Справа №2-3311/2005 p
№2-141/2006
№2-28/2007
р.                                        РІШЕННЯ
Іменем       України
року.   Крюківський районний суд
М.Кременчука Полтавської області в складі: судді Кобзія Б.І., при секретарі
відкритому судовому засіданні в М.Кременчуці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права власності на автомобіль та визнання
недійсною реєстрації автомобіля,-
2005 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. і МРЕВ ДАІ
Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області про визнання права
власності та визнання недійсною реєстрації автомобіля, посилаючись на те, що
під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за кошти її батьків
ними були придбані квартира та автомобіль «Ауді-44». У зв»язку з погіршенням
сімейних відносин, на її вимогу та вимогу її батьків 17 червня 1998 року
відповідач ОСОБА_2. подарував їй автомобіль «Ауді-44». Договір був посвідчений
приватним нотаріусом. Через декілька днів відповідач проник в гараж її батька
ОСОБА_3., де автомобіль зберігався, викрав його і з того часу користувався ним.
З приводу викрадення автомобіля вона зверталась в органи міліції. За цим фактом
було порушено кримінальну справу, але в подальшому постанова про порушення
кримінальної справи була скасована прокурором. Органи ДАІ без наявності
технічного паспорта перереєстрували автомобіль на відповідача ОСОБА_2. і
останній незаконно отримав нові реєстраційні номери та дублікат технічного
паспорту на спірний автомобіль. Просила постановити рішення , яким визнати за
нею право власності на автомобіль «Ауді-44» та визнати недійсною реєстрацію
вказаного автомобіля органами МРЕВ ДАІ Кременчуцького МУ УМВС України в
Полтавській області на ім»я ОСОБА_4. В судовому засіданні представник позивача
ОСОБА_1. її батько  ОСОБА_3. вказані
позовні вимоги підтримав.Відповідач ОСОБА_2. в судове засідання повторно не
з»явився, про  час та місце розгляду
справи був належним чином повідомлений. Про причину неявки суд не увідомив.Представник
відповідача  ОСОБА_2. його мати ОСОБА_5
про час та місце проведення судових засідань належним чином увідомлялася.
3»явившись в судове засідання 03.05.2007 року, в ході розгляду справи залишила
зал судових засідань без поважної причини.
відповідача по справі 2-го МРВ ДАІ (м.Кременчук) при УМВС України в Полтавській
області Синявський В.Є. в частині вирішення позовної вимоги про визнання права
власності на автомобіль за ОСОБА_1. на підставі договору дарування покладається
на розсуд суду. В частині визнння недійсною реєстрації вказаного автомобіля
органами МРЕВ ДАІ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області на ім»я
ОСОБА_2. позов не визнав і пояснив, що працівниками МРЕВ ДАІ перереєстрація
автомобіля на ім»я ОСОБА_2. не проводилася. Автомобіль був зареєстрований за
ОСОБА_2., як за власником, ще з 1994 року, ні на кого не перереєстровувався,
ніхто з такими заявами у МРЕВ ДАІ не звертався. ОСОБА_2., як власник
автомобіля, звернувся у МРЕВ з заявою про видачу дубліката технічного паспорта
на автомобіль та номерних знаків взамін утрачених, які і були йому видані в
установленому в таких випадках порядку. Ніяких порушень працівниками МРЕВ ДАІ
при видачі ОСОБА_2.дубліката техпаспорта
та номерних знаків допущено не було. У випадку законної зміни власника
автомобіля і необхідності його перереєстрації на іншу особу 2-ге МРВ ДАІ
виконає відповідне рішення суду, якщо таке буде прийняте.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3.,
представника відповідача 2-го МРВ ДАІ в М.Кременчуці при УМВС України в
Полтавській області Синявського B.C.,
свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, приймає до уваги слідуюче.
і відповідач ОСОБА_2. перебували в зареєстрованому шлюбі з 1994 року по липень
1998 року. Під час перебування у шлюбі ними у 1994 році було придбано
автомобіль «Ауді-44», власником якого в МРЕВ ДАІ з дня придбання автомобіля був
зареєстрований ОСОБА_2. У 1998 році сімейні відносини між ними погіршилися і на
вимогу ОСОБА_1. відповідач 17.06.1998 року оформив договір, згідно якого він
подарував, а ОСОБА_1. прийняла в дар вказаний автомобіль «Ауді-44» державний
відповідності до вимог ч.2 ст.243 ЦК
України, що діяв на час виникнення між сторонами цивільних правовідносин,
договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.
даному судовому засіданні, ОСОБА_2. після оформлення договору дарування і до
червня 2004 року продовжував користування спірним автомобілем і дій,
направлених на передачу автомобіля не вчиняв. Після підписання договору
ОСОБА_2. звернувся з заявою у МРЕВ ДАІ м.Кременчука, в якій просив не проводити
перереєстрацію автомобіля. В березні 1999 року він звертався
до суду з позовом до ОСОБА_1. про визнання
вказаного вище договору дарування
недійсним, посилаючись на те, що договір був підписаний ним внаслідок погроз
застосування до нього фізичного впливу. Тільки в липні 2004 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про витребування майна з чужого
незаконного володіння. В жовтні 2004 року ОСОБА_2. звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1. про визнання договору дарування автомобіля неу
Рішенням
Крюківського районного суду м.Кременчука від 11.04.2005 року ОСОБА_1. в
задоволенні позову до ОСОБА_2. про витребування майна із чужого незаконного
володіння було відмовлено у зв»язку з його необґрунтованістю. ОСОБА_2 в
задоволенні позову до ОСОБА_1. про визнання неукладеним договору дарування
автомобіля марки «Ауді-44»  відмовлено у
зв»язку з пропуском строку звернення до суду. Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області вказане
рішення суду від 18.08.2005 року було залишене без змін і на даний час є
чинним. При розгляді вказаної цивільної справи, як вбачається із рішення Крюківського
районного суду від 11.04.2005 року та ухвали апеляційного суду Полтавської
області від 18.08.2005 року, судом було встановлено ті факти, що ОСОБА_2. після
оформлення договору дарування і до червня 2004 року продовжував користуватися
спірним автомобілем і дій, направлених на передачу автомобіля ОСОБА_1. не
вчиняв. В березні 1999 року він звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1. про
визнання вказаного договору дарування недійсним, посилаючись на те, що договір
був підписанийй ним внаслідок погроз застосування до нього фізичного впливу.
Згідно довідки Кременчуцького МРЕВ ДАІ спірний автомобіль з 1994 року
зареєстрований за ОСОБА_2. і з приводу його перереєстрації на своє ім»я
ОСОБА_1. в МРЕВ м.Кременчука не зверталася. Також судом було встановлено, що у
жовтні 1999 року за заявою ОСОБА_3., який є батьком позивачки, відносно
ОСОБА_2. було порушено кримінальну справу за фактом викрадення та пошкодження
індивідуального майна ОСОБА_3., яка постановою прокурора м.Кременчука від
11.04.2001 року була скасована. Із змісту даної постанови вбачається, що
ОСОБА_2. із гаража, який належить його тестю ОСОБА_3., забрав свій автомобіль і
при цьому не викрадав та не пошкоджував індивідуальне майно власника гаража.
Постановою Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області від
24.04.2001 року, яка є чинною і у встановленому порядку не скасована, в
порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2. відмовлено на підставі ст.6 п.2
КПК України за відсутністю в його діях складу злочину. При цьому судом було
встановлено, що ОСОБА_1. особисто в органи внутрішніх справ з приводу зникнення
спірного автомобіля не зверталася. Не зверталася також позивачка до суду і з
відповідним позовом про витребування автомобіля із чужого незаконного володіння
ОСОБА_2., хоча їй було відомо, що автомобіль знаходиться у відповідача і він
вільно користується ним.

Крім того,
згідно нотаріально посвідченої заяви від 19.09.2003 року ОСОБА_1., даючи згоду
на виїзд ОСОБА_2. за межі країни, вказувала, що останній не має відносно неї
невиконаних зобов»язань та майнових обов»язків, передбачених законодавством
України.

Суд апеляційної
інстанції визнав, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про
відсутність у ОСОБА_2., який згідно реєстраційних документів є власником
автомобіля «Ауді-44», наміру на безоплатну передачу ОСОБА_1. даного автомобіля
та обгрунтовано відмовив їй у задоволенні позову. Крім того, колегія суддів
прийшла до висновку , що ОСОБА_1. з позовом про витребування майна з чужого
незаконного володіння звернулася лише у липні 2004 року, тобто з пропуском
визначеного законом строку позовної давності, не надавши доказів на
підтвердження поважності причин пропущеного строку. 22.08.2005 року ОСОБА_3.
звернувся в суд з заявою в інтересах ОСОБА_1. про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що на час розгляду судом
вказаної справи була невідома та обставина, що вироком Крюківського районного
суду м.Кременчука від 14.10.2004 року ОСОБА_2. був визнаний винним та
засуджений за скоєння ряду злочинів. Судом була дана правова оцінка договору
дарування автомобіля і було встановлено, що автомобіль «Ауді-44» належить
ОСОБА_1., а не ОСОБА_2., у зв»язку з чим вказане майно не було конфісковане.
Даний вирок суду ОСОБА_2 не був оскаржений, що свідчить про те, що він був згоден
з ним. На день розгляду справи копія вироку відносно ОСОБА_2. в матеріалах
справи була відсутня, у зв»язку з чим апеляційний суд не дав Йому належної
оцінки. Просив переглянути ухвалу Апеляційного суду від 18.08.2005 року про
залишення без змін рішення Крюківського районного суду від 11.04.2005 року та
постановити нове рішення по справі за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про
витребування автомобіля із чужого незаконного володіння. При розгляді заяви
ОСОБА_3. про перегляд рішення за нововиявленими обставинами колегія суддів
Апеляційного суду Полтавської області прийшла до висновку, що на час звернення
до суду першої інстанції з позовом та на час розгляду справи місцевим та
апеляційним судами позивачці ОСОБА_1. та її представнику ОСОБА_3. було
достовірно відомо про порушення відносно ОСОБА_2. кримінальної справи, а також
про результати її розгляду. Разом з тим копія вироку стосовно ОСОБА_2. від
14.10.2004 року була надана предстаником позивачки лише після подачі ним заяви
про перегляд

ухвали
апеляційної інстанції за нововнявленими обставинами. Як вбачається із вказаного
вироку суду, яким ОСОБА_2. був засуджений за ст.ст.302 ч.3, 303 ч.3 КК України,
в ході розгляду даної кримінальної справи питання щодо права власності на
автомобіль «Ауді-44» та правомірності договору дарування від 17.06.1998 року,
згідно якого ОСОБА_2. подарував вказаний автомобіль ОСОБА_1., не вирішувалися.
Клегія суддів підстав для задоволення заяви предстаника позивачки ОСОБА_3. про
перегляд ухвали суду апеляційної інстанції від 18.08.2005 року не знайшла, тому
ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного  суду Полтавської області від 29.09.2005 року
в задовільненні заяви ОСОБА_3. було відмовлено.

Таким чином,
суд, розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про визнання права
власності та визнання недійсною реєстрації автомобіля, приходить до висновку,
що обставини та докази, на які посилається позивач ОСОБА_1. в даній заяві, уже
перевірялися та досліджувалися Крюківським районним судом та апеляційним судом
Полтавської області, їм була дана правова оцінка.

Вищевказаними
рішеннями Крюківського районного суду від 11.04.2005 року та Апеляційного суду
Полтавської області від 18.08.2005 року, які набрали законної сили, були уже
встановлені вищеописані обставини, які мають значення для вирішення даного  позову ОСОБА_1. про визнання права власності
та визнання недійсною реєстрації автомобіля, і не можуть підлягати повторному
доказуванню .

Відповідно до
ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи
вищевказані, встановлені судовим рішенням обставини, які суперечать заявленим
позовним вимогам та приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду інших
доводів про наявність підстав для визнання за нею права власності на спірний
автомобіль та визнання недійсною реєстрації автомобіля, суд приходить до
переконання про необхідність залишення заявленого позову ОСОБА_1. без
задовільнення.

Керуючись
ст.ст.10,11,209,212,214-215,218, 61 ч.3 ЦПК України, ст.391,719,722 ЦК України, суд,-

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання за нею права власності на автомобіль «АУДІ-44»
держномерНОМЕР_2, 1986 року випуску, на підставі договору дарування від
17.06.1998 року та про визнання недійсною державної реєстрації вказаного
автомобіля в органах МРЕВ ДАІ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській
області на ім»я ОСОБА_2 залишити без задовільнення.

Рішення може
бути оскаржене в апеляцйному порядку до апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.