Справа № 22-6290                           Головуючий у І
інстанції: Горбань Н.1.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року листопада місяця 28 дня                  Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Лесько А.О.,  суддів: Усика ГЛ.,  Кравець В.А.,  при
секретарі: Шаховніній М. О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.  Києва від 27 квітня 2007 року в справі за
позовом ЗАТ «Страхова компанія «Інком страх» до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 27 квітня 2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  уродженки м. Києва,  та ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.  Києва на користь ЗАТ
«Страхова компанія «Інкомстрах» матеріальну шкоду в сумі 58800 грн.87 коп. та
держмито в сумі 588 грн. 01 коп.,  а
всього 59 388 грн. 88 коп. солідарно.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.
Вказує на те,  що вона не є єдиним
порушником ПДР та не повинна в повному обсязі відповідати за позовом.  Проте,
суд не врахував обставин ДТП
та не визначив ступінь вини кожного водія. Зазначений в акті товарознавчого
дослідження № 987 від 17 червня 2005 року розмір матеріального збитку в сумі
89772 грн.32 коп. не відповідає дійсним пошкодженням автомобіля.

Заслухавши
пояснення осіб,  які приймали участь у
справі,  дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що 07
червня 2005 року в м.  Києві на
Столичному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода,  з участю автомобіля «Тойота Авепсис»,  д.н. НОМЕР_1,  що
належить ОСОБА_3,  під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Опель»,  д.н. НОМЕР_2,
що належить ОСОБА_1,  яким вона
керувала.

Згідно
висновку № 201 Ц судової автотехнічної експертизи від 29 серпня 2006 року в
даній дорожній обстановці в момент виникнення небезпеки для руху водій
автомобіля «Тойота»
ОСОБА_2.  при швидкості руху
його автомобіля 60 км/год та інших заданих умовах,  мав технічну можливість уникнути зіткнення з
автомобілем «Опель»,  застосувавши екстренне гальмування керованого автомобіля
,  із зупинкою його до місця
зіткнення,  і не мав такої можливості при
швидкості руху його автомобіля 130 км/год.

В даній
дорожній обстановці водій автомобіля «Опель»
ОСОБА_1  з технічної точки зору
повинна була діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього
руху  та
вимогами  дорожнього   знаку
пріоритету  2.1   «Дати
дорогу»,   тобто   водій

автомобіля «Опель» ОСОБА_1  перед виїздом на вул.
Столичне шосе повинна була зупинитись,
пропустити транспорт,  який
рухався по цій вулиці,  і тільки при
відсутності інших перешкод почати виконувати маневр по виїзду на вул.  Столичне шосе (а.с. 91-96).

Постановою
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 21 грудня 2006 року встановлено,  що
зіткнення між автомобілем «Опель»
під керуванням водія ОСОБА_1  та
автомобілем «Тойота» під
керуванням водія ОСОБА_2  сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1  п.п. 10.1 та 33.2.1 ПДР,  а також внаслідок порушення водієм ОСОБА_2  п.п. 12.4 та 12.3 ПДР (а.с. 119-120).

Відповідно
до  ст.
61 ЦПК України

постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду ,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено постанову суду,  з питань,  чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Таким
чином,  матеріалами справи доведено,  що водієм ОСОБА_1  було порушено п.10.1 ПДР,  згідно якого перед початком руху ,  перестроюванням та будь-якою зміною напрямку
руху водій повинен переконатися ,  що це
буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; та
п.. 33.2.1 ПДР,  згідно якого водій
повинен уступити дорогу транспортним засобам,
які наближаються до перегульованого перехрестя по головній дорозі.

Водієм ОСОБА_2.
було порушено п. 12.4 ПДР ,  згідно
якого в населених

пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі
швидкістю не більше 60 км/год,  та

п.12.3 ПДР ,
згідно якого в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди,  які

водій об'єктивно здатний виявити,  він повинен негайно вжити заходів до
зменшення

швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Оскільки
згідно матеріалів справи ОСОБА_1
здійснювала виїзд на головну дорогу і при наявності дорожнього знаку
33.2.1 ПДР «Уступи дорогу» не впевнилася,
що це буде безпечним ,  внаслідок
чого виїхала на головну дорогу,  де
відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з НОМЕР_1,  що рухався ліворуч по столичному шосе м.
Києва,  судова колегія вважає,  що ступінь вини ОСОБА_1  у даній ДТП
складає 70%.

Перевищення
швидкості руху в порушення п. 12.4 ПДР водієм ОСОБА_2. при відсутності
порушення ОСОБА_1 саме по собі не призвело б до ДТП,  тому судова
колегія приходить до висновку,  що
ступінь вини водія ОСОБА_2.  складає 30%.

08
червня 2004 року ОСОБА_2 та ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» уклали договір
№ 003455 страхування автомобіля «Тойота»
д.н. НОМЕР_1 на умовах страхування тільки на 65, 5% від дійсної вартості з
пропорційною виплатою (а.с. 6).

Згідно
акту автотоварознавчого дослідження № 987 від 17 червня 2005 року вартість
відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н. НОМЕР_1 складає 89 772,  32 грн.(а.с. 8-18).

Згідно
страхового акту № 3455 від 15 липня 2005 року та видаткового касового ордеру №
2134 від 15 липня 2005 року ОСОБА_2.  виплачено 58 800,
87 грн.,  тобто тільки 65, 5%   заподіяної шкоди (а.с.  19-20).

Зі
змісту договору вбачається,  що наявність
вини водія не є виключенням із страхування (а.с.  184),
тому суд першої інстанції необгрунтовано вважав можливим покладення
відповідальності перед страховою компанією на ОСОБА_2.  та стягнув   страхове відшкодування з ОСОБА_1  та ОСОБА_2.  солідарно.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку ,
що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про задоволення позову,  оскільки
вина ОСОБА_1  у вчиненні ДТП складає
70%,  розмір страхового відшкодування
склав тільки 65, 5% від заподіяної ОСОБА_2.  шкоди,  тому
зазначений розмір відшкодування має бути стягнутий з ОСОБА_1  на користь страхової компанії на
підставі  ст.  1191  ЦК України.

На
підставі наведеного та керуючись
ст.  ст.  303,
307,  309,  314 ЦПК України,   ст.  1
191 ЦК України,  судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2007 року скасувати та
ухвалити в справі нове рішення.

Позов
закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» до ОСОБА_1
про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія
«Інкомстрах» 58 800 ( п'ятдесят вісім вісімсот) гривень 87 (вісімдесят сім)
копійок виплаченого ОСОБА_2
страхового відшкодування.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.