УХВАЛА                                                  копія

Іменем   України

„ 30 " травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду

Житомирської області

в складі:

головуючого - судді               Головчук СВ.,

суддів:                                     Павицької  Т.М.,   Миніч
Т.І.,

при секретарі судового

засідання                                Прищепа  О.А.

з участю:                                 сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Коростишівського райсуду від 4 квітня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Коростишівської міської Ради, третя особа: ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні гаражем та земельною ділянкою, визнання
незаконним державного акта, відшкодування моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Коростишівської міської Ради, треті особи: відділ земельних
ресурсів Коростишівського району про скасування рішення щодо узаконення
самочинного будівництва гаража та визнання незаконним державного акта про право власності на земельну ділянку,

встановив:

У червні 200 6
року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом. Просив зобов"язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
в користуванні гаражем, розташованим по АДРЕСА_2, та земельною ділянкою, на
якій розміщений вказаний гараж. При цьому
посилався на те, що рішенням Коростишівського міськвиконкому від 25
квітня 1996 року земельна ділянка під гаражем
площею 2 4 кв.м, була вилучена у ОСОБА_3 та надана йому у користування.
Цим же рішенням було узаконено самовільне будівництво спірного гаража. У 2002
році відповідач звів кам"яний паркан, який перешкоджає користуватись
гаражем та земельною ділянкою.
Неправомірними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, на
відшкодування якої позивач просив стягнути 5000 грн. В подальшому позивач свої
вимоги доповнив. Просив також визнати недійсним
Державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2.
06.06.2005 року, яким відповідачу передано у власність
0,06 га. землі, до складу якої входить і спірна ділянка.

Справа №22ц/1229                                       Головуючий у суді 1-ї інстанції Василенко P.O.

Категорія 33                                                   Суддя-доповідач Миніч Т.І.

2

У липні 2006 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із зустрічним позовом. Просив скасувати рішення Коростишівського
міськвиконкому від 25.04.1996 року № 165 та Державний акт про право власності
на земельну ділянку від 24 грудня 2003 року, виданий ОСОБА_1., посилаючись на
те, що вони порушують його права. При цьому зазначав, що викладені у рішенні
виконкому обставини не відповідають дійсності. Крім того, посилався на те, що
він не "порушує правОСОБА_1 щодо
користування земельною ділянкою, оскільки вказана ділянка належить йому
на підставі Державного акта про право власності на землю.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім
рішенням Коростишівського райсуду
від 4 квітня 2007 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
гаражем та земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди та задоволено
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Коростишівської міської Ради, третьої особи: відділу земельних ресурсів
Коростишівського району. Судом визнано незаконним та скасовано рішення
Коростишівської міськради від 25.04.1996 року № 165 про надання дозволу ОСОБА_1 на оформлення
документів на самовільно збудований гараж по АДРЕСА_2 та про вилучення у
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2 4 кв.м, і надання її ОСОБА_1 Цим же рішенням
визнаний недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку серії
ЖТ № 147017 від 14.05.2004 року, виданий ОСОБА_1. щодо
передачі у власність земельної ділянки площею 0,0024 га по АДРЕСА_2 у
м.Коростишеві для будівництва індивідуального гаража.

У поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує
питання про скасування зазначеного судового рішення з ухваленням по справі
нового рішення про задоволення його вимог, посилаючись на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зокрема зазначає, що судом не досліджувалось питання
правомірності набуття ним права на спірний гараж та земельну ділянку. На думку
апелянта, поза увагою суду залишились ті обставини, що з 1995 року питання про
неправомірність користування цим гаражем ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не
порушувалось. Апелянт вважає, що суд не дав оцінки показам свідка ОСОБА_4 та
висновку архітектури про місце розташування спірних об"єктів.

Розглянувши
справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів
справи вбачається, що рішенням Коростишівського міськвиконкому від 24 квітня
1996 року № 165 земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 2 4 кв.м. вилучено із землекористування
ОСОБА_3та надано ОСОБА_1. Цим же
рішенням надано дозвіл ОСОБА_1.
оформити правоустановчі документи на гараж, самовільно збудований на вказаній
земельній ділянці (а.с.7).

Відповідно до
роз"яснень, що викладені в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №
7 від 4 жовтня 1991 року з відповідними змінами та доповненнями „Про практику
застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності
громадян на

3

жилий будинок", різні господарські будівлі (літні
кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з
будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не були обумовлені їх
знесення або перенос попереднім власником.

Відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка,
померлого 13 березня 1993 року, ОСОБА_3. отримала у спадок домоволодіння по
АДРЕСА_1, до складу якого ввійшов і гараж (а.с.107). Зазначене домоволодіння в
подальшому було подароване ОСОБА_3. відповідачу (він же позивач) ОСОБА_2.
(а.с.34). В договорі дарування також зазначений спірний гараж. Жодний із
вказаних правоустановчих документів сторонами не оспорений і вони є чинними.

В матеріалах
справи відсутні докази, які б свідчили про те, що право на гараж перейшло до
позивача ОСОБА_1із
будь-яких інших законних підстав або про те, що спірний гараж був ним
самовільно збудований. Представник позивача сама спростувала в апеляційному
суді факт побудови цього гаража, пояснивши, що вони лише провели його ремонт.

За таких обставин, суд першої
інстанції правильно вважав, що оспореним рішенням міськвиконком фактично
позбавив ОСОБА_3. права власності на господарську будівлю, що є складовою
частиною жилого будинку і зазначене рішення є незаконним.

Оскільки
земельна ділянка площею 24 кв.м., яка є предметом спору, знаходиться під
зазначеним гаражем, то із наведених вище обставин суд також обгрунтовано
вважав, що ця ділянка передана позивачеві безпідставно.

Рішення
постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Коростишівського райсуду від 4 квітня 2 007 року залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня її проголошення.