АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Копія Справа № 22- 6914          Головуючий у 1-й інстанції:
Доповідач Прокопчук Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2007 року                     Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного
суду м. Києва       в складі: Головуючого:
Прокопчук Н.О.

Суддів: Пікуль
А.А., Столбун В.І.

При секретарі:
Зражевській Н.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на
рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2007року
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства - редакції
громадсько-політичної газети «
Демократична Україна» , 3-ї особи :
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними
наказів, зобов'язання перерахувати розмір і структуру заробітної плати
зобов'язання надати довідку про заробітну плату для перерахування пенсії,
стягнення невиплаченої заробітної плати та інших платежів та відшкодування
моральної шкоди , -

встановила:

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2007
року зазначений позов задоволено частково. Стягнуто з Колективного
підприємства - редакції
громадсько-політичної газети «
Демократична Україна»на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 407.02  грн.  та
1000 грн . у відшкодування
моральної шкоди. В задоволенні позову в інший частині відмовлено.

Не
погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення
його вимог у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального права , неповне з»ясування обставин справи
необґрунтованість рішення та безпідставне зменшення суми відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді Прокопчук Н.О., пояснення осіб, що з'явились в судове засідання,

розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів

2

приходить
до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Задовольнивши
позовні вимоги в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку та
моральної шкоди, суд виходив з того , що при звільненні позивача з роботи,
відповідач не провів з ним повний розрахунок та не сплатив такої компенсації, що спричинило
позивачу моральну шкоду у визначеній судом сумі, а тому на користь позивача
належить стягнути 1407.02
грн.

Зазначений
висновок суду грунтується на дослідженні усіх наданих сторонами доказів в їх
сукупності яким суд дав належну правову оцінку і є правильним.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом , сторони перебували у
трудових відносинах з 29.07.2000
року по 25.11.2002 року . При звільненні
позивача з роботи повний розрахунок з ним проведено не було.

18.04.2003 року позивачу
було виплачено заборгованість по зарплаті та компенсацію за затримку її виплати
, відповідно до
вимог ст. 117 КЗпП України. Однак, позивач не отримав компенсацію за 16 календарних днів
невикористаної відпустки з 29.07.2000
р. по 29.07.2002 року в
сумі 264.64  грн. , що з врахуванням індексу інфляції (53.8%) становить 407.02  грн.  і
висновок суду про стягнення саме цієї суми є правильним.

Із
долучених до справи копій штатних розписів, наказів про прийняття на роботу та
про переведення, платіжних документів про виплату зарплати вбачається , що
заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу відповідно до займаних
ним посад, в розмірі 450
грн- на посаді заввідділом економіки та 500  грн. - на посаді
заступника головного редактора. Заробітна плата складалася із посадового окладу
та гонорарів , накази про встановлення та виплату будь-яких надбавок не
видавалися і таки виплати не проводилися. Під час роботи у редакції позивач
питання щодо неправильності нарахування заробітної плати не порушував , із
заявами про зміну оплати праці не звертався. В установленому законом порядку,
накази про встановлення йому посадового окладу відповідно до штатного розпису,
протягом строку встановленого КЗпП позивач не оскаржував.

Зазначених
обставин сторони не оспорюють.

За
змістом ч.2, 3 ст. 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці ,
розцінки, тарифні сітки,
ставки, схеми
посадових окладів , умови запровадження та розміри надбавок , доплат , премій,
винагород та інших заохочувальних ,
компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами , установами , організаціями
самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій , передбачених
законодавством, генеральною та галузевими угодами.

Конкретні
розміри тарифних ставок (
окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям , а також надбавок
, доплат, премій і винагород встановлюється власником або уповноваженим ним
органом.

З огляду
на те , що посадовий оклад позивача був визначений штатним розписом, протягом усього
часу його роботи нарахування провадилися саме у розмірах , що були визначені
штатним розписом та наказами про прийняття його на роботу та про переведення,
відповідно до займаних ним посад розрахунки по зарплаті проведені з ним
повністю , посилання
позивача на наявність заборгованості по зарплаті є безпідставними.

Доводи
позивача про те , що йому було неправильно визначено посадовий оклад ретельно
перевірені судом першої інстанції , подані ним копії наказів № 33 від 31.07.2000 р., № 54 від 11 12.2000р., № 18-р від 04..06.2002 року
обгрунтовано визнані судом такими ,
що не відповідають за змістом тим наказам , що видавалися у дійсності , а
тому не можуть бути належним доказом по справі.

2

Посилання
в апеляційній скарзі на те,
що Колективне підприємство -
редакція громадсько-політичної газети «
Демократична Україна» є державним друкованим засобом масової інформації є
хибним, оскільки його засновником ні є орган державної влади і фінансування не
проводиться з державного бюджету.

При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди суд, врахував усі обставини справи і
обгрунтовано стягнув на користь позивача 1000
грн.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на їх правильність
не впливають.

Відповідно
до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції всесторонньо , повно та об"єктивно
з"ясував обставини справи ,
рішення суду відповідає вимогам закону і підстави для його скасування та
задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308 ,
313-315 , 317 ЦПК України , колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.