Справа № 22ц - 687/07р.                                 Головуючий у 1-й інстанції
Категорія 13                                                      Доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого      -        Козаченка В.І., суддів: Лівійського
І.В., Довжук Т.С,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю
позивача                               ОСОБА_1.,

відповідачки                                   ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за   апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 січня 2007
року за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання
договору дарування недійсним, визнання права власності і вселення,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2005 рокуОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання договору дарування будинку
АДРЕСА_1
недійсним, визнання права власності на спірний будинок та вселення до нього.

В якості третіх
осіб притягнуті ОСОБА_3 та приватний нотаріус ОСОБА_4

Позивач
зазначав, що 20 жовтня 1996 року уклав зі
своєю донькою ОСОБА_2. договір дарування вказаного будинку, який належав йому
на праві приватної власності. При укладенні договору донька обіцяла його
утримувати і доглядати в цьому будинку, і тому він вважав, що укладає договір
довічного утримання. Однак, відповідачка своєї обіцянки не виконала, а тому
вважає, що угода була укладена під впливом обману, і повинна бути визнана
недійсною. Крім того, через декілька років після укладення зазначеної угоди між
ними склалися неприязні стосунки і він змушений був залишити будинок та
проживати у знайомих.

Посилаючись на
вказане, позивач просив позов задовольнити.

2

Рішенням  Центрального
районного суду   міста   Миколаєва
від    16    січня 2007 року позов
задоволено частково. Постановлено вселитиОСОБА_1 в спірний будинок, а в іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній
скарзіОСОБА_1, посилаючись на те, що суд не врахував обставин, які мають
значення для справи, просить рішення суду скасувати, а справу направити на
новий розгляд.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої
інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав
належну оцінку доказам, які були надані сторонами, і дійшов правильного
висновку про те, що підстав для визнання договору дарування будинку недійсним
за ст. 57 ЦК УРСР
немає, оскільки угода про відчуження позивачем будинку була укладена відповідно
до вимог закону і без впливу обману, на який він посилався в обґрунтування
своїх вимог. Також суд дійшов правильного висновку про порушення житлових прав
позивача та поновив ці права. Тому суд обґрунтовано відмовив АДРЕСА_1 в
задоволенні позовних вимог про визнання договору дарування недійсним та
задовольнив позовні вимоги про його вселення до спірного будинку.

Як вбачається з
матеріалів справи, 22 жовтня 1996 року між сторонами
був укладений договір дарування житлового будинку, за яким позивач подарував
своїй дочці ОСОБА_2. житловий будинок АДРЕСА_1. При
нотаріальному посвідченні вказаного договору державним нотаріусом були
роз'яснені наслідки його укладення, встановлена і перевірена дієздатність
сторін та текст договору сторонами прочитаний.

За таких
обставин суд прийшов до правильного висновку про те, що відсутні підстави,
зазначені в ст. 57 ЦК УРСР
(ст. 230 ЦК
України), для визнання договору дарування житлового будинку недійсним.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки обставини, на які
посилається позивач, не мають правового значення для даного спору.

Рішення суду
постановлено у відповідності до ст. 48,
ч.2 ст. 57  ЦК УРСР та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня   1978
року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» і є
законним та обґрунтованим. Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Центрального районного суду міста Миколаєва
від 16 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з дня
набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України.