Справа-22ц-7791-2007 р.                                      Головуючий
у 1 інстанції": Шигірт Ф.С.
: 44                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26
жовтня 2007 року  Судова палата у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

в
складі: головуючого - судді                   Ювченко
Л.П.

суддів                                                         Кіянової
С. В.,  Єлгазіної Л.П.

при
секретарі                                             Писаревій
Ю.Г.

за
участю позивача                                   ОСОБА_1

представників
відповідача                       Пала
гуті Н.О.,  Савельєвій В.О.,

та
представника третьої особи                 ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою управління праці та соціального захисту населення Ясинуватської міської
Ради на рішення Ясинуватського міськрайонного суду від 13 вересня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського міського управління праці та соціального
захисту населення,  третя особа Головне
Управління державного Казначейства України в Донецькій області про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ясинуватського міськрайонного суду від 13 вересня 2007 року задоволено позов
ОСОБА_1 до Ясинуватського міського управління праці та соціального захисту
населення про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за період 2005-2006
роки в розмірі 2820 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і відмовити
позивачу у позові,  оскільки судом першої
інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права,  не враховано,
що позивач отримував вказану допомогу на оздоровлення відповідно до
прийнятих постанов Кабінету Міністрів України,
а також те,  що відповідач по
справі є розпорядником державних коштів лише на місцевому рівні.

В
судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача та представник
третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Позивач
заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу відповідача слід
відхилити,  а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини,  що склалися
між сторонами і визначив закон,  який їх
регулює.

При
розгляді справи,  суд першої інстанції
встановив,  що позивач є інвалідом 3
групи,  як постраждалий внаслідок аварії
на ЧАЕС і відповідно до  ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян,  які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має право на отримання допомоги на оздоровлення в розмірі 4
мінімальних заробітних плат,  однак,  відповідачем йому виплачується вказана
допомога не в повному обсязі,  а із
розрахунку встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,  які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 90 грн.,
тобто недоплата складає 2820 грн.

При
таких обставинах,  суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позивач має право на отримання сум на оздоровлення на підставі  ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,  які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так,  відповідно до абз.3 ч.4  ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,  які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року з
наступними змінами щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких
розмірах : інвалідам

2

3 групи
- чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч.4
ст. 48 цього Закону).

Відповідно
до  ст. 67 вказаного закону на КМУ
покладено обов'язок проводити підвищення конкретних розмірів всіх доплат,  пенсій і компенсацій відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати,  однак,
невиконання КМУ такого обов'язку не може бути підставою позбавлення
громадян права на виплати,  передбачені
безпосередньо законом.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом 3 групи,  допомогу на оздоровлення за 2005 рік йому
було сплачено в розмірі 90 грн. в травні 2006 року ,  а за 2006 рік в такому ж розмірі в 2007
році,  що сторонами не оспорюється (а.с.
3-4),  тому суми на виплату вказаної
допомоги на оздоровлення позивачу повинно визначатися саме на момент виплати
відповідно до вимог закону.

Відповідно
до  ст. 82 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" з 1 січня 2006 року встановлено
розмір мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць,  з 1 липня

2006         року - 375 грн.,  з 1 грудня 2006 року - 400 грн.

Відповідно
до  ст. 76 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" з 1 січня 2007 року встановлено
розмір мінімальної заробітної плати 400 грн. на місяць,  з 1 квітня

2007         року - 420 грн.,  з 1 липня 2007 року - 440 грн.,  з 1 жовтня 2007 року - 460 грн.

Згідно з
ч.2  ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування,  їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі,  в межах повноважень та у
спосіб,  що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при вирішенні
даного спору застосуванню підлягає саме
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,  які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року та положення вказаних Законів України
"Про Державний бюджет України" на відповідні роки,  а не

Постанова
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам,  які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

За таких
обставин,  та з урахуванням вимог  ст. 48 зазначеного Закону відповідач повинен
виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за зазначений період
виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на
виплату,  тобто з урахуванням часткової
виплати позивачу допомоги на оздоровлення в розмірі 180 грн. за 2005-2006
роки,  суд першої інстанції правильно зробив
розрахунок недоплаченої суми на оздоровлення.

Доводи
апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

При
цьому Апеляційним судом прийнято до уваги,
що ухвалою Донецького Апеляційного Адміністративного суду від 17 квітня
2007 року (а.с. 5-6) скасовано постанову Ясинуватського міськрайонного суду від
22 лютого 2007 року і закрито провадження у адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Ясинуватського
міського управління праці та соціального захисту населення про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2005,
2006 роки,  оскільки в позові заявлені
виключно вимоги щодо відшкодування шкоди,
які належить вирішувати в порядку цивільного судочинства,  та у зв'язку з тим,  що у складі визначених позовних вимог
відсутні ознаки публічно-правового спору,
справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1 п.1,  308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Ясинуватської міської
Ради відхилити.

Рішення
Ясинуватського міськрайонного суду від 13 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сиди.