Справа-22ц-2340-2007
р.                                             Головуючий
у 1 інстанції : Рутова В.І.
Категорія : 21                                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 березня 2007 року                          Апеляційний суд Донецької області

в
складі: головуючого - судді             Новодворської О.І...

судців                                    Кіянової С.В., Сукманової Н.В.

при секретарі                        Проляпа О.В.

за участю
представника позивачаОСОБА_2.

та представника відповідача Архінос Д.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційними
скаргами представника позивача ОСОБА_2та начальника відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Центрально-Міському районі м.Горлівки на
рішення Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області від 27
грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Центрально-Міському районі м.Горлівки про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівки
від 27 грудня 2006 року вказаний позов задоволено частково, з відповідача на
користь позивача у відшкодування моральної шкоди стягнуто 12000 грн. При цьому
суд виходив з того, що позивач працював у шкідливих і небезпечних умовах і 2
листопада 2005 року під час виконання своїх трудових обов"язків з ним
трапився нещасний висновок на виробництві про що складено акт за формою Н-1.
Висновком МСЕК від 5.07.2006 року йому вперше встановлено 50 % втрати
професійної працездатності за вказаною виробничою травмою і надано 3 групу
інвалідності., в зв"язку з чим він відчуває фізичні страждання, його було
звільнено з роботи за станом здоров'я, змінилися умови його життя, він змушений
проходити лікування, чим спричинено моральну шкоду.

Представник позивача в апеляційній скарзі просить
змінити вказане судове рішення і збільшити розмір моральної шкоди, оскільки
висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не враховано
характеру та об"єму моральних страждань позивача, тяжкість завданої травми
- закритий компресійно - оскольчатий перелом тіла позвонка, закритий
перелом правої п"яточної кістки, тривалість лікування, розмір втрати
позивачем професійної працездатності.

Відповідач в
апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення і постановити нове
про відмову позивачу у позові, посилаючись на те, що судом були порушені норми
матеріального та процесуального права, не враховано, що відповідно до ст.77
Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" вказані виплати
зупинені, позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди, висновок
МСЕК з цього приводу відсутній, не притягнуто до участі у справі в якості
відповідача підприємство на якому позивач отримав ушкодження здоров'я, не наведено
мотивів розрахунку розміру моральної шкоди.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав
доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити, апеляційну
скаргу відповідача просив відхилити.

Представник
відповідача підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити,
апеляційну скаргу представника позивача просив відхилити.

Позивач, будучи
належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з"явився.

2

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги відповідача та представника
позивача слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

При розгляді
справи суд 1 інстанції встановив, що позивач дійсно працював на підприємстві
вугільної промисловості тривалий час. Працюючи у шкідливих і небезпечних
умовах, під час виконання своїх професійних обов"язків з ним стався
нещасний випадок 2 листопада 2005 року, в
зв"язку з чим він тривалий час знаходився на лікуванні. Висновком МСЕК від
5 липня 2006 року йому вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності
за вказаною виробничою травмою і надано 3 групу інвалідності

При таких
обставинах, суд дійшов до обгрунтованного висновку, що позивач має права на
відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на підставі ст.28 Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, що заподіяли втрату працездатності" від
23.09.1999 року. Моральна шкода була спричинена позивачу частковою
втратою працездатності, тім, що він постійно відчуває фізичний біль, його було
звільнено з роботи за станом здоров'я, йому важко рухатися, змінилися умови
його життя.

В даному конкретному випадку ОСОБА_1. дійсно несе фізичні страждання і
розмір моральної шкоди встановлений судом 1 інстанції з
урахуванням характеру і наслідків виробничої травми, того, що часткову втрату
професійної працездатності йому встановлено не безстроково, він змушений
проходити лікування, його було звільнено з роботи за станом здоров'я,
відповідає нормам матеріального і
процесуального права та не порушує принцип справедливості і розумності згідно
вимог ст.41 Міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
При цьому судом враховано, що відповідно до роз"яснень п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року №4 розмір моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема
враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих стосунках. Встановлений судом 1 інстанції
розмір відшкодування моральної шкоди позивачу не перевищує меж, встановлених
п.3 ст.34 вказаного Закону і заявлених вимог, відповідає характеру та обсягу
заподіяних позивачу моральних страждань. При цьому суд із засад розумності,
виваженості і справедливості вважає такий розмір відшкодування моральної шкоди
справедливим

Доводи
відповідача про те, що Законом України "Про державний бюджет на 2006
рік" вказані виплати зупинено, суд не може прийняти до уваги, оскільки
вказаний закон не має зворотної сили і не може розповсюджуватися на
правовідносини, які виникли до набрання ним чинності,
як в даному випадку. Так, відповідно до ст.14 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань, що заподіяли втрату
працездатності" від 23.09.1999 року нещасний випадок - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок
яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. При цьому ушкодження
здоров'я, заподіяне позивачеві під час
виконання ним трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної
працездатності спричиняють йому моральні страждання.

Доводи
відповідача про те, що відсутній висновок МСЕК на підтвердження заподіяної
моральної шкоди, суд також не може прийняти до уваги, оскільки вказаний
висновок є нічим іншим як одне з доказів спричинення такої шкоди. Крім того, з
моменту введення в дію вказаного закону саме на Фонд покладаються обов'язки
щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди (ст.1 вказаного Закону)

Доводи
представника позивача про те, що не враховано характеру та об"єму
моральних страждань позивача, суд не може прийняті до уваги, оскільки вони були
предметом розгляду суду першої інстанції, висновки суду вони не спростовують.

Визнаючи розмір
моральної шкоди, суд виходив із ступеня і глибини моральних страждань позивача
та розміру втрати працездатності 50 % в даному конкретному випадку.

Рішення суду
відповідає вимогам ст.ст. 21, 28, 34 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання,  які  спричинили
втрату працездатності"
від  23.09.1999  року з

3

наступними
змінами та постановлено з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України
№ 1-92004 р. від 27.01.2004 року

При встановлені фактів і постановлені рішення судом 1 інстанції не порушено
норм процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права,
тому підстав для скасування рішення суду не має.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, * що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги представника позивачаОСОБА_2. та начальника відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у Центрально-Міському районі
м.Горлівки - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області від
27 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.