Справа № 22-ц-1211/2007 p.                                                    Головуючий
1 інст. Смірнов О.С.
житлова                                                                     Доповідач                 Луспеник Д.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.

Судова колегія
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в
складі:

головуючого     -     судді Луспеника Д.Д.,

суддів          -                Яцини В.Б.,
Швецової Л.А.,

при
секретарі    -                                           Шевченко
О.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 грудня 2006р.

по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4про визнання права власності на 1/2
частину квартири, стягнення витрат за проведення ремонтних робіт у квартирі
та поділ майна, набутого в період шлюбу,

встановила:

У серпні 2006 р. ОСОБА_2.
звернулася до суду зі вказаним позовом.

Позивач
зазначала, що її колишня невістка ОСОБА_1. з 1996 р. з неповнолітніми дітьми ОСОБА_7та ОСОБА_8зареєстрована
в квартирі АДРЕСА_1, однак
у серпні 2005 р. вона
забрала всі свої речі і дітей та виїхала на постійне проживання до своєї матері
до будинку № АДРЕСА_2в цьому
ще селищі.

З урахуванням
наведеного, позивач ОСОБА_2. на підставі ст. 107 ЖК України просила визнати відповідачку з її
неповнолітніми дітьми такими, що втратили право користування спірною квартирою.

У жовтні 2006 р. ОСОБА_1.
звернулася до суду зі вказаним вище зустрічним позовом до колишніх свекрові та
чоловіка, зазначаючи, що з 1996
р. знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від якого
народилася дочка ОСОБА_7, 1997
р. народження, з 1996
р. проживала та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1. У 2004
р. шлюб було розірвано, проте поділу майна, набутого за час шлюбу, не
відбулося. У 1998 р. власник зазначеної квартири - ОСОБА_3. подарувала квартиру
своєму сину, її чоловікові, тому вважала, що квартира стала сумісною власністю
подружжя, так як вони проживали разом і вона має право на її 1/2 частину. її
чоловік 15.07.2004 р. знову передарував квартиру своїй матері, однак вона
вважає, що були порушені норми СК, ЦК України щодо права спільної власності,
так як вона згоди па такі дії чоловікові не надавала.

Крім того,
просила стягнути з відповідачів 3900
грн., які вона особисто витратила па проведення капітального ремонту
квартири та його благоустрою.  Також
просила поділити

2

майно,   набуте
в  період  шлюбу
з  ОСОБА_4.   на
загальну  суму   13680   грн., виділивши їй майна на суму 6840 грн.

У судовому
засіданні кожен з позивачів заявлені позовні вимоги підтримали, зустрічні
позови не визнали, зазначивши про їх необґрунтованість.

Рішенням
Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 грудня 2006 р. позов
ОСОБА_3. задоволений. ОСОБА_1та її дітей ОСОБА_5. і ОСОБА_6. визнано такими, що
втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1. відмовлено.

Ухвалою цього ж
суду від 25.01.2007 р.
усунена описка щодо дати, з якої ОСОБА_1. не проживає в спірній квартирі.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати та ухвалили нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_3. та про повне задоволення її зустрічного позову,
посилаючись на те, що суд неповно встановив обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосовані норми матеріального Права та порушені норми
процесуального права.

При цьому
зазначаються ті ж обставини для задоволення скарги, що наведені і в позовній
заяві, зокрема, що вона, проживаючи в спірній квартирі та знаходячись у шлюбі з
відповідачем в силу ст. 22
КпШС України стала співвласником квартири, яку йому подарувала його мати, а
тому без її згоди він не мав права передарувати квартиру матері, крім того суд
фактично не розглянув, належним чином не оцінив її докази щодо поділу майна
подружжя та стягнення суми за ремонт квартири. Не погоджуючись із задоволення
позову ОСОБА_3. зазначила, що вона дійсно не проживає в спірній квартирі, однак
з тієї причини, що їй чиняться перешкоди, так як вже тривалий час проходять
судові спори за різними вимогами про її виселення.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи
позов ОСОБА_3., районний суд виходив з того, що ОСОБА_1. понад шість місяців
без поважних причин не проживала в спірній квартирі, тому на підставі ст. 71 ЖК України
визнав її з дітьми такими, що втратили право користування житлом. Відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1.. районний суд виходив з того, що зазначені нею
обставини позову не доведені, той факт, що спірна квартира не є об'єктом права
спільної власності подружжя доведений іншим рішенням суду. що набрало законної
сили.

Проте повністю
погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки вони зроблені з
порушеннями норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм
матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин справи. При цьому судом
безпідставно було прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву
ОСОБА_1. (без постановлення відповідної ухвали), оскільки цей позов стосується
визнання права власності (ЦК України) та поділу майна подружжя (СК України) і є
різний за характером правовідносин із первісним позовом, який випливає із
житлових правовідносин.

Відповідно до п.
5 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про часткове
скасування рішення суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд до
цього ж суду.

3

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_3. пред'явила позов про визнання відповідачки з
дітьми такою, що втратила право користування жилим приміщенням ч підстав,
передбачених ст. 107 ЖК
України, цими же обставинами обґрунтовувала позовні вимоги в суді, не змінюючи
підстави позову (а.с. 2.
117). Проте районний суд задовольнив позов на підставі ст. 71 ЖК України, яка
містить інші обставини для доведення предмета позову.

Згідно з и. 11 роз'яснень, що
надав Верховний Суд України в своїй постанові Пленуму від 12.04.1985 р. № 2 (з відповідними
змінами) „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" суд може визнати особою такою, що втратила
право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем
підстави, передбаченої ст. 71
або ст. 107 ЖК
України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Крім того, при
вирішенні цього спору до участі у справі не було залучено ОСОБА_4, який
зареєстрований у квартирі.

Таким чином, суд
першої інстанції розглянув позовні вимоги, які не були заявлені, а вимоги, які
були заявлені, не розглянув, та не притяг до участі у справі всіх
заінтересованих осіб, що у відповідності до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є
безумовною підставою для скасування рішення суду з направленням справи на новий
судовий розгляд.

При новому
розгляді справи щодо вкачаних позовних вимог суду слід вирішній питання про
склад осіб, які беруть участь у справі, встановити характер спірних
правовідносин та матеріальний закон, якій їх регулює, визначити факти, які
необхідно встановити для вирішення спору, які з них визнаються кожною стороною,
а які слід доказувати і хто їх повинен довести, в результаті чого ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

При перегляді
рішення суду першої інстанції щодо вирішення позову ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_4про визнання права власності на 1/2
частину квартири, стягнення витрат за проведення ремонтних робіт у квартирі
та поділ майна, набутого в період шлюбу апеляційний суд вважає, що підстав для
скасування рішення суду не має.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що
суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. у 1996
р. зареєструвала шлюб ч ОСОБА_4.
і в цьому же році з дитиною ОСОБА_8прописалась в спірній квартирі, що
належала на праві власності її свекрові ОСОБА_3. (а.с.9). У 1997 р. у подружжя
народилась дочка ОСОБА_7. У 1998 р. ОСОБА_3. подарувала спірну квартиру своєму
сину, а 15.07.2004 р. ОСОБА_4здійснив передарування і подарував квартиру своїй
матері (а.с. 75). Шлюб між подружжям розірваний 20.04.2004 р. (а.е.94).

Доводи ОСОБА_1.
про те, що на підставі ст. 22
КЗпШС України інша стала співвласником спірної квартири є безпідставними,
оскільки не надані докази того, що вкачана квартира набувалася сторонами в
період шлюбу та спільні кошти. Крім тою. рішенням  Іововодолачького районного суду Харківської
області від 15.07.2005 p.. що набрало
законної сили, ОСОБА_1. відмовлено в задоволенні позову про визнання

4

недійсним
договору дарування від 15.07.2004
р. та встановлення факту виникнення права цільної сумісної власності на
спірну квартиру (а.с. 90-91).

Відповідно до
положень ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим рішенням справ  у цивільній справі, що набрало законної сили,
недоказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Доводи
апеляційної скарги про неналежну оцінку районним судом наданих доказів та
наведених обставин щодо вирішення позовних вимог про стягнення суми за ремонт
квартири та поділу майна подружжя безпідставні, спростовуються наявними матеріалами
справи..

Так, ОСОБА_1.
проживала в квартирі іншого власника фактично за договором найма, незалежно від
того, що квартира була власністю, оскільки об'єктом цих правовідносип є жиле
приміщення. Статтею 107 ЖК
України не передбачено право наймача при розірванні цього договору на
відшкодування витрат, понесених на ремонт, поліпшення та благоустрій квартири,
проте не заперечує можливість демонтування окремих конструкцій. якщо це
негативно не відобразиться на технічному стані квартири. Таких показів, відповідно
до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, позивачка не надала.

Щодо позову про
поділ майна подружжя, то на порушення положень статей 10. 60 ЦПК України
позивачка не надала доказів наявності спірного майна у відповідачів, у своєму
позові не зазначила, яке саме майно має бажає виділити їй у власність, перелік
наведеного нею майна не має індивідуальних ознак. Вона не позбавлена
можливості, довівши факт знаходження цього майна у відповідачів, пред'явити
такий же позов.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, пп. 4, 5 ч.1 ст. 307, 308, п. 5 ст. 311, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1і ви и задовольнити
частково.

Рішення
Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 грудня 2005 р. в частині
задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання такою, що втратила право
користування жилим приміщенням скасувати і в цій частині справу направити на
новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Рішення суду в
частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_4про визнання
права власності на 1/2 частину
квартири, стягнення витрат за проведення ремонтних робіт у квартирі та поділ
майна, набутого в період шлюбу залишити без зміни.

Ухвала
апеляційної інстанції набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 2
місяців із дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду України.