Спрана № 22ц-2461/07                                              Головуючий у І -й інстанції Семенова Л.М.
Доповідач апеляційною суду Славгородська Н.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

11  грудня 2007 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого - Славгородської Н.П.,
суддів: Базовкіної Т.М. ,
Мурлигіної О.Я.,  при секретарі
Танцуріній С. М. ,  за участю:

·
представника позивачки ОСОБА_1,

·
представників відповідачки ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу

за  апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого   районного суду
Миколаївської області від 9 листопада 2007 року

за   позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
боргу та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИЛА:

У
вересні 2007 р. ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
боргу та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка
зазначала,  що 26 листопада 1996 р.
уклала з відповідачкою договір купівлі-продажу будинку з розстрочкою платежу до
26 листопада 1997 р. Фактично вони домовились про продаж будинку за 4000
доларів США і
відповідачка при укладенні договору розрахунок не проводила. Строк сплати боргу
був встановлений до грудня 2000 р. У липні 1999 р. під час її приїзду з Росії в
с.  Котлярево відповідачка
уговорила її змінити суму боргу на 2500 доларів США до 30 грудня 2000 р. з умовою,  якщо борг не буде сплачений,  то будинок переходить у власність
попереднього власника. Вона є інвалідом 2 групи,  почала хворіти,  тому не змогла приїхати в Україну,  а листи до відповідачки не дали результатів.
Відповідачка продала будинок своїй дочці,
щоб уникнути розірвання договору купівлі-продажу.

Посилаючись
на викладене,  позивачка просила поновити
пропущений строк позовної давності і стягнути з відповідачки на її користь борг
у сумі 20755 грн. 50 коп.,  що відповідає
2500 доларів США з
урахуванням інфляції,  3% річних від суми
боргу - 2493 грн. 42 коп. та 6312 грн. моральної шкоди,  завданої їй неповерненням боргу протягом
майже семи років.

Рішенням
Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 листопада 2007 р. позов
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивачки 20755 грн. боргу з
врахуванням інфляції,  3% річних в розмірі
2272 грн. та 2000 грн. моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати та закрити провадження у справі на підставі  ст.
267 ЦК України,  посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

2

Заперечуючи
проти апеляційної скарги,  представник
позивачки ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
представників сторін,  дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Із
матеріалів справи вбачається,  що 26
листопада 1996 р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу житлового
будинку,  за яким ОСОБА_5 купила у
ОСОБА_4 житловий будинок в АДРЕСА_1 за 8342
грн. з розстрочкою платежу: перший платіж у розмірі 4000 грн. продавець
одержала від покупця до підписання договору,
а другий платіж у розмірі 4342 грн. покупець зобов'язана була виплатити
до 26 листопада 1997 р.
В розписці від 27 липня 1999 р. відповідачка підтвердила наявність боргу і
зобов'язалась виплатити ОСОБА_4 до 30 грудня 2000 р. заборгованість за куплений
будинок в сумі 2, 5 тисячі доларів США
по курсу гривні до іноземної валюти на час погашення боргу. Відповідачка не
надала суду належних доказів на підтвердження сплати боргу.

Однак,  ОСОБА_4 звернулася з даним позовом лише 25
вересня 2007 p.,  тоді як 30 грудня 2003 р. сплинув трьохрічний строк
позовної давності,  передбачений  ст.  71
ЦК УРСР,  який діяв на той час.

Відповідно
до  ст.
80 ЦК УРСР сплив
строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови у
позові. Порушене право підлягає захисту,
якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності.

Задовольняючи
позов частково,  суд визнав поважними
причинами пропущення ОСОБА_4 строку позовної давності,  виходячи з того,  що позивачка має похилий вік,  проживає поза межами України,  є інвалідом II групи
та неодноразово лікувалася.

Проте з такими
мотивами погодитися не можна.

Із
матеріалів справи вбачається,  що на
підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності позивачкою
надані виписний епікриз за 1985 р.,  в якому зазначено,  що ОСОБА_6 є інвалідом II
групи,  направлення на ім'я ОСОБА_6
та протокол рентгенівського дослідження за 1997 р. та виписний епікриз про
знаходження ОСОБА_4 на лікуванні з 28 жовтня по 3 листопада 2003 р. (а.с.
14-16).

За
такого,  в матеріалах справи відсутні
докази,  які підтверджують наявність у
позивачки інвалідності та проходження лікування,  яке перешкоджало б їй у межах строку позовної
давності (2001-2003 роки) звернутися до суду з вимогою про захист свого
цивільного права. Відсутні такі відомості і за 2004-2007 роки.

Зазначеним
обставинам суд не дав належної оцінки,  а
тому необгрунтовано визнав поважними причинами пропущення ОСОБА_4 строку
позовної давності.

Таким
чином,  позовні вимоги про стягнення
боргу не підлягають задоволенню у зв'язку з пропущенням позивачкою позовної
давності.

Крім
того,  суд необгрунтовано стягнув суму
боргу з врахуванням індексу інфляції,
оскільки визначав розмір боргу у відповідності курсу гривні до іноземної
валюти на час розгляду справи.

Задовольняючи
позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди,  суд вважав,
що позивачка має право на відшкодування такої шкоди на підставі  ст.
1167 ЦК України.
Тоді як,  спірні правовідносини
випливають із договірних зобов'язань,
тому положення зазначеної норми закону на них не розповсюджуються.

Більш того,  суд помилково застосував норми ЦК України,  який набрав чинності з 1 січня 2004 р.,
до цивільних відносин,
які виникли до набрання ним чинності.

Враховуючи
викладене,  у відповідності до п.
п.3,  4 ч. 1  ст.
309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню та ухваленню нового
рішення про відмову в задоволенні позову.

3

Керуючись
статтями 303,  309,  316 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 листопада 2007 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові
ОСОБА_4 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України.