РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

28
березня   2007
року                                                                                       справа  №
2-3643/06

Малиновський  районний
суд  міста  Одеси
в   складі: Головуючого   судді
Михайлюка  О.А., при  секретарі
Бондаренко  Т.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про встановлення факту проживання однією
сім'єю, встановлення факту належності квартири на праві спільної сумісної
власності, визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання
права власності на Ч частину квартири, визнання права власності на   спадкове
майно,   стягнення  з
спадкоємців   сплаченої   суми
боргу  спадкодавця,   -

встановив  :

ОСОБА_1звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про
встановлення факту проживання однією сім'єю, встановлення факту належності
квартири на праві спільної сумісної власності, визнання договору дарування
договором купівлі-продажу, визнання права власності на Ч частину квартири та
визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вона з 1993 року проживала
однією сім'єю з ОСОБА_5, а 27.11.1993
року офіційно зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі РАГС міста Одеси.
Після реєстрації шлюбу вони проживали в належній позивачці АДРЕСА_1, а 31.03.1995 року ОСОБА_5, був   зареєстрований  за
вказаною  адресою.

19.11.1997   року   шлюб
між   позивачкою   та
ОСОБА_5    було   розірвано, але   вони
продовжили  проживати  однією
сім'єю  до  дня
його  смерті   ІНФОРМАЦІЯ_1

Під час спільного мешкання за сімейні кошти, ними була придбана АДРЕСА_2,
однак при оформленні права власності на квартиру, між її чоловіком та продавцем
- ОСОБА_6 був
укладений договір дарування ВВЕ № 170032, посвідчений 26.05.2004 року державним
нотаріусом  Першої  Одеської
державної   нотаріальної   контори
Драло  Г.Л.

ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5помер,
однак позивачка, у зв'язку з вище переліченими обставинами, не може прийняти
спадщину та визначити свою частку у спільній сумісній власності, тому вимушена
звернутись з цим позовом до   суду.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги доповнила, просить суд,
встановити факт її сумісного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 без реєстрації
шлюбу, визнати договір дарування 302/1000
частин АДРЕСА_2, укладений 26
травня 2004 року,
між ОСОБА_2(даритель), з одного боку та ОСОБА_5 (обдарований), з іншого,
посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори
Драло Г.Л. реєстровий № 8-1872 - недійсним, визнати дійсним договір
купівлі-продажу 302/1000 частин АДРЕСА_2, укладений 26 травня 2004 року, між
ОСОБА_2(продавець), з одного боку та ОСОБА_5 (покупець), з іншого, встановити
факт належності ОСОБА_5та їй по 1/2 частині кожному, на праві спільної сумісної
власності, 302/1000 частин АДРЕСА_2, визнати свідоцтво про право на спадщину за
законом на 302/1000 частин АДРЕСА_2, видане на ім'я ОСОБА_3 П'ятою одеською
державною нотаріальною конторою 19.07.2006
року - недійсним,
визнати за нею право власності на ½ частину належних ОСОБА_5 151/1000 частини, АДРЕСА_2, в порядку спадкування після його
смерті, а за ОСОБА_3 визнати право власності на ½
частину належних ОСОБА_5 151/1000
частини, АДРЕСА_2, в порядку
спадкування  після  його
смерті.

Крім того, позивачка просить суд стягнути з спадкодавців
ОСОБА_5на її користь в рівних частках суму сплаченого нею боргу ОСОБА_5   в
розмірі   6
27 6,88   гривень.

Відповідачка ОСОБА_3в судовому

засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсягу, та пояснила суду, що

позивачка дізналась про існування квартири належної ОСОБА_5, тільки вже

після його смерті. Спільне проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 у одній

квартирі носило досить епізодичний характер, в них був відсутній спільний
бюджет,

вони не вели спільне господарство, між ними існували взаємовідносини тільки
з

приводу спільної підприємницької діяльності. В останній рік свого життя
ОСОБА_5 підтримував шлюбні відносини з ОСОБА_7 Також ОСОБА_3 не

визнала вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею право власності в порядку

спадкування після смерті ОСОБА_5, оскільки на її думку ОСОБА_1 може

лише претендувати на визнання її спадкоємцем четвертої черги, тобто особою,
яка

проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу
відкриття

спадщини. Але існують спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_5, і

вона як один з них одноособово, так як інші спадкоємці відмовились від свої
частки

у        спадщині        на        її        користь, вже        прийняла        спадщину        після        смерті

ОСОБА_5 Крім того вважає, що в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з спадкоємців ОСОБА_5на користь позивачки в рівних частках суму
сплаченого нею боргу ОСОБА_5 в розмірі б 276,88 гривень, слід відмовити,
оскільки позивачкою надані докази оплати боргу, але не надані підстави
виникнення цього боргу, та докази того, що саме ОСОБА_5 мав цю заборгованість.

Відповідачка
ОСОБА_4в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала в повному обсягу,
підтримала доводи відповідачки   ОСОБА_3

Відповідачка
ОСОБА_6позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору дарування
302/1000 частин АДРЕСА_2, укладеного 26.05.2004 року визнала, пояснила суду, що
між нею та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу 302/1000 частин
АДРЕСА_2, на виконання якого ОСОБА_5 передав їй в рахунок вартості квартири
обговорену грошову суму, а вона передала йому у власність зазначену частину
квартиру, однак в нотаріальній конторі для спрощення оформлення права власності
між ними був укладений договір дарування 302/1000
частин АДРЕСА_2

Суд, вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

В судовому
засіданні встановлено, що 27
листопада 1993 року
ОСОБА_5та ОСОБА_1, уклали шлюб зареєстрований Іллічівським  відділом
РАГС  міста  Одеси,
актова   запис  №  7 68.

Після реєстрації
шлюбу вони стали разом мешкати в належній позивачці, АДРЕСА_1, а 31.03.1995 року ОСОБА_5був
зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї
та прописку від 8.12.2005
року, виданою КП  ДЕЗ  «Бугаївське».

Відповідно
свідоцтву про розірвання шлюбу, виданого Іллічівським відділом РАГС міста
Одеси, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1було розірвано 19 листопада 1997
року, про що зроблений відповідний актовий
запис  №
441.

Однак, як
встановлено в судовому засіданні після розірвання шлюбу ОСОБА_5та ОСОБА_1продовжували
мешкати разом, вести спільне господарство та сімейний бюджет до дня смерті
ОСОБА_5,   а   саме
до   ІНФОРМАЦІЯ_1

Дані обставини
підтверджуються довідкою про склад сім'ї та прописку, виданою КП ДЕЗ
«Бугаївське», відповідно якої станом на 08.12.2005 року ОСОБА_5зазначений як
чоловік ОСОБА_1 основного наймачаАДРЕСА_1

Крім того,
допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
підтвердили факт сумісного проживання ОСОБА_5та ОСОБА_1 як чоловіка та жінки
без реєстрації шлюбу, після розірвання шлюбу в листопаді 1997 року до дня
смерті ОСОБА_5,   а   саме
до   ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7 які заперечували факт сумісного проживання
ОСОБА_5та ОСОБА_1 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, після розірвання
шлюбу в листопаді 1997 року, оскільки ці покази
не  найшли  свого
підтвердження  та   заперечуються   іншими
матеріалами  справи.

За таких обставин, суд
вважає можливим встановити факт сумісного проживання ОСОБА_5та ОСОБА_1 як
чоловіка та жінки без  реєстрації   шлюбу
з  листопада   1997   року  по
грудень   2005
року.

В судовому
засіданні також встановлено, що 26
травня 2004 року між
ОСОБА_2(даритель), з одного боку та ОСОБА_5 (обдарований), з іншого було
укладено договір дарування 302/1000 частин АДРЕСА_2, який був посвідчений
державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори     Драло
Г.Л.   реєстровий  №
8-1872.

Однак,
відповідно розписці від 22.04.2004 року ОСОБА_6отримала від ОСОБА_5обговорену
заздалегідь грошову суму в рахунок вартості квартири, та зобов'язалась оформити
договір відчуження 302/1000 частин АДРЕСА_2, після  отримання
необхідних  довідок.

З таких підстав
слід вважати, що договір дарування 302/1000 частин АДРЕСА_2 від 26 травня 2004
року, був укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_5 для приховання іншого правочину який
сторони насправді вчинили, тобто договору купівлі-продажу, що відповідачкою
ОСОБА_2в судовому засіданні  не   оспарювалось.

Відповідно до
ст. 235 ЦК
України, удаваним є правочин який вчинено сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину,   який
сторони  насправді   вчинили.

Відповідно до
ст. 655 ЦК
України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього  певну
суму.

Відповідно
роз'яснень Верховного Суду України, викладеним в п. 14 Постанови
Пленуму Верховного суду України №
3 від 28.04.1978 року із
змінами «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» суд,
установивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, визнає, що
сторонами укладена угода, яку вони
дійсно  мали  на
увазі.

За таких
обставин суд вважає можливим визнати, що 26
травня 2004 року між
ОСОБА_2(продавець), з одного боку та ОСОБА_5 (покупець), з іншого був укладений
договір купівлі продажу 302/1000 частин АДРЕСА_2

Відповідно ст. 7 4 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено  письмовим
договором  між  ними.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у
разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у праві
спільної   сумісної   власності
є  рівними.

За таких
обставин, враховуючи, що судом був встановлений факт сумісного проживання
ОСОБА_5та ОСОБА_1 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з листопада 1997 року по грудень 2005 року, суд вважає
можливим визнати 302/1000
частин АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_5та ОСОБА_1, виділивши
кожному по 151/1000 частин  зазначеної
квартири.

В судовому
засіданні також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5помер.
Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належних йому 151/1000 частин АДРЕСА_2

Згідно ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після  його
смерті,   той  з
подружжя,   який  його  пережив,
та  батьки.

Як видно з
матеріалів спадкової справи відкритої П'ятою одеською держнотконторою після
смерті ОСОБА_5, спадкоємцями першої черги є його донька - ОСОБА_3та мати
ОСОБА_4. ОСОБА_1не входить до складу спадкоємців, оскільки не звернулась с заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори.

За таких обставин, враховуючи що ОСОБА_4відмовилась від
своєї частки в спадщині яка відкрилась після смерті її сина ОСОБА_5на користь,
його доньки ОСОБА_3, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_3право   власності
на   151/1000   частину   АДРЕСА_2в порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5,   померлого   ІНФОРМАЦІЯ_1

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, у вигляді належної йому частини АДРЕСА_2 суд  вважає
необхідним  відмовити,   оскільки
вона  не  ввійшла
до  складу  спадкоємців.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення
з спадкоємців ОСОБА_5на її користь в рівних частках суму сплаченого нею боргу
ОСОБА_5 в розмірі б 276,88
гривень, оскільки позивачкою не надано доказів того, що саме ОСОБА_5 мав
заборгованість перед СПД ОСОБА_15, а також підстави виникнення зазначеної
заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 235, 37 0, 655, 1258 ЦК України, ст. 74 СК України,
Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 28.04.1978
року із змінами «Про судову практику у справах про визнання угод
недійсними», ст. ст. 10,
58, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 228, 256-259 ЦПК
України, суд  -

вирішив:

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 однією сім'єю  з
ОСОБА_5без  реєстрації  шлюбу.

Визнати договір дарування 302/1000 частин АДРЕСА_2,
укладений 26 травня 2004 року, між

ОСОБА_2(даритель), з одного боку та ОСОБА_5(обдарований),
з іншого, посвідчений державним нотаріусом Першої

одеської
державної     нотаріальної     контори           Драло     Г.Л.
реєстровий     №     8-1872

недійсним.

Визнати укладеним договір купівлі-продажу 302/1000 частин АДРЕСА_2, від 26
травня 2004 року, між ОСОБА_2(продавець), з одного боку та
ОСОБА_5(покупець),   з   іншого.

Визнати 302/1000 частини
АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_5та ОСОБА_1, виділивши кожному з них
по 151/1000 частини  АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1право власності на 151/1000
частину АДРЕСА_2

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 302/1000 частини
АДРЕСА_2, видане на ім'я ОСОБА_3П'ятою одеською державною нотаріальною  конторою
19.07.2006  року.

Визнати за ОСОБА_3право власності на 151/1000
частину АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті її батька - ОСОБА_5,
померлого   ІНФОРМАЦІЯ_1

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, у вигляді належної йому частини АДРЕСА_2   -   відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з спадкоємців   сплаченої
суми  боргу  спадкодавця
-   відмовити.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та апеляційна скарга
протягом двадцяти днів після
подання  заяви  про
апеляційне   оскарження.