РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня
місяця „14" дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:    Ланкова М.В. Суддів:     Ісаєва Г.А.

Белинчук Т.Г. При
секретарі:     Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до ОСОБА_2про захист особистого

майнового і немайнового права та про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом

виселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1та її представника ОСОБА_3на рішення Алуштинського міського суду АР Крим
від 15 лютого 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист особистого майнового і немайнового права та про усунення
перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

Свої вимоги
мотивує тим, що відповідно до договору довічного утримання від 24 листопада 2005 року вона є власницею 1/4 частки домоволодіння та господарських будівель і споруд
по АДРЕСА_1. Відповідач самовільно вселився в одну із господарських будівель
(сарай літ. „Ю"), що є її власністю, проживає в неї, веде аморальний образ
життя, безоплатно користується електроенергією, водою, своїми діями створює
небезпеку для її майна. Просить усунути їй перешкоди в користуванні нежилим майном
шляхом виселення ОСОБА_2 без надання йому іншого жилого приміщення та заборони
йому проникати у частину домоволодіння та господарські будівлі і споруди, що
належать їй.

Рішенням
Алуштинського міського суду АР Крим від 15
лютого 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та її представникОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити по справі нове рішення по суті заявлених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення
суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши
суддю-доповідана, осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи
рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка
володіє ідеальною часткою у спірному домоволодінні, приміщення в якому проживає
відповідач не є жилим, у зв'язку з чим виселення за нормами ст.. 116 ЖК України не
передбачено, та приміщення у якому мешкає відповідач є самочинною спорудою і
позивачка не довела своє право на нього.

Справа № 22-ц-3240/2007 р                               Головуючий
суду першої інстанції:

Любинецький М. В.

Доповідач:
Белинчук Т.Г.

Проте   таке
рішення   суду   ухвалено
з   порушенням   норм
матеріального      і
процесуального права.

Відповідно до
положень статті 48 Закону
України „ Про
власність" від 07.02.1991
року власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би
ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Захист права
власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння також
регламентовано статтею 391
ЦК України.

З матеріалів
справи вбачається, що згідно договору довічного утримання від 24 листопада 2005 року позивачка є
власницею 1/4 частки
домоволодіння та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. Вказаний договір
позивачка уклалаОСОБА_2. яка є матір'ю відповідача ( а.с. 5)

Відповідач не
зареєстрований за спірною адресою, проте мешкає в одної з господарчих будівель
(сарай літ. „Ю").

Позивачка дійсно
володіє ідеальною часткою в домоволодінні, проте між співвласниками склався
реальний порядок користування жилими та господарчими спорудами. Ніхто з
співвласників не оспорює, що господарче приміщення в якому проживає відповідач
належать позивачки.

За такими
обставинами колегія суддів, вважає що позивачки дійсно чиняться перешкоди з
боку відповідача в користування, володіння та розпорядженні її власність, у
зв'язку з чим її порушене право підлягає судовому захисту в частині позову про
усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідача.

В частині
позовних вимог про заборону відповідачу проникати у частину домоволодіння та
господарські будівлі і споруди, що належать позивачки, яки остання мотивує ч. 2 статті 386 ЦК України, слід
відмовити як не заснованих на законі.

Ураховуючи, що
суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив порушення норм
матеріального права, колегія суддів, вважає за необхідне, постановлене судове
рішення скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позову.

На підставі
викладеного, статті 386,
391 ЦК України, статтю 48
Закону України „Про власність" і керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 154, 202, 303, 309,
316, 325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1та її представника ОСОБА_3задовольнити.

Рішення
Алуштинського міського суду АР Крим від 15
лютого 2007 року
скасувати, та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити
частково. Усунути перешкоди в користуванні 1/4 часткою домоволодіння та господарських будівель і споруд
по АДРЕСА_1 які належать ОСОБА_1з боку ОСОБА_2, шляхом виселення ОСОБА_2з
нежилих приміщень ОСОБА_1.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.