Справа № 22 - 1679/07                                                 Головуючий
Категорія  5                                                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО березня 2007 року м. Донецьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді
Рибалко Л.І. суддів Новікової Г.В. Шамріло Л.Г. при секретарі
Ставрінової Ю.В.

за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4,
відповідачки ОСОБА_2, адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні       у місті Донецьку за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Харцизького міського суду від 20 грудня 2006 року цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , 3-я особа Перша Харцизька нотаріальна контора про визнання
угод недійсними,

ВСТАНОВИЛА

Оскаржуваним
рішенням Харцизького міського суду від 20
грудня 2006 року у
задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та купівлі
-продажу
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те,
що він угоду склав внаслідок помилки, в майбутньому розраховував на допомогу
дочки, строк пропустив з поважних причин.

Позивачка
ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що
подарувати їй будинок було ініціативою її батька, тому він це робив свідомо і з
доброї волі, вона прийняла дар -
одержавши договір купівлі -
продажу, батьку її допомога не була потрібна і по це мови не було, наміру
оспорювати угоду він ніколи не мав, вони постійно спілкувалися.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд повно і
правильно з'ясував дійсні обставини справи дав їм належну правову оцінку і
прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Із матеріалів
справи вбачається, 20 квітня 1999 році позивач
уклав у Першій державній нотаріальній конторі договір дарування жилого будинку,
за яким подарував своїй дочці ОСОБА_2 жилий будинок АДРЕСА_1. В позовній заяві
посилався на те, що договір ним було укладено внаслідок помилки , що має суттєве

2

значення ,
він очікував у майбутньому настання для нього сприятливих правових
наслідків у вигляді довічного утримання. Договір купівлі - продажу між
дочкою ОСОБА_2 та внучкою Іщенко М.В. вважає фіктивним.

Відповідно до
представлених доказів суд прийшов до обґрунтованого висновку, що укладаючи
угоду - договір
дарування жилого будинку у віці 65
років позивач не діяв внаслідок помилки щодо суб'єкта, предмета та інших
істотних умов угоди. Він свідомо добровільно розпорядився своїм майном. Вказані
обставини підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 Тільки у вересні 2006
року позивач став оспорювати угоду, посилаючись на те, що в наступному часі
при несприятливих для нього умовах у нього настане право вимагати довічного
утримання. Про наявність такої домовленості у момент посвідчення угоди
позивачем не доведено. Відповідачкою такі умови угоди заперечуються. ОСОБА_2
прийнято в дар будинок, прийнявши у нотаріальній конторі договір дарування,
фактичне не проживання не заперечує вказаних обставин, проживання позивача в будинку
відповідає моральним засадам суспільства.

Посилання
ОСОБА_11, що він подарував будинок дочці, виконуючи волю своєї дружини, яка
померла , не має
правового значення, оскільки відповідно до роз'яснень, що містяться у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 28
квітня 1978р. з відповідними змінами" Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними" правила ст. 56 ЦК не поширюються на випадки, коли помилка стосується мотивів
укладення угоди.

Суд прийшов
також до обґрунтованого висновку про пропуск позивачем строку позовної давності
без поважних причин.

Угода була
укладена 20 квітня
1999р., в суд з
позовом він звернувся більше ніж через три роки. Наявність поважності пропуску
строків ОСОБА_11 не представлено.

Посилання на
хворобу очей , яка заважала
йому своєчасно звернутися в суд, не є переконливим, бо на день звернення до
суду у вересні 2006 року
стан його здоров'я не покращився.

Посилання суду
на норми ЦК в редакції
Закону 2003 р. не
суперечить в основних його положеннях змісту закону, який діяв на час укладення
угоди , а тому
само по собі не спростовує правильності висновків суду.

Постановлене
судом рішення є законним і обґрунтованим ,
вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи,
приведені в апеляційній скарзі ,
не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права ,
яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
вимогами ст. ст. 307,308
ЦПК, колегія суддів

ухвалила

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харцизького міського суду від 20 грудня 2006 року залишити
без зміни. Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її
проголошення.