Справа №2-122/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року                 Світловодський міськрайонний
суд Кіровоградської області

в складі:
головуючого -            судді Мельничика
Ю.С.,

при секретарі -             Кириленко
І.В.,

з участю
адвокатів -    ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька,
стягнення витрат на лікування та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду
звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
його утримання та витрат на лікування.

Посилався на те,
що є інвалідом Великої Вітчизняної війни 2-ї
групи, одержує пенсію в розмірі 588
грн. щомісяця, хворіє й через свій похилий вік не може себе доглядати. На
лікування витрачає значні кошти. Крім пенсії, інших засобів для існування не
має, оскільки за станом здоров»я не може вести своє підсобне господарство та
обробляти присадибну ділянку. Відповідачі є його синами, і більше року йому
матеріально не допомагають, будучи на це спроможними. А тому, просив суд
стягнути з відповідачів на його користь аліменти по 100 (сто) грн. з
кожного щомісяця, та витрати на лікування, яке він проходив у липні 2006 року, в розмірі 480 грн. 55 коп. солідарно.

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
збільшив розмір позовних вимог, і просив суд постановити рішення про стягнення
з відповідачів аліменти на його утримання в розмірі по 250 грн. з кожного
щомісяця, витрати на лікування в сумі 480
грн. 55 коп. в
солідарному порядку, та стягнути у відшкодування моральної шкоди з кожного
відповідача по 2500 грн.

У квітні 2007 року позивач
уточнив свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів, просив стягнути з
відповідачів аліменти в розмірі по 1/4 частки від заробітку (доходу) з кожного.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав, просив суд звільнити його від обов'язку утримувати
батька. Посилався на те, що проживав разом з батьком ОСОБА_1 та матір»ю ОСОБА_6
в будинку батька до строкової служби у лавах Збройних Сил. Після військової
служби він одружився, і з вини позивача, з дружиною став жити окремо від
батьків, надаючи при цьому батькам посильну допомогу. Допоміг позивачу
газифікувати його будинок. Проте позивач його долею не цікавився і допомоги
йому не надавав. У 2005 році позивач вигнав з будинку його мати ОСОБА_6 Він
придбав матері будинок і зараз її утримує, має неповнолітню дитину, а тому не
має можливості і бажання утримувати позивача.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, просив суд звільнити його від обов'язку утримувати
батька. Посилався на те, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх батьківських
обов'язків. При цьому вказав, що в 1953 році коли йому було 11 місяців, а його
мати ОСОБА_7 захворіла на туберкульоз і знаходилася на лікуванні, позивач
покинув їх. До 1963 року
його виховували дід ОСОБА_8 та баба ОСОБА_9, а мати через свою інвалідність й
скрутне матеріальне становище не могла належно його виховувати. З 1963 року й до
повноліття він навчався в Світловодській школі-інтернаті №1, де його позивач
жодного разу не навідував, і матеріально не

2

допомагав. На
даний час він отримує заробітну плату майже в двічі меншу за пенсію позивача,
навчає сина, і не має можливості та бажання утримувати позивача.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, перевіривши матеріали
справи й оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що сторони заявили про
те, що ними надані всі наявні докази, яких достатньо для вирішення спору - між
ними, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них
правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до
свідоцтва про народження від 24
червня 1953 року
позивач - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження (а. с.
61).

Відповідно до
свідоцтва про встановлення батьківства від 16 серпня 1973
року ОСОБА_1 визнано батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження (а. с.
8).

Позивач є
інвалідом Великої Вітчизняної війни 2-ї
групи (а. с. 7).

Сторони
знаходяться в сімейних відносинах, і між ними виник спір щодо обов'язку
повнолітніх синів утримувати батька. Вказані правовідносини регулюються Главою
17 Сімейного Кодексу України.

Вирішуючи спір в
частині позову щодо утримання відповідачами позивача суд виходить з такого.

Згідно статті
202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були
позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати
матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав,
не виникає.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач є непрацездатним, оскільки досяг загального
пенсійного віку, та є інвалідом 2-ї
групи.

Згідно довідки
Управління Пенсійного Фонду України в Світловодському районі позивач отримує
пенсію по інвалідності військовослужбовцям, розмір якої становив на час
звернення до суду 588 грн. 50 коп. (а. с. 12).

Законом України
«Про Державний бюджет на 2007
рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб ( в тому числі
пенсіонерів) станом на 01
січня 2007 року - 380 грн., а з 01 квітня 2007 року - 406 грн.

З вказаного
видно, що позивач отримує пенсію, розмір якої перевищує розмір встановленого
законодавством прожиткового мінімуму.

Крім цього, суд
враховує, що позивач перебуває на обліку в територіальному центрі соціального
обслуговування пенсіонерів та одиноких громадян похилого віку і інвалідів для
надання одноразових допомог при управлінні праці та соціального захисту
населення Світловодської РДА, але не обслуговується соціальним працівником
відділення соціальної допомоги вдома, так як проживає з дітьми на території
однієї сільської ради (а. с.
41).

Позивач та його
представник адвокат ОСОБА_10 потребу позивача в матеріальній допомозі
обґрунтували тим, що позивач внаслідок тяжких захворювань потребує постійного
коштовного лікування, на яке йому не вистачає пенсії. На підтвердження своїх
доводів позивач надав до суду документи про стан його здоров»я, виписку з протокола засідання ЛКК
про його потребу в постійному коштовному лікуванні і сторонньому догляді, та
про понесені ним витрати в липні 2006
року на придбання ліків (а. с.
13-17, 70-79).

Доводи позивача
щодо його потреби в матеріальній допомозі, викликаної хворобами, інвалідністю
судом прийняті.

Цими ж
документами позивач обґрунтував позовну вимогу про стягнення в солідарному
порядку з відповідачів додаткових витрат на його лікування.

; В судовому «засіданні встановлено, що позивач не
позбавлявся батьківських прав щодо відповідачів.

Проте,
відповідачі просили суд звільнити їх від обов'язку утримувати батька - позивача,
оскільки той ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, посилалися
на покази свідків.

Судом
перевірялися доводи відповідачів.

Так, допитані в
судовому засіданні в порядку ч. 4
ст. 191 ЦПК
України за клопотанням відповідачів свідки показали.

Свідок ОСОБА_11
суду повідомив, що в 1960
-70 роках працював директором Світловодської школи-інтернату. З  1963  року до закінчення
навчання в інтернаті навчався

3

ОСОБА_2, за
навчання якого оплачувала мати, яка хворіла на туберкульоз. Батька ОСОБА_2 - позивача у
справі, він ніколи не бачив, і до сина він не приходив.

Свідок ОСОБА_12
суду повідомила, що була вчителькою ОСОБА_2 в школі-інтернаті. До ОСОБА_2
приходила тільки мати, а позивач до сина не приходив.

Позивач заявив,
що свідок надсилала йому листа з повідомленням про результати навчання сина (а.
с. 118), проте,
свідок вказане заперечувала. Як видно з вказаного листа він адресувався матері
ОСОБА_2, тому суд оцінює цей документ критично.

Свідок ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження, суду повідомила, що з 1962
року 42 роки
прожила однією сім'єю з позивачем без укладення шлюбу. Відповідач ОСОБА_3 їх
спільний син, який після одруження з 1984
року живе окремо. Син позивача ОСОБА_2 у них в сім»ї ніколи не жив, а
навчався в школі-інтернаті. В 2005 році позивач її вигнав з дому, і вона живе в
іншому будинку, а утримує її син ОСОБА_3. Позивач відмовився від допомоги своїх
синів. У позивача є ще третій син -ОСОБА_14.
Позивач їй допомоги не надає.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила,
що знає сім»ю позивача як сусідка давно. Позивач в останній час відмовляється
від допомоги відповідачів. ОСОБА_2 навчався в школі-інтернаті, а на канікулах
жив у дідуся з бабусею -
батьків позивача, а позивач його не утримував. Позивач декілька разів
одружувався і в нього троє синів.

Свідок ОСОБА_16
суду показав, що позивача знає як сусіда давно, а відповідача ОСОБА_3 як
однокласника. ОСОБА_2 в сім»ї позивача ніколи не жив, а жив на канікулах з
батьками позивач, навчався в інтернаті.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що
ОСОБА_2 на канікулах жив у батьків позивача, а навчався в інтернаті.

Свідок ОСОБА_18 в судовому
засіданні показав, що з ОСОБА_2 навчався в інтернаті. До ОСОБА_2 приходила лише
мати, а про існування у нього батька він не знав, а ОСОБА_2 казав тільки про
мати, діда і бабу.

Позивач в
судовому засіданні заперечував доводи відповідачів, що він ухилявся від
виконання своїх батьківських обов'язків, подав до суду: довідку про записи по
господарським книгам, з якої видно, що в його будинку значилися сини - відповідачі по
справі, копію телеграми про переказ грошей, довідку про склад сім»ї від 19 червня 1964 року для
народного суду, дві копії квитанцій про перерахування грошей ОСОБА_2(а. с. 107-117), фотокартки (а. с. 119-129).

Відповідно до
ст. 204 СК
України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір,
батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено,
що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У
виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не
більше як три роки.

Пунктом 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз'яснено, що
обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які
потребують матеріальної допомоги (ст. 202
СК) не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких
пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи
про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

Оцінюючи покази
свідків, надані в підтвердження доводів відповідача ОСОБА_2, та надані
позивачем докази, у їх єдності і сукупності, враховуючи, що з часу проживання
позивача з ОСОБА_6 однією сім'єю, його син ОСОБА_2 навчався в школі-інтернаті,
а під час канікул утримувався батьками позивача, аналізуючи і оцінюючи критично
пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не в повному
обсязі виконував свої батьківські обов'язки щодо сина - відповідача ОСОБА_2.
Позивач не зберіг сім»ю, створив нову сім»ю без укладення шлюбу з ОСОБА_5 в яку
сина ОСОБА_2 не забрав, допустив те, що відповідач ОСОБА_2 навчався в
школі-інтернаті, й особисто не брав участі у виховному процесі під час навчання
сина в школі-інтернаті

За вказаних
обставин у суду є достатні підстави для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку
утримувати ОСОБА_1, проте враховуючи такі виняткові обставини, як вік позивача,
його немічність, наявність ряду захворювань, суд вважає за можливе присудити з
ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на визначений строк.

4

В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 не доведено належними
доказами, і судом не встановлено факту ухилення від виконання батьківських
обов'язків щодо нього позивачем, а тому підстави для звільнення ОСОБА_3 від
обов'язку утримувати батька ОСОБА_1 відсутні.

Вирішуючи
питання про визначення розміру аліментів на позивача суд виходить з такого.

Згідно ст. 205 СК України суд
визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги
можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову
про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Так, позивач
одержує пенсію, розмір якої перевищує законодавчо встановлений прожитковий
мінімум, як інвалід і пенсіонер військовослужбовець отримує одноразові
допомоги, користується пільгами, має власне житло і присадибну ділянку.

Відповідач
ОСОБА_2 працює токарем ВТПП «Астма-Прилад» і має середньомісячну заробітну
плату в розмірі 410 грн., у склад сім»ї входить дружина та син, ІНФОРМАЦІЯ_5
року народження.

Відповідач
ОСОБА_3 працює лісником ДП «Світловодський лісгосп» і має середньомісячну
заробітну плату 720 грн., у склад його сім»ї входить дружина, донька 1992 року
народження. Він утримує непрацездатну матір.

Суд враховує
також наявність у позивача сина, про якого заявили в судовому засіданні
відповідачі і свідки, і до якого не пред'явлено позову.

Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку що аліменти на позивача слід стягувати з
відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/10
частки від його заробітку (доходу) щомісячно протягом 12 місяців, з
відповідача ОСОБА_3 в розмірі 1/10
частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

Враховуючи, що
Главою 17 СК
України не передбачено стягнення аліментів з дня пред»явлення позову, заява
позивача про вказане підлягає залишенню без задоволення.

Вирішуючи
питання щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку
понесених позивачем у липні 2006
року витрат на лікування, суд виходить з такого.

Відповідно до
ст. 203 СК
України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Позивач надав до
суду копію накладної від 17
липня 2006 року про
придбання ліків на 282 грн. 86 коп., інших
належних доказів про витрати на придбання ліків до суду ні позивач ні його
представник не надали. Крім цього, вказані ліки позивачем придбано до звернення
з позовом до суду і до присудження аліментів з відповідачів, без медичного
призначення, а тому суд вважає, що вказана вимога про відшкодування витрат
заявлена передчасно, не знайшла свого належного підтвердження як у підставах
так і у розмірі, а тому підлягає залишенню без задоволення.

Посилання
позивача на ст. 206 СК
України є помилковим оскільки нею встановлені правила стягнення витрат .на
догляд та лікування батьків з дитини, а не з повнолітніх сина, дочки.

Вирішуючи
позовну вимогу позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з
такого.

Відповідно до
ст. ст. 1, 2, 7 та 18 СК України
сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими
актами.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 18 СК України
способом захисту сімейних прав та інтересів є зокрема відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або
договором.

Між сторонами
виник спір щодо обов'язку повнолітніх синів утримувати батька, і вказані
відносини регулюються Главою 17
СК України, якою не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок
порушення вказаного обов'язку. Посилання представника позивача адвоката ОСОБА_4
на ст. 23 Цивільного
Кодексу суд вважає помилковим, оскільки зазначений закон не регулює сімейні
відносини.

За вказаних
обставин позовна вимога про відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення
відповідачами сімейних відносин є безпідставною, яка не ґрунтується на законі,
а тому в її задоволенні слід відмовити.

Позивач просив
суд стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 300 грн., проте до
суду не надав належних документів про понесені витрати, крім того, в силу ст. 88 ЦПК України
судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених
позовних

5

вимог, а
позивачу задоволено лише частково одну позовну вимогу з пред'явлених, тому
позивачу в стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 1,
2, 7, 18, 202-205 СК України, ст. ст. 10,
11, 60, 84, 88, 212-216, 218, п. 1
ч.1 ст. 367 ЦПК
України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, який народився в с.
Золотарівка Світловодського району Кіровоградської області, мешкає
АДРЕСА_1, аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в
розмірі 1/10 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, протягом 12-ти
місяців, і після закінчення вказаного строку звільнити його від обов'язку
утримувати батька.

Стягувати з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, який народився в с. Микільське
Світловодського району Кіровоградської області, мешкає АДРЕСА_2, аліменти на
утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, в розмірі 1/10
частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

Рішення у межах
суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі по 25 грн. 50 коп. з кожного
та на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової
справи по 3 грн. 75 коп. з кожного.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський
міськрайонний суд поданням заяви про оскарження протягом десяти днів після його
проголошення, та поданням .апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про оскарження, або в порядку частини 4 ст. 295 ЦПК України.