АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц - 1794 / 2007                                     Головуючий в 1
інстанції - Тимченко
Категорія - 39                                                            Доповідач   - Глушенко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 квітня 2006 року              Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого    -
Глущенко Н.Г.

суддів                - Григорченка Е.І., Пищиди М.М.

при секретарі  -
Білоконь Н.В.

з участю
адвоката - ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1та ВАТ " Укртелеком"
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1до ВАТ "Укртелеком" про визнання незаконним
висновку атестаційної комісії, про визнання працівника таким, що відповідає
займаній посаді та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить змінити рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22.05.2006
року в частині: зазначення вірного найменування відповідача - вказавши
відповідачем ВАТ "Укртелеком"; розміру відшкодування моральної шкоди - стягнувши з
відповідача моральну шкоду в розмірі 3000
грн., так як судом першої інстанції розмір моральної шкоди занижено, та
визнати що вона-позивачка відповідає посаді юрисконсульта 2 категорії АУП у
Центрі електрозв'язку №
9 Дніпропетровської філії ВАТ "Укртелеком", оскільки в цій частині
рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального закону
/ т. 2 а. с. 323-327 /.

Відповідач ВАТ "Укртелеком" звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22.05.2006
року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачці в її позовних
вимогах в повному обсязі.

Як на підстави апеляційної скарги відповідач посилається
на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального закону. Суд
неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають обставинам справи /т.2 а. с. 320-322/.

2

Зазначеним рішенням суду від 22.05.2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволені частково. Суд визнав незаконним висновок
атестаційної комісії Центру електрозв'язку № 9 Дніпропетровської філії ВАТ
"Укртелеком" м. Павлограда від 03.12.2004 року про визнання
юрисконсульта 2 категорії АУП Центру електрозвяку № 9 Дніпропетровської філії
ВАТ "Укртелеком" м. Павлограда ОСОБА_1. як невідповідаючої займаній посаді.
Суд стягнув з відповідача на користь позивачки 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині
позовних вимог позивачці відмовлено. Суд стягнув з відповідача на користь
держави судовий збір в розмірі 8,50
грн./ т. 2 а. с. 306-308 /.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2006 року в рішенні
суду від 22.05.2006 року
виправлено описку в частині найменування відповідача, суд зазначив, що як у
вступній, описовій, так і в резолютивній частині слід читати, що відповідачем
по справі є ВАТ "Укртелеком" /
т. 2 а. с. 378 /.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29.12.2002 року позивачка
знаходилася в трудових відносинах з ВАТ "Укртелеком", працюючи на
посаді юрисконсульта 2 категорії
АУП у Центрі електрозв'язку №
10 (м. Павлоград), в подальшому №
9, Дніпропетровської філії ВАТ "Укртелеком". За час роботи позивачка
була звільнена з роботи, але рішенням суду від 04.12.2003 року -
поновлена на роботі /
т.1 а. с. 5-6, т. 2
а. с. 204-205,206-208,271-278 /.

Відповідно до Положення про порядок проведення атестації
професіоналів і фахівців ВАТ "Укртелеком", затвердженого наказом ВАТ
"Укртелеком" №
347-к від 08.12.2003
року, в Центрі електрозв'язку №
9 (м. Павлоград) Дніпропетровської філії ВАТ "Укртелеком"
проводилась атестація і 03.12.2004
року атестаційною комісією було проведено атестацію позивачки, як
юрисконсульта 2 категорії
АУП Центру електрозв'язку №
9, яка і зробила висновок, що позивачка не відповідає займаній посаді.

Судом встановлено, що вказаний висновок зроблений з порушенням вимог вище
зазначеного Положення.

Крім того, суд прийшов до висновку, що позивачка взагалі
не могла бути атестована, бо до 30.06.2004
року вона працювала на посаді юрисконсульта 2 категорії АУП Центру електрозв'язку № 10, а з 01.07.2004 року (в зв'язку
з реорганізацією центру) -юрисконсультом
2 категорії АУП
Центру електрозв'язку №
9. Позивачка була ознайомлена лише з посадовою інструкцією юрисконсульта 2 категорії АУП
Центру електрозв'язку №
10, яка перестала діяти, а посадову інструкцію юрисконсульта 2 категорії АУП
Центру електрозв'язку №
9 її ніхто не надавав і не знайомив з нею. Таким чином, з 01.07.2004 року та по час
проведення атестації, не було означено коло посадових обов'язків позивачки,
тобто вказана обставина фактично виключила і саму можливість проведення
атестації позивачки.

Суд також встановив, що позивачка працювала без будь-яких
зауважень щодо виконуваних нею обов'язків. Вона щомісячно була премійована
відповідно до Положення про преміювання за основними результатами господарської
діяльності і жодного разу не була позбавлена премії.

До того ж, сама ж позивачка була включена до атестаційної
комісії, як висококваліфікований фахівець відповідно до вимог п. 2 розділу 2 Положення про
порядок проведення атестації, і приймала участь в роботі атестаційної комісії.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що
відгук-характеристика на позивачку є необґрунтованим, а висновок атестаційної
комісії від 03.12.2004 року,
щодо невідповідності позивачки займаній посаді, є незаконним.

Крім того, суд прийшов до висновку, що в результаті порушення трудових прав
позивачки при проведенні атестації їй було спричинено моральну шкоду і виходячи
з обставин справи та наслідків що наступили, суд згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України,
стягнув на користь позивачки 500
грн. у відшкодування моральної шкоди, а в іншій частині позовних вимог
відмовив.

3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що скарги необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку,
постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо
обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами,
поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому
задоволенню, як і правильно, виходячи з діючого матеріального закону, визнав
незаконним висновок атестаційної комісії та стягнув на користь позивачки
моральну шкоду. Рішення судом ухвалене правильно, з дотриманням вимог трудового
законодавства та діючого процесуального закону.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди суд також
прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки 500
грн. у відшкодування моральної шкоди, виходячи з дійсних обставин справи та
наслідків що наступили.

Приведені в апеляційних скаргах доводи як позивачки, так
і відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212
ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Інші доводи
апеляційних скарг не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які
могли б призвести до скасування або зміни судового рішення, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є необґрунтовані, а
рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.
ст. 303,307,308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1та ВАТ "Укртелеком" - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22
травня   2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з цього часу.