Справа   №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.07 р.   Заводский райсуд М.Запоріжжя в складі

судді:         Марченко
Н.В.

при секретарі:
Фурдак В. И.

Розглянувши відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Запорізького
об*єднанного міського комісаріату та Запорізького обласного военкомату про стягнення
компенсації та відшкодування моральної шкоди.

УСТАНОВИВ

ОСОБА_1. звернулась в суд з позовом
про стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1в позові
указала, що вона працювала у Запорізькому об'єднаному міському військовому
комісаріаті та являлась державним службовцем, з 16.11.1982 р. по 06.11.2006 р.

У 2001 році
ОСОБА_1згідно ст.35 Закону України "Про державну службу" мала
отримати відпустку 45 календарних днів, але у 2001 році їй була надана
відпустка терміном 30 календарних днів.

06.11.2006 р.
трудові стосунки з відповідачем розірвані. Згідно ст. 24 Закону України
"Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується
грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а
відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум
що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. У день
звільнення компенсація за не використані дні відпустки за 2001 р. позивчаці не
виплачена.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП, працівникові виплачується його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивачка просить
стягнути на її користь 831,15 грн. -компенсацію за не використані дня відпустки , і компенсацію за затримку
розрахунку5365,74 грн.

Крім того ОСОБА_1вважає , що їй спричинено моральну шкоду
, що виражається в тому , що ОСОБА_1не була
своєчасно виплачена компенсація за невикористану відпустку і вона
повинна була виясняти у начальства чому їй не була виплачена ця компенсація. З
цього приводу ОСОБА_1. дуже хвилювалась, це порушила її нормальний спосіб
життя, принизило її гідність. В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Представник
Запорізького об*єднанного міського военкомату
позов визнала частково. Категорично заперечує проти стягнення моральної
шкоди , вважаючи , що вона не доведена.

2

Представник             Запорізького
обласного     военкомату     в
судове

засідання не з*явився , про
слухання справи повідомлений , про що в справі є розписка.

Вислухавши
сторони, дослідивши докази по справі, , суд вважає позов таким , що підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивачка з 1994
р. по грудень 2006 року працювала в Запорізькому об*єднанному міському
воєнкоматі про що свідчить копія трудової книжки.

У 2001 році
ОСОБА_1згідно ст.35 Закону України "Про державну службу" мала
отримати відпустку 45 календарних днів, але у 2001 році їй була надана
відпустка терміном 30 календарних днів, про що не заперечує представник
відповідача. Згідно "Порядку обчислення середньої заробітної плати",
затвердженому Постановою Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1995 р. обчислення
заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю
виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно наданої довідки
середньоденна зарплата ОСОБА_1. , що вираховувалась виходячи з 12 календарних
місяців роботи до звільнення (час виплати компенсації) складала 42,39 грн.
Таким чином невиплачена сума компенсації за 15 днів невиплаченої відпустки складає 42,39 грн.х 15днів = 635,85 грн.,
які суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки.

06.11.2006 р.
трудові стосунки позивачки з відповідачем розірвані. Згідно ст. 24 Закону
України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника
виплата всіх сум що належать йому від підприємства, проводиться в день
звільнення. У день звільнення компенсація за не використані дні відпустки за
2001 р. позивчаці не виплачена.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП, працівникові виплачується його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд вважає за необхідне в
цій частині також позов задовольнити частково та стягнути з відповідача в межах заявлених позовних вимог середній
заробіток за 100 днів з моменту звільнення . Згідно вищезазначеному
"Порядку обчислення середньої заробітної плати", середній заробіток
для нарахування компенсації за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з
виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Останніми двома календарними місяцями роботи до звільнення
відповідачки були квітень та травень 2006 року . У червні та липні 2006 року
ОСОБА_1знаходилась у відпусці , а в період відпустки 19.06.06 вона отримала
травму та знаходилась на лікарняному до 03.11.06. Таким чином, останніми 2
календарні місяці, коли ОСОБА_1. працювала
(місяці роботи) були квітень та травень 2006 року Згідно довідки відповідача
середньоденна зарплата ОСОБА_1. за квітень

3

травень 2006 року складала 34,20 грн. Таким чином в межах
позовних вимог на користь ОСОБА_1необхідно стягнути

середній
заробіток за час затримки розрахунку за 100 днів в сумі 34,20 грн.х100 днів
=3420 грн.

Крім того суд
вважає , що позивачці незаконними діями по затримці виплати розрахунку і компенсації
за невикористану відпустку спричинено моральну шкоду , що полягає в тому , що
позивачка повинна була турбуватися про виплату належної суми, витрачати час на
оскарження незаконних дій відповідача. Але враховуючи невеликий розмір
невиплаченої компенсації, а саме 635 грн, суд вважає за необхідне стягнути
моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Керуючись ст.
ст. 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 116,117, 237-1 КЗпП України, ст. 24
Закону України „Про відпустки" , "Порядком обчислення середньої
заробітної плати", затвердженому Постановою Кабінету Міністрів № 100^ід
08.02.1995 р. суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з
Запорізького об*єднанного міського військового комісаріату на користь
ОСОБА_1635,85 грн. компенсацію за невикористані дні відпустки, 3420 грн.,
компенсацію за затримку розрахунку і 500 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Запорізького
об*єднанного міського військового комісаріату держмито на користь держави 51
грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає чинності
після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.