АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
МСП,  вул.  Володимирська,  15
Справа №
22-6615                                                          Головуючий
у 1-ій інстанції - Махлай Л.Д.
Доповідач                                                                                                                  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

17
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого - судді
Карпенко С. О.

суддів Котули Л.Г.,  Наумчука М. І.

при секретарі        Ярошенко С. В.

з участю
представника позивача та представника відповідача - ОСОБА_1  та Совершенного Р.П.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Києві справу

за
апеляційною скаргою Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку

(закритого
акціонерного товариства)

да рішення
Оболонського районного суду міста Києва від 25 травня 2007 року

в справі
за позовом ОСОБА_2

до
Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку

(закритого
акціонерного товариства)

про
зміну дати і формулювання причин звільнення,

стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановила:

Рішенням
Оболонського районного суду міста Києва від 25.05.07 року позов ОСОБА_2  задоволено частково. Змінено формулювання
причин звільнення ОСОБА_2  на звільнення
з Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого
акціонерного товариства) за п.6  ст. 36
КЗпП України в зв'язку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу
місцевість разом з підприємством,
установою,  організацією,  а також з відмовою від продовження роботи у
зв'язку із зміною істотних умов праці з 13.02.07 року.

В іншій частині
позову відмовлено.

Стягнуто
з Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого
акціонерного товариства) на користь ОСОБА_2
7 грн50 коп витрат на інформаційно-технічне забезпечення,  а на користь держави - 8 грн50 коп судового
збору.

У
поданій апеляційній скарзі Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний
банк (закрите акціонерне товариство) просить рішення скасувати і ухвалити
нрове,  яким у позові відмовити.

Висновок
суду першої інстанції про те,  що
ОСОБА_2  не очолював відокремлений
підрозділ,  а отже не міг бути звільнений
за п.1  ст. 41 КЗпП України,  на думку апелянта,  не відповідає обставинам справи. Крім
того,  вказує,  що суд при постановленні рішення не
врахував,  що підставою для звільнення
позивача став акт службового розслідування,
складений 13.02.07 року.

В суді
апеляційної інстанції представники відповідача апеляційну скаргу підтримали і
просили її задовольнити з підстав,
наведених у скарзі. Докази на підтвердження статусу Південно-

Індустріального    Головного
регіонального    управління
Промінвестбанку   як   відокремленого підрозділу на вимогу суду
представники апелянта не надали,
пославшись на їх відсутність.

Представник
ОСОБА_2  апеляційну скаргу просив
відхилити,  важаючи рішення суду
законним.

ОСОБА_2  надав письмові заперечення на апеляційну
скаргу і просив розглянути справу у його відсутності.

Колегія
суддів,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  дійшла висновку,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи частково
позов,  виходив з того,  що відповідач звільнив позивача за проступок,  вчинений 12.10.04 року,  і доказів,
які б підтверджували,  що позивач
був керівником відокремленого підрозділу,
відповідачем не надано.

Такі висновки
суду є правильними,  враховуючи наступне.

Стаття 148 КЗпП
України встановлює можливість застосування дисциплінарного стягнення власником
або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку,  але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення,  не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування
його у відпустці і обмежує строк накладення стягнення шістьма місяцями з дня
вчинення проступку.

З акту
службового розслідування від 13.02.07 року вбачається,  що таке одноразове порушення полягає в
тому,  що позивач подав пропозиції на
Головний кредитний комітет 12.10.04 року щодо кредитування Харківського
державного авіаційного виробничого підприємства на суму 52, 1 млн. грн. терміном до
02.03.07 року та не забезпечив отримання контракту з генеральним директором
ХДАВП у повному обсязі,  внаслідок чого
кредит та передачу в заставу майна видано без погодження Мінпромполітики умов
отримання кредиту та передачу в заставу майна,
що може призвести до визнання договорів кредиту та застави недійсними.

Так як
відповідач звільнив позивача за дисциплінарний проступок,  вчинений 12.10.04 року,  висновок суду першої інстанції про
незаконність звільнення правильний,  так
як дисциплінарне стягнення у будь-якому випадку має бути застосовано не пізніше
шести місяців з дня вчинення проступку.

Крім
того,  суд першої інстанції,  проаналізувавши зміст  ст. 41 КЗпП України,  правильно вказав,  що,
керівником належить вважати особу,
яка очолює підприємство,
установу,  організацію або
відокремлений підрозділ,  який
утворюється у спеціально передбаченому порядку. Так як доказів на підтвердження
того,  що позивач був керівником саме
відокремленого підрозділу,  відповідач не
надав пі в суді першої інстанції,  ні в
суді апеляційної інстанції,  позивач не
міг бути звільнений за п. 1  ст. 41 КЗпП
України.

За таких
обставин колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим,  постановленим з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки якого доводами апеляційної скарги не спростовані,  тому підстав для скасування такого рішення
немає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку відхилити.

Рішення
Оболонського районного суду міста Києва від 25 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена протягом двох місяців
з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду України шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.