Справа №22-ц-591
/2007р.                            Головуючий
поновлення                           Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року                                             судова
колегія судової палати у

цивільних
справах апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого - судді
Овсяннікової АЛ. суддів - Черкасова' В.В., Довгаль
Г.П.

при секретарі - Ус Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова від 04
грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відновлення порушеного права, -

встановила:

У березні 2006 року ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2про визнання за нею право на користування
земельною ділянкою, на якій знаходиться належний їй на праві приватної
власності житловий будинок, розташований за адресою: м. Харків АДРЕСА_1, та про
зобов'язання відповідача відновити стан земельної ділянки, який існував до
порушення її права, а саме -
перемістити паркан та усі споруди, що збудовані на території її земельної
ділянки на земельну ділянку ОСОБА_2Крім того, позивачка просила стягнути
понесені нею судові витрати, які складаються із сплати держмита в розмірі - 17грн. та
7грн.50коп. - за
інформаційно-технічне забезпечення.

В судовому засіданні
суду першої інстанції представник позивачки заявлені нею вимоги підтримав і
просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки позов не
визнав, заперечуючи проти його задоволення, вказував на те, що ніяких порушень
з боку ОСОБА_2немає, паркан встановлено ще у 1984 році відповідно до меж земельних ділянок.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова від 04.12.2006року в позові ОСОБА_1.
відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити
у справі нове рішення про задоволення її вимог,

2

посилаючись на
його незаконність та необґрунтованість, на невідповідність висновків суду
обставинам справи та не належну оцінку наданим сторонами доказам. Обґрунтовуючи
доводи скарги позивачка, зокрема, посилається на те, що в процесі розгляду
справи нею надано звіт з топографо-геодезичних робіт, який було зроблено на її
замовлення, відповідно до договору №129
від 13.07.2006року, ХРФ ДП „Центром державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по земельним ресурсам". Цим дослідженням по
кадастровій зйомці земельної ділянки поАДРЕСА_1в м. Харкові встановлена
невідповідність розміру довжини спірної границі ділянки та невідповідність
форми розташування паркану на спірній межі, згідно даних технічного паспорту на
цей будинок та даних схематичного плану кварталу НОМЕР_2. Ці обставини, як вона
вважає, дають їй право вимагати від відповідачки відновлення меж земельних
ділянок відповідно до існуючій документації.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає,
що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи
спір, суд повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, дав їм належну
правову оцінку, правильно визначив природу спірних правовідносин та закон, який
їх регулює та на підставі встановленого ухвалив рішення, яке відповідає вимогам
ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Так, судовим
розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами,
що позивачка ОСОБА_1. стала власником жилого будинку з надвірними спорудами,
розташованого в м. Харкові по АДРЕСА_1лише - 29 серпня 2003 року, тобто після
укладення між нею і ОСОБА_3. договору купівлі-продажу, який посвідчений
приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4. за
реєстровим НОМЕР_1.

Згідно даних
технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1в м. Харкові,
який виготовлено І8.08.2003року, за цим будинком закріплена площа земельної
ділянки в розмірі 886кв.м. (а.с. 9-13).
Такий же самий розмір площі земельної ділянки вказано в договорі
купівлі-продажу від 29.08.2003року (а.с. 7).

Із довідки КП
„ХМБТІ" №2315387 від
!6.05.2006року вбачається, що власником домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_2 в м.
Харкові, являється ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого
14.12.1998року виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Харкова (а.с. 24).

3

Згідно
викопіровки схематичного плану кварталу НОМЕР_2,
земельна ділянка по АДРЕСА_1межує з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Матеріали справи
свідчать про те, що з моменту придбання ОСОБА_1. жилого будинкуАДРЕСА_1 в м.
Харкові ніяких змін в межах земельних ділянок, якими користуються сторони, не
відбувалося.

Про це свідчить
акт від 18.04.2006року
про обслідування домоволодіння по АДРЕСА_2 в м. Харкові, затверджений головою
органу самоорганізації населення - квартальний комітет „Верхнє-Гиївський",
згідно якого - розділяючий вищеназвані земельні ділянки паркан було встановлено
в 1984 році і по теперішній час цей паркан стоїть без змін. Крім того, ніяких
прилягаючих до паркану споруд ніколи не було і зараз не існує (а.с. 80).

Більш того, за
клопотанням ОСОБА_1., Харківською регіональною філією державного підприємства
„Цент державного земельного кадастру при Державному комітеті України по
земельним ресурсам" було зроблено технічний звіт з топографо-геодезичних
робіт по кадастровій зйомці земельної ділянки поАДРЕСА_1і встановлено, що площа
цієї земельної ділянки на час проведення замірів, а саме на 13.07.2006 року, становить - 0.0979га. При
цьому виявлено, що розходження між відстанями, обчисленими по координатах та
виміряними безпосередньо, не перебільшують 0.40м або 40см (а.с. 50-58).

Отже, зараз в
користуванні позивачки знаходиться значно більша по площі земельна ділянка, ніж
така, яка закріплена та передбачена технічною документацією на даний жилий
будинок.

Відповідно до
п."г" ч.1 ст.96
ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників
суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відмовляючи
ОСОБА_1. в задоволенні позову, суд дійшов правильного і обґрунтованого
висновку, що позивачкою не надано ніяких доказів на підтвердження того, що її
право землекористувача було порушено діями відповідачки, хоча відповідно до
вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є її обов'язком.

Оскільки рішення
суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог діючого законодавства,
то підстав для його зміни або скасування немає.

4

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.
307ч.1 п.1, 308, 313, 314ч.1п.1,
315, 317, 319, 325 ЦПК
України судова колегія, -

УXВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Харкова від 04
грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути „оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.