Справа 22ц- 941
/2007 р.                                           Головуючий
1-ї інстанції: Вжещ С.І.
Категорія   39                                                              Судця-доповідач
апеляційного суду: Кутова Т.З.
УХВАЛА

Іменем України

2007 року    квітня
місяця 16 дня      судова
колегія   судової   палати
в цивільних

справах
Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого:        Лисенка П.П.,

суддів:                   МурлигіноїО.Я., Кутової
Т.З.,

при
секретарі:       Шеейновій І.В.,

без участі
сторін, розглянувши  у відкритому  судовому
засіданні в м. Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення
Казанківського районного суду Миколаївської області    від
14 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_1 до
Казанківської Центральноїрайонної лікарні Миколаївської області про зміну формулювання
звільнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Казанківської Центральної
районної лікарні Миколаївської області про зміну формулювання звільнення.

Позивачка
зазначала, що вона працювала в Казанківській Центральній районній лікарні
Миколаївської області лікарем-травматологом з 1998 року. Між тим, 31 жовтня
2006 року   позивачку було звільнено з
посади завідуючої хірургічним відділенням лікарні.

Посилаючись на
те, що на посаду завідуючої хірургічним відділенням вона не була переведена в
установленому порядку, працювала лікарем-травматологом і лише отримувала
доплату за сумісництво посади завідуючої хірургічним відділенням, просила
змінити їй запис в трудовій книжці на звільнення з посади лікаря-травматолога.

Рішенням
Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка просить скасувати вказане рішення, та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд не вірно оцінив
докази по справі.

Заслухавши
доповідь судді, дослідивши матеріали справи судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи і таке встановлено судом, ОСОБА_1 5 лютого 1990 року на
підставі наказу головного лікаря Казанківської центральної районної
лікарня   була переведена на посаду
лікаря-травматолога (а.с. 14-16).

Позивачка
звернулася з письмовою заявою на ім'я головного лікаря про звільнення її з
посади завідуючої хірургічним відділенням Казанківської центральної районної
лікарні за власним бажанням з 31 жовтня 2006 року, в зв'язку з хворобою (а.с.
38). Наказом за № 547 від 31 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звільнено з посади
завідуючої хірургічним відділенням    на
підставі ст. 38 КЗоТ України за власним бажанням з 31 жовтня 2006 року

2

(а.с. 39).

Суд в межах заявлених вимог повно та всебічно
дослідив обставини справи, доказам, які надали сторони, дав належну оцінку і
дійшов вірного висновку про те, що відповідно до штатного розкладу з травня
2003 року, яким замінено посаду лікаря-травматолога на 0,5 ставки
лікаря-хірурга, позивачка працювала лікарем-хірургом хірургічного відділення, а
з 1 січня 2006 року відповідно до штатного розкладу на цей час фактично
виконувала роботу завідуючої хірургічним відділенням лікарні та отримувала
заробітну плату саме за цією посадою. Суд також вірно виходив з того, що хоча і
не були такі переміщення оформлені певними наказами, але ж відповідно до вимог
ч. 4 ст. 24 КЗоТ України
фактичне допущення до виконання роботи на іншій посаді свідчить про укладення
трудового договору с працівником
про його переведення на іншу посаду відповідно до вимог ст. 32 КЗоТ України. За
такого суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи
апеляційної скарги про невірну оцінку судом доказів, не спростовують наведені
висновки суду, а тому і не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання
апелянта на те, що під час її звільнення з роботи вона перебувала на
лікарняному, також не заслуговує на увагу, оскільки таке не є перешкодою для
звільнення за власним бажанням.

Перевіривши
законність та обгрунтованність оскаржуванного рішення суду, судова колегія
вважає, що воно відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 316 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу   ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Казанківського районного суду від 14 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної
сили тобто з дня проголошення.