Справа№
Категорія - договірні                                                            Головуючий
І інстанції - Горбунова Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2007 року                                                                       м.
Харків

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого,
судді Ситнік ОМ.,

Суддів
Івах А.П., Кружиліної
О.А.,

За
участі секретаря Спольник І.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

на
рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2005 року

за
позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_3. ОСОБА_4, 3-я особа приватний нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У 2005
році до суду з позовом звернулася ОСОБА_2.,
яка зазначала, що 31 січня 2005 року за її участю був складений договір
іпотеки в якому вона виступає „Майновим поручителем'', „Заставодержателем"
по договору є ОСОБА_4.. а
„Заставодавцем" - ОСОБА_3. Виступити стороною у договорі її попросила
ОСОБА_3. з якою вона знаходилася у трудових відносинах і тому не могла їй
відмовити виступити у якості „Майнового поручителя", що не було волею
позивачки і пов'язане лише з тяжкими обставинами, в яких вона, як пенсіонер,
мати тяжко хворої дочки та маленької онуки, яка знаходилася на її піклуванні,
опинилася. ОСОБА_3. у якості винагороди дала 200 доларів США, чим намагалась
завоювати довіру. Позивачка вважала, що боргові обов'язки є тільки між ОСОБА_3.
та ОСОБА_4.. а для
неї самої, при укладенні договору іпотеки, не має нікого ризику. В наступному
вона зрозуміла суть договірних відносин, тому просить визнати договір іпотеки
від 31 січня 2005 року недійсним в частині майнового поручительства позивачки.

28.09.2005
р. ОСОБА_6., представником відповідачки по справі ОСОБА_4. було надано письмові
заперечення на позовну заяву, де зазначалося, що договір іпотеки був складений
у повній відповідності до вимог чинного законодавства, при цьому нотаріусом
було роз'яснено всі права та обов'язки всіх учасників договору, позивачка мала
намір укласти договір, бо для нотаріального посвідчення договору сама позивачка
або її представник отримали в КП „Харківське міське БТІ" витяг з реєстру.
Відповідачка ОСОБА_3. зі свого боку умови договору не виконала, а звернення
позивачки до суду лише затягує виконання своїх зобов'язань ОСОБА_3.

У
судовому засідання суду 1 інстанції ОСОБА_2.
просила її позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка
ОСОБА_3. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона виконала
умови договору та повернула гроші ОСОБА_4. на початку березня 2005 року, але
ніяких документів з цього не надала. При укладенні договору іпотеки, вона
просила ОСОБА_2.
виступити майновим поручителем, цей договір було укладено за дуже короткий
термін, ОСОБА_2. не
було роз'яснено суті договору та наслідків його укладення.

Представник
відповідачки по справі ОСОБА_4.
у судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Третя
особа у справі, приватний нотаріус ОСОБА_5. пояснила, що були зібрані всі
документи для складання договору іпотеки від 31 січня 2005 року, а саме

2

документи, які
підтверджують належність квартири, також нею були роз'яснені всім сторонам, які
його підписали їх права та обов'язки по договору іпотеки, сам текст договору
ними був прочитаний і зокрема ОСОБА_2.
уточнювала суть угоди.

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2005 року в задоволенні
позову ОСОБА_2до
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки від 31 січня 2005
року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 зареєстрованим № 363 було відмовлено.

Представник
позивачки ОСОБА_2. подала
апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та повернути справу на
новий розгляд до місцевого суду в іншому складі суду.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які з'явилися. вивчивши
матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню.

З
матеріалів справи вбачається і встановлено судом першої інстанції, що між
ОСОБА_4., ОСОБА_3. та ОСОБА_2. 31 січня 2005 року було укладено договір
іпотеки, за яким підставою для виникнення зобов'язання вказано договір позики
від 31 січня 2005 року, згідно якого ОСОБА_3. отримала від ОСОБА_4. позику у розмірі
64320 грн., які зобов'язувалася повернути до І квітня 2005 року.

За
договором іпотеки заставодавець ОСОБА_3. та поручитель ОСОБА_2 передали, а
заставодержатель ОСОБА_4.
прийняла як предмет застави квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2. на праві приватної
власності, вартість якої сторони визначили у 107200 грн.

За
умовами договору при виконанні або неналежному виконанні зобов'язання
заставодавцем, що випливає з основного договору, заставодержатель має право
задоволення своїх вимог за рахунок закладеного майна в порядку, установленому
чинним законодавством, (ас.8).

Відповідно
до ст. 372 ЦК України
в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання
боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого майна.

Згідно
ст. 384 ЦК України
у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються
інші умови, погоджені сторонами договору.

З позовної
заяви та пояснення ОСОБА_2.
вбачається, що вона не перебуває у дружніх, родинних чи підприємницьких
стосунках з ОСОБА_3.. не бачила як і скільки грошей остання отримувала від
ОСОБА_4. Вона була прибиральницею в офісі ОСОБА_3. та допомагала прибирати у
ОСОБА_3. вдома. Коли та звернулася до неї з проханням поручиться за неї
квартирою, вона не надавала цьому значення, бо ОСОБА_3. їй пояснила, що кошти
ОСОБА_4. будуть повернуті і. в будь-якому випадку, за договором вона не матиме
негативних наслідків, бо саме ОСОБА_3. є позичальником, тобто особою, яка несе
відповідальність перед ОСОБА_4.(а.с.43-44).

Відповідач
ОСОБА_3. позов визнала і пояснила, що ОСОБА_2. дійсно було роз'яснено, що в
будь-якому випадку її майно не постраждає і не вийде з її власності.(а.с.44-46).

Відповідно
до вимог ст. 229 ЦК України
якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення
має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених
законом.

Тобто,
помилка - спотворене уявлення особи про обставини, які дійсно мають місце. За
роз'ясненнями п. 11 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року .,У
справах про визнання правочинів недійсними", під помилкою треба розуміти
таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета або інших істотних умов
правочину, яке вплинуло на її волевиявлення і за відсутності якої за обставинами
справи можна вважати, що правочин не був би укладеним.

3

Угода, укладена
внаслідок помилки, тобто помилкового, неправильного уявлення про її фактичні
обставини, це угода, яка укладена в результаті неуважності особи, яка уклала
невигідну для себе угоду, бо у подібних випадках виражена в угоді воля однієї
із сторін не відповідає її дійсному бажанню.

У даному
випадку ОСОБА_2., яка
не перебувала у жодних близьких (родинних чи бізнесових) стосунках з ОСОБА_3.,
не отримала жодних коштів, які були надані ОСОБА_3. у борг ОСОБА_4., тобто не
отримавши жодних преференцій, уклала вкрай невигідну для себе угоду, оскільки
помилялася стосовно характеру та умов угоди. коли підписувала договір іпотеки,
бо вважала цю угоду формальним актом, який не тягне для неї жодних зобов'язань
чи негативних наслідків. Крім того, в самому договорі. іпотеки не зазначено, що
заставодержатель має право, не звертаючись до заставодавця (кредитора за
основним договором), у випадку невиконання зобов'язання останнім. отримати
задоволення від реалізації квартири ОСОБА_2.

Таким
чином, при укладенні договору іпотеки ОСОБА_2.
помилялася (була неуважною) відносно характеру угоду та умов угоди. За умови
розуміння зазначених обставин, вона у жодному разі не уклала б договору
іпотеки. Про це підтверджує у своїх поясненнях і відповідач ОСОБА_3., яка
навпаки, зацікавлена у виконанні договору іпотеки, бо, таким чином, вона не
буде мати зобов'язань перед ОСОБА_4..
Тому судова колегія вважає вказані пояснення такими, що відповідають дійсності.

Оскільки
ОСОБА_2. уклала
договір іпотеки під впливом помилки, він повинен бути визнаний недійсним.

При
розгляді справи у суді першої інстанції та ухваленні рішення, судом зроблено
висновки, що не відповідають обставинам справи. За таких умов, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_2., як вимагається п. З ч. 1 ст. 309 ЦПК України. Так як позовні вимоги ОСОБА_2. задоволені, то
з відповідачів солідарно на її користь стягується сплачене нею державне мито у
розмірі 1072 грн.

Вимоги
представника ОСОБА_2. про
повернення справи на новий судовий розгляд колегія суддів відхиляє, бо ст. 311
ЦПК України наведено вичерпний перелік підстав, за яких рішення суду першої
інстанції скасовується, а справа повертається на новий розгляд. Таких підстав у
даному випадку колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст. 229 ЦК України,
ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307. п. 3 ч. 1 ст. 309. 313. 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2.
задовольнити частково..

Рішення
Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2005 року скасувати.
Позов ОСОБА_2.
задовольнити. Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 31 січня 2005 року у
м. Харкові між ОСОБА_4  . ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 про заставу квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, та посвідчений
приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5..
зареєстрованого в реєстрі за № 363.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2    1072 (одну тисячу сімдесят дві)
грн.. на відшкодування сплаченого державного мита.

Рішення
набирає чинності негайно, але може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом 2 місяців із дня її проголошення.