Справа №2-2188/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007
року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого
судді - Дрішлюка А.І.,

при секретарі
судового засідання Іскрич В.В.,
Куліковой О.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за комунальні послуги, стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського
районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом про відшкодування витрат по
оплаті комунальних послуг, виплату державі податку і штрафу, виплату морального
збитку до ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Ухвалою
Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2006 року провадження у
справі закрито за мотивами   наявності
рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою колегії
суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області від
14 березня 2007 року вказана ухвала була скасована, справа направлена до суду
першої інстанції для розгляду по суті. При цьому судова колегія виходила з
того, що суд передчасно закрив провадження по справі, не уточнивши предмет і
підстави позову, не застосувавши вимоги ст. 121 ЦПК України і надавши позивачу
строк на усунення недоліків, які вбачаються в його позовної заяві.

На виконання
вказаної ухвали Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2007 року
ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було залишено без руху первинно
поданий позов ОСОБА_1, позивачу
було надано час на усунення недоліків та на уточнення позовних вимог.

11 липня 2007
року за вхідним номером № 6121 до Малиновського районного суду м. Одеси
надійшла уточнена позовна заява, в якої позивач змінив підстави та предмет
позову та просив стягнути з відповідачів суму боргу за комунальні послуги в
розмірі 4739 грн. 65 коп.,
а також моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Відповідачі
позов не визнали, та звернули увагу суду на факти неодноразового звернення до
суду позивача з аналогічними вимогами та на безпідставність заявлених вимог.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд прийшов до
висновку, що необхідно відмовити в позові виходячи з наступного.

Як встановлено в
судовому засіданні, сторони спору позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є
власниками квартири кв.АДРЕСА_1 в рівних частках. При цьому порядок її
користування та поділ в натурі є предметом іншого судового провадження
(головуючий - суддя Дрішлюк А.І.) в межах цивільної справи № 2-46/07.

Згідно з ч.3, 4
ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України. Як вбачається з тексту рішення Апеляційного суду
Одеської області від 24.11.2005 р. по справі № 22-5927.2005 (арк. справи 38)
заборгованість за комунальні послуги була предметом судового розгляду в суді,
проте позивачем виступала ОСОБА_2, а відповідачем ОСОБА_1, а власно, в
задоволенні позову про стягнення заборгованості за комунальні послуги було
відмовлено, оскільки власники не понесли будь-яких витрат на утримання майна.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні позову в відповідній частині суд, виходе з вищевказаної
позиції Апеляційного суду Одеської області, що борг не був сплачений будь-яким
з учасників процесу, тому виходячи з сенсу ст. 41 Конституції України, ст.ст.
64, 66, 68 ЖК УРСР право на стягнення заборгованості має або сам постачальник
комунальних послуг або співвласник, який сплатив всі витрати на утримання майна
за іншого співвласника. Доказів сплати позивачем суми боргу суду не було
надано. Крім того, як вбачається з матеріалів справи заборгованість, на
наявність якої посилається позивач, знаходиться за межами строку позовної
давності, тобто у разі звернення до суду з позовом до учасників процесу, за заявою
про застосування строку позовної давності зацікавленої сторони, судом буде
відмовлено в позові. Таким чином підстав для задоволення заявленого позову в
цій частині не вбачається.

Оцінюючи позов в
частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходе з
наступного. Факт завдання моральної шкоди позивачу внаслідок неправомірної
поведінки відповідачів повинен бути доведений відповідно до вимог ст.ст. 23,
1167 ЦК України в порядку передбаченому ст.ст. 10, 62 ЦПК України. Оскільки
судом не встановлено підстав для задоволення позову в частині стягнення
заборгованості, то факт несплати комунальних послуг не може бути обґрунтуванням
факту завдання моральної шкоди позивачу, на що посилався позивач. Щодо інших
фактів, на які посилався позивач та його представник, то надаючи оцінку цієї
частині позовних вимог суд враховує, що між сторонами склалися погані стосунки,
які є наслідком розірвання шлюбу та поділу майна, майно і досі знаходиться в
спорі, зокрема встановлюється порядок користування майном та поділ майна в
натурі (справа № 2-46/07, головуючий суддя Дрішлюк А.І.). Оскільки підставою
для прийняття судом рішення стягнення компенсації завданої моральної шкоди є
сукупність юридичних факті, що передбачена вищевказаними статтями, її
відсутність призводить суд до висновку про необхідність відмовлення в позові.

Керуючись ст. 41
Конституції України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст.64, 66, 68 ЖК УРСР,
ст.ст.3, 10,11, 45, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за комунальні
послуги, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зі дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.