Справа № 2 - 2243
Е М      У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд Криму
у складі судді:                                                                       БІЛЮНАС В.Ю..
при секретарі   :                                                                               МЕМЕТОВІ
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом
до Державного підприємства (ДП) Ялтинського морського торговельного порту, за
участю третьої особи: начальника (ДП) Ялтинський морський торговельний порт
Бедіна Федора Павловича про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,
звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним та
скасувати  наказ № 156л від 02 квітня
2007 року, про його звільнення з посади начальника службі персоналу,
організації труда и соціальної допомоги порту і
поновити його  на роботі на раніше
займаній посаді, а також  стягнути
мотивовані  тим,  що  він   звільнений
з посади    безпідставно,  та  з  порушенням
вимог  закону  стосовно
процедури  звільнення  працівника
з  роботи. Наказом від 02 квітня
2007 року він був звільнений з 03 квітня 2007 року, з посади, як вказано у
наказі, за винні дії працівника,
відповідно п.2 ст.41 КЗпП України. Підставою для його звільнення, згідно
наказу, вказано те, що він надав в бухгалтерію підприємства підроблені
документи, які надали підстави для втрати довір'я до нього з боку керівництва
підприємства.  Підставою до наказу
послужив акт внутрівідомчої перевірки витрат коштів від 30. 03. 07 року. З
вказаним наказом він категорично не згоден, оскільки ніяких порушень фінансових
обов'язків не допускав. Також він не був особою, яка обслуговує грошові або
товарні цінності. Пояснень з приводу нібито допущеного ним порушення фінансових
обов'язків, у нього також ніхто не відбирав. Крім того, згоди виборного органу
первинної профспілкової організації Ялтинського морського торговельного порту
на розірвання трудового договору у відповідності до статті 43 КЗпП України не
було одержано, що підтверджується наданою випискою з протоколу № 9 засідання
профспілкового комітету від 08 червня 2007
року. Крім того він вважає, що був звільнен тому, що звертався з
критикою на керівництво порту.
Позивач вважає, що в результаті
неправомірних дій відповідача йому були завдані моральні страждання, які
виразилися у тому, що відповідач навмисно звільнив його, грубо порушивши при
цьому трудове законодавство, що також відобразилося на його стані здоров'я, яке
погіршилось і він знаходився на стаціонарному лікуванні через ці неправомірни
Представник відповідача проти задоволення адміністративного
позову заперечував, наголошуючи на тому, що власник скористався своїм правом і
припинив трудовий договір на підставі статті 41 п. 2 КЗпП України згідно наказу
№ 156-л від 02 квітня 2007 року правомірно. Також пояснив, що у позивача
були відібрані пояснення з приводу порушення ним фінансової дисципліни, за
винні дії, які надали підстави для втрати довір'я до нього. Крім того, вказав
що раніше позивач до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової
дисципліни не притягувався, проте поновлювати його на роботі підстав не має.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди також не визнає.
особа в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи
повідомлений належним чином, представив суду заперечення на позов. У своїх
запереченнях пояснив, що з позовом
ОСОБА_2,  3-я особа  не погоджується, вважає, що звільнення було
прийнято по нормам трудового законодавства.
Суд,
вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_2
підлягає  частковому задоволенню з
Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав,
передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи,
організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може
бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Судом
встановлено, що з 22 липня 1966 року позивач працював у Ялтинському морському
торговельному порту, на підставі наказу № 26-л був переміщен на посаду
начальника службі персоналу, організації труда і соціальної допомоги Ялтинського
морського торгівельного порту (а.с. 64-66).
Наказом начальника ДП Ялтинського
морського торговельного порта Бєдіна Ф.П. № 156-л від 2 квітня 2007 року,
ОСОБА_2 був звільнений з посади за винні дії, які надали підстави для втрати
довір'я до нього з боку керівництва підприємства, на підставі п.2,ст. 41 КзпП
України, з 03.04.07 р. (а.с. 7).
для винесення даного наказу послужили документи по відрядженню: звіт, листи,
акт від 2 квітня 2007 року. Подання адміністрації на звільнення ОСОБА_2 на
засіданні профспілкового комітету Ялтинського морського торговельного порту не
Суд
вважає, що наказ про звільнення був прийнят відповідачем незаконно з наступних
ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути
застосована тільки одна з наступних заходів стягнення: догана, звільнення.
того, згідно ст. 149 КзпП України, до застосування дисциплінарного стягнення
власник зобов'язаний зажадати від працівника, що порушив трудову дисципліну,
вказано у приказу по звільненню ОСОБА_2, він при  наданні 27.12.06 р. підзвітних документів по
відрядженню, надав у бухгалтерію підробні квітанцію та фіскальний чек на суму
8400 грн. За  вказане порушення,  в якості
дисциплінарного  стягнення  його звільнили  з роботи.
Однак  на  04 квітня
2007 року  сплинув  строк
притягнення  його до  дисциплінарної  відповідальності за порушення , які  мали
2006 року,  Вказаний  наказ
суперечить  закону  і підлягає
скасуванню, а  позивач  відповідно
поновленню на роботі .
підстав  для  звільнення
ОСОБА_2 з посади,  відповідач  в наказі
посилався  на винні дії, які
надали підстави для втрати довір'я до нього з боку керівництва підприємства,
однак ці обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.  Таке
посилання  в наказі  суперечить
закону, оскільки  п.2,ст.41  КЗпП України
передбачає   розірвання  трудового
договору  з  ініціативи
власника  чи  уповноваженого   ним
органа з особою, яка безпосередньо
обслуговує товарні цінності, ОСОБА_2 такою особою не був.
підтвердження  такого свого   висновку
відповідач  не надав   суду
ніяких  доказів.  Не встановлена  і не
підтверджена  в суді  наявність
вини  безпосередньо  позивача
в  наданні підробних документів.
Питання про можливість залучення ОСОБА_2 до крімінальної відповідальності і
наказі  № 156/л  відповідач
посилається  на  лист директора турготелю «Дружба»,  якій не підтвердив надання ОСОБА_2  чеку і квітанції, однак не звернута увага
адміністрації порту, що ці документи, надані ОСОБА_2 від іншої юридичної особи,
яка знаходиться по цьому адресу - Дочерньому підприємству турготелю «Дружба»,
що підтверджується печаткою на квитанції (л.с.47).  Перевірка цих обставин адміністрацією порту
не проводилась, доказів цього до суду не надано, тому  підстави до звільнення  з посади
ОСОБА_2  відсутні з цього приводу.
Тільки надісланий до відповідача лист директора іншої юридичної особи, не
може  бути  підставою
для  звільнення ОСОБА_2 по п.2,
ст.41 КЗпП України    і  доказом
порушення  ним  фінансового звіту по відрядженню.
Наказ про  проведення службового розслідування відносно
ОСОБА_2 не виносився, фактично розслідування не
проводилось. Спростувати
ці  твердження  позивача
відповідач  не побажав  і
доказів   на  спростування
цих  тверджень    суду не
Стаття  147 КЗпП України  передбачає
застосування  до працівників  одного з
таких  видів  стягнень
- догана  або  звільнення.
про  застосування  до
ОСОБА_2,  дисциплінарного  стягнення
вказано в  акті внутрівідомчої
перевірки розрахунку  коштів від 30.03.07
стаття  149  КзпП України
визначає  порядок  застосування
дисциплінарних  стягнень.  Так
для  застосування   дисциплінарного стягнення  власник, або
уповноважений  ним орган  повинен
отримати  від  працівника
письмові  пояснення.            Це вимога  закону
відповідачем  виконана  не
була. Відповідачем  суду  не надано
ніяких  документів  в підтвердження  вини
безпосередньо ОСОБА_2
08 червя 2007року, коли позов вже знаходився у
провадженні суду, було проведено засідання профспілкового комітету ДП
Ялтинського морського торговельного порту, де розглядалося подання
адміністрації про звільнення ОСОБА_2 з посади на підставі ст.41,п.2. КЗпП
України. Профкомом не було прийнято рішення про дачу згоди на звільнення
викладених   вище   обставин,
суд  вважає  наказ
№ 156-л від 2 квітня 2007 року
про звільнення з посади  ОСОБА_2,
Таким чином, оскільки судом було
встановлено, що позивач був звільнений незаконно і не може бути поновлений на
раніше займаній ним посаді, тому що ОСОБА_2 влаштувався на іншу роботу, він з
16.06.2007 року працює на посаді помічника начальника ДП «Севастопольський
морський торгівельний порт», відновлювати його на посаді в Ялтинський морський
торгівельний порт підстав не має, однак з відповідача на його користь підлягає
стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто за період  з  04
квітня  2007 року  по 15 червня
2007 року,  який складає  7350 гривни
(  2975 гривень  х  2  місяці- 5950 грн.,11 днів - 1400 грн.)
(л.с.93). Середньомісячна заробітна платня позивача складає 2975 гривень (а.с.
83). Обставин щодо вірності обчислення
зазначеної суми представник відповідача не навів, як і обґрунтування
помилковості цього обчислення.
ст. 237 КзпП України, обов'язок відшкодувати збиток, завданий підприємству,
установі, організації у зв'язку з оплатою працівнику часу вимушеного прогулу,
суд покладає на посадову особу, винну в незаконному звільненні.
чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з
Федіна Ф.П., який підписав наказ про його звільнення, на користь Ялтинського
морського торгівельного порту.
про стягнення моральної шкоди суд також вважає таким, що підлягає  частковому задоволенню.
ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.
Суд
вважає, що в результаті неправомірних дій начальника порту, позивачу були
завдані моральні страждання, які виразилися у тому, що він, пропрацювавши на
підприємстві з 1966 року,  незаконно був
звільнений, що, безумовно завдало збитку його діловій репутації, понизило
авторитет на роботі, у нього погіршали відносини з навколишніми людьми, у тому
числі й з підлеглими, що також відобразилося на стані здоров'я і він знаходився
на стаціонарному лікуванню, що підтвержуються письмовими доказами (л.с.17-20).
Крім того, визначаючи суму завданого морального збитку, суд також враховує
ступінь вини відповідача: начальник Ялтинського морського торгівельного порту,
достовірно знаючи про незаконність своїх дій, направлених на звільнення, на що
йому було вказано державним інспектором територіальної державної інспекції
праці в АРК ( л.с. 36-37). Проте суд находить, що сума, яку вимагає позивач, є
необґрунтовано високою та підлягає зменшенню. Розмір завданих позивачу
моральних страждань суд оцінює в 3000 гривень.
позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь держави також
підлягає стягненню судовий збір в сумі 82 гривень і витрати по інформаційно -
технічному забезпеченню справи в сумі 30 гривень.
підставі викладеного, керуючись  ст.ст.
10, 11, 60, 213-215 ЦПК  України, ст. ст. 4!,п.2,139,
147-149, 237, 237-1 КЗпП  України, суд
-  задовольнити частково.
незаконним та скасувати наказ начальника Державного підприємства Ялтинський
морський торгівельний порт Бедіна Ф.П. № 156л від 02 квітня 2007 року «Про
звільнення ОСОБА_2 з посади начальника службі персонала, організації труда и
соціальної допомоги порту по ч.2 ст.41 К У пП» з 03 квітня 2007 року.
з Державного підприємства Ялтинський морський торгівельний порт на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного з 04.04.07 року по 15.06.07 року
прогулу в сумі 7350 гривень, а також моральну шкоду в сумі 3000 гривень, а
з начальника державного підприємства Ялтинський морський торгівельний порт
Бедіна Федора Павловича на користь Державного підприємства Ялтинський морський
торгівельний порт 7350 ( сім тисяч триста п'ятдесят) гривень.
з Державного підприємства Ялтинський морський торгівельний порт судовий збір на
користь держави в сумі 82 (вісімдесят дві) гривні і витрати по інформаційно - технічному
забезпеченню  розгляду справи в сумі 30
В інший  частині позову
Рішення в частині стягненні
середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 2975 грн.
(дві тисячі дев'ятсот сімдесят п'ять) гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд у строки
та порядку, передбаченому ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя :                                                                                   Білюнас
В.Ю.