Справа № 2-400
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

22 березня  2007 року                                                 Ялтинський
міський суд Криму

в складі :  головуючого судді  - Бондаренко Г.М.

при секретарі           - Муравської О.С.

розглянувши  у відкритому судовому
засіданні у залі суду  в м. Ялта цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа  Гаспринська селищна Рада  про усунення перешкод у користуванні  земельною ділянкою,  суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів  у
якому  просить  усунути перешкоди у користуванні  належної йому
на праві власності  земельної
ділянкою і підпірною  стіною,
розташованих АДРЕСА_1  і зобов'язати    відповідачів звільнити  доступ до стені  для обслуговання  і ремонту
та знести  зведену  на частині
його земельної ділянки двоповерхову будівлю.

Свої вимоги мотивує
тим, що  йому  на
праві власності  належить  земельна ділянка  площею 0,1498 га. Відповідачам   належить земельна ділянка  площею 0,022 га.,  на якої відповідачі  збудували двоповерхову  будівлю, одна із стін якої  встановлена
на земельної ділянці
позивача  з  заступом на 20  сантиметрів, тобто зазначеною будівлею -
двоповерховим гаражем - зайнято 1, 24 квадратних метрів  його земельної ділянки. Крім того, при  будівництві
гаража  з набудовую відповідачами  була
використана  приналежна  йому
підпірна  стіна, до якої йому в
даний час  закритий доступ і він  не має можливості  обслуговувати
і ремонтувати її.

Представник відповідачів
свої заперечення  мотивував  тим що   гараж з надбудовою   був зроблений   ще  до
того, як ОСОБА_1 була  виділена  у власність земельна  на ділянка,
частина якої  раніше
знаходилася  у фактичному користуванні  ОСОБА_2. Для його  будівництва
були отримані  всі необхідні  узгодження, виготовлений проект, отриманий
дозвіл на будівництво, і він не є
самовільною  будівлею.  ОСОБА_3також має  державний акт
на земельну ділянку площею 22
квадратних метрів, цільове
призначення  якої - будівництво і
обслуговання  гаража. Разом з тім,
зазначеної  площі виявилося  недостатньо для  зведення
гаража відповідно до проекту і будівельних норма , у зв'язку з чим   вони вийшли за   межі
відведеної ним  земельної  ділянки
на 20 сантиметрів.
Відповідачі  та їх представник
вважає що   права ОСОБА_1 , як
власника  суміжної  земельної ділянки, не порушають,  перешкод у користуванні   підпірної стіною  не чинять,
крім  того, дана підпірна  стіна не вимагає  ремонту
і обслуговання.   Площа 1, 24  квадратних метра є мізерною  і такою яка не  має значення
для  права  і знаходиться у  межах можливої погрішності. Крім  того
спір повинен  розрішатися у  порядку земельного законодавча , а
позивач   посилається  на
норми цивільного законодавства  і
закон про власність.   Меж  ними склалися   правовідношення, яки повинні  розглядатися яке добросусідські, що прямо
передбачено Земельним кодексом України.

Представник
третьої особи - Гаспринської селищної
Ради, у судовому  засіданні  позов
визнав, пояснив  що дійсно   відповідачі
збудували двоповерховій  гараж,
який    фактично  на 20 сантиметрів заступив на  земельну
ділянку  ОСОБА_1, але ця площа
є   мізерною і  знаходиться у
межах  допустимої  погрішності. Таким  чином
межі земельних ділянок  були  визначенні неправильно, тому сторонам повинно
укласти мирову угоду з питання користування
вказаними земельними ділянками з урахуванням   принципів добросусідства.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів,
дослідивши матеріали  справи, суд  вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом  встановлено,
що ОСОБА_1 є власником  земельної
ділянки  площею 0, 1498 га., розташованої
АДРЕСА_1. Цільове призначення  земельної
ділянки  - будівництво й
обслуговання  житлового будинку  і господарських  будівель.

ОСОБА_3 є власником
суміжної земельної ділянки площею 0,022 га, розташованої за  вищевказаної адресо також. Цільовим
призначенням земельної ділянки є будівництво
й  обслуговання  індивідуального гаража .

Як  було
встановлено, раніше  зазначена земельна
ділянка   була  надана в постійне користування  батьку
відповідача - ОСОБА_4, яким  був
зроблений    проект на будівництво
індивідуального  гаража, отримані всі
необхідні  узгодження.  Після смерті
батька, рішенням виконкому  Гапсринської
селищної Ради  від 07 грудня 2004  року, відповідачу  ОСОБА_3 був виданий  дозвіл
на будівництво гаража  з
надбудовою АДРЕСА_1.   Таким чином,
будівництво здійснювалося відповідачами відповідно  до проектної документації  на відведеній   для цієї мети  земельної ділянки.

Згідно до заявлених
ОСОБА_1 вимог зводиться  до
усунення  перешкод  у користуванні  земельною ділянкою з боку відповідачів  ОСОБА_2, шляхом  звільнення доступу  до сіни для її обслуговання  й ремонту і знесення  зведеної на його  частині земельної ділянки двоповерхової
будівлі, мотивував це тим, що відповідачі
позбавили   його можливості   користуватися  частиною земельної ділянки тим, що  стіна
їхньої будівлі  заступає на його
земельну ділянку  на  відстань 20 сантиметрів , зайнявши таким
чином 1, 24  квадратних метра  площі його власності, яка у цілому складає
1498 квадратних метрів.

Відповідно  до
висновків експертизи, проведеної 12 серпня 2004
року,   якщо на виділеної
ОСОБА_3   земельної ділянки
відступити  від  суміжної границі із сусіднім домоволодінням
на один метр, то ширина  гаража  буде складати 2, 5 метрів, що не  відповідає
проекту  і вимогам будівельних
норм та правил.

Відповідно  до
висновків експертизи  від 04 квітня
2005  року, об'єктивна   технічна неможливість  позивачу
в користуванні   приналежною
йому  земельною ділянкою і житловим  будинком
іншими  будівлями в зв'язку із
здійсненнями   відповідачами  будівельними роботами з  порушенням технічних норм, не
встановлена.

Згідно ст.152 Земельного Кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ст.  153  ЗК
України   передбачає, що  власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним Кодексом  України, а саме у встановлених   правовідношення  сторін повинні   існувати принципи добросусідства, яки прямо
передбачені Земельним Кодексом України.

Межи земельних
ділянок сторін є суміжними,  тому  вони є сусідами  та
повинні    виконувати вимоги  ст. 103 Земельного Кодексу України, яка  встановлює що власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам
сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Цільовим  призначенням
земельної ділянки відповідачів є
будівництво  обслуговання   гаража, якщо гараж  буде
знесений, земельна ділянка  не
буди використовуватися з цільовим
призначенням.

Позивач,
звертаючись до суду   не  прийняв
до уваги  принципів
добросусідства  з відповідачами.

Судом  не встановлено з  боку відповідачів чинення перешкод у
користуванні   земельної ділянкою
позивачу за її цільовим  призначенням, а
саме: для  будівництва  й обслуговання  житлового
будинку  і господарських
будівель.

Позивач  має  у власності
1498 квадратних метрів  земельної
ділянки,  тоді як   відповідачам -  22 квадратних метрів. Якщо задовольнити
вимоги позивача, відповідачі  не
зможуть   використовувати свою земельну
ділянку  за цільовим   призначенням, що протиречіть  діючому законодавству.

Крім   того, проект
на будівництво  гаража
був виготовлений   раніше, ніж
ОСОБА_1   була виділена у власність  у 2003 року
земельна ділянка. Площа  у 1,24
квадратних метра, а саме 20 сантиметрів по шіріне є мізерною і знаходиться  у межах
можливої погрішності,  що також підтвердив  у судовому
засіданні представник Гаспринської селищної Ради.

Що стосується
перешкод  позивачу у
користуванні  підпірною стіною, то сама
по собі  підпірна стіна  не об'єктом
власності будь -кого,  і не
вимагає ремонту й обслуговання, а також
позивачем не  доведено, що
вона  знаходиться  саме на
його земельній ділянки.

Таким чином,
оцінивши  і проаналізував всі докази у
сукупності, суд вважає, що вимоги позивача
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,147,
212-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 152, 153, 103 Земельного Кодексу  України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові
до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні  земельною ділянкою і підпірною стіною -
відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1
витрати  за  інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи  7 (сім) гривен 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд АРК через
Ялтинський міський суд у порядку та терміни згідно ст. ст.  294, 296 ЦПК України.

С У Д Д Я  -