Справа №2-307/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 листопада 2007 року Котелевський районний суд
Полтавської області у складі: головуючого -
судді                              Загнійко А.В.,

при
секретарі                                    Момот
Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської
області про визнання права власності на самочинне переобладнання та самочинну
добудову житлового будинку, треті особи, які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на
самовільно переобладнану житлову кімнату у ванну кімнату та житлової добудови з
тамбуром до квартири АДРЕСА_1.

У
судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги і просила визнати
право власності на самочинно переобладнану житлову кімнату (6-4) у ванну
кімнату, та самочинно добудовані житлову кімнату, коридор і тамбур до квартири
АДРЕСА_1, і пояснила, що  восени 2006 року
самочинно провела переобладнання житлової кімнати у ванну кімнату та добудову
житлової кімнати, коридору і тамбура до зазначеної вище квартири, що належить
їй на праві приватної власності.

Представник
відповідача - Котелевської селищної ради Полтавської області  Саєнко С.Г. позов визнав повністю і пояснив,
що позивачка в установленому порядку під уже збудоване нею восени 2006 року
нерухоме майно отримала у червні 2007 року в приватну власність земельну
ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Порушення
санітарних норм було допущено ще у 1965-1966 роках при будівництві
господарської споруди (сараю) та 6-квартирного житлового будинку за вказаною
адресою, який до цього часу перебуває на балансі Котелевського комбінату
комунальних підприємств, у зв'язку з неповною приватизацією квартир у ньому.
Наймачка квартири №4 у даному будинку -ОСОБА_6 померла на початку листопада
2007 року, проживала одна.

Третя
особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача
- ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог не заперечує, та пояснила, що
добудова до квартири, що належить позивачці, не порушує її права та охоронювані
законом інтереси. Сарай №6, який прилягає до квартири позивачки належить
ОСОБА_1 на праві власності.

Треті особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у
судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені
належним чином (а.с.30, 32, 33).

Суд,
заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи,
приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Позивачка
є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 14 листопада 2005 року приватним нотаріусом Котелевського
районного нотаріального округу ОСОБА_7 та витягу з рішення про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, проведеної Колективним підприємством Полтавське
бюро технічної інвентаризації „Інвентаризатор”(а.с. 5, 6).

Згідно
із ситуаційним планом обстеження домоволодіння ОСОБА_1 АДРЕСА_1, встановлено
самовільно збудовані житлова добудова, коридор та тамбур до існуючої квартири,
та самовільно переобладнано житлову кімнату 6-4, площею 6,30 кв.м. у ванну
кімнату (а.с.7).

Відповідно
до зазначеного вище ситуаційного плану відстань між житловою добудовою та
господарським приміщенням становить 0,50 см., а між тамбуром та тим же
господарським приміщенням - близько 3,5 м. (а.с.7).

Згідно
з висновком головного архітектора району по забудові земельної ділянки  ОСОБА_1, що знаходиться АДРЕСА_1, самовільно
переобладнана житлова кімната та добудована житлова добудова з тамбуром не
порушує архітектурного вигляду вулиці, але будівництво виконано з недотриманням
санітарно-захисної зони між квартирою та господарськими приміщеннями(а.с.9).
Інших порушень будівельно-технічних норм не встановлено.

Відповідно
до рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області
від 27 липня 2007 року №244 позивачці було відмовлено в узаконенні самовільно
переобладнаної житлової кімнати (6-4) у ванну кімнату та добудованої житлової
добудови з тамбуром до квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що будівництво
виконано з недотриманням санітарно-захисної зони між квартирою та господарськими
приміщеннями. Питання щодо узаконення самовільного переобладнання  житлової кімнати у ванну кімнату не
вирішувалось (а.с.10, 11).

Як
встановлено в судовому засіданні, і не заперечується позивачкою, представником
відповідача, третьою особою, господарське приміщення (сарай) поділений на шість
окремих приміщень з самостійними входами. Самочинно проведена позивачкою
житлова добудова, яка знаходиться на відстані 0,5 м від господарського
приміщення прилягає до сараю №6, який їй же і належить. Самочинне будівництво
було виконано позивачкою восени 2006 року.

Відповідно
до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно
до п.п.2 п.ІІІ рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради
Полтавської області „Про вилучення, передачу і надання земельних ділянок”  від             04 червня 2007 року №221 позивачці
було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та споруд площею 0,01 га, що знаходиться
АДРЕСА_1(а.с.34-35).

Відповідно
до технічної документації шестиквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 збудований
у 1966 році (а.с.39), а господарське приміщення до нього (сарай) збудовано у
1965 році (а.с.40). Житловий будинок є одноповерховим, квартири розташовані в
ряд, кожна квартира має самостійний вхід (а.с. 37).

Згідно
із ситуаційним планом обстеження домоволодіння ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с.7),
встановлено, що відстань між господарським приміщенням (сараєм) та квартирою №6
житлового будинку до його самочинної добудови становила 4,07 м.
(3,57м+0,5м=4,07м, де 0,5 м - відстань між житловою добудовою та сараєм; 3,57
м. - довжина стіни самочинної житлової прибудови).

Відповідно
до абз.1 п. 3.26. „Садибна забудова” Державних будівельних норм України
„Планування і забудова міських і сільських поселень” 360-92 (далі - ДБН
360-92), сараї для утримання худоби та птиці повинні знаходитись в глибині
двору не ближче 12 м. від вікон житлових будинків.

Отже,
санітарні вимоги не були дотримані ще при будівництві господарської споруди
(сараю) та житлового будинку АДРЕСА_2.

Згідно
з частин 3 та 5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки
суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Визнання
відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки
самочинне будівництво було проведено позивачкою на земельній ділянці, яка
згодом була надана їй у приватну власність у встановленому порядку під уже
збудоване нерухоме майно, таке самочинне будівництво житлової добудови,
коридору й тамбуру не порушує права інших осіб, у тому числі і власників (наймачів)
інших квартир, які проживають у будинку АДРЕСА_2, як і самочинне переобладнання
житлової кімнати у ванну кімнату, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 61, 88, 212 ЦПК України, ст. 376 ЦК, Державними будівельними
нормами України „Планування і забудова міських і сільських поселень”
360-92,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати
право власності ОСОБА_1 на самочинно переобладнану житлову кімнату 6-4, площею
6,30 кв.м., у ванну кімнату, та самочинно добудовані житлову добудову, коридор
і тамбур до квартири АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через Котелевський районний суд Полтавської області шляхом подання в десятиденний
строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя