№2-616/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 березня 2007 року                                                                            м.
Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді                               Дмитрюк
О.В.,

при
секретарі                                       Прохорові
Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6(третя особа - КП „ВРЕЖО №
3") про усунення перешкод у здійсненні права власності, про
визнання недійсним договору піднайму, виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3.,
ОСОБА_1. звернулися до суду з позовом, який змінили в процесі розгляду справи,
про усунення перешкод у здійсненні права власності, про визнання недійсним
договору піднайму, виселення, вказуючи на те, що згідно свідоцтва про право
власності на житло №
15855 від 22.04.2004 р. їм
належить 53/100 (кімната
площею 18,9 м.кв.)
частини квартири спільного заселення, що розташована за адресою:АДРЕСА_1 47/100 (кімната площею 16,48 м.кв.) згаданої
квартири на підставі договору дарування належить ОСОБА_2. З моменту придбання 47/100 частин квартири АДРЕСА_1ОСОБА_2. в ній
не проживає, комунальні послуги не сплачує.В квітні 2004 р. ОСОБА_2. здав
частину квартири (кімнату площею 16,48 м.кв.) ОСОБА_4., її неповнолітній доньці
- ОСОБА_5. та ОСОБА_6. Позивачі згоду на вселення не давали, договір найму в
письмовій формі між ОСОБА_2. та ОСОБА_4., ОСОБА_6. не укладався та в
житлово-експлуатаційній організації не реєструвався. З моменту проживання
відповідачів в квартирі вони постійно порушують суспільний порядок, лаються,
зловживають спиртними напоями, що робить неможливим проживання позивачів,
власників іншої частини квартири. На неодноразові прохання поводитися
відповідним чином відповідачі не реагують, скарги на їх неправомірну поведінку
в органи міліції не дали позитивного результату, позивачам було рекомендовано
звернутися до суду. 21.11.2004
р. працівниками ЖЕО №
11 був складений акт з приводу перевірки паспортного режиму, однак відповідачі
були відсутні дома. 07.03.2007 р. відповідачка ОСОБА_4., перебуваючи у стані
сп"яніння, вдарила позивачку ОСОБА_1., у зв"язку з чим остання була
вимушена звернутися в органи міліції та визначити ступінь нанесення їй тілесних
ушкоджень, які були кваліфіковані як легкі. Відповідач по справі ОСОБА_2. не
приймає заходів для виправлення ситуації, що склалася. Крім того, приміщення,
які знаходяться в загальному користуванні (ванна, туалет, коридор, кухня)
потребують капітального ремонту, а відповідач ОСОБА_2. відмовляється
упорядкувати приміщення. Таким чином, будучи власниками частини згаданої
квартири позивачі позбавлені нормально володіти та користуватися приміщенням
квартири спільного заселення, не мають змоги зробити ремонт приміщень, що
знаходяться в загальному користуванні, втратили спокій та сон.

2

За позовом просять зобов"язати ОСОБА_2. усунути
перешкоди в здійсненні права власності квартирою загального заселення АДРЕСА_1, шляхом
заборони здачі йому кімнати площею 16,48 м.кв. у наймання (піднайм), зазначеної
квартири, визнати недійсним договір піднаймання, укладений між ОСОБА_2. та
ОСОБА_4., виселити ОСОБА_4., ОСОБА_6., ОСОБА_5. з кімнати площею 16,48 м.кв. квартири АДРЕСА_1та стягнути
судові витрати.

Позивачі та їх представник підтримали позов в повному обсязі, просили його
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2. в судовому засіданні заперечував проти
позову, просив відмовити в його задоволенні, оскільки посилання позивачів на
норми закону не відповідають тим правовідносинам, що склалися між сторонами,
відповідач ОСОБА_2. є власником квартири і має право здавати її в найом
будь-кому, позов є зловживанням позивачами правом з метою користуватися
квартирою в цілому.

Відповідач ОСОБА_6. в судовому засіданні заперечуючи проти позовних вимог
суду пояснив, що сварок вони не влаштовують, навпаки почивачі самі створюють
неможливі умови для їх проживання.

Відповідач ОСОБА_4. в судовому засіданні заперечуючи проти позовних вимог
суду пояснила, що проживають вони в кімнаті з квітня 20004 р. на підставі
усної домовленості між нею та ОСОБА_2., дома вони бувають рідко, тому що
працюють, позивачка ОСОБА_3. сама провокує скандали, договір оренди кімнати був
укладений між нею та ОСОБА_2. в письмовій формі лише після звернення позивачів
до суду 15.10.2006 p., ніяких тілесних
ушкоджень ОСОБА_1. вона не завдавала.

Представник третьої особи -
КП „ВРЕЖО № 3" в судове
засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був
повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив,
заперечень не надав.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників,
свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3.,
ОСОБА_1. підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких встановлених судом
фактичних обставин і відповідних їм правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про
право власності на житло №
15855 від 22.04.2004 р.
ОСОБА_3. та ОСОБА_1. належить 53/100
(кімната площею 18,9
м.кв.) частини квартири спільного заселення, що розташована за
адресою:АДРЕСА_1 47/100 (кімната
площею 16,48 м.кв.)
згаданої квартири на підставі договору дарування належить ОСОБА_2. 3 моменту
придбання 47/100 частин
квартири АДРЕСА_1ОСОБА_2.
в ній не проживає. В квітні 2004
р. ОСОБА_2. в усній формі уклав договір найму на частину квартири (кімнату
площею 16,48 м.кв.) з ОСОБА_4. та ОСОБА_6., в квартирі також проживає
неповнолітня донька ОСОБА_4. - ОСОБА_5. З позивачами вселення не узгоджувалось.
24.11.2004 р.
комісією ЖЕУ № 11 був
складений акт про порушення відповідачами правил проживання в квартирі, які
влаштовують п"янки, приводять сторонніх людей, на зауваження проживаючої в
квартирі ОСОБА_3. та сусідів по під'їзду не реагують. Позивачі зверталися до
органів міліції зі скаргами на дії відповідачів, де їм було рекомендовано
звернутися до суду в приватному порядку.

Відповідно до ст..4 Закону України „Про власність"
власник на свій розсуд володіє,
користується  і розпоряджається
належним йому майном.

Власник,
здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому
середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян,
юридичних осіб і держави.

3

Відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном.

4.1 ст.358 ЦК України
передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Слід вважати, що змістом внутрішніх правовідносин спільної
часткової власності є право кожного із співвласників по володінню, користуванню
та розпорядженню загальною річчю та обов'язок кожного із співвласників узгодити
свою поведінку по володінню, користуванню та розпорядженню спільною річчю з
іншими співвласниками.

Згідно до ст..811 ЦК України договір
найму житла укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч.4 ст.825 ЦК України якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він
відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують
права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність
усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає,
після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або
порушувати права та інтереси сусідів, наймач має право вимагати розірвання
договору.

Враховуючи, що ОСОБА_2. не вчинив жодних дій направлених на узгодження
користування квартирою, оскільки значна частина квартири знаходиться в
загальному користуванні, не попереджав наймачів про необхідність припинення
порушень, що підтверджується його поясненнями в суді та поясненнями свідка
ОСОБА_9., суд вважає можливим усунути ОСОБА_3. та ОСОБА_1. перешкоди в
користуванні власністю - квартирою, шляхом заборони здачі в найом кімнати
площею 16,48 м.кв. відповідачам ОСОБА_4. та ОСОБА_6. Суд задовольняючи частково
позовні вимоги в цій частині, виходив з того, що заборона укладати договори
найму частини квартири з іншими особами, потягне за собою порушення прав
ОСОБА_2. як власника.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання
недійсним договору піднаймання, укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_4., суд
виходив з того, що строк укладеного договору найму від 15.10.2006 р. добігає
кінця, так як він був укладений на 6 місяців, а позовні вимоги в частині
заборони здачі в найом кімнати площею 16,48
м.кв. судом задоволено, тому необхідності визнавати його недійсним нема.

Ст.. 169 ЖК
України передбачено, що у разі припинення договору найму житлового приміщення в
будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності,
наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов"язані звільнити жиле
приміщення, а у разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового
приміщення.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий
збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, а
також частково витрати на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 208, 209, 212, 213, 215, 223,
226-228 ЦПК України, Законом України "Про власність",
ст.ст. 358, 391, 811,
825 ЦК України, ст.169 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_4, що діє
в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6(третя особа - КП „ВРЕЖО № 3") про усунення
перешкод у здійсненні права власності, про визнання недійсним договору
піднайму, виселення - задовольнити
частково.

Зобов"язати
ОСОБА_2усунути перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_1у здійсненні права власності квартирою
№ АДРЕСА_1, шляхом заборони здачі в найом
кімнати площею 16,48
м.кв. в квартирі №
АДРЕСА_1ОСОБА_4, ОСОБА_6.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6з кімнати площею 16,48 м.кв. в квартирі
№ АДРЕСА_1.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог -
відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_1судовий збір в розмірі 8
грн. 50 коп.,
витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 7 грн. 50 коп. та витрати
на правову допомогу в розмірі 500
грн.

Рішення
суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подання апеляційної скарги
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.