Справа № 2-1486 /2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2007 року
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської

області в
складі:       головуючого - судді - Зємцова В.В.

при секретарі                                                 - Галайчук Н.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

У лютому 2007 року до
суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому
шлюбі з 16 серпня 1996 року. У шлюбі
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені тривалий час по тій
причині, що мали різні погляди на життя, різні характери. Відповідач ніде не
працюючи, не вела домашнє господарство належн|ім чином, жила в більшій мірі у
своїх батьків, до нього переселитися не бажала. Дитина на даний час проживає з
матір"ю. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Просив шлюб
розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити.
Пояснив, що наполягає на розірванні шлюбу, оскільки разом однією сім'єю з
відповідачем не проживають тривалий час.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула з поважних причин. Просила
справу розглянути у її відсутності, з позовом та на розірвання шлюбу
погодилася.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив
наступне.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 16
серпня 1996 року,
який є для обох -першим.
Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили досить тривалий час по тій
причині, що мали різні погляди на життя, різні характери. Відповідач ніде не
працюючи, не вела домашнє господарство належним чином, жила в більшій мірі у
своїх батьків, до позивача переселитися не бажала. Проживають сторони окремо,
спільного господарства не ведуть. Згоди про місце проживання дитини між
сторонами досягнуто.

Відповідно до ч. 2 ст.112
Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і
збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1 та неповнолітньої
дитини сторін по справі: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Витрати по розірванню шлюбу необхідно покласти на позивача ОСОБА_1 у
вигляді необхідності сплати на користь держави мита у розмірі 17 грн. за

2

одержання
свідоцтва про розірвання шлюбу, відповідача ОСОБА_2 у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст. ст.
104, 105, 110, 112
Сімейного Кодексу України, ст.
ст. 14, 57 -59, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 серпня 1996р. у Палаці шлюбі в м. Кременчука, а/з за № 673 - розірвати.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь держави мито у розмірі 17 грн. за
одержання свідоцтва про розірвання шлюбу.

Звільнити від
сплати мита на користь держави відповідача ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через
Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.