Справа №
22-ц-1408/2007 р.                   Головуючий
у 1 інстанції  P.P. Струтинський
Категорія 6                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2007
р.                                                                                   м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого                                        Девляшевського
В.А.,

суддів:                 Соколовського В.М., Фединяка
В.Д.,

секретаря                                              Юрків
І.П.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Тисменицького районного суду від 17 вересня 2007 року,-

встановила:

ОСОБА_1
14.09.2007 року подала скаргу на дії Державної виконавчої служби в
Тисменицькому районі. Скарга мотивована тим, що 7.09.2007 року ДВС
Тисменицького району у забезпечення виконання рішення Тисменицького районного
суду від 07.11.2001 року про стягнення 16430 грн. на жилий будинок АДРЕСА_1
було накладено арешт. На думку скаржника, арешт на належний їй жилий будинок
накладено в порушення ст. ст.50, 56, 59 Закону України «Про виконавче
провадження». У зв'язку із наведеним ОСОБА_1 просила у задоволення її скарги
визнати незаконним дії ДВС в Тисменицькому районі та звільнити згаданий будинок
з-під арешту.

Ухвалою
Тисменицького районного суду 23.10.2007 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд І-інстанції, постановляючи ухвалу,
залишив поза увагою важливі обставини, допустив порушення норм матеріального
права. Апелянт зазначає, що арешт на її будинок було проведено всупереч
встановленому законом
порядку, без відкриття виконавчого провадження . Крім того, вказує
ОСОБА_1, оскільки іншого житла вона немає, то арешт на її будинок не міг бути
накладений. Вважаючи оскаржену ухвалу незаконною, ОСОБА_1 просить її скасувати,
постановивши нову ухвалу про задоволення її вимог.

В засідання Апеляційного
суду ОСОБА_1 не з'явився з невідомих причин, хоч    судове повідомлення їй було направлено
завчасно. Отже, є підстави для вирішення даного спору у її відсутності.

Державний
виконавець ДВС в Тисменицькому районі ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив,
зазначивши, що арешт на частину згаданого вище жилого будинку ним накладено у
відповідності з вимогами норм Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення державного виконавця, дії якого оскаржуються,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких
підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження  щодо
стягнення з  ОСОБА_1  коштів
державним  виконавцем  винесена

2006
року, а дії щодо арешту і опису майна боржника ним
здійснювались тільки

2007
року, тобто після спливу встановленого ст.25 Законом
України «Про виконавче провадження» шестимісячного строку.

Крім того,
державним виконавцем не було дотримано вимог чинного законодавства України щодо
порядку звернення стягнення на будинок.

По-перше, в акті
опису і арешту частини жилого будинку відсутні відомості про     роз'яснення встановленого ст.56 ЗУ «Про виконавче
провадження» права боржника на визначення видів майна або предметів, на які
слід звернути стягнення в першу чергу.

По-друге, в
п.5.10.1 «Інструкції про провадження виконавчих дій», затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5 зазначено, що звернення
на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном,
провадиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
При цьому в першу чергу провадиться звернення стягнення на окрему від будинку
земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржникові.

Однак, державний
виконавець, накладаючи арешт на частину будинку, належну ОСОБА_1, не з'ясував,
чи є у боржника достатнє рухоме майно або окрема від будинку земельна ділянка,
на якій може бути звернено стягнення в першу чергу.

Приймаючи до
уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду I-інстанції про
необґрунтованість скарги ОСОБА_1 суперечить дійсним обставинам справи.

На підставі
наведеного, та керуючись ст. 307, 309, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Тисменицького районного суду від 17 вересня 2007 року по даній справі
скасувати.

Скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати
незаконними дії Державного виконавця Державної виконавчої служби Тисменицького
району ОСОБА_2 щодо опису і арешту частини будинку АДРЕСА_1 Тисменицького
району, вчинені 07 вересня 2007 року.

Рішення набирає
законної сили негайно, однак може бути оскаржено у касаційному порядку до
Верховного Суду України на протязі двох місяців після дня його проголошення.