Справа
№ 2-1787/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року Оболонський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді                                                             -
Борисової О.В.

при секретарі                                                                     -
Зірук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1, третя особа
Оболонська районна в м. Києві рада про повернення самовільно зайнятої земельної
ділянки та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2007 року заступник прокурора Оболонського району м.Києва
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
третя особа Оболонська районна в м. Києві рада про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки та приведення земельної ділянки у придатний для
використання стан, посилаючись на те, що згідно з рішенням виконавчого комітету
Мінської районної ради депутатів трудящих № 51 у 1978 році батькові відповідача
ОСОБА_2, який був інвалідом Великої Вітчизняної Війни другої групи, було надано
дозвіл на встановлення на земельній ділянці, розташованій в садибі будинку
АДРЕСА_1 типового збірно-розбірного металевого гаражу. Після смерті ОСОБА_2
даним гаражем користується відповідач, який не є інвалідом та якому не
надавалося право на встановлення такого гаражу та не виділялася у користування
спірна земельна ділянка.

Позивач також зазначив, що даний позов пред'являється з
метою захисту інтересів держави. Згідно ст.ст.13, 14 Конституції України, земля
- є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною
держави. Від імені українського народу право власності на землю здійснюють
органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Посилаючись на зазначене позивач просив зобов'язати відповідача
повернути самовільно зайняту земельну ділянку АДРЕСА_1, Київській міській раді
та привести дану земельну ділянку у придатний для використання стан.

У
судовому засіданні представник позивача вказані позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив,
що земельна ділянка була надана його батькові, але після смерті його батька та
матері гаражем почав користуватися він та його брат. Документів на право
користування чи власності на спірну земельну ділянку він не має, орендну плату
за землю сплачує з 2000 року.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача,
представника третьої особи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та
юридичні особи набувають право власності та право користування земельною
ділянкою із земель державної або комунальної власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

2

Згідно ст.
121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію
представництва інтересів громадян і держави в судах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру" підставою для
представництва органами прокуратури України в суді інтересів держави є
наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або
юридичних осіб, що вчиняються між ними або державою.

Тому є підстави для представництва інтересів держави в
суді прокуратурою Оболонського району м. Києва в інтересах Київської міської
ради.

Згідно ст.1 Закону України „Про державний контроль за
використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельних ділянок -
це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй
земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її
меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї
та його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи
знесення будинків, будівель, споруд здійснюється за рахунок громадян, які самовільно
зайняли земельні ділянки.

Судом встановлено, що в 1978 році розпорядженням виконавчого комітету
Мінської районної ради депутатів трудящих № 51 батько відповідача ОСОБА_2
отримав дозвіл на встановлення типового збірно-розбірного металевого гаражу за місцем
його проживання як інваліду Великої Вітчизняної Війни другої групи для
утримання автомобіля марки «ЗАЗ-968-АБ-2» д.н. НОМЕР_1. П.2 даного
розпорядження було передбачено, що на випадок можливих робіт по прокладці
підземних комунікацій, благоустрою чи іншого капітального будівництва у разі
необхідності гараж підлягає перенесенню на інше місце силами і засобами його
власника.

Відповідно до ст.,
14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідачу ніколи спірна земельна ділянка у користування
не надавалася та у власність не передавалася. Оскільки спірна земельна ділянка
не була у власності спадкодавця, то вона не відноситься до спадкового майна.

ОСОБА_1 інвалідом не являється, підстав, передбачених
чинним законодавством для надання дозволу щодо розташування металевих гаражів
поряд з місцем проживання немає. Документами на право користування
вищезазначеною ділянкою, на якій розташований гараж, відповідач не володіє, чим
порушує вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача
повністю знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 14 Конституції
України, ст.1 Закону України „Про державний контроль за використанням та
охороною земель", ст. 3 6-1 Закону України „Про прокуратуру", ст.116,
125, 126, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов заступника прокурора Оболонського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1, третя особа
Оболонська районна в м. Києві рада про повернення самовільно зайнятої земельної
ділянки та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан
задовольнити.

3

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути Київській міській раді
земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в садибі будинку.

Зобов'язати ОСОБА_1 привести самовільно зайняту земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1 в придатний для використання стан шляхом знесення
встановленого на ній металевого збірно-розбірного гаражу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва.