РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді Іващенко В.В.

Суддів                       Летягіної
О.В.

Сінані О.М.

При секретарі Войцихівскій Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПП ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста
Сімферополя АР Крим від 01
вересня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ПП ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3., ОСОБА_4,
ОСОБА_2., ОСОБА_5., уточнивши позовні вимоги в ході розгляду справи, в
якому просила суд стягнути з відповідачів на її користь 12841,97грн. у
відшкодування матеріальної шкоди та 50000
гривень у відшкодування моральної шкоди.

Вимоги
мотивовані тим, що 19 жовтня 2004 року з вини
водія ОСОБА_5, що знаходився в трудових відносинах з ПП ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автобусом,
власником якого є ОСОБА_2, на неї був вчинений наїзд, внаслідок якого вона
одержала тілесні ушкодження. На лікування ОСОБА_1. витрачувала грошові кошти,
потребує санаторно-курортного лікування. Також, їй заподіяна моральна шкода,
яка пов'язана з сильним психологічним стресом, переживанням з приводу того, що
відбулося, ії стражданнями в зв'язку з втратою здоров'я, працездатності і
виникненням інвалідності. Вона не могла здійснювати догляд за своєю дочкою, яка
перенесла операцію і потребувала нагляду.

Рішенням
Залізничного районного суду міста Сімферополя АР Крим від 01 вересня 2006 року позов
задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 5460,04грн., і 5000грн. у відшкодування
моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог -відмовлено.

На рішення
подана апеляційна скарга ОСОБА_1. в якій ставиться питання про скасування
рішення суду, як постановленого без урахування обставин, які мають значення для
справи, та ухвалення нового рішення по справі.

Апелянт вважає,
що суд не повністю розібрався в обставинах справи, в наданих документах.
Вказує, що суд повинен був стягнути грошові кошти у відшкодування заподіяної
шкоди з усіх вказаних в позові відповідачів, в першу чергу - з ОСОБА_2., як з
власниці автобусу. ОСОБА_3.
також повинна бути

Справа № 22-357/2007 р.                  Головуючий у першій інстанції
Сердюк О.С.

Доповідач Летягіна О.В.

2

співвідповідачем по справі, тому що
вона є співвласником автобусу. Також, ОСОБА_1. вважає замалою призначену судом
суму, оскільки в результаті травм після ДТП,
вона стала інвалідом другої групи, з втратою працездатності 65%. Зазначені
обставини судом не ураховані, також, як і не прийняті до уваги надані нею
докази в підтвердження своїх доводів.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення
сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
частково позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1. в результаті ДТП буда заподіяна матеріальна
та моральна шкода джерелом підвищеної небезпеки, за вини відповідача ОСОБА_5 з
якого і слід стягнути суму шкоди ,
яку позивачка підтвердила документально. При цьому суд відмовив в позові до
інших відповідачів, так як водій автомашини на час скоєння ДТП володів джерелом
підвищеної безпеки на підставі тимчасового реєстраційного талону і повинен
нести відповідальність за заподіяну позивачці шкоду.

З такими
висновками суду колегія суддів погоджується частково з таких підстав.

Судом було
встановлено, що 19.10.2004
року біля 11 год.50
хв. біля будинку АДРЕСА_1 в м.
Сімферополі з вини водія ОСОБА_5 ,
який керуючи автомашиною марки ПАЗ-32051 реєстраційний номер НОМЕР_1, та рухаючись у
напрямі вул.. Некрасова
в районі тролейбусної зупинки пл.
ім. Леніна припустився виїзду на тротуар і вчинив наїзд на пішохода
ОСОБА_1. і електроопору а.с.12.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1. були
заподіяні тілесні пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у
формі струсу головного мозку, удару шийного відділу хребта, удару лівого
гомілковостопного суглоба, синців в області лівого гомілковостопного суглоба та
лівої стопи , які
згідно акту судово-медичного обстеження №
986 від 28.03.2005 року,
відносяться до легких тілесних пошкоджень, що призвели за собою короткочасний
розлад здоров'я.

Також судом було
встановлено, що ОСОБА_1. даний випадок був оформлений як нещасний випадок, який
відбувся під час виконання трудових обов'язків. Про це свідчить виписка з акту
огляду МСЕК, яка видається для Фонду ССНВВ і ПЗ а.с.5, довідки Кримтеплокомуненерго\
де працювала позивачка ,
з який слідує, що розслідування нещасного випадку затримується через непредставления документів про
ДТП а.с.14, довідки -розрахунку начальнику ОІД ФССНВ і ПЗ в м. Сімферополі
про виплати в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, з якої вбачається, що Фонд
проводить ОСОБА_1. виплати, пов'язані з даним нещасним випадком а. с.19.

Крім того, в
судовому засіданні колегії Апеляційного суду АРК представник ОСОБА_1.
підтвердив, що позивачка отримує від Фонду виплати у відшкодування шкоди від
цього ДТП і надав
акт про нещадний випадок, пов'язаний з виробництвом , що стався з
ОСОБА_1. 19.10.2004 року.

Таким чином, суд
першій інстанції неправильно визначив і характер і зміст виниклих
правовідносин, застосував норму права матеріального права, яка не підлягає
застосуванню, що відповідно до п.4 ч.І ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1. в
позові.

Відмовляючи в
позові, колегія суддів виходить з того, що правовідносини щодо відшкодування
шкоди виникли між позивачкою і Фондом ССНВВ і ПЗ, які регулюються  Законом
України  „
Про
загальнообов'язкове державне
соціальне

Справа № 22-357/2007 р.                  Головуючий у першій інстанції
Сердюк О.С.

Доповідач Летягіна О.В.

3

страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Статтею 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачається, що у разі настання страхового випадку Фонд
ССНВВ і ПЗ зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я. З положень цієї статті слідує, що Фондом відшкодовуються, як
витрати на лікування, так і грошова сума в відшкодування моральної шкоди за
наявністю факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Такі ж положення
містить в собі рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 року № 1-рп2004 \
справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування . В рішенні
Конституційний суд України посилається на положення статті 9 Закону України
«Про охорони праці» та на Закон України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійні
захворювання, які спричинили втрату працездатності» , якими
передбачається відшкодування Фондом ССНВВ і ПЗ шкоди шляхом надання потерпілим
соціальних послуг та виплат, у тому числі відшкодування моральної шкоди. Також
Фондом відшкодовуються додатково понесені витрати на медичну та соціальну
допомогу, придбання ліків, витрати на медичну допомогу і інші виплати.

З вказаного
вбачається, що усю суму в відшкодування шкоди, заподіяну в результаті нещасного
випадку на виробництві, повинен відшкодовувати саме Фонд ССПВВ і ПЗ.

Проте, позивачка
будь-яких позовних вимог до Фонду не заявляє і як вбачається з матеріалів
справи та пояснень представника позивачки на час розгляду даній справи
претензій до Фонду по відшкодування шкоди не має.

Враховуючи, що
відповідачі по справі не є належними відповідачами, колегія суддів вважає, що
позов не є обґрунтованим і таким чином не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 303,
304, 309, 313, 316, 317, 319    ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.

Рішення
Залізничного районного суду міста Сімферополя АР Крим від 01 вересня 2006 року скасувати.

ОСОБА_1 в позові
до ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може
бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили з посередньо до Верховного суду України.

Головуючий

Судді:

Справа № 22-357/2007 р.                  Головуючий
у першій інстанції Сердюк О.С.

Доповідач Летягіна О.В.