Справа
№ 2- 125/07р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2007 року Ємільчинський районний суд Житомирської
області

в складі:                 головуючої-судді                     Прищепи Т.П.

при секретарі                                                         Денисюку
О.В.

за участю позивача                                               ОСОБА_1.

відповідачки                                                            ОСОБА_2.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт
Ємільчине, Житомирської області, справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
розірвання шлюбу -

встановив:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом в якому просив
розірвати шлюб між ним та його дружиною ОСОБА_2.., визначити місце проживання
неповнолітніх дітей.

В позові вказав, що 22.02.1992 року виконкомом Осівської
сільської ради, Ємільчинського району Житомирської області, було зареєстровано
шлюб між ними, актовий запис № 5, в книзі реєстрації актів про одруження.

Від
даного шлюбу в них народилося двоє дітей:

·
син, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження;

·
син, ОСОБА_4,
08ІНФОРМАЦІЯ_2року народження.

Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вона
почала зловживати спиртними напоями, більше року не проживає з сім'єю, не
приймає ніякої участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги не надає,
спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач
прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, та суперечить його
інтересам, а також інтересам неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги
підтримав і просив їх задоволити, зіславшись на обставини, викладені в позовній
заяві, а також завірив суд, що з відповідачкою вони дійшли спільної згоди
відносно розірвання шлюбу, просив щоб рішення про розірвання шлюбу було
постановлено на попередньому судовому засіданні, а також неповнолітніх дітей
залишено проживати з ним, про що подав відповідну заяву.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю
і не заперечувала проти його задоволення в попередньому судовому засіданні, про
що подала до суду письмову заяву, пояснила суду, що останнім часом вони дійсно
перестали розуміти один одного, не мають ніяких спільних інтересів, спільного
господарства не ведуть, і дійшли спільної згоди щоб розірвати шлюб, відносно
місця проживання неповнолітніх дітей, добровільно погодилася, щоб діти
проживали з позивачем.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки сторони перестали
розуміти один одного, дійшли спільної згоди щоб розірвати шлюб. Спільного
господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, і подальше спільне
життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Неповнолітніх дітей доцільно залишити на вихованні
позивача, що не заперечила відповідачка. ОСОБА_1, проживає в селі, веде
господарство, працює, має постійний дохід, діти перебувають на його утриманні
та проживають з ним, згідно довідки Осівської сільської ради, від 12.03.2007
року № 171. Відповідачка на протязі року не проживала з чоловіком та
неповнолітніми дітьми, вихованням дітей не займалася, матеріальної допомоги не
надавала.

Сторони звільнені від сплати державного мита на підставі
ст. 4 п.18 ДКМ України «Про державне мито» як потерпілі від аварії на ЧАЕС.

Правовідносини,
що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 105, 110, 112 СК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60,
81, 84, 130 п. 4, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112 СК
України, суд -

2

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3року народження,
жителем с Чміль,
Ємільчинського району Житомирської області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4року
народження, жителькою смт АДРЕСА_1, зареєстрований 22.02.1992 року виконкомом
Осівської сільської ради, Ємільчинського району Житомирської області, актовий
запис № 5, в книзі реєстрації актів про одруження.

Неповнолітніх
дітей:

-    сина, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження;

сина,
ОСОБА_4, 08ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, залишити проживати та виховуватися з батьком, ОСОБА_1.

Сторони звільнені від сплати державного мита на підставі
ст. 4 п.18 ДКМ України «Про державне мито» як потерпілі від аварії на ЧАЕС.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне
оскарження або апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.