АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа
№22-508/07 рік                                                           Головуючий
у 1-й інстанції            Курбатова О.М.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
березня 2007 року                                                                       м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:       Ломейка А.О.

Суддів:                    Коваленко А.І.

Денисенко Т.С.

При
секретарі:        Степановій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від "19" грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3, 3-я особа: ЖБК
"Автомобілст-7" про визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-і
особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ЖБК "Автомобіліст -7" про визнання недійсним договору дарування та
визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2005 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_1., ОСОБА_3., 3-я особа: ЖБК "Автомобілст-7" про усунення
перешкод в користуванні жилим приміщенням - квартирою шляхом виселення і
виписки.

У позові зазначала, що 09.10.2003 року її бабка - ОСОБА_7подарувала
їй квартиру АДРЕСА_1. В цій квартирі прописані відповідачі по справі -
ОСОБА_1., ОСОБА_3., які не є членами її родини. Також прописані її донька
ОСОБА_8 та ОСОБА_7., інвалід 1-ї групи. На момент укладення договору
заборгованість по оплаті за квартиру складала більш ніж 4000 грн.

Посилаючись
на ті обставини, що з грудня 2003 року відповідачі не проживають в її квартирі,
квартплату не сплачують, ОСОБА_2. просила суд усунути перешкоди в користуванні
квартирою шляхом виселення і виписки з неї ОСОБА_1. та ОСОБА_3.

В серпні
2006 року ОСОБА_2. звернулась до суду з уточненою позовною заявою і просила суд
визнати АДРЕСА_1., ОСОБА_3. такими, що втратили право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1внаслідок їх відсутності в квартирі більш встановленого
законом строку. Усунути перешкоди в користуванні вищезазначеною квартирою та
виселити і виписати з неї АДРЕСА_1., ОСОБА_3. та стягнути з них витрати по
наданню юридичної допомоги у розмірі 500 грн.

В червні 2005 року ОСОБА_1. звернулась до суду із зустрічною позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4., ОСОБА_5., 3-і особи: приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6., ЖБК "Автомобіліст
-7" про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності.

В зустрічній позовній заяві зазначала, що спірна квартира АДРЕСА_1є
кооперативною квартирою і була отримана нею, її матір'ю ОСОБА_7., її сестрою
ОСОБА_9. та її сином ОСОБА_5. в 1972 році. Пайові внески за квартиру вона
сплачувала сама.

Влітку 2003 року брат позивачки - ОСОБА_4., забравши матір ОСОБА_7.
тимчасово пожити у нього, змусив останню укласти договір дарування спірної
квартири на його доньку - ОСОБА_2.

В грудні 2003 року ОСОБА_2. разом зі своїм чоловіком
вигнали АДРЕСА_1. і ОСОБА_3. з квартири № АДРЕСА_1і повідомили їх про те, що
квартира належить ОСОБА_2

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1. просила суд визнати за нею право
власності на ½  частину квартири № АДРЕСА_1. Визнати частково
недійсною реєстрацію права власності на зазначену квартиру на ОСОБА_7. Визнати
договір дарування квартири № АДРЕСА_1від 09.10.2003 року, завірений приватним
нотаріусом ОСОБА_6. під реєстровим номером №2778, недійсним з моменту
укладення.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19
грудня 2006 року позов ОСОБА_2 задоволено, в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1. відмовлено.

Визнано АДРЕСА_1., ОСОБА_3. такими, що втратили право
користування жилим приміщенням у квартирі № АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1., ОСОБА_3. на користь ОСОБА_2 8 грн.50
коп. витрати по сплаті держмита, 100 грн. за надання юридичних послуг, а всього
- 108 грн.50 коп.

В апеляційній скарзі на це рішення суду ОСОБА_1.,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити, а у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи,
доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом встановлено, що у 1977 році в ЖБК
„Автомобіліст-7" ОСОБА_7. для її сім'ї була виділена квартира АДРЕСА_1.
Членом ЖБК була ОСОБА_7., яка у квітні 1990 року повністю сплатила пай.
Квартира належала ОСОБА_7. на праві власності, що підтверджується довідкою,
виданою ЖБК „Автомобіліст" 15 червня 1994 року, зареєстрованою в ОП ЗМБТІ
22 червня 1994року.

Із матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_7.  за
договором дарування, . посвідченому
приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу   ОСОБА_6.
09 жовтня 2003 року , реєстр №2778, подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_7. померла.

В
зазначеній квартирі прописані відповідачі по справі - ОСОБА_1. та ОСОБА_3., які
не проживають в квартирі з грудня 2003 року та не являються членами родини
ОСОБА_2.

Доводи
апелянта про те, що договір дарування спірної квартири являється недійсним
тому, що вона являється власником ½  частини квартири,
оскільки з 1977 року проживала в цій квартирі та платила пайові внески
являються безпідставними.

Відповідно
до п.п.5-1, 6-1 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про
практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні
кооперативи" №9 від 18 вересня 1987 року судам слід мати на увазі, що
згідно зі ст.15 Закону України „Про власність" член ЖБК, який повністю
вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права
власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати,
заповідати, обмінювати і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені
законом ; згідно з п.1 ст.17 Закону „Про власність" при внесені паю ЖБК за
рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу,
паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною
власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між
ними. Інші особи права власності на пай на квартиру не набувають і можуть
претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому на
внесення паю.

Суд
повно і всебічно дослідив обставини справи та прийшов до правильного висновку
про задоволення позову ОСОБА_2 та визнання ОСОБА_1. та ОСОБА_3. такими, що
втратили право користування жилим приміщенням в спірній квартирі та відмову в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1. про визнання договору дарування
недійсним і визнання за нею права власності на ½
частину спірної квартири, оскільки ОСОБА_1. не надала суду будь - яких
доказів того, що паєві внески за кооперативну квартиру були внесені за рахунок
коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу
померлоїОСОБА_7. Посилання апелянта на те, що вона з 1977 року проживала в
спірній квартирі та надала копії квитанцій про сплату пайових внесків за
квартиру не спростовують рішення суду.

Зважаючи
на зазначене рішення суду відповідає матеріалам права та закону. Підстав для
його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,308,314, 315,317 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2006 року по цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом двох місяців.