Справа №
22-6255/07 p.                              Головуючий
в 1 інстанції - Сітайло Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2007
р. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.  Києва в складі: головуючого - Усика Г.І.
суддів - Лесько А.О.,  Кравець В.А. при
секретарі - Полонській А.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м.  Києва від 15 травня 2007 р. у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

У травні
2005 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття її квартири.

Зазначала,
що вона проживає у квартирі №72 в
буд.  АДРЕСА_1.

24.10.2004
р. з вини відповідача,  який проживає
поверхом вище у квартирі №78,  сталось
залиття її квартири,  внаслідок чого було
заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 6552, 22 грн.

Крім
того просила стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000, 00
грн.,  яку обґрунтовувала тим,  що внаслідок залиття квартири був порушений
звичайний порядок її його життя. Моральні страждання посилились після відмови
відповідача сплатити відповідну суму для проведення відновлювальних робіт та
придбання необхідних матеріалів.

Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва від 15.05.2007 р. позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 7 046, 40
грн.,  моральної шкоди - 500, 00
грн.,  а також витрати на проведення
експертизи в розмірі 610, 12 грн.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 81, 00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30, 00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить змінити
рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди,  зменшивши її розмір з 7046, 40 грн. до 5657,
62 грн.,  а в частині відшкодування
моральної шкоди рішення суду скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В
обґрунтування своїх вимог посилався на те,
що суд першої інстанції не врахував,
що у висновку експерта не встановлено факт пошкодження електропроводки,  а також що у цьому висновку площа пошкоджених
залиттям шпалер на 50 кв. м.  більше ніж
це встановлено у акті обстеження квартири позивачки працівниками ДЕЖ-905 від
27.10.2004 р.

Крім
того вказував на те,  що задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди суд не врахував,  що він не заперечуючи свою

2

вину у залитті її квартири і намагався врегулювати спір мирним
шляхом,  але позивачка відмовлялась від
відшкодування шкоди в позасудовому порядку.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду в частині
відшкодування моральної шкоди,  та
задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Посилається
на те,  що суд першої інстанції неповно
врахував характер та тривалість її моральних страждань,  не звернув увагу на те,  що напередодні залиття вона завершила
капітальний ремонт своєї квартири,  та що
внаслідок залиття та відмови відповідача відшкодувати збитки у неї вона
втратила спокій та надію на відновлення квартири. Як наслідок у неї стався
серцевий напад,  загострилась
гіпертонічна хвороба,  та була встановлена
2 група інвалідності.

В
судовому засіданні ОСОБА_1просив задовольнити свою апеляційну скаргу і
відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилаючись на те,  що її доводи є безпідставними.

ОСОБА_2
просила задовольнити її апеляційну скаргу та відхилити апеляційну скаргу
ОСОБА_1 з тих підстав,  що його доводи не
ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  які приймали участь у справі,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційних скарг колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно
до  ст. 1166 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також -шкода, . завдана майну фізичної або
юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди,  суд першої інстанції обґрунтовано виходив з
того,  що залиття квартири відбулось з вини
відповідача.

При
визначенні розміру матеріальної шкоди суд покладався на висновок експерта
КНДІСЕ від 03.04.2007р.,  відповідно до
якого він становить 7046, 40 грн.

Доводи
відповідача про те,  що у висновку
експерта не встановлений факт пошкодження електропроводки спростовується
поясненнями експерта в судовому засіданні,
а також наданими суду фотознімками пошкоджень квартири позивачки після
її залиття.

Не
заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про те,  що експертом збільшено площу залиття шпалер
на 50, 0 кв.м в порівнянні з площею,  яка
зазначена у акті обстеження квартири працівниками ДЕЖ-905 від 27.10.2004 р.

Як
пояснив експерт,  різниця в площі залиття
шпалер яка зазначена у акті обстеження і у його висновку виникла внаслідок
того,  що при визначенні площі знімання
шпалер він враховував не тільки розмір залитих шпалер,  а всю площу шпалер які підлягали заміні,  оскільки при проведенні ремонту їх неможливо
вибірково замінювати.

Відповідно
до  ст.
1167 моральна шкода,  завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини

Суд
першої інстанції правильно виходив з того,
що внаслідок залиття квартири позивачки з вини ОСОБА_1 було пошкоджено
її майно,  що призвело до порушення її
звичного способу життя,  та завдавало
моральні страждання.

Розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі 500, 00 грн.,  визначено виходячи з характеру та обсягу
заподіяних позивачці моральних страждань,
їх тривалості,  істотності вимушених
змін її життєвих стосунках,  з
урахуванням роз'яснень,  викладених у п.9
постанови Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної шкоди",  виходячи із засад розумності та
справедливості.

3

За
змістом  ст.  ст.  10,
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1не
надав доказів на підтвердження того,  що
він намагався відшкодувати заподіяні позивачці збитки,  але вона відмовлялась від його допомоги.

ОСОБА_2 теж не надала
доказів на підтвердження своїх доводів про те,
що саме внаслідок залиття її квартири у неї суттєво погіршився стан
здоров'я,  що призвело до встановлення їй
2 групи інвалідності.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів приходить до
висновку,  що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи
апеляційних скарг законність та обґрунтованість висновків суду не
спростовують,  а тому їх необхідно
відхилити.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити,  а
рішення Солом'янського районного суду м.
Києва від 15 травня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців

шляхом
подання до цього суду касаційної скарги.