АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
24 липня 2007 року                                                                                                  м.
Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у м. Феодосії у складі:
судді:   Іщенка В.І.,
суддів   Мамасуєвої Л.О., Полянської В.О., при
секретарі:   Цендра О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії
справу за позовом ОСОБА_1до СРВК ім. Адмірала Нахімова про скасування
розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 04 травня 2007 року,
звернувся до суду з позовною заявою до СРВК ім. Адмірала Нахімова про
скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. Позовні
вимогиОСОБА_1 мотивовані тим, що він був прийнятий до СРВК ім. Адмірала Нахімова
посаду охоронця і з 1998
знаходився у відходництві. 10
відходництва скінчився і ОСОБА_1. повернувся до роботи до відповідача для
визначення його подальшої роботи. Однак, у відділі кадрів йому було
запропоновано звільнитися за власним бажанням, оскільки у противному випадку
його звільнять за прогули. Тривалий час на СРВК ім. Адмірала Нахімова роботу
ОСОБА_1. не давали і розпорядженням № 1 від 03 січня 2001 р. позивач був
звільнений за прогули, який останній вважає неправомірним і просить його
скасувати, поновивши на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного
Рішенням
Ленінського районного суду АР Крим від 04
травня 2007 р. у задоволенні
позовних вимогОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1. не
погодився з таким рішенням суду і подав на нього апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржуване ним судове рішення скасувати, ухваливши по справі нове,
яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. В обгрунтування своїх
вимог апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального
і процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і
надання неналежної правової оцінки доказам, які надавалися апелянтом.

Справа № 22-ц-1217-Ф/07р.                 Головуючий
у першій інстанції

Звєрев Г.С. Суддя-доповідач Іщенко В.І.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скаргаОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимогОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що
позивач після закінчення строку відходництва в СРВК ім. Адмірала Нахімова для
подальшої роботи не з'являвся і документів, які б свідчили про поважність
відсутності на роботі, не надав. Отже, суд першої інстанції з урахуванням
зазначеного, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні
позовних вимогОСОБА_1 про скасування розпорядження про звільнення, поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної
шкоди.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
ретельно досліджених доказів, яким надана належна правова оцінка. Судом
правильно встановлені фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин
і постановлене рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального
закону.

Відповідно до
ст.40 п.4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути
розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1. був прийнятий на роботу до СРВК ім. Адмірала
Нахімова на посаду охоронця 05
серпня 1994 р. і з 09 грудня 1998 р. по 10 грудня 2000 р. знаходився у
відходництві, тобто у відпустці без збереження заробітної плати, після
закінчення строку якого на роботі не з'являвся, незважаючи на направлений йому
СРВК ім. Адмірала Нахімова лист з пропозицією про подання до роботодавця
пояснювальних документів. Відповідно до табеля обліку робочого часу ОСОБА_1. за
грудень 2000 р. на
роботі з часу закінчення відходництва, тобто з 11 грудня 2000
р., не з'являвся. Рішенням профспілкового комітету СРВК ім.
Адмірала Нахімова від 24 грудня 2000 р. була дана згода на звільнення позивача
на підставі ст.40 п.4 КЗпП України і розпорядженням відповідача від 03 січня
2001 р. ОСОБА_1. був звільнений.

Згідно з
розділом 6 п.24
абз.З Уставу СРВК ім. Адмірала Нахімова при відсутності або припиненні у
колгоспі робіт, раніше виконуваних колективом, правління колгоспу пропонує іншу
роботу звільнившимся особам. Відмова від виконання запропонованої роботи без
поважних причин є порушенням трудової дисципліни. При неможливості надання
іншої роботи правління дозволяє колективам підприємства відходництво на строк,
встановленй правлінням. У випадку, якщо працівник не бажає переходити на іншу
запропоновану йому роботу або у відходництво, він може бути звільнений від
роботи за згодою правління і виведений з членів колгоспу.

З
поясненняОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що
відпустки з 1998 р. по 2000 р. у зв'язку з
відходництвом надавалися йому згідно його письмових заяв, а заяву про вихід на
роботу після закінчення відходництва в грудні 2000 р. до відділу кадрів чи правління СРВК ім. Адмірала
Нахімова він не подавав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції про необхідність відмови у задоволення позовних вимогОСОБА_1,
оскільки ним не доведена поважність причин прогулу роботи в СРПК ім. Адмірала
Нахімова, через що розпорядження про звільнення позивача на підставі ст.40 п.4
КЗпП України є правомірним і не може бути скасовано, як не можуть бути
задоволені і вимоги позивача про поновлення його на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного пргулу та моральної шкоди, оскільки
підстав для цього немає.

Таким
чином, колегія суддів, вважаючи рішення суду першої інстанції
правильним та таким, що грунтується на вимогах норм матеріального і
процесуального права, з урахуванням всіх обставин по справі, наданням належної
правової оцінки дослідженим доказам, не вбачає підстав для скасування
зазначеного судового рішення та задоволення апеляційної скаргиОСОБА_1

На підставі
наведеного і, керуючись ст.ст. 303,
307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313-315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 04 травня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців до суду
касаційної інстанції.