Справа №  2-1004/2007
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М      УК Р А ї Н И

05
квітня 2007 р. Слов"янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Ламєкіна М.І. при секретарі - Ромадиновій І.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Слов"янську цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відповідача про захист честі,
гідності та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що від дільничного
інспектора Слов'янського MB УМВСУ в Донецькій області йому стало відомо, що 2д
вересня 20o6 року звернулася
ОСОБА_2. з вимогою притягнути його до відповідальності за погрози, які він
начеб то виказує їй по мобільному телефону. Це призвело на нього
психотравмуючий ефект. Він більш двох років не бачив відповідача та забув про
її існування. У зв'язку з даними подіями різко погіршився його стан здоров'я,
він вимушений був звернутися до лікарні, де йому було проведено стаціонарне
лікування. Вважає, що протиправними діями відповідача були принижені його честь
та гідність, постраждав його авторитет серед друзів та знайомих. Крім того, з
питанням про захист честі та гідності він вимушений був звернутися до
правоохоронних органів, у зв'язку з чим йому булі спричинені моральні
страждання.

Просив визнати відомості про його безпідставні словесні погрози по
мобільному телефону на адресу ОСОБА_2, викладені у п заяві Слов'янському MB
УМВСУ в Донецькій області від 29 вересня 2оо6 року такими, що не відповідають
дійсності, порочать його честі, гідність, зобов'язавши відповідача принести
йому публічні пробачення, а також стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду у сумі 1100 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав заявлені
позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що він з 1983 по 2003 рік,
тобто на протязі 22 років мешкав разом з відповідачем. Біля чотирьох років він
з відповідачем ніяких стосунків не підтримував. 03.10.2006 року дільничний
інспектор викликав його по телефону для дачі показань та пояснив, що надійшла
заява про притягнення його до кримінальної відповідальності. Він з'явився до
Слов'янського MB УМВСУ, де йому дільничний інспектор пред'явив заяву
ОСОБА_2, яка звинувачувала його в погрозах особисто та по мобільному телефону.
Йому пояснили, що він може бути притягнутий до відповідальності за хуліганство.
Давати будь-які пояснення він відмовився. Після цього його здоров'я різко
погіршилося, він вимушений був звернутися до лікаря за медичною допомогою. Про
даний факт стало відомо

його
друзям та знайомим, що є посяганням на його честь та гідність, він був
вимушений пояснювати їм що насправді сталося. Він підтверджує, що дійсно раніше
він на очах у ОСОБА_2 та її сина вбив її кота, задушивши його петлею. Зробив
це, оскільки син страждав алергією. Крім того, він дійсно кілька років тому бив
скло у вікнах відповідача. Про те, що ОСОБА_2 подала на нього до міліції заяву,
його знайомим стало відомо від ОСОБА_3 Свої моральні страждання у зв'язку з
неправомірними діями відповідача він оцінює у іуоо грн.

Відповідач ОСОБА_2. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що з позивачем ОСОБА_1
вона проживала разом тривалий час на протязі 20 років. Після того, як вони
розсталися донька позивача у зв'язку з частим побиттям її батьком, залишилася
мешкати разом з нею. 28 вересня 200б року в 14 год. об хв. на її мобільний
телефон з телефону з номером НОМЕР_1 надійшло SMS-повідомлення,
зміст якого вона розцінила як погрозу та у зв'язку з цим звернулася за
допомогою до Слов'янського MB УМВСУ, оскільки у неї виникли побоювання за своє
здоров'я. Вона не сумнівалася, що повідомлення було направлено ОСОБА_1,
оскільки у цей же день до доньки позивача - ОСОБА_4, яка працює разом з нею,
прийшла від позивача його знайома ОСОБА_3, яка вимагала передачі позивачеві
свідоцтва про смерть матері ОСОБА_4. та дружини ОСОБА_1 ОСОБА_4 відмовила
ОСОБА_3 у цьому, а через 20-30 хвилин на її номер надійшло повідомлення, зміст
якого вимусив її звернутися до міліції. Вона дуже побоюється за своє життя та
здоров'я, оскільки тривалий час жила разом з ОСОБА_1. Він дуже жорстокий
чоловік, який неодноразово скоював хуліганські дії щодо неї, з погрозами
фізичної розправи вривався до її квартири, бив скло у вікнах, бив свою доньку
ООСОБА_4, вбив кота, який мешкав у них и років, повісивши його на очах її та її
сина. З даних приводів вона також зверталася до міліції. Ніяких слухів вона не
розпускала, нікому про своє звернення до міліції не розповідала, а знайомі
ОСОБА_1 є також і її знайомими, оскільки вони тривалий час раніше проживали
разом та вони добре знають про непорозуміння, що виникали між ними під час
спільного життя та після розлучення. Крім того, вона вважає надуманими
захворювання позивача, оскільки він і раніше страждав на гіпертонічну хворобу,
вона неодноразово вимірювала йому артеріальний тиск, але у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 є лікарем-кардиологом, він лікувався сам. Просила у задоволенні вимог
відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

29 вересня 200б року ОСОБА_2 звернулася до Слов'янського MB
УМВСУ в Донецькій області з заявою про притягнення до відповідальності
ОСОБА_1, який безпідставно погрожує їй усно, а також по мобільному телефону.
Дана заява була зареєстрована у черговій частині Слов'янського MB
УМВСУ в Донецькій області.

З даного приводу Слов'янським MB УМВСУ було
проведено перевірку в результаті якої в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_1 було
відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України:

Діючим законодавством України передбачено, що до
відомостей, що ганьблять особу, слід відносити ті з них, які принижують честь,
гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи
думці

окремих громадян
з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів
людської моралі.

Статтею 55 Конституції України гарантується, що кожен громадянин України
має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних посягань.

У заяві ОСОБА_2. до Слов'янського MB УМВСУ ніяких
відомостей, що ганьблять ОСОБА_1., а також принижують його честь та гідність,
не міститься. Вона звернулася за захистом своїх прав та свобод, що не
заперечується Конституцією України та діючим законодавством.

Суд вважає пояснення щодо побоювань позивача ОСОБА_2 реального виконання
погроз ОСОБА_1 небезпідставними, оскільки поведінка позивача під час сумісного
життя (повішення кота на очах позивача та її дитини, розбиття скла у вікнах її
квартири), дає підстави підозрювати ОСОБА_1 у реальному виконанні погроз.

ОСОБА_1. у
судовому засіданні не заперечував факту наявності неприязних стосунків між ним
та ОСОБА_2, а також: той факт, що він негідно поводився під час спільного з нею
життя. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 28.09.1990р.
"Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності
і ділової репутації громадян та організацій» у порядку цивільного судочинства
не можуть розглядатися позови про спростування відомостей, які містяться у
вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах слідчих та інших
відповідних органів, для оскарження яких законом встановлено інший порядок.

Заявою є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або
повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності
підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних
депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.

Суд не розцінює заяву ОСОБА_2. до органів внутрішніх справ
як таку, що містить відомості, що ганьблять особу ОСОБА_1, а також
розповсюджують відомості, які принижують його честь, гідність, оскільки згідно
ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають
право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються
їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею Ю Закону України "Про звернення
громадян" передбачено, що не допускається розголошення одержаних із
звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди Чи відомостей, що
становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, та іншої
інформації, якщо це ущемлює права ї законні інтереси громадян. Не допускається
з'ясування даних про особу громадянина, які не стосуються звернення.   На
прохання   громадянина,   висловлене
в   усній   формі
або

зазначене
в тексті звернення, не підлягає розголошенню його прізвище, місце проживання та
роботи.

Закон України "Про міліцію" передбачає, що міліція не розголошує
відомостей, що стосуються особистого життя людини, принижують її честь і
гідность, якщо виконання обов'язків не вимагає іншого.

ОСОБА_1 у своїй
позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_2. поширила щодо нього інформацію,
що порочить його честь та гідність у заяві до органів внутрішніх справ. Інших
доказів розповсюдження ОСОБА_2 відомостей про нього ОСОБА_1 не вказує та не
довів, незважаючи на те, що згідно ст.бо ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, у суду є всі підстави для залишення позову
ОСОБА_1 без
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209,212, 214-215 ЦПК
України, ст.55 Конституції України, Законом України №5б5~ХП «Про міліцію»,
Законом України №з93/9б-ВР від 2 жовтня 1996 року «Про звернення громадян»,
Постановою Пленуму Верховного Суду України №у від 28.09.1990р. "Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій»,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2 про захист честі, гідності
та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької
області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області, для чого
протягом десяти днів з дня проголошення рішення треба подати заяву про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.