Справа №
22ц-2140/2007                             Головуючий у 1 інстанції Слізевич Н.Г.
Категорія 21                                                 Доповідач Ігнатова Л.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Краснощокової Н.С., суддів Ігнатової Л.Є., Маширо О.П., при секретарі Арутюнян
Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування   від   нещасних
випадків   на   виробництві
та   професійних захворювань   України
в   Совєтському   районі
м.   Макіївки   на
рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 25
грудня 2006  року  по
справі  за     позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки про
відшкодування моральної шкоди.

встановив:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Совєтському районі м.Макіївки звернулося до Апеляційного суду із
апеляційною скаргою на рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 25 грудня 2006 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково
і на його користь з відповідача у відшкодування моральної шкоди стягнуто 3 000
грн. В апеляційній скарзі відділення ФСС у Совєтському
районі м.Макіївки ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового
про відмову в задоволенні позову, оскільки є відсутнім висновок МСЕК про
спричинення позивачеві такої шкоди, а сам позивач не надав суду доказів
заподіяння йому моральних страждань внаслідок ушкодження здоров'я на
виробництві.

Крім цього, за
зупиненням дії статті закону, що регламентує право позивача на відшкодування
моральної шкоди, у суду не було підстав для задоволення
вказаного позову, тим більше сд не звернув увагу, що позивачем пропущений
строк позовної давності, вони є неналежною стороною по справі.

2

В засіданні апеляційного суду представник відділення ФСС за

довіреністю підтримала доводи апеляційної скарги. Позивач в судове

засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений

належним чином. ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його

відсутність.                                                            ,

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

У грудні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача і зазначав, що
працючи гірничим по ремонту гірських вироблень на ш. „Ясинівська-Глибока"
ДП „Макіїввугілля" під час виконнання трудових обов"язків з ним 7
червня 2001 року стався нещасний випадок внаслідок якого отримав тілесні
ушкодження.

Висновком МСЕК
від 23.08.2003 року в нього встановлено 5% втрати працездатності безстроково внаслідок трудового каліцтва.

За таких обставин,
ушкодженням здоров'я та стійкою втратою внаслідок цього працездатності йому
спричинено моральну шкоду, оскільки він змушений внаслідок трудового каліцтва
докладати зусиль для організації свого життя.

Тому він просив
суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь у
відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

Рішенням
Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 25 грудня 2006
року позов задоволено частково і на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнуто у
відшкодування моральної шкоди 3000грн.

Суд дійшов
висновку, що викладені позивачем обставини обгрунтовано наданими ним довідками
та іншими відповідними матеріалами і тому знайшли підтвердження в судовому
засіданні.

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

При розгляді цієї справи судом було встановлено, що внаслідок трудового каліцтва
позивачеві було завдано стійку втрату працездатності безстроково.

За вказаних обставин, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку щодо
спричинення позивачеві внаслідок трудового каліцтва моральних страждань.

При вирішенні
питання щодо розміру спричиненої моральної шкоди судом враховано тяжкість
трудового каліцтва та характер спричинених ним моральних страждань, їх
тривалість, неможливість відновлення стану здоров'я та змушеність позивача
постійно додавати зусиль для організації свого життя.

Конституційним Судом України в п. 4.1 рішення № 1-рп/2004 від 27 січня 2004
року визначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

У випадку втрати
потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж
заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

3

У той же час, суд при вирішенні
цього спору визначив
розмір відшкодування шкоди значно меншим ніж встановлений в ст. 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" гранічним для осіб, у яких не встановлено стійку втрату
працездатності.

За таких
обставин, немає підстав вважати, що визначаючи розмір відшкодування позивачеві
моральної шкоди суд не врахував межі достаньості та справедливості.

Та обставина, що позивачеві виплачено певну суму одноразової допомоги та
сплачуються відповідачем щомісячні суми у відшкодування шкоди, спричиненої
здоров'ю, не впливають на правильність правових висновків суду, оскільки не
мають жодного відношення до відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому
втратою працездатності.

Крім цього,
апеляційний суд вважає, що зупинення на час розгляду справи дії спеціальної
норми закону, яка визначає лише порядок відшкодування позивачеві моральної
шкоди, всупереч доводам апеляційної скарги, не є підставою для відмови в
задоволенні позову і тому не впливає на правильність визначених правових
висновків суду.

Право позивача
на відшкодування моральної шкоди виникло в нього ще до зупинення дії вказаної
норми закону у червні 2001 року і регламентовано ст. 1167 ЦК України, що на
час розгляду справи є чинною в повному обсязі.

До того ж згідно
з п. 3 ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", висновок МСЕК про встановлення
наявності чи відсутності спричинення моральної шкоди особам, у яких встановлено
стійку втрату працездатності внаслідок шкідливих умов праці, не є обов'язковим,
оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є очевидним.

Тому не можна
визнати спроможним і довод
апеляційної скарги щодо відсутності по цій справі взагалі доказів
спричинення позивачеві моральної шкоди стійким ушкодженням здоров'я на
виробництві внаслідок шкідливих умов праці.

Не грунтуються
на вимогах чинного законодавства доводи скарги щодо притягнення судом
неналежного відповідача.

Відповідно до
вимог ст.ст. 1167,1187 ЦК
України дійсно шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, до яких
віднесено і копальні, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє цим джерелом.

Разом з цим,
відповідно до вимог вказаного Закону державою встановлено спеціальний порядок
щодо відшкодування шкоди, завданої здоров"ю потерпілого умовами виробництва
- через відділення ФСС України.

Не можна визнати
спроможними і доводи скарги щодо пропуску позивачем строку на звернення з
позовом до суду, оскільки відповідно до

4

вимог ст. 268 ЦК України позовна давність не
поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих
немайнових прав, крім випадків, встановлених законом та на вимогу
про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров"я.

Оскільки
апеляційним судом не встановлено порушень або неправильного
застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та
неправильної оцінки досліджених по
справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і
скасування або зміни судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України
апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Совєтському
районі м.Макїївки Донецької області відхилити.

Рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 25
грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.