Справа № 22 -ц- 350                                                Головуючий
Категорія -15                                                             Судця-доповідач:
УХВАЛА

іменем України

27 березня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -ЖмакиВ.Г.,

суддів               - Ведмедь Н.І.,
Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

та осіб, які
приймають участь у справі -
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., адвоката ОСОБА_6.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні
апеляційного суду цивільну

справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2007 року

в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа:

ОСОБА_5, про визнання виселення з орендованого будинку
незаконним і

стягнення матеріальної шкоди

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, 3-ті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_5, про стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 10
січня 2007 року
позов ОСОБА_1. задоволено частково. Стягнуто на його користь з ОСОБА_3. 837 грн. В іншій
частині позову відмовлено за необґрунтованістю вимог. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4. відмовлено також за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить
змінити вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі, крім того, просить визнати удаваним договір № 1315247 купівлі-продажу
спірного житлового будинку від 19
травня 2006 року, а
також прийняти рішення стосовно притягнення до кримінальної відповідальності
ОСОБА_7

Судом першої
інстанції встановлено, що 04
серпня 2005 року між
ОСОБА_1. і ОСОБА_3 була усна домовленість на проживання позивача в приміщенні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1  строком
на один рік, за що позивач сплатив останній 3042 грн., без врахування комунальних платежів, які він
повинен був сплачувати за весь період проживання у цьому будинку до 04 серпня 2006 року, тобто по 253 грн. 50 коп. щомісячно.

Після сплати вказаної суми позивач і його сім'я вселилися
до будинку.

07 березня 2006
року ОСОБА_3. продовжила термін проживання орендарів до 15 жовтня 2006 року, за що
ОСОБА_1. здійснено доплату в сумі 3372
грн.

22 травня 2006
року ОСОБА_3. повідомила останнього, що будинок проданий і вона
зобов'язується знайти його сім'ї рівноцінний будинок. Через деякий час вона
знайшла кімнату у гуртожитку по АДРЕСА_2 і запропонувала переселитись, але
ОСОБА_1. відмовився.

2

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без
змін виходячи з наступного.

Суд першої
інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив
обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України,
дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній
скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність
рішення місцевого суду.

Суд першої
інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку стосовно того, що
права позивача як орендаря не порушені, оскільки ні договір найму, ні договір
піднайму в установленій законом формі згідно вимог ст. 793 ЦК України не
укладались. Стосовно його вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_4., то колегія суддів
вважає їх також необгрунтованими, так як на час складення відносин між ними та
ОСОБА_1. перші були власниками житла по АДРЕСА_1 і згідно вимог ст. 4 ч.1 Закону
України «Про власність» мали право на свій розсуд володіти, користуватися і
розпоряджатися належним їм майном і відповідно до ст. 48 ч.2 мали право
вимагати усунення будь-яких порушень їх прав власників.

Доводи апелянта
про те, що не відповідають встановленим в справі обставинам висновки суду щодо
стягнення на його користь суми матеріальних збитків, меншої за заявлену в
позові, а також про відмову в задоволенні вимоги щодо стягнення моральної
шкоди, на думку колегії суддів, є необгрунтованими, оскільки носять загальний
характер і будь-якими конкретними доказами всупереч вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України не
підтверджені.

Посилання
апелянта на те, що судом не враховано його вимогу щодо визнання удаваним
договору № 1315247 купівлі-продажу
спірного житлового будинку від 19
травня 2006 року,
колегія суддів вважає безпідставним, оскільки така позовна вимога ОСОБА_1. в
установленому законом порядку не висувалася. Посилання на таке, про що не
заперечує апелянт, міститься лише у його запереченні на зустрічний позов, що не
може бути визнано заявленою позивачем за первісним позовом вимогою.

Згідно ч.І ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За
таких обставин суд першої інстанції законно та обгрунтовано дане питання не
розглядав.

В той же час
колегія суддів враховує, що ОСОБА_1. не позбавлений можливості захистити свої
порушені права чи законні інтереси з цього питання, подавши відповідний позов
до суду.

Доводи апелянта
стосовно того, що судом не прийнято до уваги його клопотання

3

щодо притягнення до кримінальної відповідальності
ОСОБА_7, на думку колегії суддів, також є безпідставними, оскільки вказане
питання вирішується в іншому порядку і не є предметом даного судового розгляду.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином,
рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі та відповідає вимогам
норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 307 ч.І п.1,
308, 314 ч.І п.1,
315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

З ОРИГІНАЛОМ

ГІДНО