Справа №22-536   2007 р.                                             Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія: 44                                                                                Батрин
РІШЕННЯ

Апеляційного суду Вінницької області

від 28 лютого 2007 року

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької об­ласті в складі:

Головуючого:
Чорного В.І.

Суддів:
Глєбова І.К., Оніщука В.В.

При
секретарі Цехмістер О.В.

Розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення Замостянського районного суду
м. Вінниці від 19 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_1про
відшкодування матеріальної та моральної шко-ди,-

встановила:

В лютому 2006 року ОСОБА_2. та ОСОБА_3. звернулися до
суду із по­зовом до ОСОБА_1. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
мотиву­ючи тим, що 2 грудня 2005 року біля 24 години ОСОБА_3., керуючи за
дорученням технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2150», державний номер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2. рухався по вул. Хмельницьке шосе в напрямку
центра міста. В той же час відповідач -ОСОБА_1. керуючи власним технічно
справним автомобілем марки «Опель-Вектра» державний номер НОМЕР_2, рухаючись по
вул. Соборній від вул. Хлібної у напрямку вул. Пирогова, під час проїзду
перехрестя вул. Соборна - вул. Хмель­ницьке шосе - вул. Пирогова, перед
поворотом ліворуч, не дав дороги автомобілю марки «ВАЗ-21150» під керуванням
ОСОБА_3., що
рухався прямо по зазначеному перехре­стю зі сторони вул. Хмельницьке шосе у
напрямку центра міста і мав перевагу на рух. Внаслідок порушення відповідачем
вимог п. 16.13 ПДР України сталося зіткнення авто­мобілів, в результаті якого
вони отримали технічні пошкодження, а ОСОБА_3. спри­чинено тілесні ушкодження.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 6
лютого 2006 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передба­ченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вчиненої дорожньо-транспортної пригоди,
належний ОСОБА_2. ав­томобіль значно пошкоджений, чим спричинено матеріальну
шкоду на суму 9934 гривні 36 коп., яка складається з 9606 грн. 36 коп.
матеріального збитку відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №456
від 21 грудня 2005 року, 208 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження
відповідно до квитанції №13 від 21.12.2005 року та 120 гривень за
транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП.

Також позивачі просять стягнути з відповідача на їх
користь по 2000 гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

2

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 19
грудня 2006 року позов був задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_310529 грн. 96 коп., з них 9606 грн. 36 коп. у відшкодування матеріальної
шкоди, 406 грн. 60 коп. потрачених сторонами за проведен­ня дослідження та
експертизи, 400 грн. за отриману допомогу адвоката, 117 грн., сплаче­ного
судового збору, та по 500 грн. кожному з позивачеві у відшкодування моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування
судового рішення оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права,
неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, також судом допущено
невідповідність своїх висновків обставинам справи.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляцій­ної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступ­них підстав.

Встановлено, що 2 грудня 2005 року біля 24 години на
перехресті вулиць Соборна-Хмельницьке шосе - Пирогова м. Вінниці сталось
зіткнення автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_1. та ОСОБА_3.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 6
лютого 2006 року встановлено порушення водієм ОСОБА_1. вимог п. 16.13 ПДР
України, що при­звели до ДТП
із пошкодженням транспортних засобів та визнано винним ОСОБА_1. у вчиненні
адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України зазначена постанова суду
є обов'язковою для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постано­ву суду з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою, тобто є обстави­ною, яка не потребує доказування.

Суд на підставі пояснень сторін, експерта ОСОБА_4.,
автотоварознавчого до­слідження пошкодженого при ДТП автомобіля ВАЗ 21150 №456 від 21 грудня 2005 року,
висновку експерта №280 від 27 липня 2006 року прийшов до обгрунтованого
висновку, що розмір матеріального збитку завданий власнику пошкодженого
автомобіля ВАЗ 21150 складає 10529 грн.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження
встановлено технічні по­шкодження, перелік деталей, що підлягають заміні,
вартість деталей, які необхідно замі­нити об'єм і вартість ремонтних робіт.

Як вбачається із протоколу про адміністративне
правопорушення №018394 від 3.12.2005 року що в результаті пригоди був
пошкоджений автомобіль ВАЗ 21150. ОСОБА_1 був згоден із характером пошкодження
транспортного засобу.

Калкуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля
ВАЗ 21150 відповідає тим пошкодженням які зафіксовані у доповненні до
адміністративного протоколу.

Посилання відповідача на те, що при дослідженні
автомобіля ВАЗ 21150 був зави­щений розмір матеріального збитку являється
безпідставним з огляду на те, що останній не надав відповідних доказів які б
вплинули на результат дослідження.

3

При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної
шкоди суд з урахуванням негативних наслідків які настали при ДТП, підставно
задоволив позов в межах доводів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи з урахуванням
зазначеного не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування оскаржуваного судового
рішення.

Однак, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК при розгляді
справи в апеляційній інстан­ції суд перевіряє законність та обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах до­водів апеляційної скарги і лише в
межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстан­ції.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи,
ОСОБА_3. заявляв
вимо­гу щодо відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених ст. ст.
1167, 1187 ЦК України.
Із тих же підстав просив задоволити його вимоги.

Вимог щодо стягнення матеріальної шкоди позивачем не
ставилась, а суд позовні вимоги не уточнював. Це дає підстави вважати, що суд
першої інстанції при вирішенні справи по суті вийшов за межі позовних вимог
ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне
змінити рішення суду в частині вищезазначеного.

Керуючись
ст. ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. частково задовольнити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 19
грудня 2006 року зміни­ти.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 10529 грн. 96 коп.,
з них 9606 грн. 36 коп.
у відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, 406 грн. 60 коп. за проведення дослідження та експертизи;
400 грн. за отриману до­помогу адвоката, 117 грн. сплаченого судового збору.

В решті
частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскар­жена до Верховного Суду України протягом двох місяців.