АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
МСП,  вул.  Володимирська,  15
Справа №
22-7089                                                      Головуючий
у 1-ій інстанції - Лук'яненко Л.М.
Доповідач                                                                                                            -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду міста
Києва в складі: головуючого - судді Карпенко
С. О.

суддів
Котули Л.Г.,  Ратнікової В.М. ,

при
секретарі         Ярошенко С. В.

з участю
представника позивача - Винокурові О.В.,  представника відповідача - ОСОБА_1 ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Києві справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

який діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2007
року

в справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія
«Кремінь»

до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

встановила:

Рішенням-Святошинського
районного суду міста Києва від 14 червня 2007 року позов Закритого акціонерного
товариства «Страхова компанія «Кремінь» до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_2  на користь ЗАТ «Страхова
компанія «Кремінь» матеріальну шкоду у розмірі 1288грн.73 коп.,  судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення слухання справи у розмірі 30 грн.

Не
погоджуючись з рішенням суду,
представником відповідача ОСОБА_1
подано апеляційну скаргу,  в якій
ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції,  оскільки воно ухвалено з порушенням норм процесуального
права та неправильним застрсуванням норм матеріального права. Зазначав,  що ОСОБА_2
не викликався на місце автотоварознавчого дослідження,  висновок автотоварознавчого дослідження не
відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна,  суд необ'єктивно оцінив надані йому докази.
Вважає,  що ЗАТ СК «Кремінь» не має права
вимагати від ОСОБА_2  сплати витрат по
врегулюванню страхового випадку,
оскільки ці витрати не є фактичними витратами страхувальника.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  осіб,  що з'явилися в судове засідання,  доводи апеляційної скарги,  перевіривши законність та обгрунтованість
рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження,  вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних обставин.

Судом встановлено,  що 25.10.2005 року о 11 год 10 хв. на вул. .
Інститутській,  15/5 у м.  Києві сталося ДТП - зіткнення автомобіля
«Опель Аскона» д.з. НОМЕР_1,  під
керуванням відповідача з автомобілем «Опель-Вектра» д.з. НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_3,  який по інерції зіткнувся
з автомобілем «Деу Ланос»,  д.з.
НОМЕР_3,  під керуванням водія ОСОБА_4  і який належить на праві власності ЗАТ СК
«Український страховий дім»,  що призвело
до пошкодження транспортних засобів.

Постановою
Святошинського районного суду м.  Києва
від 21.11.2005 року винним у вчиненні ДТП
визнаний відповідач ОСОБА_2

Із
висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 03-31/03 від 31.03.2006
року вбачається,  що вартість
відновлюваного ремонту автомобіля «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_3 складає 1384 грн.47
коп.

Відповідно
до Страхового акту № 1000035/2/01/06 від 21.06.2006р. сума,  що підлягає виплаті в якості страхового
відшкодування складає 764 грн.73 коп.. що відповідно до розпорядження № 302 ЗАТ
СК «Кремінь» та платіжного доручення № 515 від 27.06.2006р. було перераховано
ЗАТ СК «Кремінь» на користь ЗАТ СК «Українській страховий дім».

Підтверджено
доказами,  що наявні у матеріалах справи
та платіжними дорученнями про перерахування грошових сум,  що витрати ЗАТ СК «Кремінь» по урегулюванню
страхового випадку становлять 524 грн.

У
відповідності із  ст.  22 ЦК
України особа,  якій завдано збитків
в результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування. Збитками є втрати,  яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За
загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду за  ст.
1166 вказаного Кодексу,  майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правами фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Відповідно
до вимог  ст. 1187 ЦК України,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно
до ч.3  ст.  10 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених ЦПК
України.

Згідно
ч.1  ст. 60 ЦПК України,  кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,  крім
випадків,  встановлених  ст.  61
цього Кодексу.

Оскільки
відповідач від проведення авто товарознавчої експертизи для вирішення питання
про розмір матеріальної шкоди,
заподіяної автомобілю «Деу Ланос» внаслідок ДТП відмовився,  інших доказів,  які б спростували суму позову не надав,  то суд першої інстанції обгунтовано стягнув з
відповідача ОСОБА_2  матеріальну шкоду у
повному обсязі у розмірі 1288 грн.73 коп. та розмір судових витрат у сумі 83
грн.

Доводи
про те,  що ЗАТ СК «Кремінь» вимагати від
ОСОБА_2  сплати витрат по врегулюванню
страхового випадку,  оскільки ці витрати
не є фактичними витратами страхувальника,
безпідставні та не грунтуються на вимогах закону.

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване,  постановлене з додержанням норм матеріального
та процесуального права,  а висновки суду
відповідають обставинам справи.

Підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  який діє в інтересах
ОСОБА_2,  відхилити.

Рішення
Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до Верховного Суду України шляхом подання до цього
суду касаційної скарги.