апеляційний суд
_______________________________________________ автономної
республіки Крим___________
Справа № 22-ц-326-Ф/2007                       Головуючий у першій
інстанції  Муратова Ж.А.
Суддя-доповідач                   Соболюк М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у місті Феодосії в складі:

головуючого
судді:               Ломанової Л.А.

суддів:                                    Соболюка
М.М.,

Притуленко О.В.

при
секретарі:                        Апостолові
О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії АР Крим цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,
стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 14 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22
березня 2002 р. вона
за договором купівлі-продажу придбала квартиру АДРЕСА_1 з віконним прорізом, який виходить на територію, що
належить відповідачці, яка неправомірно забила залізним щитом віконний проріз
та неправомірними діями порушує її права і порушує санітарні та протипожежні
правила. Позивачка просить зобов'язати відповідачку зняти з цього віконного прорізу
залізний щит. Також просить зобов'язати відповідачку зняти труби, що упираються
в стіну її квартири з боку будинку відповідачки, та перенести госпобудівлі,
гараж і сарай, що належить відповідачці, від стіни її квартири, вважаючи,
оскільки вони впритул примикають до стіни її квартири і надають велике
навантаження на прилеглу стіну, також просить зобов'язати відповідачку не
перешкоджати в ремонті стіни квартири з двору відповідачки двічі на рік і
стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Рішенням Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 14
грудня 2006 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволений частково: зобов'язано
ОСОБА_2 прибрати труби, що упираються в опорну стіну будинку АДРЕСА_1;
зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні ремонту двічі на
рік: три дні весною і три дні восени зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_1, що
виходить на територію домоволодіння АДРЕСА_2. В
решті частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови зобов'язання зняти металевий щит з віконного
прорізу, стягнення моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким ці позовні
вимоги задовольнити.

На думку апелянта суд першої інстанції дійшов неправильних висновків в частині
відшкодування моральної шкоди та усунення перешкод в користуванні власністю,
відносно фактичних обставин справи та не в повному обсязі з'ясував всі фактичні
обставини.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін та їх представників,
судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в
частині зобов'язання зняти металевий щит, а рішення Керченського міського суду
від 14 грудня 2006 року, в цій
частині -частковому
скасуванню з ухваленням нового рішення.

2

Відповідно до п.
3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування
від 22.03.2002 року
придбала квартиру АДРЕСА_1. На час
придбання квартири, згідно довідок БТІ і технічного паспорту, в приміщенні
кухні квартири існував віконний проріз.

За таких обставин висновки суду першої інстанції, щодо того, що позивачка
самовільно вчинила неправомірні дії а саме - вибила віконний проріз і зняла склоблоки є помилковими та
не ґрунтуються на фактичних обставинах.

Віконний проріз в кухні квартири існував до придбання квартири, позивачка
придбала квартиру на законних підставах, а саме - договору дарування, у зв'язку з чим дії відповідачки, яка
забила зі свого боку проріз залізним щитом слід визнати неправомірними.

Згідно зі ст. 391 ЦК
України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, стосовно
відмови у задоволенні вимоги позивачки про усунення перешкод у користуванні
власністю є помилковим та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в
частині про зобов'язання відповідачки зняття щита з віконної пройми кухні.

Що стосується посилання суду як на підставу відмови у
задоволені позову на листи зам
начальника УЖКГ, згідно якого на колишнього власника квартири був складений
адміністративний протокол за самовільні дії по прорублені вікна колегія судців
вважає неправильними

Не можуть вважатися безперечними та переконливими доказами листи зам начальника за 1994 рік за
відсутністю рішення відповідного органу про притягнення до відповідальності
вину особу в незаконної перебудові мешкання. Також в матеріалах справи відсутні
докази неправомірності існування віконної пройми кухні, відповідачі погоджувались
тривалий час з існуванні віконної пройми

Вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди колегія
вважає необгрунтованими у зв'язку з тим, що стороною не було надано відповідних
доказів завдання моральної шкоди діями відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303,
304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Керченського міського суду Автономної Республіки
Крим від 14 грудня 2006 року в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні
власністю та зобов'язання відповідачки зняти металевий щит з віконного пройому
скасувати та ухвалити в цієї частині нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2
зняти металевий щит з віконного пройому кухні квартири АДРЕСА_1.

В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців до суду
касаційної інстанції.