РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

Справа №2-341
2007рік «18» квітня 2007 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Лазюк С.В. при секретарі Церковній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у
м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ВАТ «Укртелеком» про усунення
помилок за послуги зв'язку і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача, у якому просить суд поно­вити порушені Харківською філією ВАТ «Укртелеком»
його конституційні права шляхом приве­дення мовного стану підприємства у
відповідність до вимог чинного в Україні законодавства про застосування
державної мови, стягнути з відповідача, у якості відшкодування завданої мо­ральної
шкоди 10 тисячі гривень.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,
просив суд їх задовольнити у повному обсязі, пояснив, що при зверненні до
Харківської філії ВАТ «Укртелеком» з приводу надіслання йому рахунків на оплату
послуг, які мають помилкові «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_1», та «АДРЕСА_1» замість
«АДРЕСА_2», але його почали обслуговувати російською мовою і вимагав
спілкування з ним на державній мові. Позивачу у цьому було відмовлено, оскільки
співробітник пояснив відповів «... тут працюють одні москалі і української мови
вони не знають».

Представник відповідача за дорученням Мар'єнковй Т.А.
з'явилась до суду тільки на попе­реднє судове засідання, в наступному на
багаторазові виклики суду не прибула до судового засі­дання, в наслідок чого
суд ухвалює заочне рішення по справі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.
10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно ч.2 ст. 10 Конституції України держава забезпечує
всебічний розвиток та функціо­нування української мови у всіх сферах
суспільного життя на всій території України.

Згідно ч.3 ст. 10 Конституції України в Україні
гарантується вільний розвиток, викорис­тання та захист російської та інших мов
національних меншин України.

Відповідно
до ч.І ст.64 Конституції України конституційні права та свободи людини та
громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених конституцією
України.

Ст.92
Конституції України визначає, що виключно законами України вирішується порядок
використання мов в Україні.

Зі ст.3 України «Про мови в Українській РСР» виходить, що
в межах адміністративно-тери­торіальних одиниць, де компактно проживає певна
національність, може функціонувати її мова нарівні з державною.

Згідно Декларації прав національностей України всім
народам і національним групам га­рантується право вільного користування рідними
мовами в усіх сферах суспільного життя, включаючи освіту, виробництво,
одержання і розповсюдження інформації.

Суд
вважає, що спілкування може відбуватися російською мовою, оскільки ч.З ст. 10
Конс­титуції України гарантується вільний розвиток, використання та захист
російської, і інших мов національних меншин. Також, співробітник відповідача
мав право розмовляти російською мо­вою, тобто мовою своєї меншини, так як
згідно ст.8 Закону України «Про національні меншини в Україні» закріплено, що у
роботі державних органів, громадських об'єднань, а також підпри­ємств, установ
та організацій, розташованих у місцях, де більшість населення становить певна
національна меншина, може також використовуватися її мова поряд з державною
українською мовою.

Проаналізувавши надані докази та обставини справи, суд вважає, що позовні
вимоги в частині виправлення в рахунках на оплату послуг прізвища позивача та
вулиці його мешкання підлягають задоволенню, оскільки невірне українське
написання підтверджено довідками заві­дувача кафедри української мови
Харківського національного університету ім.Каразіна професора Калашник B.C.

На підставі викладеного суд вважає, що ніхто із співробітників відповідача
не мав за мету принизити національну гідність ОСОБА_1

Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесених їй
моральних страждань надісланими рахунками з помилками, а також відповіддю
працівника відповідача на російській мові. З його пояснень у судовому засіданні
це також не витікає.

У судовому засіданні фактів посягання на честь та гідність позивача діями
працівників відповідача не встановлено, тому у цій частині суд у позові
відмовляє.

На підставі викладеного, Конституції України, Закону України «Про мови в
Українській РСР», «Про національні меншини в Україні», керуючись ст.ст.: 10,
15, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1до ВАТ «Укртелеком» про усунен­ня помилок за
послуги зв'язку і відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати Харківську філію ВАТ «Укртелеком» відносно ОСОБА_1 надавати
йому інформацію, що стосується послуг електрозв'язку державною мовою. Виправити
орфографічні помилки в написанні його прізвища та вулиці мешкання. Правильне
написання: «ОСОБА_1», «АДРЕСА_2». Принести письмові вибачення за надані
відповіді та документи російсь­кою мовою, та з орфографічними помилками.

В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ВАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати
в сумі 158,50 гривень - держмито, 1,58 гривень - банківськи послуги, 61,85
гривень - публікація в газеті, 1,50 гривень - банківськи послуги, 1,80 гривень
- за газети для справи, 61,20 гривень -повторна публікація в газеті, а разом
286 (двісті вісемдесят шість) гривень 43 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається на
протязі 20-ти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення
постановлено і надрукованр власноруч суддею Лазюк С.В. у нарадчій
кімнаті.