Головуючий 1 інстанції
Справа № 22ц-3320-
2007р.      Доповідач Курило В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі: головуючого судді Курило
В.П. суддів Саніковой О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі      Арутюнян Г.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Селидове Донецької області на рішення Селидівського міського суду Донецької
області від 31 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Селидове Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним
позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Селидове
Донецької області, посилаючись на те, що він 7 липня 2002 року знаходився на
робочому місці на шахті „Україна" ДП „Селидіввугілля" і виконував
свої трудові обов'язки. При виникненні спалаху токсичних речовин він отримав
отруєння у зв'язку з чим проходив лікування. Йому був встановлений діагноз
гостре виробниче отруєння угарним газом.

Висновком МСЕК від 23
жовтня 2002р. йому було встановлено втрату професійної працездатності 25% у зв'язку з
вказаним нещасним випадком і отруєнням.

Позивач вважає, що йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в тому,
що він відчуває постійну емоційну напругу, пригнічений стан, емоційно
неврівноважений, має постійні головні болі, безсоння, вимушений постійно
лікуватися. Все це спричиняє йому моральні страждання і в рахунок відшкодування
моральної шкоди просив стягнути з відповідача 25 000 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області
від 31 січня 2007 року позов
задоволений частково і на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнено в рахунок
відшкодування моральної шкоди 11
000 грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Селидове Донецької області просить рішення скасувати і
постановити нове рішення, яким в позові відмовити. В обґрунтування апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що наявність моральної шкоди позивачем не
підтверджена висновком МСЕК, надана позивачем довідка МСЕК про встановлення
відсотку втрати професійної працездатності є

2

підставою для
відшкодування матеріальної, а не моральної шкоди. Відповідачем нараховані і
виплачуються всі передбачені законом виплати. Крім того, Законом України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік" і Законом України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік" зупинена дія статей Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
які передбачають виплату моральної шкоди, тому правових підстав для стягнення
сум не існує.

Судом першої інстанції встановлено, що з позивачем 7 липня 2002 року трапився
нещасний випадок. Висновком МСЕК від 23
жовтня 2002р. йому було втрату професійної працездатності 25%.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню з постановлениям
нового рішення.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до змісту ст. ст. 1,21, 28, 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництв та професійних захворювань України покладено обов'язок відшкодувати
застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну
умовами виробництва, при цьому сума страхової виплати не може перевищувати
двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Відповідно до ч. 27
ст. 77 Розділу 6 „Особливі
положення" Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", з
метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом, зупинено
на 2006 рік дію
абзацу четвертого статті 1
( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „є" пункту 1
частини першої статті 21,
частини третьої статті 28
та частини третьої статті 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності". Також відповідно до ч. 22 ст. 71 Розділу 6 „Особливі
положення „Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", який
набрав чинності з 01 січня 2007 року вказана
норма закону зупинена і на 2007
рік. Дія цих положень застосовується до правовідносин, які виникли після 01 січня 2006 року, тобто до
страхових випадків, які мали місце з 01
січня 2006 року.

Згідно зі ст. 58 Конституції
України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у
позивача є право вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю за
нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", у зв'язку з нещасним випадком і втратою
ним професійної працездатності 25%.

Але з таким
висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції постановлене 31 січня 2007 року, тобто у
період дії ст. 71 Розділу 6 „Особливі
положення „Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", який
набрав чинності з 01 січня 2007 року, з метою
приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом, зупинено на 2007 рік дію абзацу
четвертого статті 1 ( в
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),

3

підпункту
„е" пункту 1 частини
першої статті 21, частини
третьої статті 28 та
частини третьої статті 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Таким чином, суд першої інстанції при постановленні рішення повинен був
керуватися Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік". Він
не застосував вказаний Закон, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, Апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги
ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, тому в задоволенні його позову про
відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 304,
307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. З, 314 ч.2, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Селидове Донецької області задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 січня 2007 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Селидове Донецької області про відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
негайно, але воно може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду апеляційної інстанції
законної сили.