Справа № 22ц-8/2007                                 Головуючий у
першій інстанції БЕЧКО Є.М.
Категорія - цивільна                                                                Доповідач
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року                                                                                                  місто
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:   БОЙКО О.В.

суддів:   ШАРАПОВОЇ О.Л., ШЕВЧЕНКА В.М. при
секретарі  ПІЛЬГУЙ Н.В.

За
участю:   ПРЕДСТАВНИКА ПРОКУРАТУРИ
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ КОЗАКОВОЇ І.М., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ВІДПОВІДАЧІВ
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ПРЕДСТАВНИКА
ШКОЛИ-ІНТЕРНАТУ ФРОЛОВОЇ І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами заступника прокурора
Чернігівської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 29 вересня 2006 року у справі за позовом заступника прокурора
Чернігівської області в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, неповнолітніх ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів міни та
дарування та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсними
договорів міни і дарування, виселення,-, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2004 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_1 про визнання договору міни недійсним. Під час розгляду справи
ОСОБА_3 уточнила заявлені вимоги та просила визнати недійсними договори міни та
дарування і виселити відповідачів.

Позов ОСОБА_3 мотивувала тим, що договір міни між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, укладений 13.11.02
року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10, вона не підписувала. Замість
нею підпис у даному договорі поставила ОСОБА_4. В подальшому відповідачка
ОСОБА_1 подарувала квартиру, яку отримала в порядку обміну, ОСОБА_2, а тому
договір дарування від 28.02.03 року слід також визнати недійсним та виселити
відповідачів із спірного житлового приміщення.

У лютому 2006 року заступник прокурора Чернігівської
області звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, неповнолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання

2

договорів міни
та дарування недійсними, стягнення вартості проведених робіт по облаштуванню
квартири та просив поновити строк звернення до суду.

Позовні вимоги
прокурор мотивував тим, що договір міни житлових приміщень був укладений під
впливом тяжкої обставини, що обумовлена скрутним матеріальним становищем
сім"ї ОСОБА_3, схильністю ОСОБА_4 до вживання спиртних напоїв. Крім того,
договір міни був укладений , оскільки між сторонами мала місце усна
домовленість про те, що ОСОБА_1 залишить господарство та пальне для можливого
проживання сім"ї ОСОБА_3 взимку . ОСОБА_4 підписала договір міни, який за
своїм змістом протирічить інтересам її неповнолітніх дітей. В подальшому
відповідачка ОСОБА_1 подарувала квартиру, яку отримала в порядку обміну,
ОСОБА_2, а тому договір дарування від 28.02.03 року слід також визнати недійсним.
Лише в 2006 році прокуратурі Чернігівської області стало відомо про існування
даних правочинів.

Ухвалою
Деснянського районного суду від 24.03.06 року позовні вимоги заступника
прокурора Чернігівської області та позовні вимоги ОСОБА_3 об"єднані в одне
провадження.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2006 року визнані
недійсними договір міни житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого
АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2, укладений 13.11.02 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
ОСОБА_9, ОСОБА_4, яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений
28.02.03 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; за ОСОБА_1 визнане право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6
визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2; сторони виселені із займаних
житлових приміщень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 та у задоволенні
позовних вимог прокурора було відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 29.09.06 року щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3
скасувати та постановити нове рішення, відмовивши ОСОБА_3 у задоволення
позовних вимог. Апелянти обгрунтували свої вимоги тим, що суд при постановленні
рішення дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 не підписувала договір міни. При
цьому суд взяв до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи № 181ц від
20.10.05 року, довідку Замглайського ПТУ -12 про те, що ОСОБА_3 13.11.02 року
весь день була присутньою на заняттях та покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12. Але
суд безпідставно не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, пояснення приватного нотаріуса ОСОБА_10, які свідчать про
те, що ОСОБА_3 підписувала договір міни.

В апеляційній скарзі прокуратура Чернігівської області
просить змінити резолютивну частину рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від

3

29.09.06 року, доповнивши її реченням „ задовольнити
позов прокурора в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, визнати недійсними договори міни та дарування, повернути
сторони у первісний стан із застосуванням двосторонньої реституції." Свої
вимоги прокуратура Чернігівської області обґрунтувала тим, що рішення суду
першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Договір міни житлових приміщень був укладений під впливом тяжкої
обставини, ОСОБА_4 підписала договір міни, який за своїм змістом протирічить
інтересам її неповнолітніх дітей. В подальшому відповідачка ОСОБА_1 подарувала
квартиру, яку отримала в порядку обміну, ОСОБА_2, а тому договір дарування від
28.02.03 року слід також визнати недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового
розгляду, обговоривши доводи скарг, перевіривши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області
слід відхилити, апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення в
зв"язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

По справі встановлено, що 13.11.02 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_9, ОСОБА_3, які мали діяти за згодою матері, ОСОБА_4, яка діяла в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, був
укладений договір міни житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого
АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір посвідчений приватним
нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_10

В укладеному договорі зазначається, що вартість житлового
будинку з надвірними будівлями становить 35 976 грн., а вартість квартири 13
227 грн. Обмінюваний будинок значно дорожче від квартири. Позивачі, маючи
велику заборгованість за комунальні послуги, отримали у власність облаштований
трикімнатний житловий будинок з присадибною земельною ділянкою. А тому суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність тяжких обставин,
що призвели до укладання договору на вкрай невигідних умовах.

Пункт 3 укладеного договору міни передбачає, що обмін
житлових приміщень проводиться без доплати. В зв"язку з чим доводи
заступника прокурора Чернігівської області в частині того, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 існувала домовленість про додаткове матеріальне забезпечення, а договір
міни укладений під впливом обману є безпідставними.

Як в позовній заяві, так і ході судового розгляду справи
представник прокуратури Чернігівської області не вказав, які конкретно норми
закону, що діяли на день вчинення правочину, були порушені при укладанні
договору міни. Також суду не були надані будь-які докази щодо вартості робіт по
облаштуванню квартири.

4

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд Чернігівської
області вважає, що у задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора
Чернігівської області слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 45 ЦК України ( ред. 1963 рік)
письмові угоди мають бути підписані особою, що їх вчиняє. Недодержання
передбаченої законом форми угоди тягне за собою визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст. 48 ЦК України ( ред.
1963 рік) недійсною є угода, що не відповідає вимогам законодавства. По
недійсній угоді кожна із сторін зобов"язана повернути іншій стороні все
отримане по угоді.

Згідно зі ст. 45 Закону України „Про нотаріат" при
посвідченні угод і вчиненні інших нотаріальних дій перевіряється справжність
підписів учасників угод та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальних
дій.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від
19.01.07 року у справі була призначена повторна судово-почеркознавча
експертиза.

Згідно з висновком експерта № 48 від 20.03.07 року підпис
від імені ОСОБА_3 в договорі міни від 13.11.02 року виконаний не ОСОБА_3. Даний
висновок експерта повністю узгоджується з довідкою Замглайського ПТУ - 12 № 330
від 05.05.05 року про те, що 13.11.02 року ОСОБА_3 з 9-00 до 16-00 знаходилась
на заняттях, поясненнями ОСОБА_4, яка зазначила, що договір міни від 13.11.02
року замість доньки вона підписала сама. Покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 не спростовують того факту, що ОСОБА_3 договір міни від 13.11.02 року
не підписувала.

За змістом ст. ст. 112, 113 ЦК України ( ред. 1963 рік) майно
може належати на праві спільної власності двом або декілька громадянам;
володіння, користування та розпорядження таким майном проводиться за згодою
всіх учасників, а в разі недосягнення згоди спір вирішується судом.

Враховуючи, що при підписанні договору міни від 13.11.02
року не були дотримані вимоги ст. 44, 48, 113 ЦК України ( ред.
1963 рік), ст. 45 Закону України „Про нотаріат", в подальшому ОСОБА_3
не підтвердила свого волевиявлення на вчинення правочину, даний договір слід
визнати недійсним.

За вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов
правильного висновку що належить визнати недійсним також і договір дарування
від 28.02.03 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виселити відповідачів із
квартири АДРЕСА_2, а позивачів із житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки недійсна
угода не створює юридичних наслідків і стосовно незадоволення позовних вимог
ОСОБА_3 в частині виселення ОСОБА_9

При ухваленні рішення суд першої інстанції послався на
норми закону, що регулюють підстави для визнання недійсними правочинів,
укладених після 01.01.04 року, а тому рішення суду першої інстанції прийняте з
порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення.

5

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на
користь ОСОБА_3 слід стягнути у відшкодування судових витрат 133 грн. 26 коп.

Керуючись ст. ст. 44, 45, 48, 112, 113 ЦК України ( ред. 1963 рік),
ст.ст. 88, 209, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -задовольнити
частково.

Апеляційну
скаргу прокуратури Чернігівської області - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29
вересня 2006 року - скасувати.

Заступнику прокурора Чернігівської області у задоволенні
позовних вимог в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договорів міни та дарування недійсними,
стягнення вартості проведених робіт по облаштуванню квартири - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсними
договорів міни і дарування, виселення задовольнити частково.

Визнати недійсним договір міни житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2, укладений 13.11.02 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_4, яка діяла в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, посвідчений приватним
нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрований в реєстрі за № 3764.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2,
укладений 28.02.03 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрований в реєстрі за № 418.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 в
розмірі 2/6 частини, за ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини, за ОСОБА_5 в

6

розмірі 1/6 частини, за ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини та
за ОСОБА_7 в розмірі 1/6 частини.

Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 з
житлового будинку АДРЕСА_1.

В іншій
частині заявлених вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3
у відшкодування судових витрат 133 грн. 26 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.