Справа № 22ц- 579/07                  Суддя суду 1-ої інстанції
Категорія 20                                   Суддя-доповідач
апеляційного суду Вовненко Г. Ю.
УХВАЛА

Іменем   України

11 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої
Вовненко Г. Ю.,

суддів Галущенка
О. І., Колосовського С. Ю.,

при секретарі
судового засідання Фірсовій Т. В.,

за участю
прокурора Волкожі С. В.,

представника
Миколаївської міської ради Германович
О. В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16
січня 2007 року, постановлене за позовом прокурора Центрального району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди,

Встановила:

В червні 2006
року прокурор Центрального району м. Миколаєва в інтересах держави в особі
Миколаївської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат в сумі 1133 грн. на лікування ОСОБА_2, яка потерпіла від
злочину, вчиненого 29 січня 2005 року відповідачем.

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2007 року позов
задоволено і постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської міської
ради у відшкодування витрат на лікування потерпілої 1133 грн. 44 коп. із
зарахуванням коштів на рахунок фінансового відділу Миколаївської міської ради.
Вирішено питання щодо судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 зазначає, що тілесні пошкодження потерпілій ним завдано у стані
сильного душевного хвилювання, яке виникло внаслідок тяжкої образи з боку
потерпілої, посилається на тяжке матеріальне становище та вказує, що за рішенням
суду він відшкодовує безпосередньо потерпілій витрати на лікування. Просить
рішення суду скасувати.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення відповідача, прокурора, представника позивача,
перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що 29 січня 2005 року відповідач на підставі неприязних стосунків
спричинив потерпілій ОСОБА_2 тілесні ушкодження, з приводу яких вона лікувалась
стаціонарно в нейрохірургічному відділенні Миколаївської ЛШМД з 31 січня по 23
лютого 2005 року, тобто 23 ліжко-днів, а витрати закладу охорони здоров'я на її
лікування склали 1133 грн. 75 коп., що підтверджується довідкою Миколаївської
лікарні швидкої допомоги від 25 жовтня 2005 року № 366 та ксерокопією медичної
картки стаціонарної хворої ОСОБА_2

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 звинувачувався в скоєні злочину, передбаченого ст.
122 ч. 1 КК України, - умисне спричинення потерпілій середньої тяжкості
тілесних ушкоджень.

2

Постановою
Центрального районного суду м. Миколаєва від ЗО серпня 2005 року кримінальну
справу щодо ОСОБА_1 за згодою останнього було закрито на підставі пункту
"г" статті 1 Закону України "Про амністію", тобто з
нереабілітуючих підстав.

Зважаючи на
наведене, суд згідно з вимогами ст. 1206 ЦК
України ухвалив обґрунтоване рішення, стягнувши з відповідача витрати
закладу охорони здоров'я на лікування потерпілої.

Доводи апелянта
щодо того, що він перебував у стані сильного душевного хвилювання, не можуть
бути прийнятими до уваги, оскільки матеріали закритої кримінальної справи
свідчать, що ОСОБА_1 звинувачувався в скоєні умисного злочину і погоджуючись на
застосування Закону України "Про амністію", він не оспорював умисного
характеру своїх дій та їх кваліфікацію органами досудового слідства. Посилання
на скрутне матеріальне становище також не заслуговує на увагу, оскільки згідно
з положеннями ст. 1193 ЦК
України розмір відшкодування не може бути зменшеним, коли шкоду завдано
вчиненням злочину.

Приймаючи до
уваги, що рішення суду постановлене відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують
обґрунтованості висновків суду, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва
від 16 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього
часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного суду України.