Справа № 22-1245/07 Головуючий у 1 -й інстанції': Кучеренко В.В.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року М.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.

Суддів: Боєвої В.В., Бондаря М.С.

При секретарі: Череватій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 лютого 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2про звільнення від сплати заборгованості по аліментам .

В позовній заяві зазначав що 18 червня 1994 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано . Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_31993 року народження, аліменти на дитину сплачував справно протягом 9 років. Вважаючи, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 року відпали підстави для стягнення з нього вищевказаних аліментів, отже, просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 3000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 лютого

2007 року у позові ОСОБА_1 доОСОБА_2. про' звільнення від сплати

заборгованості по аліментам відмовлено повністю.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу ,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2007 року та ухвалити нове рішення.

Дослідивши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 308 ЦК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що у 2003 році між ним та теперішнім чоловіком його колишньої дружиниОСОБА_2. була укладена угода

2

про його згоду на усиновлення неповнолітнього ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 року він дав нотаріальну посвідчену заяву про згоду на усиновлення ОСОБА_3 ОСОБА_2., тому вважав, що з цього часу він був звільнений з виплати аліментів і перестав виплачувати аліменти. Тому вважав, що фактично у нього відсутня заборгованість по аліментам , і просив звільнити його від оплати заборгованості по аліментам в сумі 3000 грн.

Проте, частинами 2, 3 статті 197 СК України передбачені підстави звільнення від сплати заборгованості за аліментами: за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв*язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення; суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що ' вона виникла внаслідок непред*явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Суд першої інстанції ухваливши рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо звільнення від сплати заборгованості в сумі 3000 грн., вірно виходив з того, підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, зазначені в даній статті Сімейного Кодексу України відсутні.

Доводи апелянта про те, що суд зробив невірний висновок про відсутність підстав для звільнення від сплати заборгованості, оскільки у нього була усна домовленість з відповідачем та її чоловіком про його звільнення від аліментних зобов*язань, тобто, суд не врахував наявність іншої обставини, що має істотне значення, є безпідставними, оскільки така усна домовленість суперечить нормам сімейного законодавства і не може бути визнана обставиною, що має істотне значення.

До того ж, слід зазначити, що в даній справі відсутні також обставини, передбачені статтею 188 СК України - щодо звільнення батьків від обов*язку утримувати дитину, та статтею 190 СК України - щодо припинення права на аліменти.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування

судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308,314,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 лютого 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протее може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.