Справа № 22а-1544                                 Головуючий по
2007 рік                                                      інстанції
Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

08
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого судді
Лобова О.А.

суддів Петренка
В.М., Акопян В.І.

при секретарі
Зеленській О.І.

за участю
представника позивача ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2

представника
третьої особи   Москаленка В.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого
2006 року в справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Полтаві про встановлення факту заподіяння моральної шкоди,
визначення розміру та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів,
заслухавши суддю-доповідача Лобова О.А.,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2005 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити
рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві.

У серпні
того ж року ОСОБА_3 доповнила позовні вимоги і просила встановити факт заподіяння
їй моральної шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві, визначити розмір
моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Заявлені
вимоги мотивовані тим, що 13 вересня 2004 року під час виконання позивачкою
своїх трудових обов'язків сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої
вона отримала тілесні ушкодження, що

призвело до
втрати 45% працездатності і встановлення позивачці третьої групи інвалідності
безстроково.

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2006 року позов ОСОБА_3
задоволений частково: встановлений факт заподіяння позивачці моральної шкоди
нещасним випадком на виробництві, визначений розмір моральної шкоди в сумі 15
000 грн., відмовлено у задоволені вимоги про стягнення визначеної суми
моральної шкоди з відповідача.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи
вимоги апеляційної скарги позивачка стверджувала, що суд, зменшивши заявлений
розмір відшкодування моральної шкоди, безпідставно проігнорував висновок
судово-психологічної експертизи, згідно якого розмір моральної шкоди складає 71
712 грн.

На
переконання позивачки, суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні моральної
шкоди з відповідача на підставі пункту 27 статті 77 ЗУ «Про Державний
бюджет України на 2006 рік», порушив вимоги ст.8, ст.22, ст.46, ст.64
Конституції України.

Колегія
суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників
розгляду справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно
до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України суд апеляційної інстанції за
результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог, в разі невірного
застосування судом норм матеріального права.

Судом
першої інстанції вірно встановлено і не заперечувалося особами, які приймали
участь у розгляді справи, те, що позивачка 13 вересня 2004 року, працюючи
комерційним директором ПП «Будагросервіс», під час виконання своїх службових
обов'язків отримала виробничу травму, що призвело до втрати 45% працездатності
та встановлення їй третьої групи інвалідності безстроково.

Встановивши
наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність факту спричинення позивачці моральної шкоди внаслідок нещасного
випадку на виробництві.

Окрім
того, суд першої інстанції з урахуванням фактичних обставин в їх сукупності з
дотриманням норм процесуального та матеріального закону вірно визначив розмір
моральної шкоди, завданої позивачці.

Разом з
тим, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення
визначеної суми моральної шкоди з виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Полтаві (надалі - «Фонд»), виходив з

того, що пунктом 27 статті 77 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006
рік» зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини
1 статті 21, частини 3 статті 28, частини 3 статті 34 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань», якими визначалися підстави і порядок відшкодування
Фондом моральної шкоди.

Такий
висновок суду першої інстанції не ґрунтується на законі, отже колегія суддів
вважає, що рішення суду у вказаній частині слід скасувати і ухвалити нове про
задоволення позовної вимоги, виходячи з наступного:

ОСОБА_3
отримала виробничу травму у вересні 2004 року, право на відшкодування витрат,
пов'язаних із страховим випадком, виникло в неї у травні 2005 року, до суду з
позовом вона звернулася у травні 2005 року, тобто до введення в дію ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2006 рік».

Відповідно
до рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року
зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо
надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не відповідає Конституції України.

У
наведеному рішенні Конституційний Суд України сформулював правову позицію, що
має преюдиціальне значення, і згідно якої Верховна Рада України не повноважна
при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення
про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів
України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України
правове регулювання суспільних відносин.

Норми
абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частини 3 статті
28, частини 3 статті 34 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань» скасовані Законом України № 717 від 23
лютого 2007 року.

Таким
чином, за станом на час звернення ОСОБА_3 з позовом до суду існували всі
необхідні правові підстави, з якими закон пов'язував реалізацію права на
відшкодування моральної шкоди внаслідок отримання виробничої травми за рахунок
коштів Фонду.

Оскільки
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, то відповідно до ст.88 ЦК України з Фонду
на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати пропорційно розміру
задоволеної вимоги, а саме 261 грн. 76 коп. витрат на проведення психологічної
експертизи (а.с.64), 30 грн. 03 коп. витрат на правову допомогу (а.с. 19).

Сплачене
позивачкою державне мито в сумі 08 грн. 50 коп. (а.с.63) з урахуванням положень
п.4, п.34 Декрету КМУ «Про державне мито» відшкодуванню не підлягає.

Керуючись
ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2006 року в частині відмови у
задоволенні вимоги про стягнення з виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Полтаві на користь ОСОБА_3 визначеної суми відшкодування моральної
шкоди скасувати.

В цій
частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Полтаві на користь ОСОБА_3 15 000 грн. моральної шкоди,
261 грн. 76 коп. витрат на проведення психологічної експертизи, 30 грн. 03 коп.
витрат на правову допомогу.

В решті
рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2006 року залишити
без змін.

Рішення
набирає законної сили негайно з дня його проголошення та може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.