справа № 2-695/2007 p.
РІШЕННЯ

іменем
України

16 квітня 2007
року               Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючого                          судді Савченка СІ.

при
секретарі                         Забарило
О.С.

за участю
позивача                                       ОСОБА_2

представників
позивачів                  ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

відповідача                                         ОСОБА_5,

представника
відповідача                ОСОБА_9,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду в
м.Ірпінь справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до ОСОБА_5, 3-тя
особа Ірпінська державна нотаріальна контора про усунення від права на
спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачі в лютому 2007 р. звернулися до суду із даним
позовом, який мотивували тим, що ОСОБА_10, син позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та
батько неповнолітніх позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, 05.09.2003 р. купив АДРЕСА_1. 08.07.2005 р.
ОСОБА_10 уклав шлюб з відповідачкою, яка 20.07.2005 р. виїхала в невідомому
напрямку і з того часу з ним не проживала. Вказували, що після від»їзду
відповідачки, стан здоров»я ОСОБА_10 погіршився, друзі, з якими він працював
(вантажник меблів) розказували, що у нього часто йшла з носа кров, він
повертався додому і потребував сторонньої допомоги. ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
в результаті ішемічної хвороби серця. Після його смерті відкрилася спадщина на
належну йому квартиру. Спадкоємцями першої черги за законом померлого є сторони
у справі: позивачі - його батьки і діти від першого шлюбу та відповідач - його
дружина, які у встановлений строк подали заяви до держнотконтори про прийняття
спадщини, а батько померлого, який пропустив строк для прийняття спадщини з
поважних причин, звернувся до держнотконтори у додатковий строк, встановлений
йому судовим рішенням.

Просили усунути відповідача від права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_10згідно ст. 1224 ЦК України, визнати за позивачами право власності за кожним
на 1/4 частину АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов
підтримав, підтвердив наведені в позові обставини, уточнив, що підставою
усунення відповідачки від спадщини є ч.5 ст. 1224 ЦК України, а саме
те, що відповідач ухилялася від надання померлому допомоги, який через тяжку
хворобу був у безпорадному стані. Вказав, що не може назвати тяжку хворобу, на
яку страждав померлий, та у чому виражався його безпорадний стан. Просив позов
задоволити.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав, вважав, що
відповідач не має права на спадщину, бо вона разом з померлим не проживала і
спільного господарства не вела. Пояснив, що не може вказати на яку тяжку
хворобу страждав померлий, а безпорадність його стану полягала в тому, що він
постійно був збуджений, в нервовому стані, однак доказів, що він потребував
сторонньої допомоги у представника немає. Просив вимоги задоволити.

Позивач ОСОБА_2в судовому засіданні позов підтримав,
пояснив, що померлий син мав нервово-психічне захворювання у зв"язку з чим
після призову до армії в 1988 р. був комісований і визнаний обмежено здатним до
військової служби. Після того, як його син ОСОБА_10 у 2003 р. почав співмешкати
із відповідчкою, вони припинили спілкуватися і йому нічого не відомо про життя
сина. Просив вимоги задоволити.

Представник неповнолітніх позивачів ОСОБА_3і ОСОБА_4їх
мати ОСОБА_8 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що після
розлучення з ОСОБА_10ом в 1995 p., вони майже не спілкувалися і їй невідомо чи страждав
померлий на якесь тяжке захворювання. Вказала, що колишній чоловік обіцяв
залишити квартиру дітям. Пояснила, що вона не подавала заяви до держнотконтори
про прийняття спадщини, бо їй пояснили, що її неповнолітні діти вважаються
такими, що прийняли спадщину. Просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала,
посилаючись на те, що всі обставини в позові викладені невірно. Пояснила, що
дійсно вона із 2003 р. співмешкала із ОСОБА_10. Саме вона займалася продажем
належної ОСОБА_10у та його матері однокімнатної квартири у м.Києві та
придбанням двохкімнатної у м.Ірпінь Київської обл. Після придбання квартири у
м.Ірпінь вони зробили ремонт і проживали в ній. На пропозицію ОСОБА_10
08.07.2005 р. вони одружилися. Вказала, що ОСОБА_10 ні на які захворювання, в
тому числі на тяжкі не хворів, окрім звичайних простудних захворювань, а тому
посилання позивачів на його безпорадний стан це вигадки. В листопаді 2005 р.
вони посварилися і вона поїхала проживати до своєї дочки, однак перед новим
роком ОСОБА_10 телефонував їй, вибачався і просив її повернутися. Про його
смерть вона дізналася через місяць, зателефонувавши знайомим, бо турбувалася,
чому він тривалий час не телефонує. Після смерті вона та позивачі звернулися із
заявами про прийняття спадщини до нотаріуса. Просила в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову
заперечувала, посилаючись на відсутність, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України
підстав для усунення відповідачки від спадщини.

3-тя особа Ірпінська держнотконтора в судове засідання не з"явилася,
направила листа, в якому просила розглядати справу у її відсутність, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу у відсутність 3-ї особи, враховуючи
наявність у справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, заслухавши пояснення учасників, покази свідка, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені слідуючі обставини : ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11 - син
позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2, батько неповнолітніх позивачів дітей від першого
шлюбу ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 та чоловік відповідачки, який заповіту не залишив (а.с. 15,21). Після
його смерті відкрилась спадщина на АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13).

Спадкоємцями померлого першої черги за законом є сторони у справі (а.с.
17-20). Мати померлого - позивач ОСОБА_1 та дружина померлого - відповідач
ОСОБА_5 у встановлений строк подали заяви до держнотконтори про прийняття
спадщини. Батько померлого -позивач ОСОБА_2подав заяву до держнотконтори про
прийняття спадщини у додатковий строк, визначений йому рішенням Оболонського
районного суду м.Києва від 28.11.2006 р. (а.с.22-24). Діти померлого визнаються
такими, що прийняли спадщину згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України.

Вказані обставини визнані сторонами і згідно ч.І ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Згідно ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК право на
спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту
право на спадкування за законом мають спадкоємці за законом у порядку
черговості.

Вирішуючи спір в частині усунення відповідача, як дружини померлого і
відповідно спадкоємця першої черги за законом від права на спадкування суд
виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються ч.5 ст. 1224 ЦК України, згідно
якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що вимоги позивачів про усунення відповідача
від права на спадкування, задоволенню не підлягають, оскільки всупереч вимогам
ст.60 ЦПК України, позивачі в судовому засіданні не надали, передбаченихч.2
ст.57 ЦПК України, доказів, що померлий ОСОБА_11 мав тяжку хворобу, в
результаті «кої знаходився у безпорадному стані, а відповідач ухилялася від
надання йому допомоги у зв»язкуз цим.

Зокрема позивачі не надали суду жодного медичного документу, який би
підтверджував наявність у померлого тяжкого захворювання. Як і не надали
доказів про його безпорадний стан та необхідність догляду за ним.

Позивач ОСОБА_2 і представник неповнолітніх позивачів ОСОБА_8 пояснили, що
вони із померлим не спілкувалися і їм невідомо про наявність у нього тяжкого
захворювання та чи був він у безпорадному стані.

Представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7
також пояснили в судовому засіданні, що вони не можуть вказати на якегяэкке захворювання
страждав померлий, а їх посилання на те, що у померлого боліла голова, він був
запальним та неврівноваженим не є доказом тяжкого захворювання. Навпаки судом
встановлено, що у 2003 р. померлий продав квартиру і придбав іншу, працював, як
стверджують позивачі, вантажником і не перебував у безпорадному стані.

Враховуючи, що суд відмовляє в позові в частині усунення відповідача від
права на спадкування, то відповідно не лідлягають до задоволення і вимоги
позивачів про визнання за кожним з них права на 1/4 частину спірної квартири в
порядку спадкування, поскільки частка позивачів буде меншою ніж вони просять.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених
позовних вимог, вимоги про визнання прав за позивачами на меншу частку не
заявлені.

З наведених підстав
суд відмовляє в позові.

На підставі ст.ст. 1217, 1223, 1224 ЦК
України, керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до
ОСОБА_5, 3-тя особа Ірпінська державна нотаріальна контора про усунення від
права на спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно.

Рішення в
повному обсязі буде виготовлене 21.04.2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів та наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано, а у
випадку подання заяви - після закінчення строку на подання апеляційної скарги,
якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.