АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа
№22ц-1875/ 2007р.                                                               Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007
року липня місяця 30 дня                                                                                   м.
Полтава

Колегія судців
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді: Корнієнка В.І.

Судців :   Гальонкіна С.А., Абрамова П.С.

При
секретарі:   Зеленській О.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 25 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
«Кременчуцький сталеливарний завод» про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про визнання не чинним наказу
про накладення дисциплінарного стягнення ,-

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня    2007 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про визнання нечинним
наказу про накладення дисциплінарного стягнення відмовлено.

З даним
рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає,
що судом не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, рішення суду є
незаконним, необгрунтованим, постановлене з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія
суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви
апеляційної скарги, підстав для її задоволення та скасування рішення не вбачає.

Відповідно
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

2

Як вбачається із матеріалів справи, судом
першої інстанції повно і всебічно досліджені обставини і матеріали справи, на
підставі яких судом постановлене правильне та справедливе рішення.

У
відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із
матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1
працювала на Кременчуцькому сталеливарному заводі в подальшому ВАТ
«Кременчуцький сталеливарний завод» з 10.04.1984 року на посадах старшого
табельника, бухгалтера, а з 15.11.1999 року на посаді начальника розрахункового
сектора головної бухгалтерії підприємства.

В
зв'язку з виробничою необхідністю підприємства, головою правління було прийняте
рішення у вигляді наказу №997 від 03.11.2006 року про скорочення штату
працівників - в тому числі і посади начальника сектора обліку заробітної плати
головної бухгалтерії, яку обіймала позивач.

Згідно
ч.1,2 ст. 42-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно
з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі, організації.

ОСОБА_1
про скорочення посади була сповіщена за два місяці до вивільнення. Даний факт
не заперечується і самою позивачкою.

Також судом
першої інстанції встановлено, що відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України,
протягом двомісячного строку ОСОБА_1 пропонувалася інша робота на підприємстві
та вона ознайомлювалася з переліком вакантних посад, однак відмовилися від
запропонованого та підпису на відповідній документації не поставила, про що
складено акти /а.с.35,38/.

В
зв'язку з відмовою ОСОБА_1 від іншої посади на підприємстві, трудовий договір з
нею був розірваний, про що свідчить наказ №8-к від 09.01.2007 року.

Відповідно
до ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав,
передбачених п. 1,2-5,7 ст.40 і п.2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути
проведено лише за попередньою згодою виборчого органу первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник.

Суд
першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 також
прийняв до уваги ту обставину, що голова правління ВАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» перед вивільненням позивачки звернувся за згодою до
профкома «Мешметал», членом якого була ОСОБА_1

Однак,
як вбачається із матеріалів справи, а саме листа - відповіді голови профкому, в
ньому не міститься рішення про згоду на звільнення працівника, оскільки
відсутній кворум профкому, а викладена думка залишку членів профкому про
відмову в скороченні працівника є не обгрунтованою.

Суд
першої інстанції, врахувавши вимоги Кодексу законів про працю України та
прийнявши до уваги всі обставини справи, прийшов до вірного висновку,
відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ВАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, мотивуючи тим, що звільнення позивачки відбулося з
дотриманням норм чинного законодавства.

Також,
судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання нечинним п.2 наказу № 1116 від 11.12.2006 року про

3

застосування до
неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення премії у розмірі
100 відсотків, оскільки вищезазначений наказ було доведено до відома позивачки своєчасно,
тобто 11.12.2006 року, однак остання від підпису відмовилася, про що свідчить
акт /а.с.42/.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому
рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25
травня 2007 року постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, підстав для його скасування не вбачається .

Керуючись
ст.ст.303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1   - відхилити.

Рішення
Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.