Справа № 2-632
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 квітня 2007
року  Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі: головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при секретарі -                          Чернієнко
О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Макіївці справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка
продовжує навчання,

встановив:

19 січня 2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2. про стягнення з нього аліментів на своє утримання , з тих підстав,
що вона продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги батька ОСОБА_2.,
який у недостатній сумі надає їй допомогу, ухиляючись від свого обов'язку по її
утриманню до 23 років.

Позивачка у судове засіданні не з'явилася, просила справу
розглянути у її відсутності з участю її представника - матері ОСОБА_3., діючої
на підставі довіреності.

Представник позивача - ОСОБА_3. підтримала позов і
пояснила, що відповідач, який є батьком єдиної дочки позивачки ОСОБА_1, не
надає їй матеріальної допомоги у достатній сумі. Позивачка навчається у двох
вищих учбових закладах і тому потребує його допомоги. Тільки за навчання у рік
вони сплачують 6900 грн., а ще потрібні гроші на книжки, проїзд, харчування,
одежу і таке інше. Відповідач після досягненням дочки повноліття став
перераховувати на її рахунок через Ощадбанк по 500 грн. на місяць, але цього
недостатньо і тому позивачка звернулася до суду і просить визначити їй аліменти
по 40% від його заробітної плати, яка у відповідача, як у судді Апеляційного
суду Донецької області складає 5080 грн. в місяць. Вона, як мати позивачки
забезпечує її харчування, бо вона працює на присадибній дільниці, має домашнє
господарство.

Відповідач позов не визнав, вважає, що він виконує свій
обов'язок перед повнолітньою дочкою, яка продовжує навчання, бо він щомісяця їй
перераховує на рахунок по 500 грн., тобто він фактично повністю оплачує її
навчання. Більшу суму він не може сплачувати, бо потребує і сам за станом
здоров'я лікування, він взяв у кредит автомобіль і має робити щомісяця внески,
а крім того, він вважає, що і мати позивачки повинна надавати дочці матеріальну
допомогу. Просив відмовити позивачці у задоволенні її позову, він не перестане
їй перераховувати гроші щомісяця, як би там не склалося, не було ніяких підстав
звертатися до суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши додані
матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню
частково.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком є ОСОБА_2, мати ОСОБА_3 ( ОСОБА_3.- представник
позивачки ).

Судом встановлено, що батьки позивачки розірвали шлюб у
серпні 1991 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу , та
вони фактично кожний

мають
інші сім'ї, позивачка ОСОБА_1. проживає у сім'ї з мамою за адресою : АДРЕСА_1,
про що свідчить відмітка у ксерокопії паспорту про місце проживання позивачки і
довідка житлового органу з місця мешкання.

Згідно довідки № 1 від 05 жовтня 2006 року вбачається, що
позивачка ОСОБА_1. є студенткою денного відділення 1 курсу по спеціальності
менеджмент організації Миколаївського міжрегіонального інституту розвитку
людини університету "Україна". Навчається на контрактній основі,
стипендії не отримує. Строк навчання з 01.09.2006 року по 31.08.2010 року.

Крім того, як вбачається з копії договору від 19 травня
206 року на базі вказаного учбового закладу ОСОБА_1. ще навчається у
комп'ютерній Академії "Шаг" у м. Донецьку і вартість навчання за рік
складає 6900 грн.

Факт навчання позивачки у цих двох учбових закладах підтверджується і копіями
залікових книжок ОСОБА_1.

З наданих копій квитанцій видно, що саме у сумі 3450 грн. за перший семестр
навчання і ще у сумі 3450 грн. за другий семестр сплачується за навчання
позивачки.

Таким чином, судом встановлено право позивачки, як
повнолітньої дочки відповідача, отримувати від нього матеріальну допомогу, якої
вона потребує саме у зв'язку з тим, що вона продовжує навчання і у зв'язку з
цією обставиною виникає і обов'язок батьків позивачки на її утримання.

Відповідач пояснив у суді, що він надає матеріальну
допомогу дочці у сумі по 500 грн. щомісяця і це підтверджується копіями
квитанцій і копією ощадної книжки. Вказана сума перераховується відповідачем на
рахунок позивачки щомісяця і останній платіж було здійснено 10 березня 2007
року, проти чого представник позивачки не заперечує.

Згідно довідки з місця роботи відповідач працює на посаді
судді Апеляційного суду Донецької області і має середню місячну заробітну плату
4919 грн. 95 коп., тобто він має можливість надавати матеріальну допомогу на
утримання дочки, яка продовжує навчання.

Між тим,
вимоги позивачки про визначення розміру такої допомоги по 40% від зарплати
відповідача щомісяця, необгрунтовані, оскільки відповідно до ст. 200 СК
України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) платника з
урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Отже, законом не
передбачено стягнення аліментів у відсотках від заробітку, а тому суд приходить
до висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи
розмір аліментів, суд враховує вартість навчання позивачки 6900 грн. у рік, а
також, що обов'язок по її утриманню у зв'язку з продовженням навчання лежить і
на відповідачі, як батькові, так і на матері позивачки, те, що позивачка
навчається у м. Донецьку, а проживає у м. Макіївці, тобто несе витрати на
проїзд.

Крім
того, суд враховує стан здоров'я відповідача, який страждає захворюванням
-"сахарний діабет", 06 лютого 2007 року йому при обстеженні встановлений
діагноз "Саркаідоз легень", рекомендовано амбулаторне лікування, що
підтверджується випискою з історії хвороби № 57.

Також, суд бере до уваги і ту обставину, що відповідач є
платником по договору кредиту у Укрсоцбанку з 11 травня 2006 року по 11 травня
2012 року, який йому наданий для придбання транспортного засобу, і щомісяця він
повинен сплачувати еквівалент у національній валюті 369 доларам і процентні
ставки і ця обставина судом враховується як така, що має істотне значення, бо
це є витрати відповідача по організації свого життя.

За таких обставин,
суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на її користь
підлягаючими задоволенню частково, розмір аліментів треба визначити у твердій
грошовій сумі, розміром по 500 грн. у місяць, а не по 40% від заробітку
відповідача.

Крім того, оскільки таку ж суму аліментів відповідач добровільно сплачує на
користь позивачки, то за рішенням суду слід стягувати аліменти з врахуванням
сплачених сум, а саме не з дня звернення позивачки до суду, а з 01 квітня 2007
року, оскільки аліменти за березень 2007 року у сумі 500 грн. відповідачем
позивачці відраховані.

На
підставі викладеного, ст.
ст. 199,200, 201 СК України, керуючись ст.
ст. 209, 212-215, 367 ЦПК України,

Вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як дочки, що
продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягувати
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що народився у м. Ясинувата Донецької області, на
користь ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання, як дочки, що
.продовжує навчання, у розмірі по 500 ( п'ятсот ) гривень щомісяця, починаючи з
01 Квітня 2007 року та до виповнення дочці 23 років, або припинення нею
навчання.

Стягнути
з ОСОБА_2 судовий збір у вигляді і розмірі державного мита 51 гривні і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 гривень.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за
один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області через Гірницький районний суд м. Макіївки
шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.