ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ іменем України
Справа № 2-138/2007
року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С.,
при секретарі Потапенко
судовому засіданні у м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
акціонерного товариства закритого типу „Енергопромінвест" про зміну
формулювання причин звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги та
відшкодування моральної шкоди і судових витрат, -
У січні 2007 року до
суду звернувся ОСОБА_1 з позовними вимогами до АТЗТ
"Енергопромінвест" про стягнення заборгованості по заробітній платі
та відшкодування моральної шкоди.
У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги і
просив визнати неправомірним наказ про звільнення з роботи за власним бажанням,
зобов'язати змінити формулювання причин звільнення з роботи на ст. 38 ч.3 КзпП
України, стягнути вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку,
компенсації моральної шкоди та 75
гривень на відшкодування судових витрат.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що тривалий час
відповідач виплачував заробітну плату не в повному обсязі, у зв'язку з чим він
подав заяву про звільнення за власним бажанням внаслідок невиконання
законодавства про працю, проте був звільнений без зазначення цієї причини.
Систематичною невиплатою заробітної плати йому було завдано моральної шкоди.
Відповідач у судове засідання свого представника не направив. Проти
позовних вимог про стягнення заборгованості та компенсації моральної шкоди
подав письмові заперечення, які обґрунтовував тим, що виплата зарплати не в
повному обсязі була обумовлена невиконанням договірних зобов'язань перед
підприємством. В день звільнення позивача з роботи з ним проведено повний розрахунок,
а факт заподіяння моральної шкоди та її розмір позивачем не доведений.
частковому задоволенню з наступних підстав.
З долучених до справи копій трудової книжки ОСОБА_1 - позивача у
справі, та наказу АТЗТ "Енергопромінвест", - відповідача у
справі, видно, що наказом №
156 від 08.12.2003 р.
позивач був прийнятий по контракту на посаду електромонтажника, а наказом № 17 від 30.01.2007 р. звільнений з
роботи за власним бажанням по ст. 38
КзпП України з 31.01.2007
Згідно довідки головного бухгалтера АТЗТ
"Енергопромінвест" на момент звільнення з позивачем проведено повний
Відповідно до ст. 24
Закону України "Про оплату праці" та ст. 115 КзпП України
заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Як видно з довідки підприємства станом на 01.11.2006 р.
заборгованість по заробітній платі та компенсаційних виплатах позивача виникла
за період з березня по
жовтень 2006 року включно і
становила 9589 грн. 61 коп., що
свідчить про систематичне невиконання відповідачем зазначених норм
законодавства про працю.
Відповідно до ч. 3 ст. 38
КзпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий
договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не
виконує законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору.
Як видно з долученої до справи копії заяви позивача від 30.01.2007 p., він просив
звільнити його з 31.01.2007
р. за власним бажанням за ч. З ст. 38
КзпП України у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю та
умов колективного договору.
З долученої до справи копії наказу від 30.01.2007 р. №
17 видно, що відповідач погодився звільнити позивача у визначений ним строк
проте звільнив його на підставі ст. 38
КзпП України за власним бажанням без зазначення причини звільнення - у зв'язку з
невиконанням власником законодавства про працю, що не відповідає ч. З ст. 38 КзпП України.
Відповідно до ч. 3 ст. 235
цього Кодексу у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним
або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне
поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний
змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній
відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на
відповідну статтю (пункт) закону.
Кодексу при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або
уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового
договору (статті 38 і 39) працівникові
виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором,
але не менше тримісячного середнього заробітку.
Згідно довідки підприємства середньомісячна заробітна плата позивача
становила 823 гривні 76 копійок.
Розмір вихідної допомоги, яку повинен виплатити
відповідач, становитиме 2471
гривню 28 копійок (823,76 грн. х3 міс).
Відповідно до ст. 237-1
КзпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Згідно судового наказу від 14.11.2006
р. з ОСОБА_1 - позивача
у справі, було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги на суму 1 758 грн. та судові
витрати і відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання цього
Адміністративною комісією розглядалася справа відносно ОСОБА_1. про
правопорушення, передбачене ст. 150
КупАП, за ухилення від щомісячної сплати комунальних послуг і він
викликався на її засідання.
Укрсиббанком ОСОБА_1 попереджався про необхідність погашення заборгованості
на суму 246,04 грн. за
картковим рахунком станом на 02.11.2006
З копії супровідного листа прокуратури м. Славутича
видно, що позивач та інші працівники підприємства зверталися з колективною
скаргою про невиплату заробітної плати.
Наведені докази свідчать, що позивач зазнав моральних страждань та докладав
додаткових зусиль для організації свого життя внаслідок виплати заробітної
плати не у повному обсязі.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає на суму
виходячи з характеру та тривалості порушення прав позивача, засад розумності,
справедливості та виваженості.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача
підлягають підтверджені документами судові витрати позивача на суму 75 гривень
та судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи.
Керуючись ст. 209, 215 ЦПК України, -
задовольнити частково.
Визнати неправомірним наказ акціонерного товариства закритого типу
„Енергопромінвест" від 30
січня 2007 року № 17 в частині
формулювання причин звільнення з роботи ОСОБА_1.
Вважати ОСОБА_1 звільненим з акціонерного товариства
закритого типу „Енергопромінвест" з 31
КЗпП України за власним бажанням внаслідок невиконання уповноваженим власником
органом законодавства про працю.
Стягнути з акціонерного товариства закритого типу „Енергопромінвест"
на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку
на суму 2471 гривню 28 копійок,
компенсацію завданої моральної шкоди на суму 1000 гривень, судові витрати на суму 75 гривень, а
всього на загальну суму 3
546 гривень 28 копійок.
Стягнути з відповідача судовий збір на користь держави на
суму 59 гривень 50 копійок та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на
користь управління державної судової адміністрації у Київській області на суму 30 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти
днів. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до" апеляційного суду
Київської області через суд першої інстанції. Заява про апеляційне оскарження
може бути подана протягом десяти днів. Апеляційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви.