УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22  березня
2007 року                                                                                                       м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду

Одеської області  в складі:

головуючого -                                           Панасенкова В.О.

суддів:                                                       Парапана В.Ф.,

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:                                             Бондаренко Н.В.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_3. - ОСОБА_4., відповідачки
ОСОБА_1., її представника ОСОБА_5., відповідача
ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_1, ОСОБА_2                                                                          на рішення
Біляївського

районного суду Одеської області від 01 листопада 2006
року за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу
жилого будинку дійсною та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
усунення перешкод у користуванні власністю,

встановила:

31 травня 2005
року ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу жилого будинку дійсною. В заяві
позивачка ОСОБА_3. зазначала, що 21 вересня 1997 року вона придбала у
відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1. жилий будинок № АДРЕСА_1Біляївського району Одеської області за 16 000 дол. США. Угода була укладена у простій письмовій формі і її нотаріальне посвідчення мало відбутися після
остаточного розрахунку. Оплату вона повинна
була провести у розстрочку до 2000 року.

Після укладення договору відповідачі ОСОБА_1передали їй будинок і вона з сім'єю вселилися і постійно проживають у ньому до
теперішнього часу.

До 2000 року вона оплатила 7000 дол. США, але після девальвації національної
валюти у 1998 році вона у встановлені строки не сплатила кошти за будинок і за
згодою з відповідачем ОСОБА_2. були змінені
строки оплати за будинок по 1000 дол. США за рік. За 2000, 2001 і 2002 роки відповідачу ОСОБА_2була передана сума
еквівалента 2 500 дол.
США, що підтверджується розписками від нього.

Головуючий у
першій інстанції   Мельничук Н.І.                                      Справа №
22ц-87807

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                                          Категорія
ЦП: 12

2

Таким чином, на 12 січня 2002 року вона сплатила за будинок 9 500 дол. США, але з цього часу залишок суми у 6 500 дол. США відповідач ОСОБА_2. відмовляється одержувати, вимагаючи виплати суми у більшому розмірі і в Євро.

Тому вона вважала, що 21 вересня 1997 року була укладена угода купівлі-продажу жилого будинку у простій письмовій формі, вона
виконала зобов'язання, сплативши за будинок частину
договірної вартості у сумі еквівалентній 9 500 дол. США. Однак відповідач ОСОБА_2. відмовляється в одержанні боргу в сумі
еквівалентній 6 500 дол.
США і оформити угоду нотаріально.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 220, 224, 638, 655, 691 ЦК України, позивачка ОСОБА_3. просила суд
визнати дійсним договір купівлі-продажу від 21 вересня 1997 року, відповідно до якого відповідачі ОСОБА_1. і ОСОБА_2. продали, а
вона придбала жилий будинок № АДРЕСА_1Біляївського району
Одеської області, визнати за нею право власності на
будинок, та зобов'язати відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_1. прийняти від неї
залишок оплати за будинок в сумі 6 500 дол.
США.

Відповідачка ОСОБА_1. проти позову заперечувала і 15 червня 2005 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3. про
усунення перешкод у користуванні власністю. В заяві
вона зазначала, що їй на праві особистої приватної власності належить жилий будинок № АДРЕСА_1Біляївського району Одеської області на підставі договору дарування
від 19 лютого 1993 року. Наприкінці 1998 року вона дозволила
відповідачці ОСОБА_3. проживати у цьому будинку за умовою сплати орендної плати на підставі усного договору. У теперішній
час відповідачка відмовилася сплачувати орендну плату
і не бажає звільнити будинок.

Посилаючись на ці обставини, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1. просила суд зобов'язати відповідачку ОСОБА_3. не
перешкоджати здійснювати право власності на жилий будинок і
зобов'язати її залишити жилий будинок і звільнити його від належного
їй майна.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1. пояснила, що вона ніколи не укладала з ОСОБА_3. договору купівлі-продажу спірного
будинку, а дозволила їй тимчасово мешкати в будинку. Ніяких
коштів у рахунок продажу будинку від ОСОБА_3. не отримувала.

Відповідач ОСОБА_2. проти позову заперечував і в своїх поясненнях зазначав,
що угода купівлі-продажу між його колишньою
дружиною ніколи не укладалася, розписки, які надані ОСОБА_3. були
написані їм на її прохання при здійсненні комерційної діяльності.

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_3. задоволено, у задоволенні
зустрічного позову відмовлено. Суд визнав договір купівлі-продажу будинку №
АДРЕСА_1Біляївського району Одеської області
від 21 вересня 1997 року між ОСОБА_1. з однієї сторони
та ОСОБА_3. з іншою - дійсним, визнав за ОСОБА_3. право власності на зазначений жилий будинок, стягнув з ОСОБА_3. на користь
ОСОБА_1. 32 825 грн., стягнув з ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_3. судовій збір у сумі 800 грн. Шляхом взаємозаліку вимог суд
стягнув з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. 32 025 грн.

В апеляційних скаргах відповідачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. просять

3

рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову
у задоволенні первісного позову й у
задоволені зустрічного позову,   мотивуючи
тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційних скаргах відповідачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2., пояснення на апеляцію представника позивачки
ОСОБА_3. - ОСОБА_4., відповідачки ОСОБА_1., її
представника ОСОБА_5., відповідача ОСОБА_2., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду
в межах позовних вимог та доводів
апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2., підлягають задоволенню
частково з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що укладення 21
вересня 1997 року угоди купівлі-продажу
жилого будинку № АДРЕСА_1Біляївського району Одеської області
у простій письмовій формі між позивачкою ОСОБА_3. та відповідачкою ОСОБА_1. підтверджується копію договору-розписки від 21 вересня 1997 року (а.с. 6-7) та показаннями свідків
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. та ОСОБА_9. (а.с.
103-110,129-135).

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо,
оскільки суд розглянув справу з порушенням
конституційної засади - змагальності сторін при здійсненні цивільного судочинства, який передбачений ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть
участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх
прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Однак при розгляді справи суд першої інстанції не попередив про можливість
призначення судово-почеркознавчої експертизи ксерокопій договору-розписки від
21 вересня 1997 року для вирішення питання по
виявленню монтажу при їх виготовленні чи відсутності
таких ознак, а також про встановлення, чи виконані текст та підпис на цих ксерокопіях відповідачкою ОСОБА_1., та витребування
додаткових доказів: з Київського районного суду м. Одеси
і з Нерубайської сільської ради.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції не розглянув вимоги сторін у відповідності до
положень цивільного процесуального закону і не ухвалив
рішення на основі повного і всебічного з'ясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні, що у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції з направленням
справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 5, 311 ч. 1 п. 5, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

4

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 листопада 2006 року скасувати і направити справу на новий
судовий розгляд у той же суд іншому судді.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання законної сили ухвалою.