Справа №
2-305/2007р. РІШЕННЯ
4 травня 2007 року                                                                м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської
головуючого судді     Ілюка Б.В.
при секретарі                         Загрійчук Г.Д.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна придбаного в шлюбі,
витребування особистого майна та позовною заявою ОСОБА_3який діє від імені і за
дорученням ОСОБА_4, ОСОБА_5до ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання
права власності на майно
ОСОБА_1. звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про поділ майна
придбаного в шлюбі, витребування особистого
майна. ОСОБА_3. звернувся в суд з позовною заявою від імені і за дорученням ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання права власності
Ухвалою суду від 13 березня 2007 року дві позовні заяви ОСОБА_1. та ОСОБА_3.
об"єднані в одно провадження
Ухвалою суду від 19 квітня 2007 року позовна заява ОСОБА_1. до ОСОБА_2 в частині поділу матеріалів використаних для встановлення
автономного опалення у квартирі вартістю 2020 гривень, стягнення грошової компенсації за придбані за кошти позивачки і встановлені
у квартирі котла та батарей вартістю 2777 гривень та будівельних матеріалів,
які використані для ремонту санвузла вартістю 1515гривень,
залишена без розгляду.
Ухвалою суду
квітня 2007 року позовна заява ОСОБА_3. в
інтересах та по дорученню ОСОБА_4 та ОСОБА_5до ОСОБА_1. та
ОСОБА_2про визнання права власності на
майно в частині визнання права власності на котел марки „Вайлант" б/у вартістю 1785 гривень, батарей б/у вартістю 485,20 гривень, розхідні матеріали для встановлення
опалення на суму 478 гривень,
залишена без розгляду.
ОСОБА_1. позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі - ОСОБА_2вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з
року по 2.11.2006 року. За час спільного проживання ними спільно було придбано рухоме майно, яке відповідач
відмовляється поділити в добровільному порядку і також відмовляється віддати їй
її особисте майно, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. За час спільного проживання ними було
придбано: електричний камін вартістю 505 гривень, холодильник б/у вир.
Німеччина вартістю 808 гривень, пилосос „Сатурн"
вартістю 289 гривень,
„Оріон" вартістю 883 гривень, плазмовий телевізор
вартістю 757 гривень, радіотелефон вартістю 636 гривень, магнітофон вартістю 101 гривень, ДВД плеєр з колонками, вартістю 1515 гривень, диван „Шедевр" вартістю 1515 гривань, стіл - тумба вартістю 126 гривень, поличка для взуття вартістю 75 гривень, накидки для крісла вартістю 50 гривень, поличка у ванній кімнаті вартістю 101 гривень, люстри- 3 штуки вартістю 303 гривень, доріжки вартістю 151 гривень, штори вартістю 200 гривень, тюль вартістю 280 гривень, гардини вартістю 105 гривень, кришталевий посуд (тортівниця, два набори стаканів по 12 штук, цукерниця, 12 чарок) вартістю 202 гривень, вага вартістю 101 гривень, стіл-тумба вартістю 126 гривень, електровентилятор вартістю
гривень, мобільний телефон вартістю 945 гривень, сковорода з тефлоновим покриттям вартістю 120 гривень, покривало-накидка на диван вартістю 60 гривень, кофейний набір вартістю 45 гривень, два набори світильників вартістю 200 гривень, а також батьками відповідача було подаровано
кухонний меблевий набір вартістю 1262 гривень, меблевий набір для прихожої вартістю 656 гривень, сестрою відповідача -
набір вилок і ложок (12 штук) вартістю 252 гривень.
Всі вищеописані речі знаходяться в квартирі де вона проживала з
відповідачем. Враховуючи, що вищезгадане майно є спільною
сумісною власністю подружжя, що від шлюбу у них є неповнолітня дитина, яка проживає з нею, вона ставить вимогу про збільшення її
частки при поділі майна подружжя. Вважає, що її частка в майні становить 60 відсотків, що в грошовому виразі
становить 7756,20 гривень. Враховуючи зазначене просить виділити їй в натурі: електричний камін
вартістю 505 гривень, пилосос „Сатурн" вартістю 289 гривень, телевізор „Оріон"
вартістю 883 гривень, диван вартістю 1515 гривань, стіл - тумбу вартістю 126 гривень, кришталевий посуд (тортівниця, два набори стаканів по 12 штук, цукерниця, 12 чарок) вартістю 202 гривень, вагу вартістю 101 гривень, а всього на загальну суму 3635 гривень. Відповідачу виділити решта майна на
загальну суму 9296 гривень та стягнути з нього в її користь 4121,20 гривень
різниці між вартістю її частки в майні подружжя і вартістю майна, на яке вона
витребувати у відповідача і повернути їй її особисте приватне майно: палас
вартістю 252 гривень, подушку вартістю 25 гривень, ультрафіолетову лампу вартістю 50 гривень, одіяло вартістю 101 гривень, а всього на загальну суму 428 гривень.
стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі 454 гривень вартість матеріалу яким було обшито крісла,
оскільки матеріал було придбано за її особисті кошти.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Вважає, що не підлягають
до поділу: кухонний комбайн вартістю 360 гривень, меблева стінка „Байкал" вартістю 2890 гривень, пральна машинка вартістю 1900 гривень, гладильна дошка вартістю 90 гривень, набір нікельованого посуду вартістю 380 гривень так як вони подаровані їй її батьками.
Із зазначеного майна вона забрала кухонний комбайн вартістю 360 гривень, меблеву стінку марки „Байкал" вартістю 2890 гривень, пральну машинку вартістю 1900 гривень, електровентилятор вартістю 60 гривень, два набори електросвітильників вартістю 200 гривень, набір нікельованого
посуду. Відеокамера належить її братові, а швейна машинка - її бабусі.
ОСОБА_3. поданий від імені і за дорученням ОСОБА_4. та ОСОБА_5 - батьків відповідача, про визнання права
власності на майно визнала частково та пояснила, що кухонний набір вартістю 1250 гривень та стінку-прихожу вартістю 650
гривень батьки відповідача подарували в 2005 році її сім'ї про, що повідомили її, відповідача, їх знайомих і друзів.
Плазмовий телевізор, радіотелефон, ДВД плеєр придбав
і привіз з Росії її чоловік у 2004 році. Холодильник німецького виробництва б/у
вартістю 800 гривень, телевізор марки
„Оріон" вартістю 889 гривень, магнітофон б/у, диван
„Шедевр", поличку для взуття вартістю 45гривень, три
люстри вартістю 303 гривень були придбані нею та
відповідачем під час шлюбу у 2005 році. На майно позивачів: порохотяг „Витязь", старі
люстри, штори, тюль, гардини вартістю 150 гривень вона не претендує, так як
вони були придбані позивачами до її одруження.
Відповідач позов визнав частково та пояснив, що позивачкою включено до
розподілу не все майно, яке було ними спільно
придбано під час шлюбу. А також включила майно Яке ними не придбавалося і їм не
належить. Зокрема, позивачкою не включено до розподілу придбаних ними в шлюбі:
електровентилятор вартістю 60 гривень, мобільний телефон вартістю
гривень, блендер вартістю 80 гривень, сковороду з тефлоновим покриттям вартістю 120 гривень, покривало-накидку на диван вартістю 60 гривень, кофейний набір вартістю 45гривень, два набори
світильників вартістю 200 гривень, а також подаровані їм батьками та родичами позивачки: відеокамеру
вартістю 2794 гривень,, електричний комбайн вартістю 360 гривень, меблеву стінка
„Байкал" вартістю 2890 гривень, пральну машинку вартістю 1900 гривень, швейну машинку „Чайка" вартістю 340 гривень, два набори нікельованого посуду вартістю 760 гривень, гладильну дошку вартістю 90 гривень. Крім цього позивачкою включено до поділу майно
його батьків - електричний камін вартістю 50 гривень, холодильник бу німецького виробництва вартістю 800 гривень, плазмовий телевізор вартістю 600 гривень, телевізор марки „Оріон" вартістю 889 гривень, радіотелефон вартістю 615 гривень, магнітофон б/у вартістю 20 гривень, ді-ві-ді
плеєр вартістю 200 гривень, диван „Шедевр" вартістю 1485 гривень, кухонний
меблевий набір вартістю 1250 гривень, меблевий набір для
прихожої вартістю 650 гривень, поличку для взуття
вартістю 45 гривень. Безпідставно включено до розподілу вагу вартістю
101 гривень, яка належить їхній кумі
набір вилок і ложок вартістю 252 гривень, який належить його сестрі і
його вона його сім"ї не дарувала. Крісла належать його братові і їх
позивачка не обшивала матеріалом. Згідний повернути позивачці її особисте майно
- палас вартістю 252 гривень, подушку вартістю 25 гривень, ультрафіолетову лампу вартістю 50 гривень. Одіяло позивачка забрала.
поданого в інтересах і по дорученню ОСОБА_4 та ОСОБА_5про визнання права власності на майно, визнає повністю.
ОСОБА_3. звернувся в суд з позовом від імені та за доручення ОСОБА_4. та
ОСОБА_5 про визнання права власності на
майно. Причиною звернення до суду з даним позовом є включення позивачкою
ОСОБА_1. до розподілу майна яке є власністю ОСОБА_4. та ОСОБА_5 Зокрема, холодильник бу німецького виробництва вартістю 800 гривень, плазмовий телевізор вартістю 600 гривень, телевізор марки „Оріон" вартістю 889 гривень, радіотелефон вартістю 615 гривень,
б/у вартістю 20 гривень, ДВД плеєр вартістю 200 гривень, диван „Шедевр" вартістю 1485 гривень, кухонний меблевий набір вартістю 1250 гривень, меблевий набір для прихожої вартістю 650 гривень, поличка для взуття вартістю 45 гривень, три люстри вартістю 260 гривень, тюль, гардини, штори вартістю 150 гривень. Просить постановити
рішення яким визнати право власності ОСОБА_4. та ОСОБА_5 на
зазначені речі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та
дослідивши інші докази, суд приходить до висновку, що позовна
заява ОСОБА_1. та позовна заява ОСОБА_3. в інтересах та за дорученням ОСОБА_4
та ОСОБА_5, підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. перебуваючи у шлюбі з листопада 2003 року по листопад 2006 року проживали в квартирі батька
ОСОБА_2, ОСОБА_5, який із своєю дружиною постійно
проживають в Російській Федерації. В Коломию приїжджали на весілля свого сина
ОСОБА_2 в листопаді 2003 року та були в гостях в сім"ї
сина в липні -серпні 2005 року. Встановлено, що до шлюбу ОСОБА_1. з ОСОБА_2, в квартирі ОСОБА_5знаходилося
наступне спірне хатнє майно: три люстри вартістю 260 гривень, тюль, гардини, штори вартістю 150 гривень, магнітофон б/у вартістю 20 гривень, пилосос „Витяз 2М" вартістю 130 гривень, поличка для взуття вартістю
45 гривень. У липні 2005 році подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було придбано кухонний меблевий набір вартістю 1250 гривень, меблевий набір для прихожої вартістю 650 гривень. Цієї обставини не заперечує
позивачка ОСОБА_1.

ОСОБА_3. не довів суду про належність подружжю ОСОБА_4та ОСОБА_5 плазмового телевізора вартістю 600 гривень, телевізора марки „Оріон" вартістю 889 гривень, радіотелефону вартістю 615 гривень, ДВД плеєр вартістю 200 гривень, дивану „Шедевр" вартістю 1485 гривень, холодильника німецького виробництва вартістю 808 гривень. Судом встановлено, що радіотелефон, плазмовий
телевізор, ДВД плеєр з колонкамиОСОБА_2 привіз з Москви у травні 2005 року де був на заробітках. Про
зазначене не заперечує відповідач ОСОБА_2. та підтвердили свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8.  Телевізор „Оріон" згідно видаткової
накладної придбаний в жовтні 2004 року, диван „Шедевр" згідно видаткової
накладної був придбаний в листопаді 2004 року,
тобто коли ОСОБА_1 знаходилася з ОСОБА_2 у шлюбі і в той час ОСОБА_5на Україні
не було. Про купівлю дивану ОСОБА_1. та ОСОБА_2підтвердила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 Холодильник німецького виробництва б/у був придбаний ОСОБА_1. та
ОСОБА_2у грудні 2004 року взамін старого про, що ствердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_6., ОСОБА_1.ОСОБА_10, ОСОБА_8. Всім цим майном до розірвання шлюбу користувалися ОСОБА_1. таОСОБА_2. Цієї обставини не заперечуютьОСОБА_2 та ОСОБА_3. та
підтвердили допитані в судовому засіданні свідки:
ОСОБА_6., ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_10,ОСОБА_12

Таким чином слід визнати право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5на наступне майно: магнітофон б/у вартістю 20 гривень, кухонний меблевий набір вартістю 1250 гривень, меблевий набір для прихожої вартістю 650 гривень, поличку для взуття вартістю 45 гривень, три люстри вартістю 260 гривень, тюль, гардини, штори вартістю 150 гривень, які були придбані ними до 2003 року. В решта в
позові слід відмовити.

Судом встановлено, що сторони під час шлюбу та спільного проживання
придбали хатнє майно. Сторони не домовилися про порядок поділу майна і тому спір
вирішується судом.

Відповідно до вимог ст.70 СК України, у разі поділу майна, що
є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, і при відсутності домовленості про порядок поділу майна між сторонами та при поділі його в
судовому порядку суд може відступити від засад рівності часток подружжя з обставин, що мають істотне значення. Суд вважає,
що із-за відсутності іншої домовленості та шлюбного контракту, частки сторін є
рівними. Обставин, що мають істотне значення, щоб відступити від засад рівності часток подружжя позивачкою не зазначено
та судом не встановлено.

Згідно
пояснень сторін, свідків суд прийшов до висновку, що сторонами під час шлюбу та
спільного проживання було придбано: електричний камін вартістю 505 гривень, холодильник б/у вир. Німеччина вартістю 808 гривень, пилосос „Сатурн"
вартістю 289 гривень, телевізор „Оріон"
вартістю 883 гривень, плазмовий телевізор
вартістю 757 гривень, радіотелефон вартістю 636 гривень, ДВД плеєр з колонками вартістю 1515 гривень, диван „Шедевр"
вартістю 1485 гривань, стіл - тумба вартістю 126 гривень, накидки для крісла вартістю
50 гривень, поличка у ванній кімнаті вартістю 101 гривень, люстри - З штуки вартістю 303 гривень, доріжки вартістю 151 гривень, штори вартістю 200 гривень, тюль вартістю 280 гривень, гардини
вартістю 105 гривень, які були ними придбані в червні 2005 року, кришталевий
посуд ( тортівниця, два набори стаканів по 12 штук, цукерниця, 12 чарок)
вартістю 202 гривень, електричний вентилятор
вартістю 60 гривень, мобільний телефон вартістю 945 гривень, сковорода з тефлоновим покриттям
вартістю 120 гривень, покривало-накидка на диван
вартістю 60 гривень, кофейний набір вартістю 45 гривень, два набори світильників вартістю 200 гривень. Всього на загальну суму 9826 гривень. 1/2частки в грошовому виразі становить 4913 гривень.

Враховуючи
наявність описаного державною виконавчою службою майна, думку позивачки, що на її утриманні знаходиться малолітній син, суд прийшов до
переконання виділити позивачці наступне хатнє майно: електричний вентилятор
вартістю 60 гривень, два набори світильників
вартістю 200 гривень, мобільний телефон вартістю
945
гривень, електричний камін вартістю 505 гривень, холодильник виробництва Німеччини вартістю 808 гривень, пилосос „Сатурн"
вартістю 289 гривень, диван „Шедевр"
вартістю 1485 гривень, поличку для ванної вартістю
101
гривень, штори вартістю 200 гривень, тюль вартістю 280 гривень, в
всього на загальну суму 4873
гривень.

Відповідачу слід виділити наступне хатнє майно:  телевізор „Оріон" вартістю 883 гривень, плазмовий телевізор вартістю 757 гривень, радіотелефон вартістю 636 гривень, ДВД плеєр з колонками вартістю 1515 гривень, стіл - тумба вартістю 126 гривень, накидки для крісла
вартістю 50 гривень,

люстри - 3 штуки вартістю 303 гривень, доріжки вартістю 151 гривень, гардини вартістю 105 гривень, кришталевий посуд (тортівниця, два набори стаканів по 12 штук, цукерниця, 12 чарок) вартістю 202 гривень, сковорода з тефлоновим покриттям вартістю 120 гривень, покривало-накидка на диван вартістю 60 гривень, кофейний набір вартістю 45 гривень, Всього на загальну суму 4953 гривень.

Різницю у
вартості між належною позивачці половини майна та виділеним їй майном в сумі 40 гривень
слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1.

Суд не включив до поділу майно придбане батьками ОСОБА_1.- меблевої стінки
„Байкал", пральної машинки, кухонного комбайна та батьками ОСОБА_2 - меблевого набору для прихожої, кухонного меблевого
набору. Жодна із сторін не надала суду доказів про те, що їм, як подружжю, їхніми
батьками було подаровано зазначене майно. Ця
обставина також стверджується даними позовної заяви ОСОБА_3. в інтересах та за дорученням ОСОБА_4 та ОСОБА_5про визнання права
власності на майно. Сторонами не надано жодних доказів про дарування їм як подружжю
інших речей.

Оскільки відповідач ОСОБА_2. визнав позовні вимоги позивачки ОСОБА_1. про повернення їй її особистих речей - паласу вартістю 252 гривень, подушки вартістю 25 гривень, ультрафіолетової лампи вартістю 50 гривень, позовні
вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Також підлягає
поверненню позивачці одіяло вартістю 101 гривень. Відповідач не довів суду,
що одіяло забрала позивачка 25 жовтня 2006 року при свідках та дільничному інспекторі. Допитаний в
судовому засіданні свідокОСОБА_13 цієї обставини не підтвердив.

Не підлягає до
задоволення вимога позивачки про повернення їй вартості матеріалу використану нею для обшивання крісел в сумі 454 гривень. Позивачка не довела дану обставину. Крім того
крісла є власністю брата ОСОБА_2. - ОСОБА_3., чого не заперечує і позивачка.

Керуючись
ст.ст. 57, 60-61,69, 70, 71 СК України ст.ст. 10,11,209, 212,
214-215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна придбаного в шлюбі, витребування
особистого майна та позов ОСОБА_3який діє від імені і за дорученням ОСОБА_4,
ОСОБА_5до ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання права власності на майно, задовольнити
частково.

Визнати право
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5на наступне майно: магнітофон б/у вартістю 20 гривень, кухонний меблевий набір вартістю 1250 гривень, меблевий набір для прихожої вартістю
650
гривень, поличку для взуття вартістю 45 гривень, три люстри вартістю 260 гривень, тюль, гардини, штори вартістю 150 гривень, які були придбані ними до 2003 року.

В решта в позові слід відмовити.

Спільно придбане майно ОСОБА_1та ОСОБА_2поділити порівну.

Виділити ОСОБА_1наступне хатнє майно: електричний вентилятор вартістю 60 гривень, два набори світильників вартістю 200 гривень, мобільний телефон вартістю 945 гривень, електричний камін вартістю 505 гривень, холодильник виробництва Німеччини вартістю 808 гривень, пилосос „Сатурн" вартістю 289 гривень, диван „Шедевр" вартістю 1485 гривень, поличку для ванної вартістю 101 гривень, штори вартістю 200 гривень, тюль вартістю 280 гривень, в всього на загальну суму 4873
гривень.

Виділити ОСОБА_2 наступне хатнє майно:
телевізор „Оріон" вартістю 883 гривень, плазмовий телевізор
вартістю 757 гривень, радіотелефон вартістю 636 гривень, ДВД плеєр з колонками вартістю 1515 гривень, стіл -тумба вартістю 126 гривень, накидки для крісла вартістю 50 гривень, люстри - 3 штуки вартістю 303 гривень, доріжки вартістю 151 гривень, гардини вартістю 105 гривень, кришталевий посуд ( тортівниця, два набори стаканів по 12 штук, цукерниця, 12 чарок) вартістю 202 гривень, сковорода з тефлоновим покриттям вартістю 120 гривень, покривало-накидка на диван вартістю 60 гривень, кофейний набір вартістю 45 гривень. Всього на загальну суму 4953 гривень.

Стягнути в користь ОСОБА_1з ОСОБА_2  40 гривень вартості різниці між належною
ОСОБА_1. та виділеною їй частиною майна,

Зобов"язати ОСОБА_2повернути ОСОБА_1 її особисті речі - палас вартістю 252 гривень, подушку вартістю 25 гривень, ультрафіолетову лампу вартістю 50 гривень, одіяло вартістю 101
гривень.

В решта в позові відмовити.

Стягнути в користь ОСОБА_1з ОСОБА_2 83 гривень 40 копійок
судових витрат

Повернути ОСОБА_1 75 гривень 90 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського
апеляційного суду через Коломийський міськрайонний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків апеляційного
оскарження, визначених у ст.ст.223, 294
ЦПК України