Справа № 22 -471   2007                                       Головуючий
Категорія-15                                                           Доповідач
РІШЕННЯ
Іменем України

29 березня
2007  року     колегія суддів  судової палати  в
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої
судді - Бубличенко В.П.

суддів                        Голованя A.M.

Сукач Т.О.

при секретарі           Куцокінь-Тимошенко
О.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про стягнення
заборгованості по орендній платі, визнання недійсним додатку про внесення змін
до договору оренди земельних часток (паїв) та договору оренди земельної
ділянки, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на
рішення Петрівського районного суду від 20 жовтня 2006 року і

ВСТАНОВИЛА:

В квітні
2005 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до        товариства з обмеженою відповідальністю
«Верес» про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості по
орендній платі, відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що 30.11.2000 року
вона уклала з відповідачем договори оренди належних їй двох земельних паїв в
розмірі 10,34 га.

В зв'язку з тим, що у 2003-2004 роках відповідач
порушував умови договору оренди, позивачка просила розірвати їх та стягнути з
відповідача заборгованість по орендній платі за два роки з урахуванням пені в
сумі 4 531,80 грн. і моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В жовтні 2005 року ОСОБА_1. доповнила позов вимогами про
визнання недійсним додатку від 20.09.2003 року про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки від 30.11.2000 року та договору від 04.09.2003 року,
оскільки вона не підписувала цей догові та додаток до договору і не
погоджувалася на зменшення орендної плати за 2003 рік. З урахуванням того, що
орендна плата за 2004 рік їй виплачена в липні 2005 року, відповідач,
відповідно до п.3.6 договору, повинен сплатити їй 278,40 грн. пені за
прострочку розрахунку та за 2003 рік : 1 450 грн. недоплаченої орендної плати,
925,10 грн. пені та 92,20 грн. індексації, а всього 3 021,70 грн., а також 500
грн. за надання юридичної допомоги адвокатом, 3 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В травні 2006 року ОСОБА_1. збільшила розмір вимог про
стягнення заборгованості по орендній платі за 2003 рік з урахуванням пені і
індексу інфляції з З 021,70 грн. до 3 777,20 грн. та відмовилася від позовних
вимог в частині розірвання договору оренди.

Ухвалою від 30 червня 2006 року суд прийняв відмову
позивачки від позову і в цій частині провадження в цивільній справі закрив.

Справа в судах
розглядалася неодноразово.

Рішенням Петрівського районного суду від 20 жовтня 2006
року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав недійсним додаток від
20.09.2003 року про внесення

змін до
договорів оренди земельних часток(паїв) від 30.11.2000 року та договір оренди
земельної ділянки площею, 10,34 га від 04.09.2003 року, що були укладені між
ОСОБА_1. і ТОВ «Верес».

З ТОВ «Верес» на користь позивачки стягнуто 371,20 грн. пені за несвоєчасну
виплату орендної плати за 2004 рік та 75 грн. судових витрат, 500 грн. витрат
за надання правової допомоги.

В задоволенні вимог про стягнення заборгованості по орендній платі з
урахуванням пені та індексу інфляції в сумі 3 006 грн., відшкодування моральної
шкоди в розмірі 3 000 грн. позивачці відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду змінити і задовольнити
її вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі за 2003 рік в сумі 3
377 грн. та З 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Посилається на те, що
твердження суду про доведеність відповідачем форс-мажорних обставин, що є
підставою для звільнення його від невиконання у повному обсязі умов договору
необгрунтовані, суперечить нормам матеріального права, якими передбачена
відповідальність за невиконання зобов'язань. Також, на думку позивачки їй
необгрунтовано відмовлено в задоволенні вимог про відшкодування моральної
шкоди.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1., ОСОБА_2., яка підтримувала

доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представників відповідача,
ОСОБА_3., ОСОБА_4., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що

скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині
відмови в

задоволенні вимог про стягнення недоплаченої орендної плати за 2003 рік з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення недоплаченої орендної

плати за 2003 рік суд виходив з того, що відповідачем доведено наявність
форс-мажорних

обставин, які виключають його відповідальність за часткове невиконання умов
договору.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Ст.526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Встановлено, що п.5.1 договорів оренди земельної частки
(паю) від 30.11.2000 року, що були укладені між сторонами, передбачена
відповідальність за несплату орендарем орендної плати в строки, передбачені
договором, а п.5.2 - випадки звільнення від відповідальності за невиконання
зобов'язання за цими договорами (а.с.13-16). Зазначене може бути підставою для
звільнення відповідача від сплати пені за порушення строків виплати орендної
плати, а не від відповідальності за невиконання умов договору.

Положень про обставини, які є підставою для звільнення
орендаря від сплати орендної плати зазначені договори не містять.

В зв'язку з цим не можна погодитися з доводами відповідача про те, що п.
5.2 договору є підставою для звільнення його від оплати орендної плати.

Колегія суддів вважає, що не є підставою для звільнення відповідача від
обов'язку сплатити орендну плату висновок Торгово-промислової палати України №
10631/05-4 від 07.08.2003 року про форс-мажорні обставини. Із змісту висновку
вбачається, що він складений для звільнення відповідача від сплати податків
відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетом та державними цільовими фондами». Крім того, у висновку
мова йде про те, що у 2003 році у ТОВ «Верес» Петровського району згинули
посіви озимої пшениці (а.с.51).

Договорами оренди земельних часток не передбачено оплату за користування
землею зерном озимої пшениці.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що
висновок суду про доведеність відповідачем форс-мажорних обставин, які
відповідно до ст. 617 ЦК
України є підставою для звільнення його від відповідальності, суперечать
матеріалам справи. Тому рішення в частині відмови в задоволенні вимог позивачки
про стягнення орендної плати

за 2003 рік як
таке, що не відповідає обставин справи підлягає скасуванню, а позовні вимоги
частковому задоволенню;

Сторони не заперечують проти того, що позивачка отримала 750 грн. із
передбачених договорами 2 200 грн. орендної плати. Тому з відповідача на її
користь необхідно стягнути 1 450 грн. неоплаченої орендної плати. Колегія
суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача проіндексованої суми
орендної плати та пені.

Колегія суддів вважає, що суд правильно відмовив в задоволенні вимог про
відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору у 2003 році,
оскільки вони не грунтуються на законі, що був чинним на час виникнення даних
правовідносин.

Позивачка не надала доказів у підтвердження вимог про заподіяння їй
моральної шкоди несвоєчасною виплатою орендної плати у 2004 році.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не грунтуються на законі, а тому не
підлягають задоволенню.

В іншій частині
рішення суду сторонами не оскаржене.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та п.1 пп «а» Декрету Кабінету Міністрів
України «Про державне мито» з відповідача на корить позивачки підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 51 грн., а не 75 як визначив суд першої
інстанції.

На підставі Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 526, 617, 23 ЦК України,
керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. задовольнити частково.

Рішення Петрівського районного суду від 20 жовтня 2006 року скасувати в
частині відмови в задоволенні вимог про стягнення орендної плати за 2003 рік.

Позов ОСОБА_1в
цій частині задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» на користь
ОСОБА_1недоплачену орендну плату за 2003 рік в сумі 1 450 (одна тисяча
чотириста п'ятдесят) грн. та 51 грн. сплаченого нею державного мита замість 75
грн. стягнутих судом.

В решті рішення
суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців, починаючи з 29 березня 2007
року.