УХВАЛА

Іменем    України

07 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді Шестакової Н.В. Суддів: Кателіна В.П. Філатової Є.В. при секретарі
Іванові O.K.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення порядку користування загальним майном

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 09 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 09 листопада 2006 року позов
задоволено, постановлено виділити у користування ОСОБА_1 на 12 частку у
літ."А" будинку АДРЕСА_1 частки приміщення та приміщення
№№52,48,56,56-а, усього 57,4кв.м. на суму 277,093грн.; у користування ОСОБА_2 -
у тому ж приміщенні частки приміщення та приміщення №№52,54,55, усього
61,3кв.м. на суму 295,913грн.; залишити у загальному користуванні сторін частки
приміщень №№52,56-а,№56.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову в
позові, зазначивши, що він не був повідомлений про час і місце судового
засідання; суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що між сторонами був
визначений порядок користування об'єктом загальної власності і кожний з них
поліпшував належну частку; суд фактично розділив приміщення, а не визначив
порядок користуванням ними; при проведенні експертизи також не були враховані
особливості підвального приміщення та інтереси усіх співвласників цього
приміщення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши
доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що сторони є
співвласниками нежилих приміщень у рівних частках, визначення між ними порядку
користування цими приміщеннями можливе на підставі експертних висновків за
варіантом №2.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають
фактичним обставинам, а також нормам матеріального і процесуального права.

Як свідчать матеріали справи, сторони за договором
купівлі-продажу від 28.11.2002
року придбали в рівних частках нежилі підвальні приміщення (а.с.8),
використовували ці приміщення сумісно. Відповідно до договору   припинення договору

Справа
№22-ц-925/2007р.                                          Головуючий
в 1 інстанції  Позняк О.М..

Доповідач
Шестакова Н.В.

2

простого товариства
(а.с.9) сторони домовилися, що магазин, який знаходиться у підвальному
приміщенні будинку АДРЕСА_1, залишається у загальній власності сторін; сторони
зобов'язалися також не призводити у цих приміщеннях ніяких реконструкцій і
визнали (п.8 договору), що усі поліпшення підвального приміщення призволилися
ними у рівних частках.

Виходячи зі змісту зазначеного договору, сторони визнавали один за одним не
тільки право загальної власності у рівних частках без зазначення конкретних
часток у користуванні, алейі рівні права на усі поліпшення у спірному
приміщенні. Колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не довів існування
між ним і позивачем домовленості щодо користування визначеними приміщеннями.

Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість доводів апелянта щодо
встановленого у 2002 році
порядку користування спірними приміщеннями і порушення його права користування
конкретними приміщеннями у підвальному приміщенні.

Як встановлено ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Не має правових підстав вважати, що суд першої інстанції вийшов за межі
позовної заяви, оскільки судом розглянуті вимоги саме про визначення порядку
користування нежилими приміщеннями.

Також не можна вважати обгрунтованими доводи апелянта про порушення його
процесуальних прав щодо участі у судовому засіданні. Із матеріалів справи
вбачається, що суд першої інстанції прийняв усі міри для забезпечення
процесуальних прав відповідача, зокрема, йому своєчасно були направлені
телеграфні повідомлення, які були одержані особисто відповідачем та продавцем у
магазині, який знаходився у загальній власності сторін (а.с.60-63).

Приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно сповіщався про час і місце
судових засідань (а.с. 18,25,62,63), однак не з'являвся у судові засідання,
колегія суддів вважає, що він не бажав скористатися своїми процесуальними
правами, у тому числі щодо надання доказів, тому слідує вважати також
необгрунтованими доводи апелянта про те, що судова експертиза була проведена у
його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін, якщо суд першої
інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст.303,307,308 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 09 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена/у
касаційному порядку до Верховного Суду

України
протягом двох міеяців.