Справа № 22- Ц-0971/2007                                               Головуючий
у 1 інстанції      Волчко А.Я.
Категорія 25                                                                        Доповідач
у 2 інстанції        Голуб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
квітня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого              Сліпченка О.І.

суддів:                        Голуб С.А.,  КоцюрбиО.П.

при
секретарі             Некорі А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення                                                              Києво-

Святошинського
районного суду Київської області від 23 січня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про захист
честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2005 року позивач пред"явив в суді названий позов. В позові
посилався на те, що 8 липня 2005 року відповідач звернувся з листом до голови
Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань перевірки дотримання
конституційних прав і свобод людини і громадянина, в якому поширив щодо
позивача неправдиві відомості, чим принизив честь, гідність та ділову репутацію
позивача.

Позивач просив зобов"язати ОСОБА_2 спростувати
поширені відомості, що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та
ділову репутацію позивача шляхом письмового повідомлення Тимчасової слідчої
комісії Верховної ради України з питань перевірки дотримання конституційних
прав і свобод людини і громадянина та до Бориспільської міжрайпрокуратури і
стягнути з відповідача 100000 грн., як відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 23 січня 2007 року позов
задоволено частково. Зобов"язано ОСОБА_2 спростувати поширені відомості,
що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та ділову репутацію
позивача ОСОБА_1 шляхом письмового повідомлення Тимчасової слідчої комісії Верховної
Ради України з питань перевірки дотримання конституційних прав і свобод людини
і громадянина. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1000 грн. заподіяної
моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і винести
нове рішення, яким відмовити  в позові.

Зокрема апелянт посилається на те, що Тимчасова слідча комісія створена
Верховною Радою відповідно до Регламенту Верховної Ради від 27 липня 1994 року
і їй надано право користуватися всіма засобами встановлення істини: допитувати
свідків, вимагати і досліджувати (вивчати) документи, проводити експертизи,
слідчі експерименти тощо. Таким чином апелянт вважає, що Тимчасова слідча
комісія Верховної Ради України наділена повноваженнями органів досудового
слідства у межах парламентського контролю, а тому звернення до названого органу
у порядку, передбаченому ст.ст. 1,5 Закону України „Про звернення
громадян" та ст.40 Конституції України не є поширенням недостовірної
інформації щодо особи.

Крім того апелянт в апеляційній скарзі доводить, що всі відомості, які були
викладені у листі відповідають дійсності, а тому не є недостовірною
інформацією.

Також апелянт зазначає, що в резолютивній частині рішення не вказано ,які
конкретно відомості має спростувати відповідач, а тому рішення суду не
відповідає вимогам ч.4 ст. 215 ЦПК України.

На апеляційну скаргу позивачем подані заперечення, в яких він спростовує
доводи апеляційної скарги в просить рішення суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по
справі, обговоривши доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі , вважає що
апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої

порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її
сім"ї недостовірної

інформації, має право на відповідь, а також на
спростування цієї /інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа,

яка її поширила, не доведе протилежного.

Суд першої інстанції встановив, і ця обставина не оспорюється сторонами, що
8 липня 2005 року відповідач разом з іншими громадянами звернувся до голови
Тимчасової слідчої, комісії Верховної Ради України із заявою, в якій виклав
факти щодо діяльності позивача на посаді голови правління Бориспільського
райСТ, просив провести перевірку вказаних фактів, в тому числі бездіяльності
посадових осіб органів прокуратури, які не реагують на їх звернення, а також
зробити відповідні висновки на засіданні тимчасової комісії.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з вимог ч.І ст. 277 ЦК
України, відповідно до якої фізична особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на
спростування цієї інформації та ч.2 ст. 302 ЦК України відповідно до якої
фізична особа, яка поширює інформацію зобов"язана переконатися в її
достовірності.

Вирішуючи спір, суд не врахував, що не можна застосовувати ст. 277 ЦК
України у випадку, коли особа звертається до організації, наділеної відповідно
до закону владними повноваженнями, із заявою про неправомірні дії іншої особи,
якщо цей орган чи організація наділені владними повноваженнями щодо поновлення
законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом
санкцій щодо правопорушника. Таке звернення для вирішення спору, поновлення
прав чи захист законних інтересів або для поновлення власності не є поширенням
відомостей, як це розуміється ст. 277 ЦК
України.

Компетенція державних органів, а також порядок перевірки
таких звернень визначена законом від 2 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР (393-96-ВР)
„Про звернення громадян".

За наведених обставин, звернення відповідачів до посадових осіб державних
органів із заявами, в яких вони просили розібратись із ситуацією, яка склалась
в роботі Бориспільського райСТ та Київської облспоживспілки не можна вважати
розповсюдженням негативної інформації.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи рішення суду не
можна визнати законним, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким в позові  необхідно
відмовити.

На підставі ст. 277 ЦК
України, керуючись ст. ст. 303, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу      задовольнити .

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 23

січня 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації
та відшкодування моральної шкоди відмовити.,

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржене протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подання касаційної
скарги до Верховного Суду України.