справа №
категорія:         доповідач: Наумчук М.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
су­ду м. Києва в складі:

головуючого:
Наумчука М.І.

суддів: Карпенко C.O., Котули Л.Г.

при
секретарі Голуб К.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залі­зниця»,
третя особа: ОСОБА_2, про
відшкодування моральної шкоди

за
апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»

на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2007 року, -

встановила:

В
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом, в якому зазна­чала,
що 30.06.2006 року вона їхала у вагоні №16 потягу №623 сполученням Київ -
Кам'янець-Подільський. О 3 год.
20 хв. потяг прибув на станцію Красилів, де вона мала зійти. Провідник
вагону ОСОБА_2 її
вчасно не розбудила, не забезпечила своєчасну та безпечну висадку па­сажирів.
Коли потяг рушив, провідник примусила її стрибати з вагона на ходу потягу.
Позивач впала на щебінь, отримала тілесні ушкодження та втратила свідомість. В
зв'язку з цим вона пе­ребувала на стаціонарному лікуванні в Красилівській ЦРЛ з
30 червня по 14 липня 2006 року.

Посилаючись
на те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 при
виконанні нею трудових обов'язків у відповідача позивач отримала ушкодження
здоров'я, що спричинило не­обхідність проведення лікування і моральні
страждання, ОСОБА_1 просила стягнути з Дер­жавного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна залізниця» на свою користь 1650 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2007 року позов задово­лено.
З Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»
на ко­ристь ОСОБА_1 стягнуто 1650 грн. на відшкодування моральної шкоди, а на
користь держави 23 грн. 50 коп. судових витрат.

В
апеляційній скарзі Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна
залізниця» просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні
позову. Апе­лянт вказує, що до суду ОСОБА_1 було подано дві позовні заяви. По
якій з них постановлене рішення зрозуміти неможливо. Пояснення позивача
відносно обставин її виходу з вагону міс­тять протиріччя. При розгляді та
викладенні рішення порушені вимоги встановлені цивільним процесуальним
законодавством щодо приміщення, де мав проходити розгляд справи та прийн­яття
по ній рішення, строку її розгляду. В рішенні не вказано норми права, які
застосовані до спірних правовідносин. Доказів, які б свідчили про заподіяння
позивачу з вини відповідача мо­ральної шкоди та підтверджували її розмір,
позивачем не надано і такі в рішенні не зазначені.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і об­грунтованість
постановленого по справі рішення в цій частині, колегія суддів приходить до ви­сновку,
що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом
встановлено, що 30.06.2006 року ОСОБА_1 їхала у вагоні №16 потягу №623
сполученням Київ - Кам'янець-Подільський. О 3 год. 25 хв. на станції Красилів, коли позивач виходила на ходу
з вагона і впала на платформу, вона отримала ушкодження здоров'я, в зв'язку

з чим перебувала на лікуванні.

Вказані
обставини підтверджуються долученими до справи документами і ніким не
оспорюються.

Згідно
протоколу оперативної наради засідання комісії по розгляду порушень трудової
дисципліни працівниками ВЧ-1, провідник вагону №16, в якому їхала позивач, ОСОБА_2 допустила
порушення трудової дисципліни і їй оголошено догану (а. с. 52, 53).

Відповідно
до п. п. 3.2, 3.3 Інструкції провіднику пасажирських вагонів, при відправлен­ні
пасажирського поїзда та його русі провідник пасажирського поїзда зобов'язаний
закрити двері.

Вимога
цих пунктів інструкції ОСОБА_2
виконана не була, що призвело до того, що ОСОБА_1 могла на ходу потягу виходити
з нього та що потягло за собою її падіння і заподі­яння ушкодження здоров'я.

Оскільки,
в зв'язку із ушкодженням здоров'я, позивач була змушена перебувати на ліку­ванні,
вона зазнала фізичного болю і страждань, то суд першої інстанції прийшов до
обгрунто­ваного висновку, що допущені працівником відповідача порушення
посадових обов'язків при виконанні ним трудових обов'язків призвели до
заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди.

Тому,
відповідно до ст. ст. 1167,
1168, 1172 ЦК України
суд першої інстанції обгрунто­вано поклав обов'язок по її відшкодуванню на
Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Доводи
апелянта про відсутність підстав для покладення на нього відповідальності за за­подіяну
шкоду спростовуються викладеними в рішенні суду першої інстанції висновками та
на­веденим вище.

Доказів,
які б свідчили, що при постановленні рішення було порушено таємницю нарадчої
кімнати не подано, посилання на це в апеляційній скарзі нічим не підтверджені.

Проведення
судового засідання не в спеціально обладнаному для цього приміщення, по­рушення
строку розгляду справи не може свідчити про незаконність постановленого рішення
і тягти за собою його скасування.

Відомості
про те, що розгляд справи проводився на підставі двох поданих позивачем по­зовних
заяв відсутні.

Позовна
заява датована 04.05.2007 року подана ОСОБА_1 на виконання ухвали судді від
21.11.2006 року про усунення недоліків її позовної заяви, яка була
зареєстрована в суді 08.11.2006 року, і вона не може вважатись такою позовною
заявою щодо якої має бути окремо вирішене питання про її прийняття та розгляд
(а. с. 1, 2, 31, 32-34).

Постановлене
судом першої інстанції рішення за формою і змістом відповідає встанов­леним ст.
215 ЦПК України вимогам, в ньому вказано які кошти підлягають стягненню з відпо­відача
і на підставі яких норм права.

Тому
доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути підставою для скасування
рішення і відмови в задоволенні заявленого позову.

Що ж
стосується рішення в частині визначення розміру коштів, які стягнуті судом на
відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що
повністю погодитись з ним неможливо.

При
визначенні розміру коштів на відшкодування шкоди суд не врахував обставин її за­подіяння.

Виникненню
моральної шкоди сприяла необережність самої потерпілої, яка усвідомлю­вала, що
потяг почав рух, однак, незважаючи на це, зробила спробу вийти із вагона.

Доказів,
які б свідчили, що позивача вийти з вагону примусила провідник не подано,
останньою ця обставина заперечується.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку що розмір коштів, що підляга­ють
стягненню на відшкодування моральної шкоди, необхідно зменшити з 1650 грн. до
500 грн., частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна
залізниця» задовольнити часткова.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2007 року змінити, змен­шити
розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з Державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь
ОСОБА_1 з 1650 грн. до 500 грн.

В іншій
частині рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.