6

серпня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, посилаючись при
цьому на те, що під час зареєстрованого шлюбу сторони придбали у спільну
сумісну власність квартиру АДРЕСА_1. Як далі зазначав позивач, з серпня 2003
року відповідач ОСОБА_3 переїхала на проживання у інше житлове приміщення, у
зв'язку з чим не оплачувала комунальні платежі та інші витрати по утриманню
житла. ОСОБА_1 у повному
обсязі здійснював всі необхідні платежі.

На
підставі цього ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь половину
всіх витрат, понесених ним на утримання житла та оплату комунальних послуг, а
також орендну плату за те, що відповідач на підставі рішення Апеляційного суду
Полтавської області користується згідно встановленим порядком користування
житлом належними йому 4,5 кв.м. житлової площі.

Рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 6 серпня 2007 року позов
ОСОБА_1 частково задоволено.

Стягнуто
на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 витрати на утримання квартири в сумі 795 грн. 73
коп., оренду плату за користування житловою площею 393 грн. 75 коп., у
повернення держмита 11 грн. 89 коп.,
у повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн., а всього
1231 грн. 37 коп..

В іншій частині
позову ОСОБА_1 відмовлено.

З даним
рішенням не погодився представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та подала на
нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення частково скасувати та
постановити нове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про стягнення з ОСОБА_3 коштів на утримання квартири за період серпня 2003 року
по березень 2007 року.

Вважає,
що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права,
обґрунтовуючи посилання тим, що законодавством передбачено обов'язок власника
утримувати майно, яке йому належить.

Колегія
суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви
апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, а
рішення до часткового скасування.

Відповідно
до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

Суд
апеляційної інстанції, в силу положень п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має
право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Згідно
п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що сторонам на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1.

Далі
вірно встановлено, що у 2003 році ОСОБА_1 почав чинити перепони ОСОБА_3 у
проживанні у спільній квартирі, у зв'язку з чим з серпня 2003 року відповідач
була змушена проживати з матір'ю у її житловому приміщенні.

Рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 жовтня 2006 року ОСОБА_1
було зобов'язано не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні вказаною вище квартирою. Рішенням
Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2006 року було встановлено
порядок користування спільною квартирою, за умов якого : ОСОБА_3 з малолітньою
донькою ОСОБА_4 виділено кімнати площею 14,3 кв.м. і площею 11,8 кв.м. та
балкон площею 0,9 кв.м., ОСОБА_1 - кімнату площею 17,1 кв.м. та лоджію площею
2,6 кв.м., кухня, ванна кімната, туалет, комора, коридори залишені у загальному
користуванні.

Відповідно
до статті 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної сумісної часткової
власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов'язкових платежів),
а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями,
пов'язаними із спільним майном.

Виходячи
з цього, врахувавши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про необхідність відшкодування ОСОБА_3 витрат по оплаті

ОСОБА_1 комунальних
послуг за період з 12 грудня 2006 року по березень 2007 року, визначивши при
цьому суму як таку, що становить 795 гривень 73 копійки.

При
цьому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1
про відшкодування йому відповідачем витрат на утримання квартири за період з
серпня 2003 року по березень 2007 року.

Поряд з
цим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
про стягнення на його користь вартості за користування ОСОБА_3 належними йому
на праві власності 4,5 квадратними метрами житлової площі, суд посилався на
норми статей 66, 67 ЖК України та виходив з того, що у відповідності до ч. 3
ст. 358 ЦК України
кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування
тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності, а уразі неможливості цього він має право вимагати
від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Проте, з таким
висновком суду , колегія суддів не може погодитися.

Як
вбачається із змісту статті 358 ЦК
України, застосування визначених нею норм передбачено у разі здійснення
права спільної часткової власності за їх згодою на підставі домовленості.

Виходячи
з обставин даної справи, з'ясовано, що користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, сторонами здійснюється на підставі рішення
Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2006 року, у відповідності
до якого було визначено порядок користування квартирою оскільки не можливо було
провести її реальний розподіл між співвласниками. Даним рішенням було визначено
порядок користування зазначеним житловим приміщенням також з урахуванням
проживання у ній і малолітньої доньки ОСОБА_4, яка являється донькою позивача і
також являється користувачем, що не було враховано судом першої інстанції в
ході задоволення вимоги ОСОБА_1 про відшкодування відповідачем витрат за
користування належною йому житловою площею.

Крім
того, враховуючи відсутність укладеного належним чином договору, відсутні
підстави і для застосування умов договору оренди, на норми врегулювання якого
опосередковано посилається районний суд, оскільки вирішив питання про стягнення
на користь позивача орендної плати.

Зважаючи
на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови
у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо виплати йому відшкодування за користування ОСОБА_3
належними позивачу на праві власності 4,5 кв.м. житлової площі за її
безпідставністю.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування
рішення суду в цій частині з постановлениям
нового про відмову у задоволенні викладеної вище позовної вимоги ОСОБА_1 В іншій частині
рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 6 серпня 2007 року
необхідно залишити без змін.

Керуючись
ст.ст.303, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 6 серпня 2007 року в частині
задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь орендної
плати за користування житловою площею в сумі 393 гривні 75 копійок - скасувати.

Постановити
в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення на його користь з ОСОБА_3 відшкодування за користування належними
йому на праві власності 4,5 кв.м. житлової площі за її безпідставністю.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.