Справа
№ 2-2546/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року                                   Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді -               Костюкевича
O.K.

при секретарі -                                         Олексюк Т.В.,

з участю
позивачів - ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., позивача та представника позивача

ОСОБА_3. - ОСОБА_4.,
представника відповідача - Дячука P.O.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу

за
позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Луцької міської ради про визнання

права
власності на житло, -

встановив:

09.03.2007 року ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. звернулись в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права
власності на житло.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві спільної
сумісної власності належить житловий будинок з господарськими і побутовими
будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1. Підставою належності позивачам на праві
спільної сумісної власності вищезазначеного житлового будинку з господарськими
і побутовими будівлями та спорудами стверджується договором міни, який
посвідчений нотаріусом другої Луцької державної нотаріальної контори від
01.06.1995 року.

Зазначають, що рішенням Луцької міської ради від
29.11.2006 року за № 8/20 позивачам передано безоплатно у власність та надано в
оренду терміном на 5 років, земельну ділянку в розмірі 0,0764 га для
обслуговування житлового будинку.

Посилаються, що являючись власниками житлового будинку,
господарських будівель і споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1, останні в 90-х
роках вирішили розширити загальну площу свого житлового будинку за рахунок
самовільного переобладнання будинку. Самовільне переобладнання було проведено
без належного дозволу відповідних органів влади. Так, в результаті самовільного
переобладнання була збільшена площа сіней на 3,6 кв. м., площа санвузла на
3,3.кв. м.

Просять суд винати за ними право власності на самовільно
переобладнані сіни та санвузол в будинку АДРЕСА_1, а також право власності на
жилий будинок та всі господарські будівлі і споруди і на земельну ділянку
площею 0,0764 га, по вищезазначеній адресі.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2., позивач
та представник позивача ОСОБА_3. - ОСОБА_4. позовні вимоги підтримали з підстав
зазначених в позовній заяві. Просили суд її задовольнити.

Представник відповідача Дячук P.O. в судовому засіданні
позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі,
суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з
наступних підстав.

2

Згідно договору міни від 01.06.1995 року (а.с.5) позивачі
набули у спільну сумісну власність будинок з господарськими і побутовими
будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1. На заначений будинок ВОБТІ
виготовлено технічний паспорт від 20.02.2007 року (а.с.9-15).

Як вбачається з рішення Луцької міської ради від
29.11.2006 року за № 8/20 (а.с.4) позивачам передано безоплатно у власність та
надано в оренду терміном на 5 років, земельну ділянку в розмірі 0,0764 га для
обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачами було
проведено самовільне переобладнання сіней та санвузла, в результаті чого їх
площа була збільшена на 3,6 кв. м., та 3,3.кв. м. відповідно.

Відповідно до ч.І ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦК
України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи
встановлено, що технічний стан самовільно переобладнаних сіней та санвузла по
АДРЕСА_1 відповідає дійсним державним будівельним, санітарно-гігієнічним та
протипожежним нормам. Підстав які б перешкоджали у визнанні за позивачами права
власності на житловий будинок НОМЕР_1з усіма господарськими будівли і спорудами
і земельну ділянку площею 0,0764 га по АДРЕСА_1
судом не не знайдено, а тому доцільно позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 130, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 368, 369, 376, ЦК
України, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
власності на жилий будинок НОМЕР_1та всі господарські будівлі і споруди і на
земельну ділянку площею 0,0764 га по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
власності на самовільно переобладнані сіни та санвузол в будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської
області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10
(десяти) днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після

3

закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.