РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007 року Апеляційний суд Житомирської області в
складі :

головуючого Головчук С.В.

суддів Миніч Т.І., Забродського М.І.

при секретарі Прищепі О.А.

з участю позивачки та її представників

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну

справу за
позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про поділ квартири в натурі, стягнення

вартості частки
у спільному майні, встановлення порядку

користування
жилим приміщенням

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на заочне
рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14

травня 2007
року, -

встановив:

в листопаді 2006 року позивачка звернулась з позовом про стягнення вартості
частки у спільному майні та зазначала, що є власником 1/2 частини двохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору дарування від 2.04.2001
року. Власником другої половини квартири є ОСОБА_3. Посилаючись на те, що вона
користується меншою кімнатою розміром 17,4 кв.м, а відповідачка кімнатою площею
20,2 кв.м з лоджією, що перевищує її частку у праві власності на 2,8 кв.м, яку
оцінила в сумі 10165,20 грн. та просила стягнути з відповідачки. Крім того,
позивачка зазначала, що за власні кошти провела ремонт в квартирі та просила на
відшкодування цих витрат стягнути на її користь 5204 грн.

В лютому 2007 року ОСОБА_1. уточнила вимоги та просила
поділити спірну квартиру, виділивши їй у користування кімнату площею 17,4 кв.м,
відповідачці ОСОБА_2., яка придбала 4 частину квартири у ОСОБА_3 - 20,2 кв.м.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14 травня
2007 року позов задоволено частково. Поділено квартиру АДРЕСА_1 та виділено
ОСОБА_1. з визнанням права власності кімнату площею 17,4 кв.м, ОСОБА_2. -
кімнату 20,2 кв.м. Коридор, кухню, ванну, вбиральню, кладову залишено в
загальному користуванні. В задоволенні решти вимог відмовлено за
безпідставністю.

Справа №22ц/1542                                                  Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Халепа В .Г.

Категорія 5                                                                                    Суддя-доповідач
Головчук С.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. порушує питання про
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її вимог.
Позивачка зазначає, що у суду були підстави для визначення реальної вартості
квартири, яка зазначена в договорі купівлі-продажу від 24.11.2006 року на
підставі довідки БТІ. Вважає, що суд незаконно відмовив у стягненні вартості
частки, яка знаходиться у володінні відповідачки та перевищує її частку у
власності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом сторони по справі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.7,ЗО,31) в рівних частках та кожна з них
має рівне право володіння, користування і розпорядження цим майном.

Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 17,4 кв.м та
20,2 кв.м.

Задовольняючи позов, суд поділив вказану квартиру, виділивши на праві
власності сторонам у справі ізольовані кімнати та залишив у спільному
користуванні підсобні приміщення.

Проте з таким
висновком погодитись неможливо.

Виходячи із змісту статей 358,364 ЦК України виділ
частки із майна, що є у спільній власності можливий, коли кожній із сторін може
бути виділено відокремлену частину, яка відповідає його частці у праві спільної
часткової власності.

Отже, при вирішенні спору, предметом якого є квартира (жилий будинок),
виділ може мати місце, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену
частину квартири з самостійним виходом або при наявності технічної можливості
переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7
із змінами роз'яснено, якщо виділ частки будинку (квартири) неможливий, суд
вправі за заявленим про це позовом вправі встановити порядок користування
відособленими приміщеннями (кімнатами). У цьому випадку окремі підсобні
приміщення можуть залишатись в загальному користуванні учасників спільної
часткової власності.

Позивачка не надала доказів про те, що спірну квартиру
можливо поділити в натурі, виділивши кожній стороні відокремлену частину
квартири з самостійним виходом. В апеляційному суді вона визнала, що такий
поділ неможливий. За таких обставин, коли у спільному користуванні
співвласників залишаються підсобні приміщення, відповідно до заявлених ОСОБА_1.
вимог, суд мав підстави для встановлення порядку користування спірною
квартирою.

В цьому випадку позивачка позбавлена можливості одержати відповідну
матеріальну компенсацію відповідно до ч.3 ст.358 ЦК. Така вимога грунтується на помилковому тлумаченні
зазначеної норми права.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині поділу
квартири підлягає зміні із встановленням порядку користування квартирою, про
який просить позивачка.

Рішення в
частині відмови в позові про відшкодування затрат на ремонт квартири відповідає
вимогам закону та обставинам справи.

Керуючись  ст.ст.303,   307,
309,   313-315  ЦПК
України,   суд,   -

вирішив   :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення
Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14 травня 2007 року змінити в
частині поділу квартири.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділити в
користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 17,4 кв.м, ОСОБА_2 - жилу кімнату 20,2
кв.м, підсобні приміщення: коридор, кухню, ванну, вбиральню, кладову залишити в
загальному користуванні.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.