Справа №2-1296-2007
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ  УКРАЇНИ

6 квітня
2007 року Слов"янский міськрайонний суд Донецької області у складі:
-головуючого- судді Хаустової Т.А. -при секретарі- Марценковській В.М., Ромадиновой 1.В., -з
участю адвокатів- ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Розглянувши
у  відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Слов"янська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення суми боргу за договором завдатку і понесених матеріальних витрат, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4. про стягнення суми боргу за договором
завдатку і понесених матеріальних витрат, обгрунтувавши свої вимоги тим, що
через об"яву в газеті йому стало відомо, що відповідачка ОСОБА_4. продає
керамічних цех, розташований за адресою- місто Слов"янськ АДРЕСА_1. Він
звернувся до відповідачки, з якою обговорили умови продажу цеху. Між ними було
досягнуто усної домовленості про те, що відповідачка продає цех за 40000 грн.

Для
закріплення майбутнього правочину відповідачка отримала від нього завдаток в
сумі 12500 грн, про що є розписка.В письмовій формі вони склали з відповідачкою
договор аренди, після
чого він поніс витрати на заміну трансформатору в сумі 4000 грн, за допуск цеху
до експлуатації в сумі 166,78 грн, за пломбіровку 24,90 грн, за складання Акту
балансової приналежності 33,95 грн, за електроенергію-2515,30 грн.

В
вересні 2006 року він звернувся до відповідачки з питання оформлення договору
купівлі-продажу керамічного цеху у нотаріуса. Відповідачка ухилилася від
виконання своєї обіцянки і йому стало відомо про те, що відповідачка фактично
не є власником керамічного цеху, розташованого за адресою- місто
Слов"янськ АДРЕСА_1.

Ним було
подано заяву до міліції, однак органами міліції в порушенні кримінальної справи
було відмовлено.

У
відповідності до ст.ст.570-571 ЦК
України відповідачка повинна повернути йому завдаток в подвійному розмірі,
а також понесені ним витрати.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_3. підтримав свої позовні вимоги, навів
аналогічних доводів і пояснив, що повний розрахунок за придбання цеху він
повинен був проізвести в вересні місяці 2006 року, договір завдатку між ним та
відповідачкою було укладено 2 червня 2006 року. Строк виконання договору, тобто
строком передачи ним грошей
відповідачці було 15 вересня 2006 року. Вони домовилися, що остаточна сума
грошей буде передана у нотаріуса. 2 червня 2006 року відповідачка передала йому
ключи від цеха, акта прийома-передачи
майна не складали. Відповідачка пред"являла йому документи на будинок-
договір купівлі-продажу, зареєстрований на товарній біржі, а також Інвентарну
справу на будинок, в якому розташований цех. Договір аренди між ним та
відповідачкою було укладено для оформлення документів в енергонадзорі на його
ім"я. Заміну трансформатору в цеху він зробив за вимогами енергонадзору, з
відповідачкою це питання не обговорювалося, оскільки не міг їй дозвониться. В вересні місяці
2006 року намагався дозвонитися відповідачці з питання укладення договору
купівлі-продажу, але не дозвонився. В вересні 2006 року він був готовий укласти
договір купівлі-продажу, у нього була потрібна сума грошей, але відповідачка
ухилилася від виконання своїх обіцянок і почала від нього ховатися. Просить суд
стягнути з ОСОБА_4. на його користь суму завдатку в подвійному розмірі, що
становить 25000 грн, вартість трансформатору-4000 грн, витрати за допуск цеху
до експлуатації-166,78 грн, за пломбіровку- 24,90 грн, за складання Акту
балансової приналежності- 33,95 грн, за електроенергію-2515,30 грн, а також
витрати по оплаті судового збору 317 грн. 40 коп, витрати по сплаті юридичних
послуг в сумі 600 грн- 100 грн. за складання позовної заяви і 500 грн. за
допомогу адвоката , витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення-30
грн.

Відповідачка
ОСОБА_4. не визнала позовні вимоги ОСОБА_3. і суду пояснила, що їй на праві
власності належить будинок №АДРЕСА_1 міста Слов"янська, який вона переобладнала під
керамічний цех. В лютому місяці 2006 року вона дала об"яву з приводу
продажу цеху. В березні місяці 2006 року з приводу купівлі цеху до неї
звернувся ОСОБА_3.На початку квітня місяця позивач та його мати оглянули цех і
між ними була досягнена домовленість, що оскільки правовстановлюючи документи в
неї є тільки на невеликий житловий будинок, а на пристройку до будинку, яку
вона збудувала самовільно, документів немає, то ОСОБА_3. буде самостійно
узаконювати цю пристройку. Оскільки, грошей в позивача не було, то він став
шукати кредит в банку.В травні місяці 2006 року в „Приватбанкі" ОСОБА_3.
отримав кредит. 2 червня 2006 року ОСОБА_3. передав їй суму грошей 12500 грн. Вказана
сума-є завдатком, що позивач купе у неї даний житловий будинок, переобладнаний
під керамічний цех. Нею добровільно була написана розписка, що вона отримала
від ОСОБА_3. завдаток в сумі 12500 грн. Між нею та

позивачем ще
раніше була досягнута домовленість, що вказаний житловий будинок вона продає за
суму 40000 грн. Також було досягнуто домовленості, що остаточну суму грошей
27500 грн. позивач передасть в строк до 15 вересня 2006 року, порядок передачи цієї суми ними
обговорений не був. Приблизно 10 вересня 2006 року, при зустрічі, позивач
запропонував їй виплатити остаточну суму грошей після того, як він відпрацює в
цеху три місяці, оскільки на той час в цеху не було електроенергії. Також
ОСОБА_3. став настоювати на тому, щоб вона належним чином оформила документи на
самовільно збудовану пристройку.
З моменту зустрічі до 15 вересня 2006 року їй ніхто не звонив, а потім вона
поїхала на 10 днів до Росії і повернулася на початку жовтня місяця 2006 року.
Вона позвонила позивачу
і сказала, щоб він звільнив цех, але вони цього не зробили. 4 вересня 2006 року
вона подала заяву до БТІ, щоб узаконити пристройку.
20 вересня 2006 року приїздив технік БТІ і теперішнього часу виготовлено
Паспорт на вказаний житловий будинок. Між нею та позивачем не було домовленості
про те, що він буде здійснювати покращення в цеху і поміняє трансформатор.
Ніякої арендної плати ОСОБА_3. за цех не платив. В вересні місяці 2006 року
позивач не звертався до неї з питання оформлення договору купівлі-продажу
будинку №АДРЕСА_1
міста Слов"янська в нотаріальній конторі. Вона казала, що отримала від
позивача завдаток за будинок в сумі 12500 грн, хотя фактично це був завдаток за керамічний цех, що вказано в
розписці від 2 червня 2006 року. В договорі аренди між нею та позивачем сума
арендної плати не обговорювалася. 10 вересня 2006 року, перед поїздкою до
Росії, вона просила позивача передати їй остаток
грошей за цех, але він відмовив. До передачі цеху в аренду, у неї була
заборгованість за електричну енергію в розмірі 4000 грн., яку вона сплатила в квітні
місяці 2006 року. Для погашення боргу за електроенергію ОСОБА_3. передав їй
2500 грн, остальні гроші вона добавила свої і заплатила борг. Сума 2500 грн
увійшла в суму завдатку. Договір аренди було заключено до 31 грудня 2006 року, але позивач
фактично користувався цехом до 25-27 лютого 2007 року. Знову об"яву про
продаж цеху вона дала 21 вересня 2006 року. Теперішнього часу вона не бажає
заключати з позивачем договір купівлі-продажу цеху, оскільки бажає цех залишити
за собою.

Свідок
ОСОБА_5. суду пояснила, що позивач- її син. На початку 2006 року вони вирішили
придбати керамічний цех і почали читати в газетах об"яви. Після 9 травня
2006 року вони знайшли цех, подивилися його і вирішили придбати цех, який
продавала відповідачка. Вони попросили ОСОБА_4. надати їм документи і вона
надала- Інвентарну справу на будинок, документи на електричну енергію, Договір
купівлі-продажу будинку, посвідчений на товарній біржі. В Інвентарній справі
план будинку не відповідав плану будинку в натурі і вони попрохали відповідачку
узаконити пристройку через
виконком і в БТІ. З приводу договору купівлі-продажу відповідачка сказала, що
28 травня 2006 року повинен бути суд, де правочин буде визнано дійсним. В
енергонадзорі вони дізналися, що Договір на користування електроенергією
скінчився, а також є заборгованість. Однак, при сплаті заборгованості і
заключені договору з встановленням дубліруючого приладу, електроенергія буде
підключена. 19 травня 2006 року вони і відповідачка поїхали до енергонадзору,
де сплатили заборгованість за електроенергію в сумі 4500 грн, з яких 2500 грн.
були гроші ОСОБА_3. Також відповідачка написала заяву про припинення
користування нею електроенергією і всі документи в енергонадзорі були оформлені
на ОСОБА_3. 2 червня 2006 року син передав відповідачці суму 12500 грн. в
рахунок придбання цеху за адресою- місто Слов'янськ АДРЕСА_1, про що було
складено розписку. Після цього вони почали оформляти документи на
електроенергію і приводити в порядок цех. ОСОБА_4. постійно звонила і
цікавилася про договір з енергонадзором, про заміну трансформатору,
дубліруючого лічильника. 31 серпня 2006 року відповідачка призначила зустріч і
стала наполягати віддати остаточну суму грошей за цех. Вони запропонували
відповідачці з 4 вересня 2006 року переоформити документи на цех у нотаріуса і
віддати їй гроші. Відповідачка погодилася, сказавши, що в середу 6 вересня 2006
року вона забере рішення суду про визнання правочину дійсним і вони підуть до
нотаріуса переоформляти цех. Ніяких документів з БТІ при зустрічі вона їм не надала,
сказавши, що вони є, але в процесі бесіди виявилося, що документи ще не
узаконені в виконкомі. Вони домовилися, що після узаконювання пристройки, вона позвонить їм і вони підуть
до нотаріуса. Після цього відповідачка зникла і на неодноразові звонки не відповідала. 20
вересня 2006 року відповідачка запросила ОСОБА_3. прийти в цех, оскільки
приїхав технік БТІ для складання плану. Техніку було надано Договір
купівлі-продажу цеху, зареєстрований на Товарній біржі і тоді вони зрозуміли,
що документи в суді не переоформлялись. 21 вересня 2006 року в газеті
„ТВ-+" вона прочитала об"яву про продаж цеху з вказанням номеру телефона ОСОБА_4. Вона
зверталася до відповідачки з цього приводу, але та сказала, що це продається
інший цех.Наступного тижня знову була об"ява про продаж цеху. 12 жовтня
2006 року їм позвонила відповідачка
і сказала, що вона відмовляє їм в продажу цеху, оскільки ними було подано заяву
до міліції. Вперше вона зустрілася з відповідачкою після 9 травня 2006 року, а
син раніше, але також в травні місяці. Після 2 червня 2006 року цех не
працював, вони там прибирали і ремонтували цех. В середині листопада 2006 року
було підключено електроенергію і цех почав свою роботу з 1 грудня 2006 року і
працював до 15 лютого 2007 року.

Свідок ОСОБА_6.
суду пояснила, що в березні місяці від ОСОБА_4. їй стало відомо, що та продає
керамічний цех. Продаж цеху відповідачка доручила ОСОБА_7, а сама поїхала
до Росії. ОСОБА_7 показував позивачу цех і вони вирішили чекати ОСОБА_4.Коли
повернулася відповідачка, то вона була присутня при розмові між позивачем та
відповідачкою про придбання цеху. Позивач казав, що в нього немає грошей і
прохав відповідачку допомогти в отриманні грошей в банку. їй відомо, що
ОСОБА_3. передав меньшу частину грошей, а ОСОБА_4. передала їм ключи від цеху в
квітні місяці 2006 року. Вона, відповідачка, та позивач зі своєю матір"ю
їздили в банки для отримання кредиту. В червні місяці позивач віддав
відповідачці ще якусь суму грошей і почав оформляти на себе постачання
електроенергії. ОСОБА_4. неодноразово зверталася до позивача з питання виплати
остаточної суми грошей, але ОСОБА_3. казав, що спочатку переоформи на нього цех, а
потім він віддасть гроші, але відповідачка на це не погодилася. В перших числах
вересня місяця 2006 року відповідачка знов звернулася до позивача з питання
виплати остаточної суми грошей, а в середині вересня поїхала до Росії.

Свідок ОСОБА_7. суду пояснив,
що з позивачем познайомився в середині березня місяця. З ОСОБА_4. вони разом
мешкають і вона продавала цех. ОСОБА_3. звернувся до нього з цього приводу, він
показав йому цех і вони вирішили чекати приїзду відповідачки, яка була в Росії.
Він сповістив відповідачку про те, що позивач дає зразу частину грошей, а потім
зобов"язується протягом трьох місяців сплатити всю суму грошей,
відповідачка погодилася. На початку квітня місяця 2006 року було передано ключи від цеха. В кінці квітня- на
початку травня місяця позивач віддав частину грошей і 2-3 червня 2006 року
віддав ще 10000 грн. Документами він не займався. Влітку вони зустрічалися з
позивачем щоб вирішити питання про остаточний розрахунок. Потім ОСОБА_3.
попрохав, щоб остаточний розрахунок був 15 вересня 2006 року і відповідачка
погодилася. В кінці квітня-на початку травня місяця 2006 року ОСОБА_4.
отримувала від позивача 2500 грн. Вони також зустрічалися з позивачем в вересні
2006 року і той запевнив, що 15 вересня 2006 року віддасть всю суму грошей.

Свідок
ОСОБА_8. суду пояснила, що вона є сестрою відповідачки. В середині березня
місяці відповідачка стала продавати цех. Вона показувала цех позивачу, оскільки
ключи були в
неї. ОСОБА_3. запропонував частину грошей сплатити зразу, а остаточну суму
через деякий час, оскільки всієї суми грошей у нього не було. На початку червня
місяця вона була присутня, коли позивач передавав відповідачці якусь суму
грошей, але скільки точно, вона не знає. ОСОБА_4. писала при цьому розписку. В
її присутності сторонами також був обговорений строк остаточного розрахунку і в
той день було домовлено, що остаточний розрахунок буде 15 вересня 2006 року. Зі
слів відповідачки їй відомо, що після 15 вересня 2006 року гроші передані не
були, договір купівлі-продажу укладений не був.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки,
дослідивши матеріали справи, допитавши свідків по справі, приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_3. до ОСОБА_4. про стягнення суми боргу за договором
завдатку і понесених матеріальних витрат підлягають задоволенню частково з
наступних підстав. В травні місяці 2006 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_4. була
досягнута усна домовленість про купівлю- продаж керамічного цеху, в який
переобладнано житловий будинок №АДРЕСА_1 міста Слов"янська за 40000 грн.

У відповідності до ст. 570 ЦК
України „Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається
кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на
підтвердження зобов"язання і на забезпечення його виконання".

В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що 2 червня
2006 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_4. було укладено у відповідності до вимог ст.
547 ЦК України,
в письмовій формі Договор
завдатку за цех, в який переобладнано житловий будинок №АДРЕСА_1 в місті
Слов"янську. Згідно вказаного Договору ОСОБА_3. передав ОСОБА_4. завдаток
в сумі 12500 грн. за придбання вказаного цеху, в який переобладнано житловий
будинок №АДРЕСА_1 в місті Слов"янську. Вказані обставини підтверджені в
судовому засіданні Розпискою від 2 червня 2006 року, оригінал якої було
досліджено в судовому засіданні, а також вказані обставини сторони підтвердили
в судовому засіданні. В Розписці прямо вказано, що ОСОБА_4. отримала від
ОСОБА_3. завдаток у сумі 12500 грн, а також вказано, що остаточну суму грошей
ОСОБА_4. повинна отримати до 15 вересня 2006 року.( а.с.9). Вказана Розписка
була написана відповідачкою власноручно, добровільно.

Однак, сторонами до 15 вересня 2006 року та і на
теперішній час не було укладено Договору купівлі-продажу вказаного цеху і
відповідачка не отримала остаточної суми грошей за керамічний цех, оскільки, як
пояснила в судовому засіданні ОСОБА_4. у позивача не було грошей для
остаточного з нею розрахунку і тому договір купівлі-продажу укладено не було.
Теперішнього часу відповідачка зовсім не бажає продавати цех, оскільки бажає
залишити його собі.

Однак,
суд вважає, що з таким ствердженням відповідачки, а також свідка ОСОБА_6. в
судовому засіданні з приводу причин неукладення договору купівлі-продажу
керамічного цеху, в

який переобладнано житловий будинок №АДРЕСА_1 в місті Слов'янську, що
Договір купівлі-продажу не було укладено з вини ОСОБА_3., оскільки в нього не було
остаточної суми грошей для укладання договору, погодитися не можливо, оскільки
ці ствердження відповідачки і свідка ОСОБА_6. протиречать обставинам, що були
встановлені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що 11 червня
2001 року між ОСОБА_9. та ОСОБА_4. було укладено Договір купівлі -продажу
житлового будинку №АДРЕСА_1
в місті Слов"янську, який було зареєстровано на Товарній біржі
„Українська-Донецьк", Реєстраційний номер 000206.( а.с.27).

Однак, у відповідності до ст. 657 ЦК
України „Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній
реєстрації"".

Порядок нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового
будинку визначений у Законі України „Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року
та в Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, що
затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 12 червня 1994 року №
1815.

Ст. 209 ЦК
України, а також п.27 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій
нотаріусами України містить перелік договорів, що підлягають обов"язковому
нотаріальному посвідченню. До таких договорів належить ,зокрема, договір
купівлі-продажу житлового будинку.

У відповідності до ч.І ст. 220 ЦК України „ У разі
недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий
договор є
нікчемним." Тобто недодержання нотаріальної форми договору тягне його
нікчемність, він не породжує тих прав і обов'язків, яких бажали сторони.

Також, у відповідності до ч.З ст. 334 ЦК
України „Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту
набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним". Порядок такого посвідчення встановлюється Законом
України „Про нотаріат", а також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України. Тобто, чинне цивільне законодавство встановлює
правило, згідно якого недотримання письмової нотаріальної форми договору тягне
за собою його недійсність.

Тому, на підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги ті обставини, що
Договір купівлі-продажу житлового будинку №АДРЕСА_1 у місті
Слов'янську, який було укладено 11 червня 2001 року між ОСОБА_9, як продавцем і
ОСОБА_4., як покупцем і зареєстрований на Товарній біржі
„Українська-Донецьк", реєстраційний номер 000206, а не посвідчено нотаріально,
то суд приходить до висновку, що вказаний вище Договір купівлі-продажу
неможливо вважати таким, що підтверджує право власності ОСОБА_4. на житловий
будинок №АДРЕСА_1 у місті
Слов'янську. Ніяких інших правовстановлюючих документів, щоб підтверджували
право власності ОСОБА_4. на житловий будинок №АДРЕСА_1 в місті
Слов'янську або рішення суду суду про визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним на період часу 15 вересня 2006 року, а також на теперішній
час , відповідачка суду не надала і на них не посилається.

У відповідності до Довідки БТІ міста Слов'янська №1173 від 10 жовтня 2006
року теперішнього часу житловий будинок літ. „А" №АДРЕСА_1 міста
Слов'янська переобладнано в керамічний цех, право власності на який не
оформлено (а.с.49).

В судовому засіданні також встановлено, не оспорено сторонами і
підтверджено копією Поетажного плану, що до житлового будинку, переобладнаного
в керамічний цех було самовільно прибудовано пристройку розміром 5,29 м.х 20,70 м.х 4,95 м.( а.с. 35).

У відповідності до ч.І ст. 182 ПК
України „ Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження
цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній
реєстрації".

У відповідності до ч.2 ст. 331 ЦК
України „Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної
реєстрації"".

Але, як встановлено в судовому засіданні, пристройка, яка була самовільно відповідачкою
прибудована до житлового будинку, на момент 2 червня 2006 року- час отримання
задатку, 15 вересня 2006 року не була належним чином, у відповідності до вимог
ст. 182 ЦК України,
зареєстрована і, тобто ОСОБА_4. на той період часу не мала на неї права
власності і тому не мала моживості розпоряжатися вказаною будівлею.

Як вбачається з Поетажного плану будинку №АДРЕСА_1 міста
Слов'янська, вказаний план, на якому вже була показана самовільно пристроєна пристройка, було виготовлено
тільки 20 вересня 2006 року.( а.с. 35), тобто після того, як минув можливий
строк укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачкою.

Таким
чином, суд вважає, що на період часу 2 червня 2006 року, 15 вересня 2006 року
ОСОБА_4. фактично не набула права власності на житловий будинок №АДРЕСА_1 міста
Слов'янська, самовільно возведену пристройку
до вказаного житлового будинку, а також у відповідності до ст.ст. 182,
209,220, 331,334 657 ЦК України
і на підставі Закону України „Про

нотаріат" від 2 вересня 1993 року та Інструкції про
порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом
Міністерства юстиції України від 12 червня 1994 року № 1815 не мала і
теперішнього часу не має можливості укласти договір купівлі продажу- продати
вказаний будинок, посвідчивши договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі.

Тому суд приходить до висновку, що укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку №12, переобладнаного в керамічний цех,
розташованого по вул. Гончарова
міста Слов"янська в вересні 2006 року не сталося з вини ОСОБА_4.,
оскільки вона не мала правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

У відповідності до ч.І ст. 571 ЦК України „ Якщо
порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути
боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його
вартості."

Оскільки в судовому засіданні з вирогідністю встановлено,
що відповідачка ОСОБА_4. 2 червня 2006 року отримала від ОСОБА_3. сумму завдатка за продаж
житлового будинку, переобладнаного в керамічних цех в розмірі 12500 грн , а
неукладення договору купівлі -продажу сталося саме з вини ОСОБА_4., оскільки
вона не мала для укладення договору правовстановлюючих документів, тобто вона
порушила зобов'язання, то у відповідності до ст. 571 ЦК України з
ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3. слід стягнути суму завдатку у подвійному розмірі,
тобто 25000 грн, задовольнивши таким чином позовні вимоги ОСОБА_3. в цій
частині.

В судовому засіданні також встановлено, що між сторонами
1 червня 2006 року було укладено договір аренди, у відповідності до якого
ОСОБА_4. передала, а ОСОБА_3. прийняв в аренду
керамічний цех, розташований за адресою- місто Слов'янськ АДРЕСА_1. Із
Договору аренди від 1 червня 2006 року, оригінал якого було досліджено в
судовому засідані вбачається, що строк аренди визначено з 1 червня 2006 року до
31 грудня 2006 року. ОСОБА_3. бере на себе зобов'язання утримувати цех в
гарному стані, відповідальність за сплату електричної енергії бере на себе, а
також зобов'Язовується сплачувати інші комунальні послуги. Питання про арендну
плату в договорі не обговорено. ( а.с.8).

На підставі вказаного Договору аренди від 1 червня 2006
року, ОСОБА_3. оформив на своє ім'Я договір на поставку електричної енергії в
керамічний цех і на вимогу ВАТ „Донецькобленерго" його було зобов'язано
замінити трансформатор. Про заміну трансформатору попереджалася ще відповідачка
ОСОБА_4. 14 серпня 2001 року ( а.с. 12).

Як вбачається з Договору підряду від 7 листопада 2006
року, укладеного між ОСОБА_3. та ЧП ОСОБА_10.,
в керамічному цеху було виконано ремонт трансформатору марки ТМ-160/6/04 і
вартість вказаного ремонту становить 40000 грн, що підтверджується в судовому
засіданні Договором підряду від 7 листопада 2006 року та копією Товарного чеку
№12 від 7 грудня 2006 року про сплату вказаної суми, оригінали яких також були
досліджені в судовому засіданні ( а.с.13-14).

Оскільки до теперішнього часу вказаний трансформатор
знаходиться в керамічному цеху, який займає відповідачка, ОСОБА_3. понесені
витрати на його ремонт, він теперішнього часу не користується трансформатором,
який ремонтував для роботи в керамічному цеху, тобто йому завдано матеріальної
шкоди, то суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 1166 ЦК України з
відповідачки ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3. слід стягнути суму 4000 грн, які він
поніс на ремонт трансформатору, задовольнивши таким чином його позовні вимоги в
цій частині.

Також в судовому засіданні встановлено і не заперечується
сторонами, що на момент передачі керамічного цеху в аренду, тобто на 1
червня 2006 року, у ОСОБА_4. існував борг за електроенергію у розмірі 4000 грн.
Сторони в судовому засіданні, а також свідок ОСОБА_5., вказали, що для оплати
боргу за електроенергію ОСОБА_3. передав відповідачці суму грошей у розмірі
2500 грн. Однак, погодитися з твердженнями відповідачки в тій частині, що ця
сума 2500 грн. ввійшла до суми завдатку-12500 грн, суд не може, оскільки це не
підтверджено в судовому засіданні ніякими письмовими доказами і протиречить
Розписці відповідачки від 2 червня 2006 року, в якій вона сама власноручно
вказала, що сума 12500 грн- є сума завдатку за цех. ( а.с.9).

Тому суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.
1166 ЦК України
з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3. слід також стягнути суму, передану ним
відповідачці для сплати боргу за електричну енергію в розмірі 2500 Грн,
задовольнивши таким чином його позовні вимоги в цій частині.

В
судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_3. були понесені витрати на
отримання дозволу на допуск цеху до експлуатації в розмірі 166 грн. 78 коп, за
пломбіровку лічильника- 24 грн. 90 коп, за складання Акту балансової приналежності-33
грн. 95 коп. Вказані обставини об"єктивно підтверджені в судовому
засіданні оригіналами Квитанцій, що були досліджені в судовому засіданні і
копії яких знаходяться в матеріалах справи ( а.с. 15). Але суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_3. в частині стягнення цих витрат з відповідачки
задоволенню не піддягають, оскільки з 1 червня 2006 року цех знаходився в
аренді позивача, з грудня 2006 року по лютий 2007 року цех працював і всі ці
витрати були понесені позивачем саме для того, щоб цех почав працювати. Тому в
задоволенні позовних вимог в цій частині позивачу слід відмовити.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки
ОСОБА_4. на користь позивача ОСОБА_3. слід стягнути судові витрати- витрати по
сплаті судового збору у розмірі 317 грн. 40 коп, витрати по сплаті за
інформаційно-технічне забезпечення- 30 грн, які підтверджені в судовому
засіданні квітанціями.

Крім того, згідно ст. 84 ЦПК України з відповідачки
ОСОБА_4. на користь позивача ОСОБА_3. слід стягнути витрати на правову допомогу-
100 грн. за складання позовної заяви і 500 грн. за надання юридичної допомоги,
а всього 600 грн, які підтверджені в судовому засіданні довідками.

На підставі викладеного, керуючись ст.хт. 3,10,60,
84,88,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 182, 209,220, 331,334, 547,570,571,
657,1166 ЦК України,
Законом України „Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року та Інструкцією про
порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом
Міністерства юстиції України від 12 червня 1994 року № 1815 суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором завдатку і понесених
матеріальних витрат задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму завдатку в подвійному розмірі, що становить
25000 грн, вартість трансформатору-4000 грн, витрати по сплаті боргу за
електроенергію- 2500,00 грн, а також витрати по оплаті судового збору 317 грн.
40 коп, витрати по сплаті юридичних послуг в сумі 600 грн, витрати по сплаті за
інформаційно-технічне забезпечення-30 грн., а всього 32447 грн. 40 коп
(тридцять дві тисячі чотириста сорок сім грн. 40 коп).

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення понесених матеріальних витрат
за допуск цеху до експлуатації у розмірі 166грн.78 коп, за пломбіровку- у
розмірі 24 грн.90 коп, за складання Акту балансової приналежності-у розмірі 33
грн.95 коп. відмовити у зв"язку з відсутністю підстав.

Рішення може
бути оскаржене в Апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області
через Слов"янський міськрайоний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
ухвалене і підписане в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.