Справа
№2-1506/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

26 квітня
2007р.   Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області в складі:

головуючого -
судді Ліхтанської Н.П. при секретарі Олійник Н.М. з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну спра­ву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ї особи
- нотаріуса
Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності, про визнанняя
договору дарування недійсним, визнання права
власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Як видно з
позовної заяви, 25.10.2001р.сторони уклали договір дарування, згідно яко­го позивач подарувала своїй онуці ОСОБА_3 житловий
будинок АДРЕСА_1,
вартістю 20728грн., на тій підставі, що вона вже непрацездатна за віком і станом здоров"я, їй виповнилося
76років і вона потребує стороннього
догляду і матеріальної допомоги. Обдарована,
відповідач по справі, договір дарування підписала, і обіцяла довічно доглядати позивача, забезпечувати
продуктами харчування, здійснюва­ти
обов"язкові платежі за будинок та землю, займатися домашнім господарством,
у разі виконання цих вимог, відповідач за життя позивача набувала право
користування та во­лодіння
житловим будинком, а після смерті позивача мала право розпоряджатися буди­нком на власний розсуд. Після оформлення договору
відповідач змінила ставлення до по­зивача, не забезпечує її продуктами
харчування, необхідними ліками, не доглядає її і не надає матеріальної допомоги. В зв"язку з цим позивач
просить визнати договір даруван­ня недійсним, визнати за позивачем право
власності на спірний будинок, поновивши їй строк позовної давності, який вона пропустила з поважних
причин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги в пов­ному обсязі і пояснила, що дочка та онучка умовили
її, що вона має поважний вік і пот­ребує догляду, а онучка буде її доглядати.
Вона зразу склала заповіт на ім"я відповідача, але їм це не сподобалось, тоді вона в нотконторі
підписала договір, який, вона не знає, нотаріус їй не читала цей договір і не пояснювала, що вона вже більше не
власник будин­ку. Спочатку все було добре,
відповідач з сім"єю переселилася в будинок, і вони займають основну
частину будинку, позивач проживає в окремій кімнаті. Але з травня 2006року по­чалися сварки і скандали, з приводу того, що
позивач начебто забирає їхні продукти, а також з приводу того, що вони відмовляються поратися  на дворі, прибирати гілки вино­граду, одного разу дійшло до бійки, позивач облила
водою відповідача, а відповідач штов­хнула позивача і декілька разів ударила її. Тому позивач просить визнати
договір дару­вання недійсним, бо відповідач вигонить її з будинку, а їй нікуди
йти.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала і пояснила, що вона завжди була любимою онучкою позивача, бабуся завжди
робила їй подарунки, на-відь
весілля відповідача було в бабусиному будинку. Після весілля відповідач з
сім"єю проживала на чужій квартирі, бабуся
завжди приходила до них в гості і вмовляла її пере-

їхати до неї у будинок, склала
заповіт, а коли вони відмовилися, в жовтні 2001 року бабу­ся   подарувала їм свій будинок, вона
сама готували всі документи, ходила до нотконто-ри і нотаріус роз"яснювала
їй про договір дарування. Бабуся все розуміла і наполягала, щоб відповідач з сім"єю негайно перебиралися
в її будинок і захищали її від сина-алкого-ліка, але вони переїхали тільки на
весні 2002року. Все було спочатку добре, у бабусі своя кімната, але харчувалася
вона окремо, бо годувала також свого сина. Всі комунальні пла­тежі і податки за будинок та земельну ділянку
платить відповідач. Провели поточний ре­монт будинку за свої кошти. Бабуся завжди тримала літом багато
відпочиваючих, а тепер відповідач була проти, бо стороні люди у дворі, були
крадіжки та і дитина у них мала. Ко­ли бабуся хворіла, лікували її за свої
кошти, але згодом вона ці кошти їй віддала. До 2005 року не було ніяких сварок, але бабуся завжди
вважала себе господинею, і вимагала, щоб всі  робили так, як вона хоче і
вважає за потрібне, через це часто були сварки; і остання сварка, коли чоловік
відповідача відмовився виносити гілля винограда, позивач вилила брудну воду на відповідача, а відповідач вдарила її по
щоці. Іншого житла тепер у відпо­відача не має, вони бабусю не вигонили з
будинку і не будуть вигонити, вона хоче поми­ритися з бабусею, але у бабусі
складний характер. Бабуся не потребує догляду, сама себе обслуговує, ходить на базар, дивиться за відпочиваючими.

3-ї особа- нотаріус Бердянської державної нотконтори
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що про
укладання договору дарування позивачу все було роз"яснено, також давався
печатний текст договору, щоб вони його прочитали самі, позивачу декілька разів
пояснювалося, що після цього вона вже не буде власником будинку, але позивач наполягала на укладенні договору дарування
і тому договір був ук­ладений відновідно до вимог діючого
законодавства.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що 5-6років назад
ОСОБА_3
переїхала зі своєю сім"єю до своєї бабусі ОСОБА_2 жити і спочатку все було
добре, потім в травні 2006року у них вийшов скандал через гілля винограду, який не прибрали відповідачі, а потім
зчинилася бійка, і у позивача була розбита
губа і напухла щока. Позивач проживає в спірному будинку в окремій кімнаті,
харчується окремо. Про те, що вона подарувала онуці будинок, вона раніше нікому
не казала, а сказала вже в 2006році після сварки.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що бабуся ОСОБА_2 сама вирішила подарувати онуці  ОСОБА_3 свій будинок, спочатку був заповіт, а потім вона зібрала документи і
все оформили в нотконторі як договір дарування, сім"я відповідача
переїхала в цей будинок в 2002роцу, бабуся також проживає з ними, в окремій кімнаті. Спочатку все було
добре, потім почалися в 2006році сварки між бабусею та
онукою.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд
вважає позов не обгрунтованим і не
підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належав
житловий будинок АДРЕСА_1,
що підтверждується копією технічного паспорту на будинок.

25 жовтня 2001 року позивач і відповідач уклали договір дарування,
згідно якому позивач подарувала, а відповідач
прийняла в дар будинок АДРЕСА_1,
що підтверджується копією договору дарування від 25.10.2001року.

Весною 2002року сім"я відповідача у складі 3-х
осіб поселилися в спірному жит­ловому будинку, зареєструвалися там і проживають
на теперішній час разом з позивачем

ОСОБА_2, що
підтверджується довідкою виконкому Бердянської міської ради №
776 від 6.03.2007року.

27.10.2005р. відповідач ОСОБА_3 отримала
державний акт на право влас­ності на земельну ділянку площею 0,0489га,
яка розташована за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується копією державного акту.

Згідно ст. 243 ЦК
України( 1963р.)- за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність.
Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі
майна обдарованому.

Згідно ч.З ст. 244 ЦК України( 1963р.) - до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила ст. 227 ЦК України(1963р.)

Згідно ст. 227 ЦК
України( 1963р.) - договір
купівлі-продажу жилого будинку пови­нен
бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
Недодер­жання цієї вимоги тягне недійсність
договору(ст.47 цього Кодексу). Договір купівлі- про­дажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої ради народ­них депутатів.

Обдарований, відповідач по справі, прийняла цей дар і по
теперішній час вчинила всі необхідні
дій спрямовані на перехід права власності до нього. Позивач також продов­жує мешкати в цьому будинку і ніхто не позбавляє її
права мешкання в ньому, відповідач сплачує комунальні
платежі і податки.

Враховуючи, що позивач, незважаючи на свій поважний вік, чітко і розсудливо
по­яснила всі обставини справи в
судовому засіданні, не надала доказів свого хворобливого стану під час укладання договору дарування, доказів
необхідності стороннього догляду за
нею та надання матеріальної допомоги, підтвердила, що з самого початку вони з
відпо­відачем харчувалися окремо і вона
проти цього не заперечувала, а також оцінюючи дії позивача на той час, коли
вона 10.02. 2001р.
складає заповіт на ім"я відповідача на все своє майно, а потім збирає всі необхідні документи,
довідку-характеристику на спірний будинок з БТІ з метою дарування будинку, що
підтверджується копіями цих документів, а також поясненнями нотаріуса, суд
приходить до висновку, що позивач розуміла і мала намір укласти договір
дарування, а не будь- який інший договір, і протягом 5
років вона не оспорювала цей договір дарування доки не почалися
сварки між позивачем і відповіда­чем. Крім того, позивач не надала доказів, які
подтвердили б
поважність причини пропус­ку строку позовної
давності.

Згідно ст. 58 ЦК України( 1963р.) ч.1 -недійсною є угода укладена лише про люд­ське око, без наміру створити юридичні наслідки( мнима угода).

ч.2 -Якщо угода укладена з метою
приховати іншу угоду (удавана
угода), то застосо­вуються
правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Враховуючи, що відповідач вчинила дії, спрямовані' на перехід права
власності до неї за договором дарування, а позивач не довів в судовому
засіданні, що мала місце уда­вана
угода, суд приходить до висновку про відсутність підстав для   визнання договору дарування недійсним і визнаня за позивачем права
власності на будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,212-215 ЦПК України, ст. ст,58,227, 243,244,80 ЦК України(1963р.),суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
3-ї особи
- нотаріуса
Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності, про визнанняя
договору дарування недійсним, визнання права власності на житловий будинок
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути поданою протягом 10
днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга може бути поданою протягом 20днів після подання заяви про
оскарження.