Справа
№2-1952/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 квітня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі                         Тростянчук
Т.В.,

з участю позивачів - ОСОБА_1., ОСОБА_2. в своїх інтересах
та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Луцької міської ради про
визнання права власності на спадкове майно та визначення частки у спільній
сумісній власності, -

встановив:

ОСОБА_1., ОСОБА_2. в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3. звернулись до суду з позовом до Луцької міської
ради про визначення часток у спільному майні, а саме у квартирі за АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності. ОСОБА_1та ОСОБА_3. являються синами ОСОБА_4., ОСОБА_2. являється
чоловіком ОСОБА_4. Позивачі зазначили, що оскільки ОСОБА_4 одна із
співвласників вказаного житла, померла ІНФОРМАЦІЯ_1., то на її 1А частку в
квартирі відкрилась спадщина. Спадкоємцями спадкового майна за законом є два
сини, ОСОБА_1і ОСОБА_3., та чоловік спадкодавця ОСОБА_2. Після смерті матері та
дружини позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2. і ОСОБА_3. в передбачений законом
6-місячний термін звернулась до Першої Луцької нотаріальної контори з проханням
видати свідоцтво про право на спадщину, про що є підтвердження - витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.01.2007 року № 8194217. Проте коли
позивачі звернулися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини,
нотаріус не видала свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки не
визначені частки співвласників спірного житла. Просили визнати, що співвласникам
квартири за АДРЕСА_1, кожному зокрема, на праві приватної власності належить
частка в розмірі 1А частини квартири, та визнати право власності на спадкове
майно після смерті ОСОБА_4., а саме на Ул частини квартири в рівних долях.

В судовому засіданні позивачі підтримавши позовні вимоги
з підстав зазначених в позові додатково пояснили, що в нотаріальній конторі
відмовили видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, що лишилось
після смерті ОСОБА_4., оскільки формально невизначені частки в приватизованій
квартирі. При житті спадкодавця ніколи не виникало спору, щодо часток квартири,
що є спільній сумісній власності. Позивачі просили задовольнити позовні вимоги.

Представник Луцької міської ради в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання
справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Про
причини неявки суд не повідомив. На думку суду в справі є достатньо документів
для її розгляду без представника відповідача.

2

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши документи
справи, суд прийшов до висновку про підставність заявленого позову.

Судом встановлено, що квартира за АДРЕСА_1 належить на
праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, даний
факт підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від
26.08.1993р., видане згідно з розпорядженням від 26.08.1993р. № 28-р, копіями
будинкової книги та технічного паспорту на вказане житло, даний факт знайшов
підтвердження і в поясненнях позивача.

Законом України "Про приватизацію державного
житлового фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ не визначено умов, за
яких один із членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в
приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з повнолітніх членів
сім'ї, яким передається у власність займана квартира (будинок), є рівними.

Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або законом. Спору щодо часток співвласників
у вказаних осіб не виникало.

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
належало на праві приватної власності по % частки квартири за АДРЕСА_1.

Оскільки, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва
про смерть (а.с.8), то спадщина відкрилась на 1А частину вищевказаної квартири,
яка належала їй на праві власності.

Згідно ст.12 ч.2 Закону України "Про власність"
громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів
у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті
ОСОБА_4. її чоловік та два сини, являлися спадкоємцями першої черги за законом.
Інших спадкоємців не було.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу
право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який
його пережив та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, згідно
копії свідоцтва про народження (а.с.21) та ОСОБА_3, згідно копії свідоцтва про
народження (а.с.24) являються синами ОСОБА_4, ОСОБА_2, згідно копії свідоцтва
про одруження (а.с.19), являється чоловіком ОСОБА_4.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється неповнолітнім, згідно
копії свідоцтва про народження (а.с.24). Згідно ч.4 ст.1268 малолітня,
неповнолітня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, коли
така особа відмовляється від прийняття спадщини (ч.2-4 статті 1273 ЦК України).
Отже неповнолітній ОСОБА_3. вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно
до ст. 28 ЦПК України неповнолітній ОСОБА_3 має цивільні процесуальні права, тобто
наділений цивільною процесуальною правоздатністю, але згідно ст.. 29 цього
кодексу не може здійснювати їх особисто, оскільки не має цивільно-процесуальної
дієздатності, а тому його права в даній справі представляє ОСОБА_2, як його
рідний батько, згідно копії свідоцтва про народження (а.с.24), в якості його
законного представника, як це передбачено ст. 39 цього кодексу.

Згідно ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України
спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у
шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про
відмову від неї.

3

Позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2. в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3. в передбачений законом 6-місячний
термін звернулась до Першої Луцької нотаріальної контори з проханням видати
свідоцтво про право на спадщину, про що є підтвердження - витяг про реєстрацію
в Спадковому реєстрі від 26.01.2007 року № 8194217.

Оскільки, згідно ст. 1267 Цивільного кодексу України,
частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, суд прийшов до
висновку, що спадкоємцям ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. належить V* частки квартири.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити
частки співвласників в спільній сумісній власності, та визнати право власності
в порядку спадкування за законом після смерті матері та дружини ОСОБА_4. Ул
частки квартири за АДРЕСА_1 в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 130, 213, 214, 215 ЦПК України,
ст.48 п.3 Закону України "Про власність", ст.ст. 16, 370, 1217, 1222,
1226, 1261, 1267-1270, 1273, 1296 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
кожному зокрема, належить на праві приватної власності по % частки квартири за
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на
спадкове майно за законом, яке відкрилось після смерті матері та дружини -
ОСОБА_4, а саме: на 1А частки квартири за АДРЕСА_1 в рівних частинах.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги
на рішення суду протягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.