Справа-22ц-6801-2007 p.                                            Головуючий
у 1 інстанції : Хейло Я.В.
Категорія : 39                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 серпня 2007
року   Судова палата у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області

в складі:
головуючого - судді                   Новодворської
О.І.

суддів                                                         Кіянової
С.В., СукмановоїН.В.

при секретарі                                            Писаревій
Ю.Г.

за участю
позивача                                   ОСОБА_1

представника
позивача                           ОСОБА_2

та представника
відповідача                   Домненка
В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою командира Десятого воєнізованого гірничорятувального загону м.Димитрова
на рішення Селидівського міського суду від 6 червня 2007 року за позовом
ОСОБА_1 до Десятого воєнізованого гірничорятувального загону м.Димитрова про
стягнення недоотриманої одноразової допомоги, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду в березні 2007 року з позовом до Десятого Воєнізованого
гірничорятувального загону м.Димитрова про стягнення недоотриманої одноразової
допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 20.03.1991 року працював у
відповідача на посаді рятувальника, 1 листопада 2006 року з ним було укладено
контракт строком до 1 січня 2007 року. 29 грудня 2006 року його було звільнено
в зв"язку з виходом на пенсію за віком. Однак, в порушення п. 12.5
Галузевої Угоди між Міністерством палива і енергетики та Всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості України йому було нараховано одноразова
допомога при звільнені в розмірі 50 % посадового окладу, що складає 825 грн.
відповідно до Колективного договору замість двох середньомісячних заробітків.
Просив стягнути з відповідача недоотриману одноразову допомогу в розмірі
4500,56 грн. Крім того, відповідачем проведено повний розрахунок з ним лише 02
лютого 2007 року, тобто з порушенням закону, тому просив стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 7529,24 грн., а
також у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. і витрати на правову допомогу в
розмірі 550 грн.

Рішенням
Селидівського міського суду від 6 червня 2007 року позов ОСОБА_1 до Десятого
воєнізованого гірничорятувального загону м.Димитрова про стягнення
недоотриманої одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, з відповідача
на користь позивача стягнуто недоотриману одноразову допомогу у зв"язку з
виходом на пенсію в розмірі 4500,56 грн., середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 4161,60 грн. та витрати за надання юридичної допомоги в
розмірі 275 грн., в іншій частині позову - відмовлено, стягнуто зі сторін по
43,31 грн. з кожного судовий збір та по 15 грн. з кожного витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду скасувати в частині стягнення
недоплаченої одноразової допомоги і ухвалити нове рішення про відмову позивачу
у позові у вказаній частині, оскільки судом першої інстанції були порушені
норми матеріального права, не враховано, що відповідач фінансується із
Державного бюджету і не є гірничим підприємством, в зв"язку з чим на нього
не поширюється дія Гірничого Закону України, особливості праці та відпочинку і
перелік посад, які належать до рятувальників встановлюється Положенням про
проходження служби у воєнізованому гірничорятувальному загоні.

В судовому
засіданні Апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позивач та його
представник заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили  рішення суду залишити без змін.

- Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити,
рішення суду скасувати в частині стягнення недоотриманої одноразової допомоги
та судових витрат і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог з наступних
підстав.

При розгляді
справи суд першої інстанції встановив, що позивач перебував у трудових
відносинах з відповідачем з 20.03.1991 року, згідно контракту від 1.11.2006
року виконував обов"язки рятувальника третього взводу, строк дії контракту
до 1.01.2007 року. Згідно наказу №90-к від 29.12.2006 року позивача було
звільнено в зв"язку з виходом на пенсію за віком з виплатою матеріальної
допомоги в розмірі 50% посадового окладу. 05 січня 2007 року частково проведено
розрахунок з позивачем, повний розрахунок проведено 02.02.2007 року. Відповідно
до п.12.5 Галузевої угоди від 3.07.2001 року, яка поширюється і на позивача
встановлено, що працівнику, який має право на пенсію за віком виплачується
одноразова допомога при стажі роботи від 12,5 до 15 років в розмірі двох
середньомісячних заробітків, але п.2.9. Колективної угоди встановлено, що матеріальна
допомога в такому випадку виплачується при стажі роботи 15-20 років у розмірі
50% посадового окладу, що суперечить умовам Галузевої угоди, тому відповідачем
не доплачено позивачу сума одноразової матеріальної допомоги в розмірі 4500,56
грн., яка підлягає стягненню. Оскільки повний розрахунок з позивачем проведено
2.02.2007 року, то час затримки розрахунку складає 34 дні, а з урахуванням
середньоденної зарплати в розмірі 122,40 грн., на користь позивача стягнуто
4161,60 грн. В частині відшкодування моральної шкоди і стягнення середнього
заробітку з дня звільнення до дня ухвалення рішення суду позивачу відмовлено в
зв"язку з необгрунтованністю Судові витрати поділені між сторонами,
оскільки позов задоволено частково.

Рішення суду
першої інстанції оскаржується в частині стягнення недоотриманої одноразової
допомоги, тому апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованність рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в
суді першої інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України.

Судом першої
інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, але
в оскаржуваній частині зроблено помилковий висновок щодо задоволення вимог
позивача.

При таких
обставинах, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо
стягнення недоотриманої одноразової допомоги при звільненні та розподілу
судових витрат встановлені з порушенням норм матеріального та процесуального
права, що привело до неправильного вирішення справи.

Суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що між сторонами було трудовий договір між
сторонами було укладено у формі контракту, що є особливою формою трудового
договору.

Так, згідно
контракту, укладеного між позивачем та відповідачем 1 листопада 2006 року
(а.с.6-8) позивач виконував роботу рятувальника третього взводу, строк дії
контракту встановлено до 1 січня 2007 року. Пунктом 12 Контракту передбачено,
що трудові та соціальні пільги надаються рятувальнику при наявності коштів на
ці цілі.

Відповідно до
п.2.9 Колективного договору на 2004 рік між командуванням та особовим складом
10 ВГРЗ з доповненнями, зареєстрованими 23.09.2005 року (а.с.41-53)
встановлено, що при звільненні робітника в зв"язку з виходом на пенсію
сплачується матеріальна допомога в розмірі : при стажі роботи 15-20 років - 50
% посадового окладу.

В судовому
засіданні апеляційного суду сторони підтвердили, що одноразова матеріальна
допомога в зв"язку з виходом на пенсію позивача при звільнені була йому
сплачена в розмірі 825 грн. у відповідності до умов Колективного договору
(а.с.58).

Відповідно до
ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому
строк його дії, права, обов"язки і відповідальність сторін, умови
матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору,
ва тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до
п.1.3 Положення про грошове забезпечення особового складу Державної
воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, затвердженого
наказом Міністерства палива та енергетики України від 16.08.2002 року №484 з
наступними змінами доплати, надбавки, а також інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, не передбачені цим Положенням, встановлюються
працівникам у контрактах залежно від умов, передбачених нормативно-правовими
актами та Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики  України, Держвуглепромом і Всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості України. У контракті встановлюються
конкретні розмірі доплат, надбавок та винагород, (а.с.79-86).

Відповідно до
довідки Десятий воєнізований гірничорятувальний загін м.Димитрова є державною
організацією, неприбутковою (а.с.77) і фінансується у межах бюджетних
асигнувань (а.с.79).

Відповідно до
п.4 абз.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від24.12.1999 року з
наступними змінами "Про практику застосування судами законодавства про
оплату праці" згідно зі ст.21 КЗпП, ст.20 Закону оплата праці за
контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства,
колективного договору і пов"язана з виконанням умов контракту.

При таких
обставинах, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову
позивача в частині стягнення суми недоотриманої одноразової матеріальної
допомоги при звільненні в зв"язку з виходом на пенсію.

Відповідно до
ст.88 ППК України в частині стягнення судових витрат, а саме стягнення судового
збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, рішення
суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки між сторонами виник
трудовий спір і позивача звільнено від сплати вказаних витрат при зверненні до
суду відповідно до п.1 ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
державне мито" від21.01.1993 року з наступними змінами та п.2 ч.3 ст. 81
ЦПК України, а при таких обставинах, судові витрати повинен нести відповідач ..

Відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми
матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть
бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст.307 ч. 1 п.2, 309 п.4, 313-314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу командира Десятого воєнізованого гірничорятувального загону м.Димитрова
задовольнити.

Рішення
Селидівського міського суду Донецької області від 06 червня 2007 року скасувати
в частині стягнення недоотриманої одноразової допомоги в зв"язку з виходом
на пенсію, стягненні судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову до Десятого воєнізованого гірничорятувального
загону м.Димитрова про стягнення недоотриманої одноразової допомоги при
звільненні в зв"язку з виходом на пенсію, стягнути з Десятого
воєнізованого гірничорятувального загону м.Димитрова на користь держави судовий
збір в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 30,00 грн.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.