УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10 травня 2007 року                                                                                      м.
Ужгород

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області   у складі:

головуючого - судді Леска В.В. суддів - Мацунича М.В.,
Дроботі В.В. при секретарі -
Боклах Г.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
позивачки ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 2 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1.
звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2.
про визнання заповіту недійсним.

Позивачка
зазначала, що на підставі заповіту, складеного 4 листопада 2002
року у м. Твері Російської Федерації, відповідачка незаконно заволоділа
спадковим майном, валютним рахунком в Ощадбанку м. Твері, її сестри ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у
обласній лікарні в м. Ужгороді.

Заповіт підлягає
визнанню недійсним із тих підстав, що неправильно записана дата народження
заповідачки, в заповіті відсутні дані про особу спадкоємця, почерк та підпис
заповідачки в заповіті не відповідають її справжньому почеркові.

Також позивачка
зазначила, що заповіт був сфальсифікований відповідачкою.

Посилаючись на
вказані обставини, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням
Воловецького районного суду від 2
березня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка порушила питання про скасування рішення суду як незаконного та
необгрунтованого та після отримання всіх доказів із Російської Федерації
призначити по справі почеркознавчу експертизу.

Межі оскарження - суд не з'ясував
всі обставини, що мають значення для справи і прийшов до передчасного висновку,
що позов про визнання заповіту недійсним не підлягає задоволенню.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін та їх представників. Дослідивши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга позивачки не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами
справи встановлено, що 4
листопада 2002 року
нотаріусом м. Твері Тверської області Російської Федерації зі слів заповідача
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
записано заповіт на ім'я ОСОБА_2 щодо спадкування належних заповідачці грошових
вкладів, що знаходилися на рахунках у філії № 0141 і філії №0013
Центрального відділення Ощадного банку міста Твері.

Справа № 22ц - 726/07                                                       Номер
рядка статистичного звіту:
26

Головуючий у першій 1 інстанції: Вотьканич В.А.

Суддя - доповідач :
Леско В.В.

2

З копії заповіту
вбачається, що дата народження заповідачки ОСОБА_3 зазначена 01.01.1942 року.

Перевіряючи
доводи позивачки щодо неправильного запису в заповіті дати народження
заповідачки суд зазначив, що згідно паспорта для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданого 27.04.1994 р. на ім'я
ОСОБА_3, у графі дата народження є запис "01.01.1942 р.".

Дані про особу
спадкоємця ОСОБА_2 записано правильно, що видно з тексту заповіту від 4 листопада 2004 року

Заповіт містить
рукописний текст: "С
моих слов записано верно,
мною прочитано ОСОБА_3"
і підпис.

Ухвалою суду від
29 травня 2006 року призначена
судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої були поставлені питання про
ідентифікацію виконавця тексту і підпису заповіту на підставі наданих сторонами
матеріалів.

Згідно
повідомлення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2436 від 7 грудня 2006 року експерт не
має можливості дати висновок у зв'язку з відсутністю необхідних для дослідження
документів.

Суд першої
інстанції оглянув табель обліку використання робочого часу на заводі "Електрон"
ДП ЗАТ "Електрон-Воловець" за листопад 2002 року і довідку з місяця роботи відповідачки ОСОБА_2, згідно яких 4 листопада 2002 року
відповідачка знаходилася на робочому місці, чим спростовані твердження
позивачки, що ОСОБА_2. могла
підписати заповіт. Складений у м. Твері Російської Федерації.

Позивачка не
спростувала у суді ту обставину, що оспорюваний нею заповіт складений
нотаріусом не зі слів заповідачки ОСОБА_3 і нею не підписаний.

З огляду на
викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачка не довела
в судовому засіданні обставини, із якими закон, зокрема, ст. 1125 та ч. 1 ст. 1131 ЦК Російської
Федерації, пов'язує визнання заповіту недійсним, а можливість одержання джерел
доказування вичерпана. Зокрема, неможливо вилучити для проведення
почеркознавчої експертизи журнал реєстрації нотаріальних дій з території іншої
держави, Тому суд прийняв рішення на підставі наявних у справі доказів, наданих
сторонами.

Підстав для
скасування рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Воловецького районного суду від 2
березня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.