Справа №22Ц-857/2007р.                       Суддя
1-й інстанції: Франчук
Категорія - 41                                           Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О. I.
УХВАЛА

2007р. квітня  місяця, 11 дня
Судова колегія судової палати   в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої:
Вовненко Г. Ю.

суддів:                            Колосовського С. Ю.

Галущенка 0. І.

при секретарі:
Фірсовій Т. В.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської
області   від 01. 02. 2007 р. у справі за
Позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Ременерго" про стягнення заборгованості по
заробітній платні, відшкодування моральної шкоди та видачу довідки про роботу в
особливо шкідливих умовах праці,

Встановила:

22. 06. 2006 р.
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ "Ременерго" про стягнення
заборгованості по заробітній платні, відшкодування моральної шкоди та видачу
довідки про роботу в особливо шкідливих умовах.

Позивач
зазначав, що працював у ТОВ "Ременерго" слюсарем по ремонту
реакторно-турбінного обладнання в особливо шкідливих умовах праці до 03. 04.
2006 р. р.

За час роботи
йому систематично не доплачувалась заробітна плата шляхом заниження тарифної
ставки, недоплати за час надурочних робіт, простою, недоплати 24% за працю в
ОШУП.

Крім того, йому
має бути виплачено середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку
при звільненні, компенсовано в грошовому виразі недодане
лікувально-профілактичне харчування та виплачено залишок коштів на особистій
пластиковій картці, відкритій підприємством на його ім'я в банку.

Всього позивач
вимагав до сплати 10711 грн.

Він вважав, що
йому також має бути компенсована моральна шкода у розмірі 10. 000 грн. яка
завдана порушенням його трудових прав та витрати пов'язані з розглядом справи,
а відповідач має бути зобов'язаний видати йому довідку про роботу в ОШУП та
наказ про атестацію робочого місця.

Рішенням
Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01. 02. 2007 р.
постановлено про задоволення позову частково.

Зазначеним
рішенням на користь позивача стягнуто з відповідача 170 грн. в рахунок
компенсації за затримку розрахунку при звільненні.

Відповідач
зобов'язаний видати позивачу належним чином оформлену довідку про роботу із
зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи.

В іншій частині
вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового про
задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неналежну оцінку доказів,
необґрунтованість висновків суду щодо недоведенності факту наявності
заборгованості та фактів надурочних робіт і простою та щодо обґрунтованості
інших вимог.

2

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення, відповідно до правил ст. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи   з таких підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач працював у ТОВ "Ременерго" слюсарем
4-го розряду по ремонту реакторно-турбінного обладнання в особливо шкідливих
умовах праці (ОШУП) до 03. 04. 2006 p., після чого
звільнився за власним бажанням.

З наданих суду
наказів про зарахування та звільнення з посади, встановлення та збільшення
розміру посадових окладів слюсаря 4-го розряду, довідок про заробітну плату та
розрахункових листків вбачається, що заробітна плата позивачу нараховувалась та
виплачуваласть за фактично відпрацьований час, у відповідності до встановленого
наказами розміру посадового окладу з доплатою у розмірі 24% тарифної ставки за
роботу в ОШУП.

Крім того, йому
надавалось безкоштовне лікувально-профілактичне харчування, що підтверджене
довідкою про видачу 240 талонів на отримання цього харчування та поясненнями
представника позивача.

Позивач не
надав, а в судовому засіданні не встановлено доказів простою позивача з вини
роботодавця або роботи в надурочний час.

Суд повно та
всебічно дослідив зазначені обставини, дав належну юридичну оцінку наданим
доказам і прийшов до обґрунтованого висновку, щодо недоведеності позову в
частині наявності заборгованості підприємства з оплати праці та компенсації
лікувально-профілактичного харчування.

Правильними слід
вважати і висновки стосовно необґрунтованості вимог щодо стягення коштів, які
знаходяться на пластиковій картці, оскільки остання є власністю позивача і він
не позбавлений можливості надати її банківській установі для отримання залишку
коштів.

З матеріалів
справи вбачається, що остаточний розрахунок з позивачем здійснено 11. 04. 2006
р.

Тобто, затримка
розрахунку складає 9 днів.

З врахуванням
цих обставин та вимог ст. 117 КЗпП України, судом обґрунтовано постановлено про
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 170 грн. 10
коп.

Затримка
розрахунку свідчить про порушення трудових прав позивача та є підставою для
відшкодування моральної шкоди, яка завдана моральними стражданнями з приводу
порушення його трудових прав.

За таких
обставин, висновки суду в частині відмови у відшкодуванні цієї шкоди не можна
вважати обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам закону.

З врахуванням
встановленого та у відповідності до вимог п. 3 ст. 309 ЦПК України, рішення в
цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення вимог
про відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 100 грн.

Зазначений
розмір відшкодування, на думку судової колегії, відповідає характеру
правопорушення, глибині та тривалості моральних страждань потерпшого і ступеню
вини правопорушника.

В іншій частині
вимог рішення підлягає залишенню без зміни, оскільки суд правильно вирішив
питання щодо зобов'язання відповідача надати довідку про роботу в ОШУП та
відповідно до вимог процесуального закону вирішив питання про компенсацію
судових витрат сторін та їх представників.

Доводи апелянта
щодо невідповідності висновків суду наданим доказам   не
можуть   бути   прийняті
до   уваги, оскільки   доказів, які   б

2

спростовували ці
висновки суду, позивачем не надано і у судовому засіданні не встановлено.

Посилання на те,
що компенсація середнього заробітку за час затримки розрахунку має
розраховуватись за період до дня ухвалення рішення, не заслуговують на увагу,
оскільки остаточний розрахунок з позивачем здійснено підприємством 11.04.2006 p.,
що обмежує період затримки саме цією датою.

Безпідставними
слід вважати і доводи щодо необґрунтованості вирішення судом питання про відвід
судді ухвалою від 05. 12. 2006 p., оскільки у справі немає доказів, які б свідчили про
наявність підстав для відводу судді та могли бути підставою вважати, що рішення
ухвалене з суттєвими порушеннями процесуального закону.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. - відхилити, а рішення Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 01. 02. 2007 р та ухвалу судді того ж суду від 05.
12. 2006 р.. - залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього
часу на протязі двох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України.