Справа № 22ц - 2412/2007 рік                          Головуючий першої
інстанції Тверський С.М.
Категорія: 30                                                       Доповідач:
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

„29" березня 2007 року                         Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого: Висоцької B.C. суддів:
Осипчук О.В., Біляєвої О.М. при секретарі: Таранець В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов'язання
не чинити перешкоди в користуванні ним та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

5
вересня 2006 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про вселення, встановлення порядку
користування жилим приміщенням і усунення перешкод в користуванні житлом,
посилаючись на те, що спірна двокімнатна квартира АДРЕСА_1, належить на
праві власності їй та відповідачці ОСОБА_2 В цій квартирі зареєстрована
відповідачка та її малолітній син, але фактично відповідачка проживає у своєї
матері за іншою адресою, а в квартирі без будь -яких правових підстав мешкає
відповідач ОСОБА_3 Оскільки відповідачка перешкоджає її проживанню в квартирі,
просила суд вселити її в квартиру, де їй належить на праві власності 11/16 частки, а
ОСОБА_2 5/16 частки,
та визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй кімнату
площею 16,6 кв.м., а
відповідача ОСОБА_3 виселити з цієї квартири.

Рішенням
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування жилим
приміщенням та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні жилим
приміщенням, а також її позов до ОСОБА_3 про виселення задоволено. Вселено
ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.
Встановлено порядок користування вказаним жилим приміщенням шляхом виділу
ОСОБА_1 кімнату в квартирі АДРЕСА_1 площею 16,6 кв.м, та
підсобні приміщення - сумісні
туалет та ванну кімнату, кухню, коридор залишено1 в загальному користуванні.
Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні жилою кімнатою
площею 16,6 кв.м, та
підсобними приміщеннями. Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання
йому іншого жилого приміщення.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про
скасування рішення суду і направлення справи на новий розгляд.

2

В обґрунтування
доводів скарги ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, оскільки
позивачка фактично зареєстрована і проживає в квартирі АДРЕСА_2, житлом
забезпечена і в ньому потреби не має, а бажає позбавити її та її малолітнього
сина житла, яке залишив їй батько за заповітом.

В апеляційному
суді ОСОБА_2 підтримала доводи скарги в повному обсязі, пояснивши, що вона
вважає, що квартира взагалі належить тільки їй, оскільки батько залишив заповіт
на її ім."я, а позивачка в заповіті не вказана.

Позивачка
ОСОБА_1 заперечувала проти скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення присутніх осіб, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в ній доводи, апеляційний суд вважає,
що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню
з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 309 ЦПК
України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Судом першої
інстанції визнано встановленим, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності
від 28.01.2000 року та
свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2000 року належить на праві власності 11/16 частки квартири АДРЕСА_1. Співвласницею
цієї квартири є відповідачка ОСОБА_2, яка неодноразово змінювала замки на
вхідних дверях, що перешкоджало позивачці користуватися своєю власністю. В
теперішній час в квартирі без дозволу позивачки та без реєстрації проживає
ОСОБА_3

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що її права, як співвласника на
користування часткою власності були порушені.

Апеляційний суд
вважає за можливе частково погодитися з висновками суду першої інстанції.

На думку
апеляційного суду місцевий суд вірно дійшов висновку про необхідність вселення
позивачки до спірної квартири, виселення з цієї квартири відповідача ОСОБА_3 і
зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачці в користуванні спірної
квартири, оскільки ці висновки ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах
закону і поновлюють порушене право власності. Судом першої інстанції в цій
частині правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, їм дана
належна правова оцінка, тому підстав для скасування рішення в цій частині
немає.

Між тим,
апеляційний суд не може погодитися з висновком суду про встановлення порядку
користування квартирою, згідно до якого ОСОБА_1 виділено кімнату площею 16,6 кв.м., а відповідачці
разом з її малолітнім сином залишається кімната площею 10,8 кв.м., що
суперечить вимогам діючого законодавства і порушує її права, тому в цій частині
рішення суду підлягає скасуванню, а в задоволені позову в цій частині необхідно
відмовити.

3

З огляду на
наведене, керуючись ст.ст. 307,309,314,316
ЦПК України, апеляційний суд-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2006 року в частині
встановлення порядку користування квартирою - скасувати. В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування жилим приміщенням - відмовити. В
решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: