Справа № 2-718/2007 рік
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд Автономної Республіки
судді  - Романенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Ялта цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-я особа: Комунальне підприємство «Гаспринське
об'єднання житлово-комунального господарства», Гаспринська селищна Рада,
виконавчий комітет Гаспринської селищної ради, про усунення перешкод в
користуванні житлом, стягнення матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги,
просить суд  зобов'язати
ОСОБА_2  не чинити йому перешкоди в
користуванні житлом за адресою: АДРЕСА_1, стягнути матеріальну шкоду у розмірі
Вимоги мотивовані тим, що  він
зареєстрований у зазначеній квартирі, однак не має можливості нормально
користуватися житлом, оскільки ОСОБА_2
всіляко перешкоджає йому в цьому: поміняла двері в квартиру, встановила
грати на вікно, не відчиняє, ображає.  У
зв'язку з неправомірним поводженням
відповідача позивач звертався в правоохоронні органи. З вини відповідача
позивачу спричинена матеріальна шкода, яка складається з витрат, пов'язаних з
явкою до суду, витрат по сплаті судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Також діями відповідача
позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилася в щиросердечних стражданнях
у зв'язку з неможливістю користуватися житлом, необхідністю проживати в іншому
місці,  що впливає на психологічний стан
здоров'я, створює нервозну обстановку.
Відповідач  позов не визнала та
пояснила, що квартира тільки її і позивач не має права на квартиру.
3-і особи висловили думку про розгляд справи на розсуд суду оскільки це
сімейна суперечка яка триває на протязі тривалого часу.
Вислухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.
Ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як встановлено судом,  спірна квартира
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Квартира має статус державного житла.
В квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час перебувають в неприязних відносинах,
тому   остання всіляко перешкоджає
позивачу в користуванні квартирою: поміняла двері в квартиру, встановила грати
на вікно, не відчиняє.
Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України, житлові права
охороняються законом, кожний має право на житло, ніхто не може бути примусово
позбавлений житла, обмежений в праві користування житлом  інакше як на підставі закону по рішенню суду.
Згідно ст.ст.64, 65 Житлового Кодексу України, особи, що вселилися в
житлове приміщення як члени родини наймача, здобувають рівні з іншими членами
родини право користування житловим приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем і проживаючими з ним членами його родини,  не було іншої угоди про порядок користування
житловим приміщенням. Члени родини наймача, що проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть всі обов'язки, що
випливають із договору  наймання
житлового приміщення.
Судом встановлено, що обидві сторони приймають участь в витратах по
Позивач постійно не проживає у квартирі вимушено, оскільки відповідачем лагодяться
перешкоди й створюються не можливі для мирного проживання умови.
Таким чином, оскільки спірна
квартира є комунальною власністю, квартира надавалася обом сторонам для
проживання, сторони проживають у даній квартирі за договором найму з 1976 року,  позивач зареєстрований в ній з 1977
року,  приймає участь по сплаті
комунальних витрат, суд вважає за необхідне
захистити право позивача на житло та зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_1в користуванні квартирою, тому що згідно ст.64 ЖК України, члени родини
наймача, що проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма
Вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди також засновані на
законі і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяного йому внаслідок порушення його прав.
У чинність ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній
особі  неправомірними діями,
відшкодовується особою, що заподіяла його, при наявності його провини.
Під моральною шкодою, як слідує з
Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди», варто розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших
Для стягнення моральної шкоди необхідна наявність наступних підстав:
наявність моральної шкоди, протиправне поводження причинителя шкоди,  причинний зв'язок між шкодою й протиправним
поводженням причинителя, провина.
Суд вважає, що позивач випробовує
незручності,  моральні страждання, тому
що не має можливості користуватися житлом, отриманим на законних підставах.
Позивач перебуває в стресовому  стані, що
негативно позначається на настрої та психологічному здоров'ї. Були порушені
звичайні життєві зв'язки, витрачає свій особистий час на звернення за
юридичними консультаціями, вимушений відпрошуватися з роботи, яка пов'язана з
частими виїздами за межі м.Ялта,  що
потребує додаткових зусиль для організації життя.
Неправомірність дій відповідача по вчиненню перешкод  в користуванні житлом  встановлена в судовому засіданні.
Між неправомірними діями відповідача й моральною шкодою, заподіяною
позивачу, існує  причинно-наслідковий
зв'язок. Якби відповідач  жила та
користувалася квартирою з ОСОБА_1 по добросусідські та не чинили перешкоди,
позивача  не  наступили б
шкідливі наслідки  морального характеру.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує суть позовних вимог
позивача, характер діянь відповідача, що неправомірно порушила права позивача,
моральні страждання позивача, глибину, ступінь і тривалість  щиросердечних страждань,  погіршення
його  життєвих  можливостей, а так само  вимоги розумності та справедливості. З
урахуванням усіх обставин у справі, суд вважає за можливе визначити розмір
моральної шкоди в розмірі 300 гривень і стягнути  на користь позивача.
Між тим, суд вважає вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди
частково обґрунтованими та доказаними.
У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу  своїх вимог і заперечень.
Позивач зазначає, що він поніс витрати, пов'язані з явкою до суду та
представив квитки  на проїзд на
транспорті, квитки на придбання білизни при користуванні послугами залізничної
дороги, квитанції про сплату судових витрат по іншим цивільним справам, товарні
чеки на ксерокопіювання. Однак суд не приймає представлені докази до уваги, оскільки
частка квитків представлена на зовсім іншу особу, частка квитків за 2006 рік, а
перше судове засідання по цій справі відбулося в 2007 році, судові витрати
стягуються при ухвалені рішення  по
конкретній справі і пов'язанні тільки з цією справою, товарні чеки по сплаті
послуг на ксерокопіювання представленні за 2005 рік, першу половину 2006 року.
Крім того, відповідно до матеріалів справи позивач проживає у м.Ялта і доказів
того, що він вимушено у зв'язку з розглядом справи приїжджав кожний раз із іншого
місця у м.Ялта не представлено. Посилання позивача, що його робота пов'язана з
командировками за межі м.Ялта і тому, він вимушено повертався з роботи в м.Ялта
і потім назад в інші місця за свій рахунок, необґрунтовані і не доказані.  Відповідно до довідки від 01.12.2006 року та
пояснень ОСОБА_1, він працює в філії Кураховского  БМАТЗТ «Донбасатоменергомонтаж», розташовані
у м.Ялта на посаді моториста і часто їздить в відрядження. Однак, документів
стверджуючих, що його праця пов'язана з відрядженнями (з зазначенням строків та
місця відрядження), суду не представлено.
Суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення матеріальної шкоди у
розмірі  21,55 гривень відповідно до
квитанції №37 від 06 грудня 2006 року на суму 16,55 гривень та товарного чеку від
05 грудня 2006 року на суму 5,00 гривень за сплату послуг ксерокопіювання.
Таким чином,  суд дослідивши  всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно
наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність,
достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку про
можливість часткового задоволення позову.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 59, 60, 79, 88, 85,
208,  ч.ч.1-3, 7 ст. 209, 212, 214, 215
ЦПК України, ст.9, 10, 61, 64, 71 ЖК України,
23, 1167, 1166 ЦК України,
Позов ОСОБА_1задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1в користуванні АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1компенсацію моральної шкоди у розмірі
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1матеріальну шкоду у розмірі 21,55  гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судові витрати по справі у розмірі 98
На рішення суду може бути подана
заява  про апеляційне оскарження до
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через  Ялтинський міський суд у строк 10 днів з дня
проголошення рішення, або апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через  Ялтинський міський
суд у строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.
Рішення суду набуває чинності після закінчення строку надання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була надана.

Суддя

Ялтинського міського суду                                                                                      В.В.
Романенко