Справа
№ 2-1400                  2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня  2007 року
Ялтинський міський суд АРК

у складі судді Бондаренко Г.М., при секретарі Муравської О.С.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу   за позовом ОСОБА_1 до
Гурзуфської селищної Ради, ОСОБА_2 про визнання рішення недійсним і визнання
права власності на земельну ділянку , визнання
недійсними  державного акту  на земельну ділянку ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,
вточнив позовні вимоги, просить суд визнати недійсним пункт 3 рішення
Гурзуфської селищної Ради № 30 від 2 лютого 2007 року ";           визнати недійсним Державний акт  № 581722 на право власності на земельну
ділянку, виданий  ОСОБА_2   7 лютого 2007 року на підставі цього рішення
Ради;          визнати за ним - ОСОБА_1
право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер  0:01:005:0189 для будівництва і
обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруджень АДРЕСА_1,
площею 0,1500 га із земель Гурзуфської
селищної ради  не переданих у
власність і не наданих у постійне користування в границях населеного пункту
смт. Гурзуф; зобов'язати Гурзуфську селищну Рада видати йому Державний акт на
право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Гурзуфської селищної Ради від 19
жовтня 2004 року № 10, рішення Ялтинського міського суду від 18 травня 2005
року і рішення Гурзуфської селищної Ради від 23 грудня 2005 року № 4 він розробив
проект землевпорядження по відводу земельної ділянки по зазначеному адресу,
якій був привласнений кадастровий номер 0:01:005:0189.  5 червня 2006 року він представив цей проект
землевпорядження у Гурзуфську селищну Раду, однак відповідач його заяву не
розглянув, а рішенням № 30 від 2 лютого 2007 року передав спірну земельну
ділянку у власність ОСОБА_2, якому 7 лютого 2007 року був виданий Державний акт
серії ОТРУТА № 581722 на право власності на цю земельну ділянку.

Представник
відповідача - Гурзуфської селищної Ради у судовому засіданні проти позову
заперечував і пояснив, що у зв'язку з тим, що у судах розглядаються
богаточисленні скарги ОСОБА_1, земельна ділянка, на яку він претендує,
виявилася вільною, і Рада порахувала можливим передати його у власність
ОСОБА_2. Судова заборона надійшла у Гурзуфську селищну раду  у день роботи сесії 2 лютого 2007 року, коли
рішення відносно ОСОБА_2. уже було прийнято. По цих мотивах вважає, що ОСОБА_1
не може претендувати на земельну ділянку, яка передана  іншої особі, тому  позовні вимоги вважає необґрунтованими.

Відповідач
ОСОБА_2, будучи сповіщеним про час і місце судового засідання неодноразово ,
належним  чином , у суд не з'явився.

Перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 з народження проживає АДРЕСА_1, де йому належить 1/5
частки домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право власності на
житло № Б-IV, виданим 23 січня 1997 року виконкомом Ялтинської міської Ради
народних депутатів, і відомостями про прописку в паспорті ОСОБА_1

З
1990 року ОСОБА_1 сумлінно, відкрито  і
безупинно користується земельною ділянкою, розташованою рядом з будинком, у
якому він проживає. Раніше ця земельна ділянка була надана батькам ОСОБА_1
колишнім радгосп-заводом "Гурзуф" під огород. Дані обставини
підтверджуються рішенням Ялтинського міського суду від 18 травня 2005 року,
яким визнане право ОСОБА_1 на передачу йому у власність даної земельної ділянки
площею 0,15 га. Цим же рішенням встановлено, що на момент його прийняття інших
претендентів, крім ОСОБА_1, на цю же земельну ділянку не було. Дане судове
рішення набуло законної сили, і у відповідності зі ст. 61 ЦПК України
встановлені їм обставини не підлягають доведенню по справжній справі, оскільки
ці обставини встановлені у відношенні Ялтинської міської Ради. Відповідач
ОСОБА_2 зі своєї сторони ніяких доказів у спростування цих обставин суду не
представив.

Як
вбачається з технічної документації по відводу земельної ділянки, на ньому є будови
і спорудження - сарай для інвентарю, асфальтована дорога, огородження, а також
плодові і декоративні дерева і чагарники віком від 20 до 100 років, які
передані на збереження ОСОБА_1 . Дані обставини відбиті в акті прийняття
зелених насаджень на відповідальне зберігання ОСОБА_1, затвердженому
Гурзуфським селищним головою 28 лютого 2006 р., в акті обстеження плодових і
декоративних насаджень від 18.01.2007 року і у рішенні третейського суду від 22
січня 2007 року.

Наявність
на спірної земельної ділянці сараю для інвентарю, дороги і огородження
підтверджується планом геодезичної зйомки земельної ділянки, запроектованого до
відводу, виконаної інженером-геодезистом .

5
червня 2006 року ОСОБА_1  представив у
Гурзуфську селищну Раду проект відводу спірної земельної ділянки разом з заявою
про передачу йому в приватну власність зазначеної земельної ділянки. Цей факт
визнаний встановленим рішенням Ялтинського міського суду від 8 вересня 2006
року і рішенням Апеляційного суду АРК від 18 грудня 2006 року, і в чинність ст.
61 ЦПК України не підлягає доведенню по справжній справі. При цьому рішенням
Ялтинського міського суду від 8 вересня 2006 року в тій частині, що набула
законної сили відповідно до рішення Апеляційного суду АРК від 18 грудня 2006
року, на Грузуфську селищну Раду покладений
обов'язок розглянути на найближчій сесії проект відводу земельної
ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1, і про передачу його ОСОБА_1. У відповідності зі ст. 14 ЦПК України це
рішення є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб і
громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Таким
чином, Гурзуфська селищна Рада не мала права розглядати питання про передачу
спірної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 до виконання рішення суду від
8.09.2006 року, оскільки це суперечить ст. 124 Конституції України і ст. 14 ЦПК
України і при цьому порушує право ОСОБА_1, захищені судом.

Крім
того, як Гурзуфської селищної Раді, так і ОСОБА_2 на момент постановлення  рішення Ради від 2.02.2007 року яке
оспорюється, було відомо, що спірна земельна ділянка не є вільною, а перебуває
в користуванні ОСОБА_1, у тому числі на цій ділянці є приналежні ОСОБА_1
будови, спорудження, а також плодові й декоративні насадження. За змістом ст.
116 Земельного кодексу України передача у власність громадян або надання в
користування земельної ділянки, що вже перебуває в користуванні, провадиться
лише після вилучення його в порядку, передбаченому цим Кодексом (тобто статтями
141, 144, 151, 213 ЗК). При таких обставинах до прийняття  рішення про передачу цієї земельної ділянки
ОСОБА_2 необхідно було прийняти передбачені законом міри про вилучення її у
ОСОБА_1 або про знос будов, що перебувають на ньому, споруджень і насаджень.

Відповідно
до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України і ст. 59 Закону "Про місцеве
самоврядування на Україні" акти органів місцевого самоврядування за
мотивами їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку. Таким чином, вимога ОСОБА_1 про визнання
недійсним пункту 3 рішення Гурзуфської селищної Ради № 30 від 2 лютого 2007
року є обґрунтованим.

Що
стосується Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданої
ОСОБА_2 7.02.2007 року, те його видача була здійснена з порушенням
встановленого законом порядку, а тому він не породжує виникнення у ОСОБА_2
права власності на цю земельну ділянку.

У
відповідності зі ст. 118, 125 і 126 Земельного кодексу України для видачі
Державного акту на землю обов'язково повинне бути  прийняте рішення місцевою Радою про передачу
земельної ділянки у власність. Таке рішення у відношенні ОСОБА_2. було прийнято
2.02.2007 року, однак при цьому у минулому допущені перераховані вище порушення
закону, у зв'язку із чим це рішення є недійсним. У зв'язку із цим не можна
визнати законним і видачу Державного акту на землю, здійсненого на підставі
недійсного рішення Гурзуфської селищної Ради.

Крім
того, 2.02.2007 року було винесена ухвала Ялтинським міським судом по
адміністративній справі, у якому брали участь сторони по справжній справі, і
яким Гурзуфської селищної Раді було заборонено приймати будь-які рішення щодо
надання спірної земельної ділянки. Дана ухвала підлягала негайному виконанню і
була діючої на момент видачі ОСОБА_2 Державного акту від 7.02.2007 року, а
отже, обов'язковим для виконання на всій території України .

Таким
чином, Державний акт серії ОТРУТА № 581722 на право власності на земельну
ділянку від 7.02.2007 року був виданий ОСОБА_2 безпідставно і є недійсним,
відповідно, ОСОБА_2 безпідставно придбав право власності на спірну земельну
ділянку на підставі недійсного Державного акту, тому у відповідності зі ст.
1212 ЦК України він зобов'язаний повернути її Гурзуфської селищної Раді для
наступної передачі у власністьОСОБА_1.

Право
ОСОБА_1 на одержання у власність цієї земельної ділянки засноване на ст. 116,
118 і 119 Земельного кодексу України і підтверджується матеріалами  справи, у тому числі судовими рішеннями, що вступили
в законну чинність. Розміри і конфігурація земельної ділянки, а також необхідні
за законом узгодження з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури, підтверджуються
матеріалами проекту землевпорядження по відводу земельної ділянки у
власність  ОСОБА_1для будівництва і
обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруджень
(присадибна ділянка) АДРЕСА_1, виконаного ТОВ "Проектинвестстрой", що
має ліцензію на проведення землевпорядних робіт . Даний проект землевпорядження
з 5.06.2006 року перебуває на розгляді Гурзуфської селищної Ради. Сам факт
тривалого нерозгляду Радою цього проекту розцінюється судом як порушення права
ОСОБА_1 на одержання земельної ділянки у власність. Тим часом документи, що
вказують на наявність яких-небудь перешкод для передачі земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 , у цьому проекті землевпорядження не втримується, і
Гурзуфська селищна Рада на наявність таких перешкод також не вказувала.

Посилання
представника відповідача на те, що такою перешкодою є розгляд спорів між Радою
і ОСОБА_1  у судах, є неспроможною, тому
що єдина заборона була накладена судом 2.02.2006 року по адміністративній
справі, розгляд якої в цей час завершений.

Його
ж посилання на постанову суду по цій адміністративній справі від 3.04.2007 р. є
необґрунтованою, тому що в цій справі була розглянута суперечка про законність
видачі довідки, що носить інформаційний характер і не впливає на суть даної
суперечки.

При
таких обставинах невидача Гурзуфською селищною Радою Державного акту на землю
ОСОБА_1 , тоді як законних перешкод до цього не має, зізнається судом
порушенням його права, передбаченого ст. 345 ЦК України і ст. 116 і 119
Земельного кодексу України, а тому підлягає захисту у відповідності зі ст. 16
ЦК України шляхом забов»язання
Гурзуфську селищну Раду видати ОСОБА_1державний акт.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 16, 345, 1212 ЦК України, ст. 59 Закону
"Про місцеве самоврядування на Україні", ст. 116, 119, 119, 125, 126
Земельного кодексу України, ст. 14, 60, 61, 212, 214 ЦПК України, суд

Вирішив :

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
недійсним пункт 3 рішення Гурзуфської селищної Ради № 30 від 2 лютого 2007 року
".

Визнати недійсним
Державний акт серії ОТРУТА № 581722 на право власності на земельну ділянку,
виданий  ОСОБА_2 7 лютого 2007 року на
підставі рішення Гурзуфської селищної Ради
30 від 2 лютого 2007 року.

Визнати
за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер
0:01:005:0189 для будівництва і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруджень АДРЕСА_1, площею 0,1500 га з земель
Гурзуфської селищної ради .

Зобов'язати
Гурзуфську селищну Раду видати ОСОБА_1 Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку кадастровий номер 0:01:005:0189 для
будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і
споруджень АДРЕСА_1, площею 0,1500 га з земель Гурзуфської селищної ради  для будівництва і обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і споруджень.

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку через Ялтинський міський суд  АРК у порядку встановленому ст. ст. 294, 296
ЦПК України.

СУДДЯ