Справа №
22-ц-2385/2007р.                                                          Головуючий 1-ї інст: Савченко Г.М.
про поновлення порушеного                                           Доповідач: Яцина В.Б.
права користування земельною
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.                                                                                        м. Харків.

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді Луспеника Д.Д., -    суддів:
Яцини В.Б. і Швецової Л.А., при секретарі Шевченко ОБ.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської
області від 20 лютого 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа Жовтнева сільська Рада Харківського району Харківської області про захист
права власності на земельну ділянку та зобов'язання зупинення будівництва, -

ВСТАНОВИЛА:

1 серпня 2006 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 зупинити
будівництво штучного водоймища на межі його земельної ділянки, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, привести
земельну ділянку до первісного стану та звільнити її, відновити межові знаки
між земельними ділянками НОМЕР_1
і НОМЕР_2 по вул. Базівській станом на 11.10.2005р.

При цьому
послався на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1. 11
жовтня 2005 року
його сусід, відповідач ОСОБА_1
без необхідних дозволів і документів розпочав будівництво штучної водойми,
зруйнував межові знаки, зламав кущі та
фруктові дерева, пошкодив грунт на земельній ділянці позивача, внаслідок чого
позбавляє позивача володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою
на свій розсуд, така діяльність відповідача може призвести до негативних
наслідків на земельній ділянці позивача, зокрема обвалу грунту, підтоплення,
загибелі рослин, порушує його прав самостійно господарювати на землі,
використовувати свою земельну ділянку за цільовим призначенням .

В судовому
засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача позов не визнав.

Представник третьої особи судове засідання не з'явився і справа була
розглянута без його участі.

Рішенням
Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2007 року зобов'язано
ОСОБА_1 зупинити будівництво штучного водоймища на земельній ділянці, розташованій
по вул. Базівська, НОМЕР_2 в с
Борщова Харківського району Харківської області на межі належної на праві
власності ОСОБА_3 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, звільнити та
привести земельну ділянку у первісний стан і
відновити межові знаки між земельними ділянками НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 по вул. Базівська
в с Борщова
Харківського району Харківської області станом на 11.10.2005р.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 просить скасувати рішення районного суду від 20 лютого 2007 року, ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні позовних
вимог. Він вважає рішення суду необгрунтованим та незаконним, оскільки
на час звернення позивача до суду і до цього часу відповідачем не ведуться
роботи по будівництву штучного водоймища, а відповідач вживає необхідні заходи
для отримання дозволу на це будівництво. В матеріалах справи відсутні докази
того, що відповідач перешкоджає позивачу використання земельної ділянки за
цільовим призначенням, або щодо завдання йому будь-яких незручностей.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді
справи, відповідно до ст. 303
ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла до наступного.

Відповідно до
п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення є невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення Жовтневої сільської ради
від 11.04.2006р. ОСОБА_3 є власником земельних ділянок 0,25 та 0,0024 га по АДРЕСА_1,
які йому надані відповідно -
для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель
і споруд, та - для
ведення особистого селянського господарства. Відповідачем ОСОБА_1 у жовтні 2005 року поблизу від земельної ділянки позивача, на землях
Жовтневої сільської ради були розпочаті самовільні роботи по
будівництву ставка, а після застосування до ОСОБА_1 у грудні 2005 року
адміністративного стягнення за самовільне будівництво вказані роботи не
ведуться. Межа земельної ділянки ОСОБА_3 не порушена (а.с. 42).

Задовольняючи
позовні вимоги районний суд з посиланням на ст. 41 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про власність», згідно яким кожен має
право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, п. б ч. 1 ст. 90 ЗК України, де
передбачено, що власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати
на землі, а порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню,
ч.ч. 1,2 ст. 103 ЗК України, де
зазначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання
земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких
власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше
незручностей, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам,   землекористувачам   сусідніх
земельних   ділянок   використовувати   їх
за

цільовим призначенням, - виходив з того,
що в результаті самовільного будівництва відповідачем штучного водоймища,
розташованого на земельній ділянці, щодо якої у нього не виникло право власності чи користування, на межі земельної
ділянки позивача, порушені права ОСОБА_3 на користування, розпоряджання
своєю власністю.

Але такі
висновки районного суду суперечать наявним у справі доказам, належним чином не
обгрунтовані, районний суд безпідставно застосував наведені норми матеріального
права.

Відповідно до
ст. 213 ЦПК
України рішенням суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно до ст. 104 ЗК України
власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення
діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до
шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та
інше.

Всупереч свого
процесуального обов'язку, передбаченому ст. 60 ЦПК України позивач
не надав суду належних і допустимих доказів того, що на час розгляду справи в районному
суді відповідач продовжує самовільне будівництво, а також, що таким
будівництвом порушені права ОСОБА_3 на користування чи розпорядження своєю
власністю, завдає йому шкідливого впливу чи порушує правила добросусідства,
передбачені ст. 103 ЗК
України для власників та землекористувачів земельних ділянок. Посилання позивача на те, що самовільне
будівництво штучного водоймища ближче 25 м. до межі його земельної ділянки порушує його право
користування своєю земельною ділянкою, об'єктивно нічим не підтверджено і
носить вірогідний характер.

Позивачем на
підтвердження позовних вимог подані докази станом на час початку будівництва,
яке спочатку дійсно було самовільне і було зупинено до приведення документації до належного стану. Лише після цього
був пред'явлений позов, проте на цей час відповідач вже отримав
відповідний дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по наданню
в довгострокове користування на умовах оренди в с Борщова із земель загального користування (замкненої штучної
водойми) для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей (а.с. 40), основні
погодження.

Таким чином, суд
оцінив докази та ухвалив рішення, обгрунтувавши свій висновок доказами, які на час ухвалення рішення вже не
відповідали фактичним обставинам справи.

Тому, оскільки
після одержання відповідного дозволу немає актів або інших доказів про триваючу
незаконність будівництва, що підтвердила в судовому засіданні представник
ОСОБА_3 застереження позивача щодо 25
м санітарної прибережної зони можуть
свідчити лише про необхідність удосконалення дозвільної документації і не змінюють
чинність дозволу, отриманого відповідачем після складення актів з приводу
самовільного будівництва, який не оскаржений.

При таких
обставинах, судова колегія вважає, що у задоволенні позовної заяви М'ясоєдову
В.В. необхідно відмовити -
за її недоведеністю.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2007 року скасувати.

У задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено у
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до Верховного суду України.