Оригінал                                                                                                                  Справа №2-904/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

07 грудня 2007 року

Богуславський районний суд Київської області  в складі:

головуючого судді                                Тітова М.Б.

при секретарі                                        Давиденко М.В.

з участю позивача                                 ОСОБА_1

представника позивача                       ОСОБА_2

представника відповідача                    Рослова В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної
страхової компанії "Оранта" про стягнення недоплаченої страхової
суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з даним
позовом просить стягнути із НАСК "Оранта" 3425 гривень 28 коп.
недоплаченої страхової суми, яку відповідач повинен був виплатити 10 липня 2000
року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги
підтримав і  пояснив, що з 13.10.1977
року по 04.01.2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. В
1986 році він виконував службові обов'язки по охороні громадського порядку в
зоні відчуження ЧАЕС, що призвело до виникнення захворювання, періодичного
лікування в Богуславській ЦРЛ і госпіталі МВС та звільнення його зі служби
через хворобу (наказ ГУ МВС № 6 О/С від 17.10.2000 р.) На підставі постанови
окружної військово-лікарської комісії № 24 від 02.06.1997 року йому встановлене
захворювання, пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. Висновком Київської обласної спеціалізованої МСЕК від
06.04.2000р. йому встановлено другу групу інвалідності довічно. Причиною
захворювання та встановлення інвалідності стало виконання обов'язків на ЧАЕС в
період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
міліцію" він підлягав державному обов'язковому страхуванню, порядок і
умови якого передбачені Положенням "Про порядок і умови державного
обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України",
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року № 59 ( в
редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 627 від 19.11.1992 року, із
змінами, внесеними постановами КМУ № 165 від 09.03.1995 року, №206 від
22.03.1995 року та № 664 від 28.06.1997 року), п. 2 - а якого передбачено, що в
разі встановлення застрахованому II групи інвалідності страховик виплачує
страхові суми в розмірі чотирирічного грошового утримання за останньою посадою
на день виплати страхової суми.

10 липня 2000 року НАСК «Оранта» виплатила
йому страхову суму в розмірі 27784 грн. 40 коп. на підставі довідки
Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області, згідно якої грошове
утримання позивача на останній займаній посаді станом на момент звільнення
становило578,84 грн. Витребувавши в червні місяці 2007 року довідку про грошове
утримання з Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області, позивач
дізнався, що в попередній довідці було вказано не всі види його грошового
утримання, яке насправді станом на момент страхової події становило не 578,84
грн., а 650,21 грн., а саме: посадовий оклад - 175,00 грн.; оклад за спеціальне
звання - 135,00 грн.; надбавка за вислугу років З5 % -108,50 грн.;  надбавка за ОУС 50% - 155,00 грн.; надбавка
за роботу з таємними документами - 26,25 грн., підвищена зарплата за роботу в
зоні забруднення - 5,20 грн., грошова надбавка в замін продовольчого пайка -
45, 26 грн., всього 650,21 грн. Сума чотирирічного грошового утримання  складає (650,21 х 48) = 31210,08 грн.
Зважаючи на те, що він отримав 27784,40 грн., НАСК «ОРАНТА» не доплатила йому
страхову суму в розмірі (31210,08 грн. - 27784,40 грн.) =  3425,28 грн. Про те, що НАСК «ОРАНТА»
недоплатила йому страхову суму він дізнався 02 липня 2007 року після отримання
довідки Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області.

12 липня 2007 року він звернувся із заявою до
Київської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА» з проханням проведення перерахунку та
виплати йому належної страхової суми. Однак, своїм листом  від 16.08.2007 року НАСК «Оранта»
безпідставно відмовила йому в перерахунку та доплаті вказаної суми пославшись
на те, що з 2007 року обов'язкове державне особисте страхування замінено на
виплату одноразової грошової допомоги через МВС України, до якого і
порекомендувала звернутись, хоча страхова подія і право на відшкодування шкоди
виникли у позивача до 2007 року.

Представник відповідача Рослов В.А. позов не
визнав і пояснив, що позов пред'явлений безпідставно до НАСК
"Оранта", яка не є належним відповідачем по справі тому, що
розпорядником коштів, з яких проводилася виплата сум з цього виду страхування;
є МВС України, НАСК «Оранта» була лише тимчасовим посередником, визначеним
державою для здійснення збору документів, що подавалися застрахованими та на
підставі яких проводилися виплати страхових сум. Термін дії договору між НАСК
«Оранта» та МВС України щодо державного обов'язкового особистого страхування
працівників ОВС закінчився, а тому кошти для виплат страхових сум на рахунок
НАСК «Оранта» МВС не вносяться.

Крім того, з прийняттям КМУ Постанови № 707
від12.05.2007 року «Про затвердження Порядку і умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі  загибелі
(смерті) або інвалідності працівника міліції» Постанови КМУ № 59 від 29.06.1991
року та № 627 від 19.11.1992 року втратили чинність. Державним органом, якому
державою були делеговані відповідні повноваження по проведенню розрахунків по
страховим випадкам, які стались до 01.01.2007 року - є МВС України.

Пунктом 3
Постанови № 707 передбачено, що МВС України необхідно завершити виплату
страхової суми та одноразове грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 01 січня 2007
року, відповідальною особою за виплату страхової суми, нарахованої до 01  січня 2007 року  працівникам МВС України, є МВС України.
Представник відповідача вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору між
НАСК «Оранта» та позивачем.

По - друге, вважає, що довідка про місячне
грошове утримання, видана станом на 2007 рік. в той час як подія сталася в 2000
році, не є підставою для перерахування та виплати страхового відшкодування.

По - третє, на підставі довідки ГУ МВС
України станом на 2000 рік, яка офіційно надійшла від МВС України, як суб'єкта
договору, НАСК «Оранта» виплатила позивачу суму страхового відшкодування в
розмірі 27784,40 грн. Довідка видана ГУ МВС України станом на 2000 рік про те,
що розмір грошового утримання позивача на день страхової події становив 578,84
грн., не оскаржувалась позивачем в адміністративному порядку. Жодних інших
довідок про місячне грошове утримання під час подання заяви про виплату
страхового відшкодування до НАСК «Оранта» не надходило. Жодної правової
підстави приймати інші довідки, будь - якого змісту від осіб, які не є
учасниками договірних відносин, в даному випадку від позивача, НАСК «Оранта» не
має законних підстав. У зв'язку з цим, у страхової компанії відсутні правові
підстави для перегляду розміру суми страхового відшкодування.

НАСК «Оранта» не має права здійснювати
страхові виплати на підставі особистих підрахунків застрахованих, в тому числі
з розрахунку грошового забезпечення, оскільки це грубо суперечить вимогам
нормативно - правових актів.

До повноважень НАСК «Оранта» не входить
визначення розміру місячного грошового утримання застрахованих осіб та надання
відповідних довідок, а отже в даному випадку відсутній предмет спору. Контроль
за оформленням документів для визначення права на виплату страхових сум
покладався на МВС України.

Таким чином, НАСК «Оранта» здійснила законний
розрахунок та нарахування суми страхового відшкодування позивачу з розрахунку
наданих документів МВС України про розмір місячного грошового утримання
позивача, а вимоги позовної заяви стосовно: здійснення розрахунку, виходячи з
іншої довідки, виданої після закінчення договірних відносин; про те, що МВС
України надало до НАСК «Оранта» неповну або недостовірну довідку про розмір
грошового утримання позивача; про те, що МВС України незаконно визначила розмір
грошового утримання позивача, повинні розглядатись в порядку КАС України та
бути адресовані МВС України, як суб'єкту владних повноважень. Отже, в порушення
вимог ст. 16 ЦПК України, позивач фактично об'єднав в одне провадження дві різні
вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства; перша
вимога позовної заяви повинна розглядатись в порядку КАС України, адресована до
МВС України, про зобов'язання вчинення останнім дій, спрямованих на визначення
розміру грошового утримання позивача з урахуванням додаткових видів
забезпечення, що не були включені МВС України до довідки про грошове утримання,
яка була направлена НАСК «Оранта» та, керуючись якою, страхова компанія
здійснила нарахування та виплату суми страхового відшкодування позивачу. Друга
вимога, стосовно доплати суми страхового відшкодування, виходячи з заявленого
позивачем розміру грошового утримання, мала б бути пред'явлена до НАСК
«Оранта», у разі доведення такого розміру в адміністративному порядку.

Проводити виплату страхових сум за цим видом
державного страхування за рахунок власних страхових резервів НАСК «Оранта» не
має права, оскільки відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про страхування»
страховик не відповідає за зобов'язання держави.

З урахуванням викладеного представника
відповідача просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд заслухавши позивача, представника
відповідача та дослідивши письмові матеріали справи вважає за необхідне позов
задовольнити, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні на підставі досліджених
по справі письмових доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13.10.1977 року
по 04.01.2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. В 1986
році позивач виконував службові обов'язки по охороні громадського порядку в
зоні відчуження ЧАЕС, що призвело до виникнення захворювання, періодичного
лікування в Богуславській ЦРЛ і госпіталі МВС та звільнення його зі служби
через хворобу (наказ ГУ МВС № 6 О/С від 17.10.2000 р.). На підставі постанови
окружної військово-лікарської комісії № 24 від 02.06.1997 року у ОСОБА_1
встановлене захворювання, пов'язане з виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Висновком Київської обласної
спеціалізованої МСЕК від 06.04.2000р. йому встановлено другу групу інвалідності
довічно. Причиною захворювання та встановлення інвалідності стало виконання
обов'язків на ЧАЕС в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
міліцію" позивач підлягав державному обов'язковому страхуванню, порядок і
умови якого передбачені Положенням "Про порядок і умови державного
обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України",
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року № 59 ( в
редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 627 від 19.11.1992 року, із
змінами, внесеними постановами КМУ № 165 від 09.03.1995 року, №206 від
22.03.1995 року та № 664 від 28.06.1997 року), п. 2 - а якого передбачено, що в
разі встановлення застрахованому II групи інвалідності страховик виплачує
страхові суми в розмірі чотирирічного грошового утримання за останньою посадою
на день виплати страхової суми.

10 липня 2000 року НАСК «Оранта» виплатила
позивачу страхову суму в розмірі 27784 грн. 40 коп. на підставі довідки
Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області, згідно якої грошове
утримання позивача на останній займаній посаді станом на момент звільнення
становило 578,84 грн. Витребувавши в червні місяці 2007 року довідку про
грошове утримання з Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області,
позивач дізнався, що в попередній довідці було вказано не всі види його
грошового утримання, яке насправді станом на момент страхової події становило
не 578,84 грн., а 650,21 грн., а саме: посадовий оклад - 175,00 грн.; оклад за
спеціальне звання - 135,00 грн.; надбавка за вислугу років З5 % -108,50
грн.;  надбавка за ОУС 50% - 155,00 грн.;
надбавка за роботу з таємними документами - 26,25 грн., підвищена зарплата за
роботу в зоні забруднення - 5,20 грн., грошова надбавка в замін продовольчого
пайка - 45, 26 грн., всього 650,21 грн. Сума чотирирічного грошового
утримання  складає (650,21 х 48) =
31210,08 грн. Зважаючи на те, що він отримав 27784,40 грн., НАСК «ОРАНТА» не
доплатила йому страхову суму в розмірі (31210,08 грн. - 27784,40 грн.) =  3425,28 грн. Про те, що НАСК «ОРАНТА»
недоплатила йому страхову суму позивач дізнався 02 липня 2007 року після отримання
довідки Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області.

12 липня 2007 року позивач звернувся із
заявою до Київської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА» з проханням проведення
перерахунку та виплати йому належної страхової суми. Однак, своїм листом  від 16.08.2007 року НАСК «Оранта» безпідставно
відмовила йому в перерахунку та доплаті вказаної суми пославшись на те, що з
2007 року обов'язкове державне особисте страхування замінено на виплату
одноразової грошової допомоги через МВС України, до якого і порекомендувала
звернутись.

Посилання представника відповідача на те, що
виплату одноразової грошової допомоги у разі
інвалідності працівника міліції по страхових подіях, що мали місце до 1
січня 2007 року, на даний час має проводити МВС України, суд вважає
безпідставним.

Так, виплата страхових сум позивачу
здійснювалася НАСК «Орантою» на підставі чинного на час проходження ним служби
та на момент страхового випадку Положення "Про порядок і умови державного
обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України",
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року № 59 (
в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 627 від 19.11.1992 року, із
змінами, внесеними постановами КМУ № 165 від 09.03.1995 року, № 206 від
22.03.1995 року та №664 від 28.06.1997 року). Спір між позивачем та НАСК
«Орантою» виник з приводу недоплаченої страхової суми, розмір якої повинен
відповідати чотирирічному грошовому утриманню позивача за останньою посадою на
день виплати страхової суми, отже боржником в даному зобов'язанні є саме НАСК
«Оранта», вини МВС України в порушенні вимог законодавства НАСК «Орантою» суд
не вбачає.

Твердження представника відповідача про те,
що нова довідка з Миронівського РВ ГУ МВС України про місячне грошове утримання
позивача видана станом на 2007 рік, в той час як страхова подія сталася в 2000
році, не є підставою для перерахування та виплати страхового відшкодування, і
що довідка видана ГУ МВС України в 2000 році про те, що розмір грошового
утримання позивача на день страхової події становив 578,84 грн., не
оскаржувалась позивачем в адміністративному порядку і як наслідок це на думку
представника відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову, суд
вважає безпідставними.

Так, в довідці, виданій в 2000 році, було
вказано не всі види грошового утримання позивача, яке насправді станом на
момент звільнення 04.01.2000 року становило не 578,84 грн. а 650,21 грн., про
що свідчить довідка, видана позивачу Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській
області 19.11.2007 року. Суд вважає, що нова довідка про грошове утримання
позивача є достовірною та видана компетентним органом.

Посилання представника відповідача на те, що
в порушення вимог ст. 16 ЦПК України позивач об'єднав в одне провадження дві
різні вимоги позовної заяви стосовно здійснення розрахунку, виходячи з іншої
довідки, виданої після закінчення договірних відносин; про те, що МВС України
надало до НАСК «Оранта» неповну або недостовірну довідку про розмір грошового
утримання позивача; про те, що МВС України незаконно визначила розмір грошового
утримання позивача, які повинні розглядатись в порядку КАС України, суд вважає
такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки вказаних вимог позивач
не ставив в позовній заяві. Позивач не оспорює довідки, видані МВС України, а
лише просить суд привести у відповідність з вимогами законодавства розмір
отриманої ним страхової суми, оскільки НАСК «Оранта» виплатила страхову суму
виходячи з розміру грошового утримання, до якого не були включені всі його
види.

Таким чином, суд не знаходить підстав, за
яких позивачеві необхідно було звертатися до суду в порядку, передбаченому КАС
України, а тому вважає, що належним відповідачем по даній справі є НАСК
«Оранта», оскільки саме вона зобов'язана здійснити перерахунок та виплату
позивачеві належної страхової суми в розмірі (31210,08 грн. - 27784,40 грн.)=
3425,28 грн.

Таким чином позов підлягає задоволенню.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і підлягає звільненню
від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 62, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,  ст.ст.
24, 25,  27 Закону України
"Про страхування", Положенням "Про порядок і умови державного
обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів внутрішніх справ України", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року № 59 ( в редакції
Постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.1992 року № 627, із змінами,
внесеними постановою КМУ № 165 від 09.03.1995 року та № 664 від 28.06.1997
року), суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із  Національної акціонерної
страхової компанії "Оранта"  на
користь ОСОБА_1 3425 (три тисячі чотириста двадцять п'ять) гривень 28 коп.
недоплаченої страхової суми.

Стягнути із НАСК "Оранта" державне мито в сумі 51 (п'ятдесят
одна) гривня.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня  проголошення рішення заяви  про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий:  суддя (підпис)

З оригіналом згідно: суддя