АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 травня 2007р.                                                                                               м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Краснощокової
Н.С., Шевченко В.Ю., Осипчук О.В.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, стягнення аліментів та коштів
на утримання матері, додаткових витрат на дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2004р. та рішення
Апеляційного суду міста Києва від 01 листопада 2004 року,

Встановила:

У
березні 2003р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення
батьківства, стягнення аліментів та коштів на утримання матері, додаткових
витрат на дитину.

Посилалась
на те, що з березня 2000р. по серпень 2002р. вони з відповідачем однією сім'єю,
вели спільне господарство, мали спільний бюджет й 30 грудня 2002р. у них
народився син ОСОБА_3. Однак відповідач відмовився визнати своє батьківство
відносно сина ОСОБА_3а і зареєструвати себе, як батька дитини, а тому просила
встановити цю обставину рішенням суду. Крім того, просила постановити рішення,
яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі
14 частини всіх видів заробітку і до повноліття дитини.

Під час
розгляду справи позивачка доповнила свої вимоги і просила стягнути з
відповідача на її користь 18 частину всіх видів заробітку до досягнення
дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона перебуває у відпустці по
догляду за дитиною і у неї скрутне матеріальне становище, а також стягнути з
відповідача 1200 грв. щорічно до досягнення повноліття дитини на додаткові
витрати на утримання сина,

Справа №
33ц-609кс-07                                           Категорія
8

Головуючий у першій   інстанції Рейнарт І.М.

Суддя-доповідач
Шевченко В.Ю.

2

посилаючись на
те, що дитина часто хворіє, потребує лікування і, крім цього, необхідно
сплачувати заходи по духовному розвитку дитини. Також просила стягнути понесені
нею судові витрати.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2004р. позов задоволено
частково. Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком Краснянського ОСОБА_3а,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі
16 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина і до його
повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 1374 грв. 33 коп.
понесених нею судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2004р. рішення Печерського
районного суду м. Києва від 09 серпня 2004р. в частині позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином
ОСОБА_3ом, ОСОБА_2, трьох років, скасувати. В цій частині ухвалено нове рішення
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 19 частині всіх
видів його заробітку щомісячно, починаючи з 22 березня 2004р. і до досягнення
сином ОСОБА_3ом, ОСОБА_2, трьох років. З ОСОБА_4також стягнуто державне мито в
сумі 100 грв. 82 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, справу направити на
новий розгляд ,посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права, порушень норм
процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, не
встановлено, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної
скарги.

Керуючись
ст.ст. 332, 336,337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області,

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2  відхилити.

3

Рішення
Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2004р. та рішення
Апеляційного суду міста Києва від 01 листопада 2004 року, залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.