Справа № 2-722
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 квітня 2007р.                                Ялтинский  місцевий суд Автономної Республіки Крим

У складі головуючого  судді
- Бондаренко Г.Н.

при секретарі -Муравської  О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , 1-шої Ялтинської Державній
нотаріальній конторі,  3-тя особа  БТІ м. Ялти ,про визнання частково недійсним
договіру купівлі-продажу, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка  звернулася
в грудні 2006р  до  суду з позовом і просить  визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, ув'язнений 19 листопада  1999р. у частині  покупця.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що  у 1999 р. вона
, маючи достатні кошти, вирішила придбати
для себе  квартиру в м. Ялті,
однак не маючи прописки в м. Ялті,
довіряючи відповідачу, з яким підтримувала дружні  та близькі відносини, при покупці  квартири, особисто розрахувавшись  з продавцем
і сплативши  продавцеві особисто
їй належну грошову суму у розмірі 12700 грн., склала  договір купівлі-продажу  у 1-шої Ялтинської Державної нотаріальної
конторі м. Ялти 19 листопада 1999р. на ім'я
відповідача, вказавши його покупцем.
Після придбання квартири, вона за свої гроші зробила в ній ремонт,
оплачує комунальні послуги та проживає  у
квартирі. Після  припинення  близьких відносин , вона   вимогала
від відповідача переоформлення квартири на своє ім'я, на що  ОСОБА_2 дав згоду, тому що ніколи не вважав
квартиру своєї  , однак  з 2005 року дотеперішнього часу для  цього ні чого не робить і уникає від  зустрічі для звертання  до
нотаріуса по питанню переоформлення квартири.

Відповідач
позовні вимоги не визнав і пояснив, що  з
1998 г по  лютий 2005 р. перебував з
відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах , квартира придбалася  за його
особисті  кошти , він теж
працював.

Розглянувши матеріали
справи,  вислухавши пояснення   представників сторін, свідків, суд приходить
до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступних підставах.

У відповідності  зі ст. 10 ч.3 ЦПК України кожна сторона
повинна довести  ті обставини, на які
вона посилається  як на підставу
своїх  вимог або заперечень.

Судом встановлено,  що на підставі договіру купівлі-продажу від
19 листопада 1999р.ОСОБА_2 став власником квартири АДРЕСА_1.

Спірна квартира була   оформлена на відповідача формально, за
проханням ОСОБА_1, яка  є дійсним і
належним покупцем квартири.

Так судом встановлено, що  ОСОБА_1 працюючи на момент покупки  квартири
на посаді комерційного  директора
фірми «Кребо» Укртатнафти ,  мала великий
грошовий дохід, що  становив : за 1998р.-
30 137 грн,, за 1999р. -62 896 грн., у зв'язку з чим, вирішила придбати  особисто для себе  та за свої
кошти квартиру у м. Ялті.

При укладанні договіру
купівлі-продажу вона, сплативши особисто свої кошти покупцеві, вирішила вказати
у договорі як покупця свого співмешканця - відповідача ОСОБА_2,тому що  перебувала з ним у близьких відносинах,
довіряла йому, він мав прописку в Криму.

Після оформлення
договору  позивачка за свої кошти
зробила   у квартирі ремонт, всі
документи на квартиру з моменту оформлення угоди перебували у неї, комунальні
послуги оплачувала ОСОБА_1 і  постійно
користувалася  квартирою.

Відповідно до діючого законодавства з цих
питань, якщо при розгляді позову про визнання договору купівлі-продажу
недійсним по підставах, що у дійсності покупцем є інша особа, суд встановить,
що фактично майно було придбано за його кошти та для нього, зазначений  договір у відповідності зі ст. 58, 60 ЦК
України / у редакції 1963р./ зізнається недійсним лише у тій частині, що
стосується покупця і покупцем за цим договіром зізнається особа, за рахунок
коштів якого і для якого фактично
укладався цей договір.

Дана норма законодавства
поширюється на сформовані  правовідносини
сторін  по придбанню квартири, тому
що  угода
укладена  в 1999р.

Аналізуючи доказу у відповідності зі ст.
10,11,60,212 ЦПК України суд уважає, що доводи відповідача проти позову не
заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Допитані  у судовому засіданні по клопотанню позивачки
свідки  ОСОБА_3  і ОСОБА_4 пояснили, що  позивачка і відповідач підтримували близькі
відносини з 1998р. ., позивачка мала більші доходи, тому що займала
високооплачувану  посаду і хотіла
придбати в у. Ялті  для себе  квартиру. На прохання позивачки свідок
ОСОБА_4 знайшла  спірну квартиру,
ОСОБА_1  вирішувала всі питання з
продавцем про покупку квартири, про ціну , про строки  укладання договіру, розрахунок  за квартиру проводила ОСОБА_1 особисто у
присутності свідків. До оформлення угоди купівлі-продажу квартири , ОСОБА_4 з
ОСОБА_2  знайома не була,  він з приводу квартири до неї не звертався, з
продавцем  не зустрічався, про ціну та
строки покупки квартири  не домовлявся.
Вважає, що  ОСОБА_2 скористався довірчими
відносинами ОСОБА_1 і її хворобливим станом у період  оформлення угоди та оформив квартиру на
себе.    ОСОБА_1 довіряла ОСОБА_2, що
фактично жив за її рахунок,  і оформила
квартиру на ім'я відповідача. Надалі ОСОБА_1 займалася ремонтом квартири,
передавала через свідків  гроші для
закупівлі будматеріалів, для розрахунку
з робітниками. Відносини до 2005р. між позивачкою і відповідачем були
нормальні, відповідач  не
заперечував  переоформити квартиру  на ОСОБА_1,про що він заявляв  особисто свідкові ОСОБА_4  у
2004р.  у неї  у квартирі АДРЕСА_2, але чому не
переоформляє, свідкам не відомо.

З обліком того, що відповідач не може
представити суду доказів , що підтверджують наявність у нього  в 1998- 1999р. доходів, що дозволяють  йому на той момент придбати спірне майно, а
також доказів, що саме він займався пошуком і придбанням спірної квартири. А
надалі використовував неї за своїм розсудом, робив у квартирі ремонт, оплачував
комунальні послуги , суд приходить до
висновку , що  ОСОБА_2 є
неналежним покупцем  за договіром
купівлі-продажу  квартири АДРЕСА_1,
укладеним 19 листопада 1999р., а належною стороною за договіром з боку покупця
є ОСОБА_1

Таким чином  суд прийшов до  висновку, що права позивачки порушені і
підлягають захисту.

У зв'язку з тим, що між позивачем і
відповідачем до лютого 2005р.
зберігалися близькі відносини і
позивачка була впевнена , що її права
на спірну квартири не порушуються, тому що відповідач не відмовлявся
переоформити квартиру на ім'я  ОСОБА_1
добровільно, а надалі відмовився, позивачки стало відомо про порушення свого
права на спірне майно тільки в 2005р. і
вона звернулася до  суду з
позовом.

Таким чином, суд вважає,
що  строк позовної давності для
звернення  до суду за захистом свого  права у позивачки наступає з 2005р. і  нею не пропущений.

Оцінивши у сукупності представлені докази ,
суд приходить до висновку ,що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі
викладеного,  керуючись ст. 10,11,88,209,
212-215 ЦПК України, ст. 58 ЦК України  /
у редакції 1963р./,суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1  - задовольнити.

Визнати покупцем за договором купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1  від 19 листопада
1999р.,реєстр № 3-3463, зареєстрованого
у 1-шої Ялтинської державної нотаріальної конторі м. Ялти., - ОСОБА_1,
замість ОСОБА_2.

Зобов'язати БТИ м. Ялти виключити з
реєстрації як власника  квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2  і зареєструвати право власності  на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

На рішення може  бути подана апеляційна скарга в Апеляційний
суд АРК через  Ялтинский міський  суд у порядку та строк  передбачений
ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя