АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-17032007 р.                                                   Головуючий
у 1 інстанції: Семененко Я.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2007 року                                                                 м.  Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                              Кримської О.М.

Суддів :                                        Маловічко
С. В. Боєвої В.В.

При секретарі:                             Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.  Дніпропетровська від «13» вересня 2006 року
про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.  Дніпропетровська від 13.09.2006р. відмовлено
в прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

28 вересня 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, в якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просила скасувати її та зобов'язати місцевий суд
видати судовий наказ.

Заслухавши доповідача, вивчивши надані документи, судова
колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1, вона просить видати
судовий наказ про зобов'язання голови апеляційного суду Дніпропетровської
області Віхрова В.В. вчинити правочин у письмовій формі, а саме: у
відповідності до ЗУ „Про
інформацію" у десятиденний строк надати письмову довідку на її запит
щодо всіх її справ, які розглядались цим судом в період з грудня 2004р. по
2006р.

Суд першої інстанції відмовив в прийнятті заяви ОСОБА_1,
посилаючись на те, що така заява не підлягає розгляду в порядку наказного
провадження.

Такий висновок суду є правильним, оскільки ґрунтується на
нормах матеріального і процесуального права.

Статтею 96 ЦПК України передбачений певний перелік умов,
за яких може бути

2

видано судовий наказ. Ствердження
ОСОБА_1, що нею заявлено вимогу, яка ґрунтується на письмовому правочинні, є
помилковим.

Згідно зі  ст. 202 ЦК України,
правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків. В даному ж випадку ОСОБА_1 ставиться питання про надання їй
відповіді на її запит, що не випливає з правочинну. Саму по собі бездіяльність
особи закон правочином не визнає.

У відповідності до
ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення
про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна. Отже, вимоги,
що можуть бути предметом наказного провадження, мають носити матеріальний
характер, а не характер зобов'язання особи вчинити певні дії.

Таким чином, суд постановив ухвалу у відповідності до
зазначених норм цивільно-процесуального кодексу, і підстав для її скасування
колегія не вбачає.

Керуючись  ст.  ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Бабушкінського районного суду м.  Дніпропетровська від 13 вересня 2006 року по
цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.