Справа №
22-578   2007р.                                            Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія:   13                                                                 Панасюка
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2007
року

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області в складі:

Головуючого:
Щолокової О.В.

Суддів:
Міхасішина І.В., Морозовського В Я.

При
секретарі: Яблонській І.Л.

За
участю сторін, адвокатаОСОБА_6

Розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4
та ОСОБА_3. на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області
від 22 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Брацлавської селищної ради Немирівського району про визнання
недійсним договору дарування та свідоцтв про право на спадщину,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2003 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2. та Брацловської селищної ради про визнання недійсним договору
дарування будиночку для тимчасового проживання «времянки» та фундаменту від 07.08.1974 року,
посвідченого виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Немирівського
району за яким ОСОБА_7подарувала,
аОСОБА_8. прийняла
в дар цегляний будиночок для тимчасового проживання «времянку» та прилеглий до неї
фундамент під житловий будинок в с
Слобода (тепер смт. Брацлав) Немирівського району, а також свідоцтва про
право власності на житловий будинок, виданого Брацлавського селищною радою
04.10.2002 рокуОСОБА_8.

Ухвалою суду від 21.07.2005 року було притягнуто до
участі у справі як співвідповідачів ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5

В березні 2006 року позивач подав додаткову позовну заяву
до тих же відповідачів, в якій просив визнати недійсними свідоцтва про право на
спадщину від 14.10.2004 року, видані Немирівською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_3. та ОСОБА_4

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області
від 22 грудня 2006 року позов задоволено повністю.

В апеляційних скаргах відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
ставиться питання про скасування заочного рішення суду, оскільки судом порушено
норми матеріального та процесуального права, та про ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах
доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

2

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того,
що відчуження спірного будинку у 1974 році шляхом дарування одним із подружжя
Чернієнко було проведено з порушенням закону - без письмової згоди іншого
подружжя. Тому спадкові правовідносини, які склалися у сторін і подальшому не
відповідали фактичним обставинам встановленим по справі.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення
визначені у ст. 214 ЦПК України.

Між тим, оскаржуване рішення за своїм змістом не
відповідає вказаним вимогам закону та ухвалено з порушенням норм матеріального
і процесуального права.

Так при вирішенні даного спору в частині визнання
недійсним договору дарування від 07.08.1974 року слід застосувати правила
закріплені у ЦК України
в редакції 1963 року.

В ст. 75 ЦК
України (1963р.) передбачено, що позовна давність застосовується судом
незалежно від заяви сторін.

Згідно ст. 76 ЦК
України (1963р.) перебіг строку позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Проте суд І інстанції не звернув уваги на зазначені
положення закону, при вирішенні справи їх не застосував та не перевірив
належним чином доводи відповідача ОСОБА_3. про те, що позивач знав про
відчуження будинку в 1974 році (відомості викладені в довідці а.с. 80).

Поряд з цим суд І інстанції допустив порушення норм
процесуального закону, розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_3.,
який до початку розгляду справи повідомив суд про неможливість явки до суду в
зв'язку з хворобою та просив відкласти справу на іншу дату. Факт хвороби
відповідача підтверджено відповідними доказами.

Така причина неявки є поважною, а тому суду І інстанції у
даному випадку необхідно було б керуватися п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України і
розгляд справи відкласти.

Таким чином, суд І інстанції порушив право відповідача
ОСОБА_3. на участь у судовому засіданні передбачене ст. 27 ЦПК України.

Розгляд справи за відсутності будь-кого з осіб, які
беруть участь у справі за обставин, які наведені вище є підставою для
скасування рішення суду і передачі справи на новий розгляд.

Керуючись
ст.ст. 307, 311,314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3. задоволити
частково.

Заочне рішення Гайсинського районного суду Вінницької
області від 22 грудня 2006 року скасувати, справу направити на новий розгляд в
той же суд іншим складом.