УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді: Іващенко В.В.

Суддів: Летягіної О.В., Сінані A.M.

При секретарі: Йолкіні П.Є.

розглянувши
у відкритому судову засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ПП „ОСОБА_2",  ОСОБА_3
,  третьої особи ОСОБА_4про відшкодування
майнової та моральної шкоди,  заподіяної
в результаті дорожнє - транспортної пригоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Центрального районного суду
м.  Сімферополя АР Крим від 29 серпня
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2002 року ОСОБА_13вернувся до суду з позовом до ПП „ОСОБА_2",  ОСОБА_3
та третьої особи ОСОБА_4 про відшкодування заподіяною дорожнє -
транспортною пригодою майнової та моральної шкоди.

Вимоги
мотивовані тим,  що 26.12.2001 року о 16
год.50хвил. на перехресті вулиць Севастопольської та Некрасова у м.  Сімферополі з вини водія ОСОБА_4,  який управляв автомобілем КАВЗ -3270,  реєстраційний номер НОМЕР_1,  що належить ОСОБА_3 ,  відбулася дорожнє - транспортна пригода,  в результаті якої було пошкоджено автомобіль
позивача „DAEWOO LANOS",
реєстраційний номер НОМЕР_2. Під час ДТП автомобіль марки КАВЗ ОСОБА_3  видав доручення 10 вересня 2001року ОСОБА_2
на право управління та розпорядження вказаним автомобілем з правом
передоручення.

Під час
розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_13мінив та остаточно просив відшкодувати
майнову та моральну шкоду з ПП „ОСОБА_2",
оскільки на той час вона була фактичним власником вказаного автомобілю.
26.12.2001 року ОСОБА_2 видала доручення ОСОБА_4. на право управління. Крім
того ОСОБА_4 перебував з ПП „ОСОБА_2" в трудових правовідносинах.

Рішенням
Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 29 серпня 2007 року позов
задоволено частково. Стягнено з 1ІГІ „ОСОБА_2на користь ОСОБА_1у відшкодування
майнової шкоди - 6366грн.44 коп.,
витрати за проведення авто - товарознавчої експертизи в сумі
247грн.20коп,  у відшкодування моральної
шкоди -2000грн. Стягнено з ПП „ОСОБА_2" на користь ОСОБА_1державне мито в
сумі -63.66грн. В інший частині позову -відмовлено.

На
зазначене рішення суду ПП „ОСОБА_2" подала апеляційну скаргу,  в якій просить скасувати рішення суду,  посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для
справи,  порушення судом норм

Справа №
22-ц- 6907/2007        Головуючий суду
першої інстанції - Осіпов Ю. В.

Доповідач -
Летягіна О. В.

матеріального
права. Вказуючи на те,  що оскільки ДТП сталося з вини
ОСОБА_4,  який з нею не перебував на тій
час в трудових відносинах,  він і повинен
нести відповідальність за заподіяну шкоду. Трудовій договір між ПП
„ОСОБА_2" з ОСОБА_4. був укладений 17.01.2002 року,  а ДТП сталося у 26.12.2001 року.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши
сторони,  проаналізувавши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
частково позов,  суд виходив з того,  що водій ОСОБА_4,  вина якого в скоєнні ДТП не заперечується
сторонами,  фактично знаходився у
трудових відносинах з ПП „ОСОБА_2",
яка в силу статей 440, 441 ЦК
України в редакції ЦК 1963року,
повинна нести за свого працівника відповідальність та відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду заподіяну ним.

З такими
висновками суду повністю погоджується колегія суддів.

Судом
було встановлено,  що водій ОСОБА_4  26.12.201 року ,  керуючи на підставі доручення наданого
ОСОБА_2 автобусом КАВЗ-2370 д.н.НОМЕР_1,  який належить на праві приватної,  власності ОСОБА_3  допустив зіткнення з автомобілем , , ДАЕWOO LAHOS" д.н.НОМЕР_2,  що належить на праві приватної власності
позивачу ОСОБА_1.

Відповідно
до постанови Сімферопольського районного суду АР Крим від 25.02.2002 року
винним у вказаної ДТП був
визнаний водій ОСОБА_4 та притягнутий до адміністративної відповідальності
за  ст.
124 КУпАП.

По справ
була проведена авто - товарознавська експертиза № 51 від 12.04.2002 р. згідно з
якою вартість матеріальної шкоди ,  яку
поніс позивач пошкодженням його автомобіля,
складає суму 6366 грн.44 коп.

Також
судом було встановлено,  що 10.09.2001
року ОСОБА_3  на підставі генерального
доручення передав у користування і повне розпорядження ПП „ОСОБА_2"
належний йому автомобіль „КАВЗ -2370" д.н. НОМЕР_1. ОСОБА_2,  являючись приватним підприємцем
використовувала даний автомобіль у своїх комерційних цілях,  тобто для перевезення пасажирів на маршруті №
62 в м.  Сімферополі.

З
письмових пояснень третьої особи ОСОБА_4,
слідує,  що в осені 2001 року він
звернувся до ПП „ОСОБА_2" з метою працевлаштування на роботу водієм
маршрутного таксі. 26.12.2001 року ОСОБА_2 видала йому доручення на право
керування автомобілем „КАВЗ - 2370" д.н.НОМЕР_1 і фактично направила його
на роботу для ознайомлення з автобусом та майбутнім маршрутом.  Пізніше 17.01.2002 року ПП „ОСОБА_2"
уклала з ОСОБА_4 трудовий договір .

Факт
знаходження ОСОБА_4 у трудових відносинах з ПП „ОСОБА_2" також
підтверджується довідкою Державтоінспекції та протоколом КГ № 790567 по факту
ДТП зі змісту яких слідує,  що водій
ОСОБА_4 пояснів працівникам ДАЇ,  що він
є водієм ПП. „ОСОБА_2" а. с.
60-61.

Крім
того,  у судовому засіданні Апеляційного
суду позивач ОСОБА_1 підтвердив,  що у
маршрутному таксі,  яким управляв
ОСОБА_4в момент ДТП,  були пасажири,  тобто він працював і здійснював перевозки
пасажирів.

За таких
обставин,  колегія суддів повністю згодна
з посилання суду,  при вирішенні
спору,  на положення статей 440, 441, 450
ЦК України в
редакції 1963 року,  так як факт скоєння
ДПТ був у 2001 році,  коли діяв даний ЦК.

Так з
положеннями статті 441 ЦК
України передбачається,  що
організація повинна відшкодовувати шкоду,
заподіяну з вини її працівника під час виконання ними своїх трудових
обов'язків.

Колегія суддів
вважає,  що судом було правильно
встановлено,  що ОСОБА_4в час   скоєння ДТП знаходився у трудових відносинах з   ПП " ОСОБА_2." тому

вона повинна
відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду за свого працівника потерпілому.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає
рішення суду законним та обґрунтованим і підстав для задоволення апеляційної
скарги не знаходить.

Керуючись
статтями 303,  304,  308,
313,  315,  317,
319 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ПП „ОСОБА_2" відхилити.

Рішення
Центрального районного суду м.
Сімферополя від 29 серпня 2007року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з-моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання нею законною сили в касаційному порядку до Верховного
Суду України.