РІШЕННЯ

іменем
України

13 квітня 2007
року                                                                          м.
Ужгород

Колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

головуючого
- Кемінь М.П.

суддів -
Павліченко С.В., Фазикош Г.В.

при секретарі -
Довбака Т.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Хустського районного суду від 13 лютого
2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, Монастирецької
сільської ради третьої особи без самостійних вимог сільськогосподарського
товариства «Нива», про визнання недійсним рішення сільської ради та частково
недійсним Державного акту на право приватної власності на землю,

за участю ОСОБА_1: та її представника ОСОБА_3., представника
відповідача ОСОБА_2.; Монастирецької сільської ради та СТ «Нива» Дубровської
О.М.,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
пред'явила позов про визнання недійсним рішення Монастирецької сільської ради
та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну
ділянку видану ОСОБА_2. посилаючись на ту обставину, що спірна земельна ділянка
згідно з картосхеми розподілу земель частки (паю) затвердженого розпорядженням
Хустської районної державної адміністрації від 29.12.2002 року за № 880,
входить до пайового фонду, та відносилася до земель колишньої колективної
власності, які підлягають розпаюванню, а отже Монастирецька сільська рада не
вправі була розпоряджатися даною земельною ділянкою, та видавати відповідне
розпорядження. В зв'язку з цим порушено її право на земельну частку (пай).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішення
Хустського районного суду від 13 лютого 2006 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. - відмовлено.

Позивачка
ОСОБА_1., не погоджуючись із рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати в зв'язку з неповним з'ясуванням районним судом обставин, та
невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. та
ухвалити нове рішення яким її позов
задовольнити.

Колегія суддів,
перевіривши фактичні обставини справи на предмет повноти їх встановлення та
правильності юридичної оцінки судом першої інстанції і заслухавши пояснення
присутніх, у засіданні сторін та їх представників, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволення, з наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що позивачці ОСОБА_1., згідно до розпорядження Хустської
райдержадміністрації від 29.12.2002 року № 880 надано на

_________ Справа №22ц-12/07

2

території Монастирецької сільської ради земельну ділянку площею 2.28 га в урочищі «Ровеньки-Шупір» як особі, що має право не
земельну частку (пай) для ведення особистого селянського
господарства.

Відповідачу ОСОБА_2на підставі рішення 5 сесії 4 скликання Монастирецьої
сільської ради від 25 12.2002 року передано у
приватну власність три земельні ділянки площею 0.352 га в с. Монастирець в урочищі
«Ровеньки» та урочищі «За Ястёрбом»
для видання особистого селянського
господарства та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.118 га в с Монастирець - Поточок № 234 для обслуговування житлового будинку
та господарських споруд. На підставі даних рішень
був виготовлений та виданий державний акт на землю серії НОМЕР_1

Право ОСОБА_1., на земельну ділянку площею 2.28 га в урочищі «Ровеньки-Шупір» як особи, що має право не
земельну частку (пай) для ведення особистого селянського
господарства, не оспорюється, але таке нею не може бути реалізовано оскільки дана земельна ділянка накладається із земельної
ділянки в урочищі «Ровеньки» в розмірі 0.142 га, на яку видано державний
акт відповідачу ОСОБА_2.

Суд першої інстанції відмовляючи в позові ОСОБА_1. виходив із того, що матеріалами справи стверджено, що правовий статус спірної
земельної ділянки змінився, оскільки відповідно до акту прийому передачі
земельних угідь від 21 травня 1999 року така передана від АКАТО «Ріка» (правонаступником якого в подальшому стало СТ
«Нива») до Монастирецької сільської ради для
розширення особистого підсобного господарства.

Про те цих висновків суд дійшов без ретельної перевірки обставин справи й
належної оцінки зібраних доказів, із
порушенням норм матеріального та процесуального права. В супереч вимогам ст.ст. 214-215 ЦПК України, суд першої інстанції ухвалюючи
рішення не встановив характер даних правовідносин, правову норму, яка їх
регулює, права та обов'язки сторін, наявність інших фактичних даних.

Відповідно до роз'яснень даних в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суд розглядаючи позови про захист прав
власників земельних ділянок і землекористувачів має
перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі
без вилучення (викупу) її в позивача в
установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення
про його незаконність.

Так матеріалами справи, стверджено, що спірна земельна ділянка, в тому
числі і земельна ділянки площею 0.142 га в урочищі «Ровеньки» с Монастирець Хустського району належала до земель колективної власності, які підлягали
розпаюванню. Дану обставину визнали і сторони по справі.

Відповідачі заперечуючи позов посилались на ту обставину, що у 1999 році
згідно до акту прийому-передачі від 22 травня 1999 року в тому числі і спірна
земельна ділянка була передана з АКАТО «Ріка» до Монастирецької сільської ради
для розширення особистого підсобного господарства громадян (а.с. 151).

Разом з тим, як стверджено матеріалами справи (а.с. 150, 195), дана
земельна ділянка на той час згідно проекту роздержавлення
земель акціонерного колективного агро-торговового
об'єднання «Ріка» та виготовлення державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування
належала до земель бувших у колективній власності, за межами
населеного пункту  відповідно до копії картографічного матеріалу та акту земель від 21.05.1999
року, тобто така перебувала у колективній власності сільськогосподарського
підприємства.

За встановлених обставин справи суд першої інстанції не дав правову оцінку,
що фактично відбувся самовільне розпорядження
земельними ділянками колективної власності не уповноважених на то осіб з
порушенням встановлених для цього порядку придбання або відчуження земельних ділянок і відповідно до статті 114 Земельного кодексу
України (від 1.991 p., що був чинний на час виникнення
даних правовідносин) такий не може визнаватися дійсним

3

Зокрема відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України (від
1991 р.) який був чинний на час виникнення спірних
правовідносин) користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за
рішенням загальних зборів співвласників, якими є колективні
сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські акціонерні товариства (
в тому числі створені на базі радгоспів).

За відсутності
рішення загальних зборів АКАТО «Ріка» про відповідне розпорядження щодо передачі земельної ділянки в урочищі «Ровеньки» с. Монастирець Хустського району, яка належала до
земель колективної власності, до Монастирецької сільської ради для розширення особистого підсобного господарства громадян,
не можна визнати законним та таким, що
породжує будь які правові наслідки вищезгаданий акт прийому передачі
від 22 травня 1999 року.

В силу чого не можна визнати, що рішення 5 сесії 4 скликання Монастирецьої сільської ради від 25.12.2002 року в частині, щодо
передачі у приватну власність земельної ділянки в
урочищі «Ровеньки» ОСОБА_2. та виданий на підставі даного рішення Державний
акт на землю серіїНОМЕР_1 на його ім'я відповідає вимогам чинного

законодавства.

Оскільки зазначенні акти індивідуальної дії порушують охоронювані законом
права позивача ОСОБА_1. на виділення земельної ділянки у
натурі як власнику земельної частки, колегія суддів приходить
висновку, що є всі юридичні підстав для визнання зазначених актів, в частині, що порушують права ОСОБА_1., недійсними.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1-4 ч.1 ст.309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК
України, колегія суддів,

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Хустського районного суду
від 13 лютого 2006 року скасувати.

Ухваливши по справі нове рішення
яким позовні вимоги ОСОБА_1-

задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення 5 сесії 4 скликанян Монастирецької сільської ради від 25 грудня 2002 року в частині щодо
передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2
в урочищі «Ровеньки» с Монастирець під сінокос загальною площею 0.142 га.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності
на землю серіяНОМЕР_1 виданий ОСОБА_2в частині
визнання права власності зазначеній на плані зовнішніх меж земельної ділянки
під № 2 кадастровий номер :01:001:0032 в с Монастирець ур. «Ровеньки» загальною площею 0.142 га.

Дане рішення є підставою для внесення змін у межах та розмірах земельних
ділянок в Державному акті на право власності на землю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржене

до Верховного Суду України, як суду
касаційної інстанції, протягом двох місяців з дня

набрання ним законної сили шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до суду

касаційної інстанції.