Справа №2-678/2007 p.
РІШЕННЯ іменем
України

4 травня 2007 року Ленінський
районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого -                                                          Чельник
О.І.

при секретарі -                                                         Чепізі
Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у М.Кіровограді цивільну справу
за позовом

ОСОБА_1 до приватного охоронного підприємства
"Его-Юп-Оскар" про

скасування наказу про звільнення за ч.4   ст.40 КзпП України, внесення змін у трудову
книжку,

стягнення заборгованості по заробітній платі та
відшкодування моральної шкоди,-

Встановив:

Позивач
звернувся до суду до відповідача з зазначеним позовом. Вказав, що з
відповідачем перебував у трудових відносинах з травня місяця 2006 року по 28.12.2006 року, при цьому
добросовісно виконуючи свої трудові обов'язки. За два тижні подав заяву про
звільнення з 29.12.2006 року,
оскільки систематично не доплачувавлася заробітна плата, але наказом від 30.12.2006 року №108 був звільнений
відповідачем за прогули, які не скоював. При звільненні не була відібрана
пояснювальна записка, трудову книжку одержав 04.01.2007 року, при цьому не були видані розрахункові кошти.
Заборгованість по заробітній платі та відпускних складає 1230 грн. У зв'язку з
цими обставинами позивач морально страждає, оскільки не може влаштуватись на
роботу, не має чим оплачувати приватну квартиру, змушений закладати майно.
Після отриманої травми знову став гірше себе почувати у зв'язку з моральними
стражданнями, звертатись до лікаря за медичною допомогою. Моральні страждання
оцінює у розмірі 50 тис.
грн., які просить стягнути з відповідача, а також скасувати наказ №108 від 30.12.2006 року і
зобов'язати внести зміни у трудову книжку, вказавши, що звільнений за ст.36 п.4
КзпП України, стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 1005 грн.,
компенсацію за невикорастину відпустку у розмірі 225 грн. Та моральну шкоду.

У судовому
засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини,
викладені у позові. 04.05.2007
року у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у
його відсутності.

Представники
відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнали у повному обсязі та
пояснили, що позивача звільнено з дотриманням норм трудового законодавства.
Підставою звільнення є те, що 30.12.2006
року позивач повинен був приступити до чергування та прийняти охоронюваний
об'єкт. Однак о 9.00
год. позивач на робоче місце не з'явився, подавати будь-які пояснення по
телефону відмовився, відмову вийти на роботу пояснив як бажання звільнитись.
Письмового чи усного попередження про можливість відсутності на роботі 30.12.2006 р. від позивача
не надходило. Заяви про звільнення від позивача також не надходило. Тому,
позивача було звільнено за п.4 ст.40 КзпП України. У зв'язку з тим, що з 31.12.2006 р. по 03.01.2007 р. у бухгалтерії
підприємства були вихідні дні, трудову книжку було видано на наступний робочий
день. У той же день позивачу було запропоновано отримати усі необхідні
нарахування. Але позивач відмовився їх отримати. Просять відмовити у позовних
вимогах повністю.

Заслухавши
пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи у їх
сукупності суд вважає, що позов не підлягає задоволенню  з наступних підстав.

У судовому
засіданні встановлено, що позивач 03.05.2006
року був прийнятий відповідачем на посаду охоронця. 30.12.2006 року позивача
було звільнено з посади за п.4 ст.40 КзпП України. Позивач зазначає, що
попередив відповідача про наступне звільнення за власним бажанням   з

2

29.12.2006
року, подавіши письмову заяву. Проте, зазначене у судовому засіданні не
знайшло підтвердження.

Статтею 38 КЗпП України
передбачено розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з
ініціативи працівника. Працівник має право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений
ним орган письмово за два тижні. Як встановлено у судовому засіданні, позивач
про наступне звільнення роботодовця не повідомив, заява на звільнення на
підприємстві відсутня. Крім того, на підприємстві кожного місяця складається
графік чергувань, за яким позивач у грудні місяці повинен був відпрацювати 30.12.2006 року. Проте,
позивач на роботу не з'явився, про причину неявки роботодавця не повідомив, чим
порушив умови трудового договору. Зазначене підтверджує доповідна записка на
ім'я директора, складену начальником охорони Варакутою П.І. (а.с.30), службова
записка ОСОБА_6 (а.с.31), доповідна записка охоронника ОСОБА_2 (а.с.39), якого
позивач повинен був змінити згідно графіку о 8.30 год. 30.12.2006 p., доповідна
записка охоронника ОСОБА_3 (а.с.40), який погодився вийти на чергування замість
позивача 30.12.2006 року о 13.30 год, акт від 30.12.2006 року (а.с.42),
доповідна записка водія ОСОБА_4 (а.с.43). Зазначене свідчить про те, що
позивач, в порушення трудового розпорядку не вийшов на чергування, а тому
роботодавець був змушений підшукувати йому заміну. Не повідомивши відповідача
про своє небажання працювати на зазначеному підприємстві вчасно, позивач
позбавив його можливості переробити графік чергувань на грудень 2006 року.

Пунктом 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9
від 06.11.92 р.
"Про практку розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами)
передбачено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно
з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом і
перевірити їх відповідність законові.

Згідно п.4 ч.І
ст.40 КзпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути
розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (у тому
числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин. Статтею 43
КпП України передбачено розірвання трудового договору за п.4 ст.40 цього
Кодексу лише за попередньою згодою профспілкового комітету. Проте, як
встановлено у судовому засіданні, профспілкова організація на підприємстві відсутня.

Оцінивши докази
у їх сукупності суд вважає, що наказ про звільнення №108 від 30.12.2006 року є
правомірним, підстав для його скасування у судовому засіданні не встановлено, а
тому відсутні підстави для зобов'язання відповідача змінити формулювання у
трудовій книжці.

Не підлягає
задоволенню також вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі,
оскільки позивач отримав розрахункові кошти у сумі 1400,46 грн. 12.04.2007 року. При
ознайомленні з наказом про звільнення, 04.01.2007
року позивач відмовився отримати кошти, належні йому при розрахунку, про що
свідчать доповідні записки бухгалтера ОСОБА_5 (а.с.34-35).

Виходячи з
зазначеного не підлягає задоволенню також вимога про стягнення моральної шкоди
у сумі 50000 грн.

На підставі викладеного, ч.4 ст.40 КЗпП України,
керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,

суд,-

Вирішив: У позовних вимогах ОСОБА_1
відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 51

грн.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ТУ ДСА в Кіровоградській області, , р/р 0784, МФО 823016, банк УДК в Кіровоградській
області витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі
30 грн.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суд подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя             Чельник О.І