Справа № 22ц-852/200 7 р.                           Головуючий 1-ї
інстанції: 1 Ърбенко С.
Категорія 33                                                    Суддя-доповідач
апеляційного суду: Лівійський І. В.
УХВАЛА

Іменем України

6 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого -
Паліюка В. П.,

суддів:    Лівійського І. В., Шолох З. Л.,

при секретарі:
Негрун І. О.,

за участю:

представника
відповідача Вовк О. М.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Первомайського районного суду
Миколаївської області від 07 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Дружба» (далі - ТОВ Агрофірма «Дружба»)
про визнання договору оренди земельної частки (паю) недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

29 листопада
2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ Агрофірма «Дружба» про
стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди
земельної частки (паю).

В заяві
позивачка зазначила, що між нею та відповідачем укладено договір оренди
земельної ділянки. За умовами цієї угоди ТОВ Агрофірма «Дружба» зобов'язалася
сплачувати орендну плату. Проте відповідач не повністю розрахувався за 2005
рік.

Позивачка
посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача 600 кг. ячменя та 165
грн. боргу, а також розірвати договір оренди земельної частки.

В судовому
засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та просив суд визнати
недійсним зазначений договір оренди.

Рішенням
Первомайського районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2007 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись нате, що суд порушив норми
матеріального права та не повно встановив факти, які мають істотне значення для
справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути
на користь позивачки 600 кг. ячменя та визнати договір оренди недійсним.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши докази по справі в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд повно та
всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку всім доказам, які надали
сторони та на підставі чинного законодавства прийшов до вірного висновку, що
підстав для визнання недійсним договору оренди земельної частки не має. В
зв'язку з чим, суд правомірно відмовив в задоволенні позову.

Доводи
представника позивачки про те, що підставами для визнання недійсним спірного
договору оренди можуть бути, недодержання його форми при укладенні договору, а
також зміна відповідачем в односторонньому порядку умов договору, є
необгрунтованими.

За ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона

2

посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У матеріалах
справи відсутні будь-які докази порушень вимог ст. 203 ЦК України, щодо
укладання та виконання договору оренди земельного паю між ОСОБА_2 та ТОВ
Агрофірма «Дружба».

Також
безпідставними є посилання апелянта на неправомірність сплати відповідачем
прибуткового податку за рахунок орендної плати.

Як вбачається з
матеріалів справи, ТОВ Агрофірма «Дружба» в 2005 році не доплатила ОСОБА_2 за
договором оренди земельної частки 600 кг. ячменя. З пояснень представника
відповідача вбачається, що грошову вартість не виданого позивачці ячменю, було
сплачено в рахунок прибуткового податку за цим договором. Проти цього факту не
заперечує також і сам апелянт.

Відповідно до
ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковий агент,
який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу за його рахунок.

Стаття 9 цього ж
Закону визначає, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його
доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського
призначення, земельної частки (паю) є орендар. При цьому об'єкт оподаткування
визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди,
але не менше мінімальної суми орендного платежу, встановленої законодавством з
питань оренди землі.

За таких
обставин, висновок суду про відсутність підстав для визнання недійсним спірного
договору оренди земельної частки, укладеного за волевиявленням сторін,
відповідає нормам цивільного законодавства.

Керуючись
статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

Миколаївни -
відхилити, а рішення Первомайського районного суду Миколаївської області від 07
лютого 2007 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.