Справа №2-79/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року. Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого
судді:                                                                 Іванчук
В.М.

при
секретарі:                                                                         Яру
шевська В .В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Монастириська справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про виселення без надання
громадянам іншого жилого приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2. про виселення його без
надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. позов підтримала повністю і
пояснила, що їй належить на праві особистої власності житловий будинок з
належними до нього будівлями що в м.АДРЕСА_1, Тернопільської області, який
успадкувала за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1року. В будинку проживають вона, її колишній чоловік, їхня дочка,
зять та неповнолітня внучка. Посилається на те, що відповідач систематично
порушує правила співжиття і це робить проживання в одному з нею будинку
неможливим, а заходи запобігання виявилися безрезультатними крім того
систематично руйнує та псує її жиле приміщення. Постійно притягується до
адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї.

Рішенням суду від 24.09.1998р. шлюб між ними розірвано. На прохання
позивачки виселитись з її господарства в добровільному порядку ОСОБА_2.
відмовляється, чим чинить їй перешкоди в користуванні житлом. Тому просить суд
виселити відповідача без надання йому іншого жилого приміщення.

Відповідач ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився повторно по невідомих суду
причинах, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце слухання
справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з повідомлення про вручення
поштового відправлення, вбачається, що він дійсно отримав особисто виклик до
суду.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов
підлягає до задоволення виходячи із наступного :

Із оглянутих в судовому засіданні доказів, вбачається що відповідач
систематично порушує правила співжиття і це робить неможливим для інших проживання
з ним в одному будинку, про що свідчить довідка №5869 видана Монастириським РВ
УМВСУ, з якої видно, що до відповідача неодноразово застосовувались заходи
впливу органами внутрішніх справ.

Крім того, відповідач неодноразово притягувався до
адміністративної відповідальності Монастириським районним судом за ст. 173-2
ч.2 КУпАП, де ОСОБА_2. умисно вчиняв насильницькі дії відносно позивачки.

Згідно зі ст.ст. 116, 157 ч. 1 ЖК України виселення
членів сім'ї або інших осіб, які проживають разом з власником жилого будинку
без надання іншого жилого приміщення допускається, якщо систематичне порушення
правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одному
будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

24 вересня 1998
року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2. розірвано.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем спадкового
майна, а саме : житлового будинку з надвірними будівлями, яке знаходиться в
м.АДРЕСА_1Тернопільської області є ОСОБА_1.

Відповідно до ст.328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Між сторонами склалися вкрай негативні стосунки, постійно виникають сварки,
ініціатором конфліктів між ними є відповідач ОСОБА_2., а тому суд приходить до
переконання, що позов слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 116, 157 ч.І Житлового
Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3р.н.,
уродженця с.Бариш, Бучацького району, жителя м.АДРЕСА_1, з будинковолодіння,
яке належить на праві особистої власності ОСОБА_1., без надання іншого
житлового приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.