Справа № 2-208/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі
головуючого

судді                          Пушкарчук В.П.

при
секретарі            Тростянчук Т.В.

з участю
представника позивача ОСОБА_3., представника відповідача ОСОБА_6. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до редакції
газети „Волинські губернські відомості", ОСОБА_2., Ковельського
міжрайонного прокурора ОСОБА_4.
про захист честі, гідності і ділової репутації особи та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся до суду з позовом про до редакції газети „Волинські
губернські відомості", ОСОБА_2. про захист честі, гідності і ділової
репутації особи шляхом спростування відомостей, що не відповідають дійсності,
викладені неправдиво, ганьблять та принижують честь і гідність. Свої вимоги
позивач обґрунтував тим, що в газеті „Волинські губернські відомості" №18
за 5 травня 2005 року за підписом ОСОБА_2 опубліковано інтерв'ю Ковельського
міжрайонного прокурора ОСОБА_4. під заголовком „Барон ОСОБА_1проти прокурора
ОСОБА_4" в якому поміщені відомості, які не відповідають дійсності,
порочать його честь та гідність і підлягають примусовому спростуванню шляхом
публікації відповідного повідомлення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3.
зазначені в позовній заяві позовні вимоги підтримав та доповнив їх і просить
суд визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність та
ділову репутацію ОСОБА_1інші відомості, поміщені в цьому інтерв'ю та стягнути на
користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Зокрема, визнати такими,
що не відповідають дійсності відомості: „У 2004 році, за словами ОСОБА_1всі
вони були закриті Генпрокуратурою за відсутністю складу злочину", „Як
з'ясувалось, німецький інвестор на прес-конференції багато про що
промовчав", „18 грудня 2003-го року Господарський суд Волинської області
визнав його банкрутом... за позовом МПП „Далас" та ОСОБА_1(зі996
року-власника 60% акцій ВАТ „Ковельський меблевий комбінат"!)", „За
його словами, це був єдиний раз, коли він бачив близько борона ОСОБА_1- той
давав пояснення", „Відповідно, ніяких відрахувань у бюджети та Пенсійний
фонд не здійснювалося. Це порушення закону", „Проти самого ОСОБА_1жодної
кримінальної справи порушено не було .... У 2002 році(а не в 2000-му)я порушив
кримінальну справу стосовно службових осіб МПП „ОСОБА_1енд Партнер" за
фактом зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки,
приховування валютної виручки, ухиляння від сплати податків та легалізації коштів,
добутих злочинним шляхом, за попереднім зговором групою осіб", „Справа
розслідувалась майже рік, було, дуже важко: документи бухгалтери підприємства
постійно приховували ... Нас

звинуватили в
„волокіті". Справу закрили наші слідчі, а не Генпрокуратура. Слідчого
притягнули до адміністративної відповідальності", „... об"єднавши ці
справи, нам нарешті вдасться викрити корупційні тіньові схеми роботи
підприємств, які працюють під егідою ОСОБА_1. У тому числі доказати факт
навмисного доведення до банкрутства Ковельського меблевого комбінату",
„Про позов же на 10 мільйонів гривень ОСОБА_4нічого не знає: „Якби це було
насправді, нас обов'язково про це проінформували б. Я роблю висновок, що
ніякого позову не існувало", „ОСОБА_7свого ставлення до конкретної
ситуації не висловив - скидалось на те, що він не надто обізнаний з
проблемою". Просить зобов'язати редакцію газети „Волинські губернські
відомості" опублікувати спростування цих відомостей, також просить
стягнути на користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди заподіяної поширення
зазначених відомостей.

В попередніх судових засіданнях представники редакції газети „Волинські
губернські відомості", представник ОСОБА_2. - ОСОБА_5. позов не визнали та
пояснили, що стаття „Барон ОСОБА_1проти прокурора ОСОБА_4" в газеті „Волинські
губернські відомості" №18 за 5 травня 2005 року є дослівним відтворенням
інтерв'ю Ковельського міжрайонного прокурора ОСОБА_4., тобто офіційного
виступу посадової особи державного органу, за зміст яких журналіст та редакція
не можуть нести відповідальності.

Представник залученого до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4. -ОСОБА_6. позовні вимоги
не визнав та пояснив, що відомості поміщені в статті „Барон ОСОБА_1проти
прокурора ОСОБА_4", які просить спростувати позивач є відомостями самого позивача,
оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню і не можуть оцінюватись з
точки зору їх достовірності, в іншій частині відповідають дійсності, а врешті
не стосуються позивача, тому не можуть завдавати шкоди його честі і гідності,
завдавати моральної шкоди. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та
дослідивши докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до
ст. до ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про
неї та (або) членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї інформації. За змістом даної норми
особа, щодо якої поширено неправдиві відомості не може вимагати спростування
відомостей які поширені нею ж.

Позивач просить визнати таким, що не відповідають дійсності та спростувати
відомості про те, що „У 2004 році, за словами ОСОБА_1всі вони були закриті Генпрокуратурою за відсутністю
складу злочину". Як вбачається із змісту публікації ці відомості є
наведенням висловлювань самого позивача на прес-конференції. Також із статті
„Конфлікт з німецьким інвестором", опублікованій в газеті „Волинь" за
26 квітня 2005 року вбачається, що такі відомості були повідомлені самим позивачем
на прес-конференції. За таких обставин, на думку суду наведення в публікації
висловлювань самого позивача на прес-конференції не може бути підставою для
визнання відомостей неправдивими та їх спростування.

Зазначені в статті слова: „Як з'ясувалось, німецький інвестор на
прес-конференції багато про що промовчав" є оціночним судженням автора цих
слів ОСОБА_4., тому не
можуть бути оцінені на предмет їх достовірності і відповідно оціночні судження
не можуть бути спростовані.

Відомості про те, що „18 грудня 2003-го року
Господарський суд Волинської області визнав його банкрутом... за позовом МПП
„Далас" та ОСОБА_1(з 1996 року-власника 60% акцій ВАТ „Ковельський
меблевий комбінат"!)" не можуть бути визнані такими, що принижують
честь і гідність особи позивача, оскільки як вбачається з ухвали Господарського
суду Волинської області від 18.12.2003 року по справі Ж7/115-Б ВАТ „Ковельський
меблевий комбінат" визнане банкрутом і призначено ліквідатора. Із заявою
про визнання боржника банкрутом звернулось МПП „Далас" та ОСОБА_1. Отже,
ці відомості є достовірними, тому не можуть бути спростовані.

Відомості про наявність у власності позивача меншої кількості акцій ВАТ
„Ковельський меблевий комбінат" ніж зазначено в статті, не можуть бути
розцінені як такі, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача,
оскільки незалежно від кількості акцій, які перебувають у власності особи, така
особа є акціонером. ОСОБА_1фактично названий акціонером, тому ці відомості не
можуть бути розцінені як недостовірні.

Представник позивача просить спростувати відомості: „За
його словами, це був єдиний раз, коли він бачив близько борона ОСОБА_1- той
давав пояснення". Як вбачається із змісту публікації ці відомості
стосуються судового розгляду кримінальної справи, при розгляді якої ОСОБА_4.
вперше близько побачив ОСОБА_1, який давав пояснення суду. Представник ОСОБА_4. в судовому
засіданні заперечує попередні зустрічі останнього з позивачем. Оскільки
доведення відсутності певних обставин є неможливим то у суду відсутні підстави
для визнання цих відомостей недостовірними. Окрім того, відсутність попередніх
зустрічей ОСОБА_1з відповідачем ОСОБА_4не може принижувати честь гідність і
ділову репутацію позивача. Отже ці відомості не можуть бути спростовані.

Із змісту статті вбачається , що висновок ОСОБА_4.: „Відповідно, ніяких
відрахувань у бюджети та Пенсійний фонд не здійснювалося. Це порушення
закону" зроблено за результатами судового розгляду кримінальної справи
відносно ОСОБА_7., який займав посаду директора МПП „Далас" і безпосередньо
не стосується позивача по справі та не зачіпає його інтереси. Оскільки
зазначені відомості стосуються іншої особи, то позивач не вправі вимагати її
спростування. А в частині „Це порушення закону" відомості є оціночним
судженням, які не можуть бути оцінені з позиції їх достовірності і тому не
можуть бути спростовані.

Оцінюючи відомості: „Проти самого ОСОБА_1жодної
кримінальної справи порушено не було .... У 2002 році (а не в 2000-му) я
порушив кримінальну справу стосовно службових осіб МПП „ОСОБА_1енд Партнер"
за фактом зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки,
приховування валютної виручки, ухиляння від сплати податків та легалізації
коштів, добутих злочинним шляхом, за попереднім зговором групою осіб" суд
виходить з того, що відповідно до с
змісту ст.98 КПК України кримінальна справа може бути порушена за фактом
скоєння злочину або проти конкретної особи. Як вбачається з матеріалів справи
кримінальна справа була порушена за фактом зловживання службовим становищем, що
спричинило тяжкі наслідки, приховування валютної виручки, ухиляння від сплати
податків та легалізації коштів, добутих злочинним шляхом, за попереднім
зговором групою осіб службовими особами МПП „ОСОБА_1 партнер". Кримінальна
справа щодо конкретних посадових осіб цього підприємства, а також щодо самого
позивача порушена не була. Отже, поширені відомості про відсутність
кримінального переслідування відносно ОСОБА_1відповідають дійсності, не можуть
бути визнані недостовірними та не можуть бути спростовані.

Як вбачається із змісту публікації відомості: „Справа розслідувалась майже
рік, було дуже важко: документи бухгалтери підприємства постійно приховували
... Нас звинуватили в „волокіті". Справу закрили наші слідчі, а не Генпрокуратура. Слідчого
притягнули до адміністративної відповідальності" стосуються розслідування
згаданої вище кримінальної справи, порушеної за фактом скоєння злочинів
посадовими особами МПП „ОСОБА_1енд Партнер". Тому безпосередньо позивача
ці відомості не стосуються і він не вправі вимагати спростування цих
відомостей. Крім того, відомості про тривалий час розслідування кримінальної
справи, закриття кримінальної справи стверджуються матеріалами справи, тому є
достовірним і не можуть бути спростовані.

За змістом статті відомості про те, що „...
об"єднавши ці справи, нам нарешті вдасться викрити корупційні тіньові
схеми роботи підприємств, які працюють під егідою ОСОБА_1. У тому числі
доказати факт навмисного доведення до банкрутства Ковельського меблевого
комбінату" є припущенням ОСОБА_4. про те, що вдасться

встановити певні
обставини. Такі відомості є думкою, припущенням особи щодо можливих наслідків,
тому є оціночними висловлюваннями і відповідно не можуть оцінюватись на предмет
їх достовірності, та не можуть бути спростовані.

Оцінюючи відомості про те, що: „Про позов же на 10
мільйонів гривень ОСОБА_4нічого не знає: „Якби це було насправді, нас
обов'язково про це проінформували б. Я роблю висновок, що ніякого позову не
існувало" суд враховує, що висновок про відсутність позову на 10 мільйонів
грн. зроблено ОСОБА_4. на підставі того, що його не було повідомлено про такий
позов. Отже, такі відомості є оціночним припущенням і як оціночне судження не
може оцінюватись з позиції його достовірності. Відповідно не може бути
спростоване. Як слідує з пояснень представника позивача позовна заява була за
ухвалою суду повернута ОСОБА_1у, тому відповідачу не повідомлялось про подання
до суду такої заяви. Тому відомості, про те що ОСОБА_4. про такий позов, до
публікації в газеті „Волинь" не було повідомлено відповідає дійсності.

Відомості, які також позивач просить спростувати, а саме: „ОСОБА_7 свого
ставлення до конкретної ситуації не висловив - скидалось на те, що він не надто
обізнаний з проблемою" є оцінкою дій цієї особи, відповідно, як оціночні
судження не можуть бути оцінені з позиції їх достовірності і не можуть бути
спростовані. Крім того, такі відомості ніяким чином не стосуються позивача, та
не порушують його інтереси.

Отже, наведені вище мотиви дають суду підстави для висновку про відсутність
підстав для визнання відомостей, які позивач просив спростувати недостовірними
і для їх спростування.

Крім того, за змістом ст. 42 Закону України „Про
друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" редакція, журналіст
не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають
дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права
і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності
друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним
відтворенням офіційних виступів посадових осіб державних органів, організацій і
об"еднань громадян. Оскільки, викладені в публікації відомості є
відтворенням прес-конферненції, опублікованій в газеті „Волинь" за
26.04.2005 року та офісного повідомлення Ковельського міжрайонного прокурора то
редакція та журналіст не несуть відповідальності за поширення шляхом публікації
таких відомостей.

Оскільки, порушень чинного законодавства, прав та інтересів позивача при
публікації відомостей відповідачами не допущено, то відсутні підстави для
висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, та відсутні підстави для
відшкодування такої шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 80, 84, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23,
277, 1167 ЦК України, ст.ст.47-1, ч2 ст.49 Закону України " Про
інформацію", ст.ст.37, 42 Закону України " Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні", п.11. Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 (із змінами від 25.05.2001 року № 5)"
Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", суд, --

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1до редакції газети „Волинські губернські відомості",
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення
моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення та подачі

апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.