№ 2-8907
РІШЕННЯ

Іменем України

8 травня 2007 року                                Красноградський
райсуд Харківської
области в складі:

головуючої - судці                                 Тарасенко
Л.І.

при секретарі                                         Деревінській
Л.М.

за участю адвоката                                ОСОБА_12.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краснограді
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Надія" про стягнення недонарахованої заробітної плати,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з
відповідача недонарахованої заробітної плати за час його роботи в ТОВ
"Надія" за надурочні часи, вихідні, святкові та нічні зміни.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник за
дорученням ОСОБА_2. позов підтримали та доповнили його і просили стягнути з
відповідача недонараховану заробітну плату в сумі 26804, 87 грн. Крім цього
позивач та його представник пояснили суду, що ОСОБА_1 працював в ТОВ
"Надія" охоронцем з 04.04.2003 року по по 04.08.2006 року. В місяць
він відробляв 10 змін по 24 години, тобото 240 годин. Заробітну плату він
отримував в мінімальному розмірі. Піздніше йому стало відомо про те, що
заробітна плата йому виплачувалаь тільки за 160 годин при цьому відповідач
щомісячно недоплачував йому заробітну плату за 80 годин. Крім того за весь час
роботи йому не нараховувалась заробітна плата за нічні, святкові та вихідні
дні. За один рік він переробляв 1060 годин, за які не отримував заробітну
плату. В мінімальну заробітну плату входили всі доплати з чим позивач також не
погоджувався.

Представник відповідача за дорученням Ульянова О.В. та третя особа
на стороні відповідача генеральний директор ООО "Надежда" Бурик А.В. позов
ОСОБА_1 не визнали в повному обсязі.

Представник відповідача Ульянова О.В. пояснила суду.що позивач ОСОБА_1
дійсно працював охоронцем в ТОВ "Надія" з 04.04.2003 року по
28.05.2006 року. Після чого його було звільнено за станом здоров'я. При
влаштуванні на роботу ОСОБА_1 було роз'яснено його права та обов'язки,
ознайомлено з правилами внутрішнього розпорядку господарства та інформовано про
розмір заробітної плати у відповідності до штатного розкладу підприємства, яка
складала мінімальний розмір, встановлений в державі. Зарплата позивачеві
нараховувалась відповідно до поданого в бухгалтерію табеля використання обліку
робочого часу, з якого видно, що кількість відпрацьованих годин ОСОБА_1не
перевищувала норму, встановлену Міністереством праці та соціальної політики
України. За роботу в нічний час проводилася доплата в розмірі 40% , а за
святкові та неробочі дні - в подвійному розмірі. Ніяких нарікань з приводу
нарахування та виплати заробітної плати за весь час роботи на підприємстві у
ОСОБА_1 не було. Відповідно до законодавства доплати та надбавки не стали
входити до мінімальної заробітної плати тільки з січня 2006 року, коли ОСОБА_1
на підприємстві вже не працював.

3-я особа на стороні відповідача, генеральний директор
ТОВ "Надія" Бурик А.В. пояснив суду, що ОСОБА_1 дійсно працював на
підприємстві охоронцем. При прийомі на роботу його було ознайомлено з правами
та обов'язкамиҐ, призначено заробітну плату відповідно до штатного розкладу.
Охоронці працювали тільки в нічній час, охороняючи тракторну бригаду, де
перебуває техніка. Вдень на теріторії тракторної бригади замість охоронців
перебуває бригадир тракторної бригади, а в разі його відсутності головний
інженер, або він, як директор. Як правило охоронці працюють з 18 години до 8
години ранку. Заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась відйовідно

2

кількості
відпрацьованого часу. Ніяких зауважень з приводу нарахування та отримання
заробітної плати за весь час його роботи на підприємстві з боку ОСОБА_1, а
також державної інспекції праці при перевірці підприємства не було.

Вислухавши
пояснення сторін та їх представників, 3-ї особи, свідків-, дослідивши письмові
докази по справі суд не находить законних підстав для задоволення позову
ОСОБА_1. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Із пояснень
сторін та копій наказів, які є в матеріалах справи видно, що ОСОБА_1. було
прийнято на роботу в ТОВ "Надія" охоронцем з 07.04.2003 року з
оплатою відповідно до штатного розкладу в розмірі мінімальної заробітної плати,
а звільнено з роботи з 28.05.06 року за станом здоров'я а.с.3,71.

Стаття 95 ч. 1
КЗпП України передбачає, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо
встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче
якої не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну
норму праці обсяг робіт.

З 1 січня 2006
року до мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки,
заохочування та коменсаційні виплати частина 2 ст. 95 КЗпП України..

Судом
досліджувались табеля обліку використання робочого часу, особисті рахунки по
нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 за весь час його роботи на підприємстві та
відомості на отримання ним заробітної плати, якими підтверджуєтся, що ОСОБА_1.
щомісячно нараховувалась заробітна плата відповідно до існуючої на той час
мінімальної заробітної плати та відпрацьованого ним часу з урахуванням нічних
годин, святкових днів та індексацією. Відповідно до табелів обліку використання
робочого часу за 2004, 2005 роки надурочних часів щомісячно у ОСОБА_1 не було.

Свідок ОСОБА_3,
яка працювала обліковчем в ТОВ "Надія" пояснила суду, що ОСОБА_1, як
і інші охоронці працювали з 18 години до 8 години ранку. Вранці вони приймали
зміну та йшли домоду, так як на протязі робочого дня в бригаді залишався
бригадир тракторної бригади, а в разі його відсутності був головний інженер.
При оформлені табелів обліку використання робочого часу вона помилково
вказувала кількість змін підпрацьованих охоронцями, а не дату фактичного перебування
на роботі, так як вони працювали в нічний час за що отримала догану.

Свідок ОСОБА_4,
пояснив суду, що він працює бригадиром тракторної бригади ТОВ
"Надія". ОСОБА_1 дійсно працював в трактрній бригаді охоронцем і
перебував на роботі з 18 години до 8 години ранку, тобто в нічний час . Зміну
кожного ранку він приймав разом з охоронцем, який повинен був заступити на
зміну о 8 годині ранку після чого охоронець йшов додому і приходив на роботу на
18 годину. Вдень він постійно перебував на території тракторної бригади і
слідкував за порядком тому присутність охоронця була зайвою. В разі якщо йому
потрібно було відлучитись з бригади, там залишався головний інженер або сам
директор.

Свідок ОСОБА_5 ,
який працює головним інженером в ТОВ "Надія" відтвердив пояснення
ОСОБА_4. та надав аналогічні пояснення.

Допитані в
судовому засіданні як свідки працівники тракторної бригади ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили суду, що під час свого рабочего часу, вдень, вони охоронців на території
тракторної бригади не бачили.

Таким чином,
сукупністю приведених доказів спростовується твердження позивача ОСОБА_1 та
його представника, що ОСОБА_1 працював цілодобово, тобото по 24 години, а також
пояснення свідків -ОСОБА_10, яка є дружиною позивача і зацікавлена в задоволені
позову свого чоловіка, та свідка ОСОБА_11, який також є зацікавленою особою,
так як його було звільнено з ТОВ "Надія".

Посилання представника позивача на ухвалу судової колегії
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від
12.12.2006 року де в мотивувальній частині вказано, що по справі встановлено,
що позивач ОСОБА_1 працював у ТОВ "Надія" на посаді охоронця
почерговим цілодобовим графіком роботи, суд не може прийняти як обставину, яка
звільняє позивача від доказування свого позову, так як вказаною ухалою було
залишено без змін рішення Красноградського райсуду за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Надія" про поновлення
його на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.   Тобто предметом 'розгляду по

3

попередній справі за позовом ОСОБА_1.було поновлення його
на роботі, а не порядок та графік його роботи в ТОВ "Надія". Крім
того при зверенні до суду з позовом про поновлення його на

роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу, ОСОБА_1 погоджувався з порядком нарахування та розміром заробітної
плати, яку він отримував на підприємсті до його звільнення, про що свідчить
його позовна заява, довідка про його заробітну плату долучена ним до позовної
заяви та апеляційна скарга на рішення суду а.с. 69-76V

Відповідно до рішення Красноградського райсуду від 17 серпня
2006 року ОСОБА_1 було поновлено на роботі і на його користь було стягнуто з
відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, яку позивач отримав.
Вказане рішення суду в частині стягнення суми заробітної плати позивачем не
оскаржувалось і набрало законної сили а.с.79-82.

Розрахунки позивача надані до додаткової позовної заяви
про стягнення з відповідача недонарахованої заробітної плати за надурочні часи
та святкові дні а.с.52-60 в сумі 26804,87 грн. нічим не підтверджені і суд не
може прийняти іх як доказ по справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду в підтвердження своїх
позовних вимого безперечних доказів і тому в задоволенні позову йому слід
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 95, 231
КЗпП України,3,4,10,57-61,209,213-215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1відмовити в задоволенні позову про стягнення з
Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" недонарахованої
заробітної плати в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу на рахунок 0300, МФО - 851011,
одержувач УКД у Красноградському районі в сумі 30
тридцять грн.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Харківської області через Красноградсьий райсуд.