Справа № 22-ц - 528 / 2007 p.                                                Головуючий
житлові                                                                    Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.                                                                                                     м.
Харків.

Судова колегія
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в
складі:

головуючого    -    судді Борової С. А.,

суддів                              -                Яцини
В.Б. і Швецової Л.А.,

при
секретарі   -                              Шевченко
О.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу по апеляційній
скарзі ОСОБА_2

на рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2006
р.

по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконком Дзержинської районної
ради, про поновлення права на користування житлом та вселення, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа відділ департаменту по справам
громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ МВС
України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА

18.07.2005р.
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом про поновлення порушеного права на
проживання та вселення в квартиру №
АДРЕСА_1. При цьому послалася на те, що вона є наймачем
зазначеної квартири, де також прописані інші відповідачі, куди після звільнення
з місць позбавлення волі, яке відбулося 26.02.2004 року, відповідач ОСОБА_2. її
не впустив, чим порушені її право на житло, яке підлягає поновленню,

В судовому
засіданні вона підтримала свої позовні вимоги, на обґрунтування яких навела
зазначені вище доводи і пояснила, що з цього приводу вона змушена була
звертатися до органів міліції.

Відповідачі
позов не визнали. З жовтня 2005
року звернулися до суду з зустрічним позовом, в якому просили суд визнати
ОСОБА_1. такою, що втратила право проживання у спірній квартирі. Зазначили, що
в квартирі вона тільки формально прописана, а
фактично  там  тривалий
час  не  проживає та
веде  бродячий  спосіб
життя.   Після

2

неодноразового
відбування покарання в місцях позбавлення волі вона до свого житла не
поверталася, квартплату та комунальні платежі не сплачує.

Рішенням
Дзержинського районного суду Харківської області від 14 грудня 2006 р. позов
ОСОБА_1. задоволений. Поновлена її порушене право, вона вселена в квартиру № АДРЕСА_1.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відмовлено.

Не погоджуючись
з таким рішенням, ОСОБА_2просить його скасувати у зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин, які мають значення для справи і прийняти нове
рішення, відмовивши у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. та повністю
задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2. та ОСОБА_3.

Скарга
обґрунтована тим, що у спірній квартирі фактично проживають дві самостійних
сім'ї, які сплачують комунальні послуги. ОСОБА_1. з 1997 року у квартирі не
проживає, веде аморальний спосіб життя, не однократно засуджена, після
звільнення з місця відбування покарання у 2004 році мала постійне місце
проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, яку вона отримала у спадщину, але
її продала і намагається обманом через суд вселитися у квартиру, що з огляду на
її особисті якості створить неможливі умови проживання для інших мешканців
квартири. Для вирішення конфлікту він пропонує ОСОБА_1. надати їй для
проживання частину житлового будинку, розташованого у м. АДРЕСА_3.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін по справі, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Районним судом
відповідно до вимог процесуального закону встановлено, що позивачка є наймачем 4-х кімнатної
квартири № АДРЕСА_1, де
також зареєстровані відповідачі та неповнолітня донька ОСОБА_2. - ОСОБА_2..
Позивачка двічі засуджувалася до позбавлення волі, останній раз 15 листопада 2002 року на два роки
позбавлення волі (а.с. 6,
44). Після звільнення з місця позбавлення волі 26 лютого 2004
року, вона наступного дня повернулася до вказаної квартири, але ОСОБА_2. її туди не
пустив, внаслідок чого вона була не в змозі там оселитися і тому вимушена була
звертатися до міліції, а згодом і до районного суду для поновлення своїх прав
на проживання.

Згідно до ч. З
п. 7 ст. 71 ЖК України
житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членом його
сім'ї понад шести місяців у випадку арешту, позбавлення волі на певний строк.

Виходячи з
наведених обставин і відповідно до наведеної норми закону, районний суд дійшов
правильного висновку про те, що на час тимчасової відсутності за вказаних
поважних причин позивачка не втратила права на проживання у спірній квартирі, а
ОСОБА_2. не
пустивши її до квартири своїми діями порушив її право на проживання, тому воно
підлягає поновленню шляхом вселення позивачки до спірної квартири.  З цих же причин відсутні підстави для
визнання ОСОБА_1. такою, що

2

втратила право
на проживання в спірний квартирі з підстав, передбачених ст.. 71 ЖК України,
якими був обґрунтований зустрічний позов ОСОБА_2. і ОСОБА_3..

Що стосується
доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1. на час повернення з міст
позбавлення волі у 2004 році
мала інше житло, яке продала, то вони наведені поза межами зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2. і ОСОБА_3., заявлених в суді
першої інстанції, оскільки зустрічний позов був заявлений з підстав,
передбачених ст.. 71 ЖК
України, а не ст. 107 ЖК
України.

Тому відповідно
до вимог ст. 303 ЦПК
України, згідно яких під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний
суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд ці доводи не
досліджує по суті. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що
позивачка відмовилася від свого житла у спірній квартирі.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 319, 324, 325, 327 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2006
р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного суду
України.