УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
грудня 2007 року                                                                              м.  Ужгород

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у
складі:

головуючої -
Боднар О.В. суддів - Чужі Ю.Г.,  Купина
М. М.  при секретарі - Довбака Т.О.

з участю -  представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» на рішення
Берегівського районного суду Закарпатської області від 1 жовтня 2007 року
справу за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Ужгороді,  Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» про відшкодування моральної шкоди,  -

УСТАНОВИЛА:

У лютому
2007 року ОСОБА_3  звернулася до суду з
позовом у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Ужгороді,
Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» про
відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 150 000 грн.,  яку вона та її неповнолітні діти зазнали у
зв'язку з загибеллю її чоловіка та батька дітей ОСОБА_6 внаслідок нещасного
випадку,  що стався з вини залізниці
11.02.2004 р. в локомотивному депо Чоп.

Рішенням
Берегівського районного суду від 1 жовтня 2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з Державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» на
користь ОСОБА_3  та її неповнолітніх
дітей ОСОБА_4,  ОСОБА_7 моральну шкоду в
розмірі 90 000 грн. та в дохід держави судовий збір у сумі 900 грн.,  витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 30 грн.
У позові до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Ужгороді відмовлено.

Справа
№: 22ц-1851/07                                                  Номер
рядка статистичного звіту:21

Головуючий у 1 інстанції: Ільтьо І.І.

Доповідач: Бондар О.В.

В
апеляційній скарзі Державне територіальне галузеве об'єднання «Львівська
залізниця» з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм  матеріального і
процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до залізниці.

У
судовому засіданні представник апелянта скаргу підтримав і з мотивів,  наведених у ній просив скаргу задовольнити.
Представник позивачки апеляційну скаргу не визнав,  просив її відхилити.

Розглянувши
доводи скарги та перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав,  що скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

При
вирішенні даного спору суд першої інстанції обґрунтовано на підставі даних акту
розслідування нещасного випадку від 11.03.2004 р. форми Н-5 та акту про
нещасний випадок на виробництві від 11.03.2004 р. форми Н-1 (а.с. 5-13),  дійшов висновку про те,  що вибух паровозного котла на Локомотивному
депо Чоп та загибель в результаті цього вибуху оператора котельні ОСОБА_6
сталися з вини залізниці. Вказаними актами,
зокрема,  було встановлено,  що паровозний котел,  який спричинив аварію,  був встановлений без внесення змін в проект
котла і погодження з головною організацією з котлобудування,  а також без проектної документації на його
монтаж. Арматура,  прилади і живильні
пристрої,  водно-хімічний режим
котла,  організація безпечної
експлуатації котла не були приведені до вимог Правил будови і безпечної
експлуатації парових та водогрійних котлів. Вказаний котел не був
зареєстрований Закарпатською державною інспекцією об'єктів підвищеної небезпеки
і гірничого нагляду і локомотивне депо не отримало дозвіл на експлуатацію
котла,  чим порушило п. 10.1.6,  і п. 10.3.2. Правил безпечної експлуатації
парових та водогрійних котлів.

З
урахуванням наведеного суд правильно на підставі п.2 ч.2  ст. 23,
п.1 ч.2  ст. 1167 та  ст. 1168 ЦК України визнав,  що позивачці та її неповнолітнім дітям смертю
чоловіка та батька ОСОБА_6 завдана моральна шкода,  яка підлягає відшкодуванню Державним
територіальним галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» в розмірі 90 000
грн.

При
визначенні розміру компенсації моральної шкоди,
суд врахував глибину душевних страждань,
яких зазнали позивачка та її неповнолітні діти внаслідок трагічної
загибелі чоловіка та батька на виробництві,
важкість та невідновність вимушених змін,  що відбулися у житті родини.

Постановлене
судом рішення відповідає вимогам
ст.  ст. 213-215 ЦПК України і
передбачених  ст.  ст. 309-311 цього Кодексу підстав для його
зміни чи скасування немає.

Доводи
відповідача про те,  що загибель ОСОБА_6
сталася з його власної вини,  судом
першої інстанції перевірялись і вірно не були взяті до уваги з мотивів,  наведених у рішенні.

На підставі
наведеного,  керуючись  ст.
ст. 307,  308 ЦПК України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну    скаргу
Державного
територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» відхилити.

Рішення
Берегівського районного суду від 1 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.