АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-к-1389/2007
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2007 року                                                                                                    м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі суддів Антоненко Н.О., Панченка М. М.,
Дербенцевої Т.П.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харцизького міського суду від 17
травня 2005 року та
рішення Апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2005
року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
угод частково недійсними, визнання права власності на 2/3 частини жилого
будинку, вселенні в будинок, розподіл жилого будинку, -

встановила:

У жовтні
2003 року ОСОБА_13вернувся в суд з
зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з квітня 2001 року
знаходився в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, матір»ю відповідачки. З
того ж часу вони стали разом проживати в її АДРЕСА_1, а потім вирішили придбати
будинок меншого розміру. Зібрали по 2000
грн.
кожний та купили АДРЕСА_2, договір купівлі-продажу був укладений на ім.
»я ОСОБА_5 Будинок потребував серйозного ремонту, для чого він перевіз
будівельні матеріали з попереднього місця проживання. До серпня 2003 року він перекрив
дах, замінив вікна та двері, провів водопровід, , зробив огорожу, побудував
гараж. 28 серпня 2003 року ОСОБА_5
померла, а відповідачка вигнала його з будинку. Просив суд визнати за ним право
власності на 2/3 частини
спірного будинку, виділивши його в натурі і стягнувши компенсацію на користь
відповідачки за її долю, а також визнати недійсним договір дарування будинку,
який ОСОБА_5 уклала з відповідачкою.

Рішенням
Харцизького міського суду від 17
травня 2005 року
позов задоволено частково, визнані частково недійсними договір купівлі-продажу
жилого АДРЕСА_2 від 26 липня 2001 року, договір
дарування цього будинку від 06
листопада 2003 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості жилого АДРЕСА_2 в су
сумі 4169, 50  грн. , судові витрати на проведення експертизи
300  грн. , і в рахунок повернення державного мита 51  грн.

2

Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 18
серпня 2005 року
скасовано рішення суду І інстанції, відмовлено позивачу у задоволенні позову.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення та ухвалу суду І інстанції та рішення апеляційного суду скасувати, та
постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 стаття 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд, перевіряє в
межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеним обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Апеляційного суду Донецької області від 18
серпня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.