Справа № 22ц-6858                                             Головуючий 1
інстанції - Гончаренко М.Є.
Категорія - 19                                                      Доповідач - Бабенко П.М.
УХВАЛА

іменем України

25 вересня
2007   року  Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого -
Жданової B.C.

суддів: Бабенка П.М., Біляєвої О.М.

при секретарі
-  Кошмак Т.С.

за участю  представника відповідача - Резуненка М.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до відділу Державної виконавчої служби Дебальцевського міського управління
юстиції про відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дебальцевського міського суду
Донецької області від 20 липня 2007 року ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007
року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування
моральної шкоди.

Обгрунтувала
позов тим, що на протязі тривалого часу працівниками відділу ДВС в результаті
тяганини не було виконано рішення Дебальцевського міського суду від 21
листопада 2005 року про стягнення з ВАТ «Дебальцевський завод металургійного
машинобудування» її середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 13
779 грн. та моральної шкоди в сумі 2500 грн., яким рішення в частині стягнення
середнього заробітку піддано негайному виконанню , а також рішення цього суду
від 21.11.05 року про стягнення з вказаного підприємства компенсації за
затримку виплати заробітної плати в сумі 1945 грн. 23 коп. та моральної шкоди в
сумі 400 грн., рішення в частині стягнення компенсації підлягало негайному
виконанню.

Вона
неодноразово зверталася безпосередньо до державного виконавця , керівника
відділу ДВС Ізотової Л.М., з вимогою про негайне виконання рішень суду, а також
із скаргами до керівників відділу, але рішення суду не виконувалися, а вона не
отримувала відповіді на її скарги. Вказана бездіяльність працівників відділу
ДВС спричинила їй моральні страждання, від чого вона хворіла, витрачала свої
кошти на лікування.

Просила на
відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на її користь на
відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням
Дебальцевського міського суду Донецької області від 20 липня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове рішення,
яким визнати дії відповідача по ухваленню постанови в.о. начальника відділу ДВС
Ізотової Л.М. від 16.02.07 року про скасування постанови ст. державного
виконавця Сіротіна О.О. від 30.01.07 року про поновлення виконавчого
провадження незаконними та скасувати цю постанову, а також стягнути з
відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди 30000 грн.
,посилаючись на те ,що при ухваленні рішення судом першої інстанції були
порушені норми матеріального та процесуального права .

Зазначила, що
суд неповно встановив обставини справи, не надав належної оцінки доказам у
справі.

В судове
засідання позивачка не з'явилася, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник
відповідача заперечував проти задоволення скарги, вважаючи, що рішення суду
ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду скасувати з направленням справи на новий розгляд, з таких підстав:

Відмовляючи в
задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що відповідно до
ст..ст. 23 , 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправвмірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Але позивачка не
надала судові ніяких документів компетентних органів, які б доводили
незаконність дій працівників відділу ДВС під час виконання судових рішень, де
стягувачем є позивачка.

Крім того, суд
послався на те, що в позовній заяві позивачка не просила суд визнати дії відповідача
неправомірними, а тому не міг вийти за межі позовних вимог.

Проте з вказаним
рішенням суду погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст.. 86
Закону України „Про виконавче провадження" стягував має право звернутися з
позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з
боржника у разі невиконання рішення з вини цієї особи.

Збитки,
заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні
виконавчого провадження , підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому
законом.

Відповідно до
чинного законодавства, зокрема ст..
56 Конституції України , відповідальність за шкоду, заподіяну органами
державної влади бере на себе держава в особі відповідного органу державного
казначейства, а не самий державний орган.

Згідно із п.21
Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року № 14 „Про
практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і
посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження"
при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (
збитків) , заподіяної діями ( бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні
виходити з положень закону і враховувати, що в таких справах відповідачами
можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби та відповідні
територіальні органи Державного казначейства України.

Як убачається з
матеріалів справи суд не притягнув до участі у справі відповідний орган
державного казначейства в якості відповідача і вирішив питання про права та
обов'язки цієї особи, яка не брала участі
у справі.

Вказана
обставина у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України є безумовною
підставою для скасування рішення суду і передачі справи на новий розгляд.

Також судом при
розгляді справи допущені інші порушення процесуального закону.

Судом неповно
встановлені обставини справи , при цьому не враховано, що позивачка ставила
питання про відшкодування моральної шкоди з тієї підстави, що рішення судів не
виконані через бездіяльність державного виконавця, на обґрунтування вона позову
надала ряд документів (постанов ДВС та інші).

Але суд не надав
цим доказам будь-якої оцінки, хоча дослідив їх в судовому засіданні , і не
встановив чи були допущено тяганину при виконанні судових рішень, чим порушив
вимоги ст. ст.. 212, 213
ЦПК України.

Керуючись ,
ст.303, п.2 ч.1 ст.307 , п.4 ч.1 ст. 311, ст.313-315 ЦПК України, апеляційний
суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення
Дебальцевського міського суду Донецької області від 20 липня 2007 року
скасувати. Справу направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України в строк два місяці з дня її
проголошення.