Справа № 22-ц-716/2007                       Головуючий у першій
інстанції БІЛИЙ В.М.
Категорія - цивільна                                                                       Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 квітня 2007 року                                                                                                           м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді:      ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів:                    ГУБАР В.С,
СТРАШНОГО М.М.,

при
секретарі:      РАЧОВІЙ І.І.,

за участю:               ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського
районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим
будинком, що належить на праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищевказане рішення
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області
від 26 лютого 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити
ОСОБА_1 перешкод у вселенні, користуванні та розпорядженні житловим будинком з
надвірними забудовами та земельною ділянкою, що розташований АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення
суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт
вказує на те, що всупереч вимогам ст.ст. 74, 76 ЩІК України він не був належним
чином повідомлений про день та час попереднього слухання справи, а в подальшому
розгляд справи відбувся без його участі. На думку апелянта суд безпідставно
прийшов до висновку, що спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя, оскільки згідно нотаріально
посвідченому договору купівлі-продажу від 06 липня 2001 року власником спірного
житлового будинку є тільки він особисто, і тому його колишня дружина не має
права на будь-яку частину цього будинку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно ст. 368 ЦК
України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною власністю.

Ст. 369 ЦК
України передбачає право співвласників майна, що є у спільній сумісній
власності, володіти і користуватися майном спільно.

2

По справі встановлено, що сторони з 05.05.1984 р. по
27.01.2006 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають
одну дитину -дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За період перебування в шлюбі
сторонами був придбаний житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1. Даний факт
підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 06.07.2001 р.(а.с.
8).

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину будинку) мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд. Власника житлового будинку не може бути позбавлено
права користуватися ним (ст. 155 ЖК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним та ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З наданого суду першої інстанції клопотання Чернігівського
відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №
21/831л/844 від 16.12.2006 р. вбачається, що мало місце неможливість входження
до будинку експерта та позивачки по справі ОСОБА_1

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем чиняться перешкоди позивачці у користуванні
жилим будинком, і її житлові права підлягають судовому захисту.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права і
не спростовують вірного по суті рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на порушенням судом вимог
ст.ст. 74, 76 ЦПК України спростовуються наявним в матеріалах справи
оголошенням про виклик відповідача в судове засідання, розташованим в газеті
„Деснянська правда" від 10.02.2007 р. (а.с. 31), що відповідно до ч.9 ст.
74 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача про час і місце
розгляду справи.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана
вірна юридична оцінка. Відповідачем не надано апеляційному суду доказів, які
він не міг представити суду першої інстанції та які б могли вплинути на рішення
суду.

Доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом
підстав для скасування вірного по суті рішення суду і апеляційним судом не
встановлено таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення
спору.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області
від 26 лютого 2007 р. - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.