Справа
№2-43/07 м.Горлівка
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12  квітня  2007  року
Центрально-міський  районний  суд м. Горлівка Донецької області в складі

головуючого -
Трасенко С Б. при
секретарі - Мусіченко
С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Горлівки
Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
востановлення межового знаку

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про востановлення межового знаку, в якому зазначив,
що він на праві приватної власності має жилу будівлю АДРЕСА_1. Земельна
ділянка, на якій розташована вказана будівля, є також його власністю за
державним актом про право на земельну ділянку НОМЕР_1 від 16.10.1998
року.

Суміжно з його
будівлею те земельною ділянкою знаходиться будівля відповідача. В порушення
будівельних норм і правил відповідач спорудив гараж близько до межі, що затрудняв його
обслуговування зі сторони його будівлі. Для полегшання обслуговування гаража
він самовільно розібрав паркан, що розділяє між ними земельні ділянки та
переніс межовий стовб, чим зменьшив розмір його земельноі ділянки та створив
перешкоду в іі користуванні. На зауваження позивача відповідач не реагував,
тому він звернувся до міського земельного управління, в органи міліціі, але
відповідач по теперішній час створює перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, пояснюючи своі діі невірно встановленою межею його земельноі ділянки.

В ході слухання
справи позивач уточнив своі вимоги та просив лише зобовьязати відповідача
востановити межевий паркан між іхними земельними ділянками по границі розділу
згідно актам на право власності на
земельні ділянки.

Відповідач
звернувся із зустрічною позовною заявою до позивача про визнання державного
акту на право власності на земельну ділянку недійсним та востановлення границі
сміжного землекористування, в якому вказав, що йому на праві приватної
власності належить жила будівля по АДРЕСА_2. Згідно державному акту на право
власності на земельниу ділянку він є власником земельноі ділянки площею
0,0721га. ОСОБА_1 належить жила будівля АДРЕСА_1, яка розташована на земельній
ділянці площею 0,0688 га,
таким чином вони є суміжними землекористувачами. Під час судового розгляду він
узнав, що ОСОБА_1 приватизував свою земельну ділянку без його на то згоди, тому
вважає, що така приватизація недійсна і порушує його права як сміжного
землекористувача. Просить визнати державний акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,0688 га
недійсним. В ході судового розгляду справи просив зустрічну позовну заяву
залишити без розгляду.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи в іх сукупності, суд встановив наступне.

2

Позивач ОСОБА_1
має у приватній власності жилу будівлю, розташовану за адресою:АДРЕСА_1.
Земельна ділянка розміром 0,0688
га, на якій розташовано будівлю, також є його приватною власністю, що
підтверждено державним актом на землю НОМЕР_1
від 16.10.1998 року. По
сусідству мешкає відповідач ОСОБА_2 у будівлі за
адресою: АДРЕСА_2, якій також є власником земельноі ділянки розміром 0,0721 га на підставі
державного акту на землю НОМЕР_2
від 16.06.2004 року.
Сторони є суміжними землекористувачами.

Як встановлено в
судовому засіданні, в цілому, межі земельних ділянок АДРЕСА_2,АДРЕСА_1 відповідають
межам, вказаним в отриманих сторонами державних актах на землю.

Свідок ОСОБА_3
пояснив суду, що паркан, якій встановлено на межі, не є капітальним та не має
капітальноі опори, ознаки того, що його переносили, на межі відсутні. Крім
того, не можна зтверджувати, що межа зникла або переміщена. На теперішній час
осі на межі немає, зробити іі неможливо, тому що відбудеться накладення на
земельну ділянку позивача, вона повинна бути визначена парканом. Крім того,
межа відповідача ОСОБА_2 співпадає з державним актом на землю, а межа позивача
ОСОБА_1 - не
співпадає.

За вимогою
ст.106 ЗК Украіни межові знаки -
це спеціальні позначення /умовні лініі, що розмежовують земельні ділянки/,
які встановлюються землевпорядними органами на крайніх поворотних точках межі
земельноі ділянки і мають особливий правовий режим, визначений законодавством
Украіни.

Паркан на межі вказаних земельних
ділянок існує впродовж 20
років, що засвідчив свідок ОСОБА_3 та не заперечували сторони. Позивач не
звертався до відповідача з пропозицією щодо відновлення межі за даними
земельно-кадастровоі документації, що також сторони не заперечували в
засіданні.

Відповідач   ОСОБА_2   за
знищення   межових   знаків
до адміністративної відповідальності не притягався.

На теперішній
час між земельними ділянками сторін виник трикутник землі, яка відноситься до
земель теріторіальноі громади, що визнали сторони. Таким чином, межі земельних
ділянок АДРЕСА_2,АДРЕСА_1 не
пересікаються і не надходять одна на одну.

Згідно ст.60 ЦПК
Украіни кожна сторона зобовьязана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своіх вимог і заперечень...

Зважаючи на
викладене, суд вважає, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем
межі та межевих знаків, наведені посилання позивача, що відповідач прихватив землю, зломав
паркан та переніс стовби, чим порушив його право власності, не знайшли свого
підтвердження.

За таких
обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог і вважає за
необхідне залишити іх без задоволення.

На підставі наведенного,ст.106 Земельного
кодексу Украіни, керуючись ст.ст.213, 215 ЦПК Украіни

ВИРІШИВ В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про  востановлення
межового  знаку відмовити.

Рішення  може
бути  оскаржене  в
апеляційному  порядку  до Апеляційного суду Донецької області через
Центрально-Міський районний

3

суд м.Горлівки шляхом
по ч1 в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-и днів апеляційної
скарги, з подачею іі копіі до апеляційної інстанції або в порядку ч.4ст.295 ЦПК Украіни.

Суддя