Справа № 2 - 5/2007 г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 березня 2007 р.                            Ренійський
районний суд Одеської області

в складі: -
головуючого судді - Заїкіна
А.П.,

·при
секретарі - Мумжиєвій
І.В.,

·з
участю: - позивачки
за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом -

ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2., -
відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом -ОСОБА_3.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рені Одеської області
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про знесення самовільно побудованих будівель та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
знесення самовільно побудованих будівель, -

ВСТАНОВ  И
В:

ОСОБА_1 у судовому
засіданні підтримала свої позовні вимоги та визнала позов ОСОБА_3., пояснивши у судовому засіданні, що вона
є власником будинку по АДРЕСА_1 до стіни її будинку прилягала будівля
кухні, яка належала відповідачу. Відповідач без будь-якого дозволу переобладнав
кухню в гараж, у зв'язку з чим її будинок почав просідати, в стінах її будинку
з'явилися тріщини. Разом із нині покійним чоловіком, на підставі рішення
Ренійської міської ради та за погодженням із власниками сусіднього
домоволодіння № 150, батьками
ОСОБА_3., вона побудувала літню кухню, сарай та курник.

Представник
позивачки у ході судового розгляду справи підтримала позовні вимоги своєї
довірительниці та вважала, що позов ОСОБА_3. підлягає задоволенню.

ОСОБА_3.
у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та не визнав позов ОСОБА_1, пояснивши, що
він є власником домоволодіння АДРЕСА_2.
Замість глиняного сараю, який прилягав до будинку ОСОБА_1, він побудував
гараж із цегли. Суміжна стіна гаражу проходить по межі земельних ділянок. При
цьому всі конструкції даху гаражу навантажень на стіни будинку ОСОБА_1 не несуть і не
можуть впливати на появу тріщин у її будинку. Зливна яма, яка розташована у дворі його будинку не
функціонує, вона засипана наполовину. Замість неї він викопав нову яму
на вулиці. Акт комісії, яка обстежила його будинок, та рішення Ренійського
міськвиконкому про знесення самовільно побудованого гаражу та необхідність
засипати зливну яму, він не оскаржував. Літня кухня, сарай та курятник, які
побудувала ОСОБА_1, побудовані
без будь-якого дозволу та по межі земельних ділянок.

Судом в ході судового розгляду справи були досліджені:

· технічний
паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_2, із якого вбачається, що власником
вказаного будинку є ОСОБА_3.;

· акт від 25.03.2004 р. обслідування
домоволодіння АДРЕСА_1, із
якого вбачається, що в цьому будинку, який належить ОСОБА_1 є тріщини в
стінах, будинок просідає. Комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_3. необхідно
знести самовільно побудований гараж, зливну яму засипати та перенести її на
відстань не менше 4-х метрів
від будівель;

·  рішення
виконавчого комітету Ренійської міської ради № 153 від 26.03.2004
року „Про затвердження акту технічної комісії виконкому по обстеженню
домоволодіння по вул.. Леніна, 152",
яким ОСОБА_3. зобов'язано убрати самовільно побудований гараж та перенести
зливну яму;

·  акт від 17.06.2004 р. обслідування
домоволодіння АДРЕСА_1, із
якого вбачається, що в цьому будинку, який належить ОСОБА_1 є тріщини в
будинку. Комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 сарай був переобладнаний в
гараж. Зливну яму необхідно засипати та перенести її на відстань не менше 4-х метрів від
літньої кухні;

·  рішення
виконавчого комітету Ренійської міської ради № 342 від 25.06.2004
року „Про затвердження акту технічної комісії виконкому по обстеженню
домоволодіння по АДРЕСА_1",
яким ОСОБА_3. зобов'язано перенести зливну яму на відстань не менше 4-х метрів від
літньої кухні ОСОБА_1;

·  генеральний
план домоволодіння АДРЕСА_2 від 16.04.2005 p., власником
якого є ОСОБА_3., в якому вказується, що гараж літера „Ж" побудований
самовільно;

·
генеральний план домоволодіння АДРЕСА_1 від 14.04.2005 p., власником
якого є ОСОБА_1, в
якому вказується, що літня кухня літера „Е", сарай літера „Ж" та
навіс (курятник) літера „З" побудовані самовільно;

·
технічна документація Ренійського БТІ на домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, власники
ОСОБА_3. та ОСОБА_1, із якої
вбачається, що спочатку до будинку ОСОБА_1 впритул
був розташований сарай, який належав ОСОБА_3. Пізніше ОСОБА_3. самовільно
перебудував сарай в гараж;

·
листи Ренійської районної санітарно-епідеміологічної
станції від 07.06.2005 р. № 476 та Ренійського
районного відділу ГУ МНС
України в Одеській області від 25.08.2005
р. № 898, в яких
вказані відстані, на яких повинні розташовуватись господарські будівлі,
будівництво яких можливо при отримані відповідного дозволу;

·
пояснення спеціаліста ОСОБА_4., який в судовому засіданні
пояснив, що для встановлення дійсної причини просідання будинку ОСОБА_1 необхідно
проведення геологічної експертизи;

·   пояснення
начальника Ренійського БТІ ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3. переобладнав сарай у
гараж, та викопав зливну яму без належного дозволу;

·   рішення
Ренійського районного суду від 27.07.2006
р. за позовами ОСОБА_1,
ОСОБА_3. до Ренійської міської ради про визнання права власності на
господарські споруди та гараж, яким у задоволені вказаних позовів було
відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.10.2006 р. рішення
Ренійського районного суду від 27.07.2006
р. було залишено без змін. Вищевказаним рішенням Ренійського районного суду
встановлено, що гараж, який належить ОСОБА_3., є самочинно побудованим. Літня
кухня, сарай та курятник, які належать ОСОБА_1, також
є самочинно побудованими.

Вислухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши надані сторонами та витребувані судом докази,
судом було встановлено такі обставини.

ОСОБА_1
та ОСОБА_3. є власниками сусідніх домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3. є
користувачами відповідних земельних ділянок, на яких розташовані їх
домоволодіння. На території свого домоволодіння ОСОБА_3. без належним чином
погодженого проекту та відповідних рішень органів архітектури та місцевого
самоврядування про надання дозволу на будівництво самочинно побудував, шляхом
переобладнання сараю, який знаходився впритул до будинку ОСОБА_1, в гараж, літера
„Ж" згідно генерального плану домоволодіння АДРЕСА_2. Також на території свого домоволодіння ОСОБА_3. без
відповідного дозволу викопав зливну яму, яка на час розгляду справи у суді їм
не використовується і наполовину засипана. Замість цієї ями ОСОБА_3. викопав за
межами території свого домоволодіння іншу зливну яму. В свою чергу ОСОБА_1 на території
свого домоволодіння також без належним чином погодженого проекту та відповідних
рішень органів архітектури та місцевого самоврядування про надання дозволу на
будівництво самочинно побудувала літню кухню, сарай та навіс, який використовує
для утримання домашньої птиці -
курей, літери „Е", „Ж", „З" відповідно, згідно генерального
плану домоволодіння АДРЕСА_1

Рішенням Ренійського районного суду від 27.07.2006 р. за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_3. до
Ренійської міської ради про визнання права власності на господарські споруди та
гараж, було відмовлено у задоволені вказаних позовів. Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 26.10.2006
р. рішення Ренійського районного суду від 27.07.2006 р. було залишено без змін. Вищевказаними судовими
рішеннями встановлено, що гараж, який належить ОСОБА_3., є самочинно
побудованим. Літня кухня, сарай та курятник, які належать ОСОБА_1, також є
самочинно побудованими

Між
сторонами по справі виникли правовідносини пов язані із самочинним
будівництвом. Вислухавши   пояснення   учасників
судового   засідання,   вивчивши
матеріали   справи,   суд приходить до висновку, що позовні вимоги
як ОСОБА_1, так і
ОСОБА_3. є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України
„Про власність" законодавчими актами може бути встановлено спеціальний
порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна.

Згідно зі ст. 375 ЦК України
власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди із
набуттям ним права власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме
майно. Однак, ні ОСОБА_1,
ні ОСОБА_3. не мають державних актів на земельні ділянки, право власності
не оформлювали і є тільки користувачами цих ділянок.

Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди
тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Однак, якщо
законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту

його
прийняття до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній реєстрації,
право власності виникає з моменту реєстрації. Таким чином, діючим законодавством передбачений особливий порядок набуття
права власності на нерухоме майно, зокрема дотримання встановленого порядку отримання дозволу, будівництва, подальшої
реєстрації.

Згідно із положеннями ст. 24 Закону України „Про планування і
забудову територій" від 20.04.2000 р. (далі - „Закон") фізичні та юридичні особи, які мають намір
здійснити будівництво об'єктів містобудування на
земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування,
зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад дозвіл на
будівництво, подавши відповідну письмову заяву про надання дозволу
на будівництво, додавши до неї документ, що засвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою. У разі прийняття відповідною радою рішення про
надання земельної ділянки для розміщення об'єктів
містобудування, зазначене рішення є одночасно дозволом на будівництво цього
об'єкта, що дає замовнику право на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та
отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Дозвіл на
будівництво надається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній
документації, державним будівельним нормам,
місцевим правилам забудови. Комплексний висновок і проект рішення про дозвіл на
будівництво готуються спеціально уповноваженим
органом з питань містобудування та архітектури, у разі необхідності - з урахуванням висновків відповідних
землевпорядних, природоохоронних, санітарних та інших органів
виконавчої влади та інших органів місцевого самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Згідно зі ст. 29 Закону дозвіл на виконання
будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурного будівельного контролю на підставі проектної документації,
документа, що засвідчує право власності чи користування
земельною ділянкою, угоди про право забудови, рішення виконавчого органу
відповідної ради про дозвіл на будівництво.

Відповідно до ст.ст. 14, 17, 18, 22, 26 Закону України „Про основи містобудування" від 16.11.1992р. (із подальшими змінами та доповненнями) право на забудову
(будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки
здійснювати на ній у порядку, встановленому Законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення
будинків або споруд. Розробка містобудівної документації здійснюється
проектними організаціями, іншими юридичними особами, які мають ліцензії
на виконання відповідних робіт, що видаються в порядку, встановленому законодавством. До компетенції виконавчих органів
місцевих рад у сфері містобудування серед інших належать: надання відповідно до
закону дозволу на будівництво об'єктів містобудування незалежно від форми власності у разі делегування їм таких
повноважень відповідними радами; забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням
законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування
забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться
з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів. Будівництво об'єктів містобудування
незалежно від форм власності здійснюється
з дозволу відповідних рад. Це право ради можуть делегувати відповідному
виконавчому органу. Спори з питань
містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно
до законодавства.

Виходячи з ч.ч.І, 2, 4 ст. 376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не
набуває права власності на нього. Якщо при самочинному будівництві порушуються права інших осіб, майно підлягає знесенню
особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її
рахунок.

Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з вищенаведеного, обома позивачами не було дотримано встановленого
діючим законодавством порядку спорудження
господарських споруд та гаражів, оскільки із заявами про надання відповідного дозволу вони не зверталися, такого дозволу
не отримували, проектної документації не готували,
спорудивши таким чином ці споруди самочинно. Самочинно споруджені будівлі
порушують права обох позивачів.

Керуючись ст.ст. З, 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 331, 375, 376 ЦК України, ст. 13    Закону України „Про власність", ст.ст. 24, 29 Закону України „Про планування і забудову

територій" від 20.04.2000р.,
ст. ст.   14, 17, 18, 22, 26 Закону України „Про основи містобудування" від 16.11.1992р. (із
подальшими змінами та доповненнями), -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2.   Зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно побудований на
території

домоволодіння АДРЕСА_2 гараж, літера „Ж" згідно
генерального плану

домоволодіння, та засипати викопану на подвір'ї
цього домоволодіння зливну яму.

3. Позов ОСОБА_3 задовольнити.

4.   Зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно побудовані на
території

домоволодіння АДРЕСА_1 літню кухню, сарай та навіс, літери
„Е", „Ж", „З"

відповідно, згідно генерального плану
домоволодіння АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде
подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набере законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подане протягом десяти днів з дня

проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після

подання заяви
про апеляційне оскарження.