Справа № 22ц-3325                                                  Головуючий у 1
інстанції Зайченко СВ.
Категорія   21                                                              Доповідач Папоян В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007
року                                     Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого Шабанової В.О.

суддів: Папоян В.В., Стратило В.І.

при секретарі: Кошмак Т. С

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в  місті Донецьку апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
та   професійних   захворювань
України   у   Центрально-міському   районі м.Горлівка   Донецької
області   на   рішення
Центрально-Міського   районного   суду м.Горлівка Донецької області від 7
листопада 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Центрально-міському районі м.Горлівка Донецької області
про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з
зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
Центрально-міському районі м.Горлівка Донецької області, посилаючись на те, що
він працював на підземних роботах у вугільній промисловості; в результаті
роботи у шкідливих умовах отримав професійне захворювання - вібраційну хворобу.
Висновком МСЕК від 05.04.2006 року йому вперше встановлено 40 % втрати
професійної працездатності та він визнаний інвалідом третьої групи за профзахворюванням.

Зазначене професійне захворювання спричинє йому як
фізичні, так і душевні страждання, оскільки у нього постійні болі у суглобах,
вимушений постійно лікуватися як стаціонарно, так і амбулаторно; із-за
захворювань йому тяжко виконувати фізичну роботу, він відчуває незручності у
побуті, що також спричинює йому моральні страждання. На відшкодування моральної
шкоди просив стягнути 28 000 грн.

Рішенням Центрально-МІського суду Донецької області від,
07 листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково: на його
користь з відповідача стягнуто на відшкодування моральної шкоди 12 000 грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Центрально-міському районі м.Горлівка Донецької області
просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні його позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом норм матеріального та процесуального права і, зокрема, на те, що
позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди, оскільки не
наданий висновок медичних органів про наявність факту заподіяння моральної
шкоди та її характер, інших доказів спричинення моральної шкоди позивач не
надав; висновок МСЕК про встановлення ступеню втрати

2

професійної
працездатності є підставою для відшкодування матеріальної шкоди; крім того,
судом не враховано, що шкода, завдана здоров'ю позивача, компенсована чітким
виконанням відповідачем обов'язків щодо сплати тих виплат, які передбачені
статтею 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності". Крім того, Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік" зупинена дія статей Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
які передбачають виплату моральної шкоди, а відповідно до ст.58 Конституції
України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої сили.

Представник
відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи
апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач в
судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної
скарги та просив залишити рішення суду без змін.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач з 1982 року перебував у трудових відносинах з
підприємствами вугільної промисловості, працював на підземних роботах в умовах
впливу несприятливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання -
вібраційну хворобу, внаслідок чого висновком МСЕК від 05.04.2006 року
позивачеві вперше встановлено третю групу інвалідності і 40% втрати професійної
працездатності. Відповідач нарахував йому одноразову допомогу, виплачує
щомісячні страхові платежі.

Внаслідок
професійних захворювань позивачеві заподіяно моральну шкоду, оскільки він
частково втратив працездатність, відчуває фізичний біль, незручності у побуті;
позивач став інвалідом третьої групи, змушений неодноразово звертатись за
медичною допомогою.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, оскільки судом
першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що
відповідно до вимог ст.309 ч1 П.4-ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду і ухвалення нового рішення, оскільки висновки суду в цій частині
не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення суду.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1., суд виходив з того, що згідно висновку МСЕК
від 05.04.2006 року позивачеві було встановлено втрату професійної
працездатності в розмірі 40% у зв'язку з професійним захворюванням, виявленим у
нього у 2006 році, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди за
нормами Закону України„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" .

Заперечуючи
проти позову, відповідач посилався на те, що згідно п.27 ст.77 Закону України
„Про Державний бюджет Україна на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію абзацу
4 статті 1, підпункту „є" пункту 1 частини першої статті 21, частини 3
статті 28 та частини З статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей.

Проте судом першої інстанції ці заперечення відповідача не прийняті з тих
мотивів, що норми Закону України„Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди не скасовані, а лише призупинено їх дію. Але при цьому судом не
враховано, що призупинення дії Закону гак саме не дає підстав для його
застосування.

3

Як вбачається з матеріалів справи, право на відшкодування
моральної шкоди відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" у зв'язку із
професійним захворюванням у позивача виникло у 2006 році, коли висновком МСЕК
від 05.04.2006 року йому вперше встановлено 40% стійкої втрати професійної
працездатності, в той час коли норми зазначеного Закону в частині відшкодування
такої шкоди на 2006 рік зупинено.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи судом
неправильно застосовані норми матеріального права, а тому ухвалене у справі
рішення підлягає скасуванню в частині відшкодування моральної шкоди у зв'язку
із професійним захворюванням з постановлениям
нового рішення про відмову в задоволенні позову з цих підстав на підставі
п.27 ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік".
Враховуючи зазначене суд, при вирішенні питання про відшкодування витрат
понесених за наданням правової допомоги вважає, що відсутні підстави для їх
відшкодування.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1, 309 ч.1, 314 ч.2, 316
ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
у Центрально-міському районі м.Горлівка Донецької області задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Горлівка Донецької області від
07 листопада 2006 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Центрально-міському районі м.Горлівкав Донецької області
про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із професійним захворюванням
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.