Справа № 22-8881                                                                      Головуючий в 1 інстанції Вовк
доповідач Остапчук Д.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 листопада 2007
року колегія суддів Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого
Остапчука Д.О. суддів: Барановської Л.В., Мараєвої Н.Є.

при секретарі
Мороз Ю.М.

у відкритому
судовому засіданні в м. Києві розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Печерського районного суду м. Києва від 30
серпня 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1до Акціонерної компанії «Київенерго», Автобусного
парку № 3 Комунального
підприємства «Київпастранс»,

ВАТ
«Південьзахіделектромережбуд» про зобов'язання дирекції Акціонерної компанії
«Київенерго» змінити складений в довільній формі акт про нещасний випадок на
необхідний з уточненням місця ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року позивачка
звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що працюючи на
підприємстві автотранспорту „Київенерго», 02.11.1969
р. поверталась з відрядження з м. Києва в м. Житомир маршрутним автобусом,
що належав АТП09123. В районі села Нова-Березина з цим автобусом трапилась ДТП, в результаті якої
вона стала інвалідом першої групи. Оскільки пошкодження здоров»я сталося під
час службового відрядження то її визнано інвалідом внаслідок трудового
каліцтва.

Враховуючи, що в
Житомирській автоколоні ВАТ „Київенерго» 12.11.1969
р. складено та видано акт про нещасний випадок, що стався з нею форма якого
не відповідає необхідній формі Н-1, просила зобов»язати дирекцію АК
„Київенерго» замінити складений 12.11.1969
р. в довільній формі акт про нещасний випадок, що стався 02.11.1969 року на
необхідний в цьому випадку акт форми Н-1 з уточненням місця ДТП.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 30
серпня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_1., рішення суду внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права вважає незаконним, просить його
скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.
Зазначає, що суд відмовляючи їй в позові, не звернув уваги на те, що складений
в листопаді 1969 року акт про нещасний випадок не відповідає вимогам п. 4
«Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві».

Перевіривши обґрунтованість
та законність постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що - вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачка не довела в судовому засіданні
обставини на які посилалась, як на обґрунтування своїх вимог.

Такі висновки
відповідають встановленим фактам та ґрунтуються на законі.

Судом
встановлено, що нещасний випадок, який стався з позивачкою 02.11.1969 р. при
поверненні з відрядження з м. Києва в м. Житомир, відноситься до нещасних
випадків, які пов'язані з роботою, і не передбачав складання і видачу акта за
формою Н-1.

Таке
відповідає вимогам п. 63
Положення про порядок призначення і виплати допомоги по державному
соціальному страхуванню, затвердженого постановою Президії ВЦРПС УРСР від
05,02.1955 р. відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.01.1955 р.
№133, із послідуючими змінами.

Нещасний випадок
визнається пов'язаним з роботою, якщо він відбувся при виконанні трудових
обов'язків (у тому числі під час відряджень), а також при здійсненні
яких-небудь дій в інтересах підприємства або установи, хоча і без доручення
адміністрації, відповідно до додатку 2
п. 63 положення
про порядок призначення і виплати допомоги по державному соціальному
страхуванню.

Крім того, як
вбачається з рішення народного суду м. Житомира від

06.02.1970 року, Динними у
зазначеній ДТП визнані
водії Київського автотранспортного підприємства 09123 та механізованої колони № 35 тресту „Південьзахіделектромережбуд» і саме з цих
підприємств було стягнуто на користь ОСОБА_1 грошові суми за заподіяння шкоди
її здоров'ю.

За таких
обставин, суд правильно встановивши факти та відповідні їм правовідносини,
правильно оцінив представлені докази, дійшов обґрунтованого висновку про
безпідставність позову в цілому.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваного
рішення не впливають.

Рішення суду
постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.
303, 304, 307, 317, 218 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 30
серпня 2007 року у
даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.