УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року липня місяця 23 дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді: Яковенко Л.Г.

Суддів:
Синельщікової О.В., Летягіної О.В. з участю секретаря:  Гребеннікової Н.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу  за
позовом  ОСОБА_1  до
приватного  підприємця ОСОБА_2 про
стягнення несплаченої заробітної плати, стягнення середньої заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішенням
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2005 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим від 21 березня 2005 року в задоволені позову ОСОБА_1 до приватного
підприємця ОСОБА_2 про стягнення несплаченої заробітної плати, стягнення
середньої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3
просить вказане рішення скасувати та справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції. Вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам
справи, рішення незаконно та необгрунтовано, ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд виходив з фактичних обставин справи, вимог закону.

Судом встановлено, що відповідач являється приватним підприємцем і, взявши
в оренду у 2004 році кафе „Аю-Даг", займався підприємницькою діяльністю.

Позивачка посилалась на те, що з 10 червня по 03 липня 2004 року працювала
в зазначеному кафе офіціанткою. Але при цьому ніяких угод з відповідачем вона
не заключала, ніяких
записів в її трудову книжку у зв'язку з роботою у відповідача занесено не було.

Суд дав оцінку як поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так і іншим
доказам, які свідчать про те, що позивачка фактично виконувала обов'язки
офіціантки.

Але суд зробив посилання на Постанову Пленуму Верховного Суду України „Про
практику розглядання судами трудових спорів", згідно висновків якого
фактичний допуск до роботи може бути прирівняним до укладення трудового
договору

Справа № 22- ц-1341/2007
р.                     Головуючий

в першій
інстанції Кайро І. А.

Доповідач                Яковенко Л.Г.

лише у
тому випадку, коли працівника було допущено до роботи зі згодою власника або
уповноваженого ним органа.

Судом встановлено, що до роботи позивачку допустила
адміністратор кафе „Аю-Даг" ОСОБА_6, а власника ОСОБА_1 ніколи не бачила.
Такі пояснення давала суду сама позивачка.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що влітку 2004 року в кафе було вивішено
оголошення про прийняття на роботу офіціантів. До неї звернулась ОСОБА_1 і
просила прийняти її на роботу. Вона дозволила позивачці тимчасово попрацювати.
В перший же день роботи ОСОБА_1 обрахувала клієнта на 70 гривень і вона
відмовила позивачці у прийомі на роботу.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив суду, що ніколи ОСОБА_1 він не бачив і ніяких
договорів з нею не складав.

Висновки суду являються обґрунтованими, рішення відповідає вимогам ст..ст.
15, 30, 62, 203 ЦПК України (в редакції 1963 року), ст.24 КЗпП України, підстав
для його скасування не вбачається.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 21 березня
2005 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців.