УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року місяця березні дня 29
колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді:
Іващенко В.
В. Суддів:   Сінані О.М.

Кузнецової О.О. При секретарі:   Іванові O.K.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17.10.2006р. в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відбирання дитини, по зустрічному позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відбирання дитини, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона до 18.05.1999
р. знаходилась у шлюбі з відповідачем, після розірвання шлюбу неповнолітня
дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась проживати з нею. Вона з дочкою, сином і другим
чоловіком проживала у с Лозове
Сімферопольського р-ну, з початку лютого 2006р. дитина проживала з бабкою - ОСОБА_5 - за адресою: АДРЕСА_1.

08.02.2006р.
відповідач забрав дочку до себе, став перешкоджати їй ходити в школу, заборонив
спілкуватися з матерю, примушує
її всім розповідати, що мати вигнала її з будинку.

ОСОБА_1
звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання
дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що після розірвання шлюбу вони з
відповідачкою домовились про те, що неповнолітня дочка залишається проживати з
нею. Проте, відповідачка неналежним чином виконувала свої обов'язки:
08.02.2006р. дочка ОСОБА_4 подзвонила йому додому і повідомила, що мати вигнала
її з будинку. З зазначеного часу дочка проживає з його родиною, де для неї
створені всі умови: є окрема кімната, де вона може в спокійній обстановці
займатися уроками. Між дочкою, його дружиною та її сином склались нормальні
відносини.

За таких
обставин він просив суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом
з ним.

Справа №
22-ц-2794/2007р.                       Головуючий
в суді першої інстанції:

Гулевич Ю.Г. Доповідач: В.В. Іващенко

2

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17.10.2006р. позов
ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце
проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_1 до
досягнення нею повноліття.

ОСОБА_2 у позові відмовлено.

В апеляційній
скарзі на зазначене рішення представник ОСОБА_2 -ОСОБА_3- ставить питання про його скасування з ухваленням
нового рішення про задоволення її позову та відмову у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1, посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Зокрема, апелянт
вказує, що висновки суду про те, що позивачка неналежним чином займається
вихованням дитини, жорстоко з ним поводиться не доведені будь-якими доказами.

Суд не врахував,
що згода дитини на проживання з батьком має вимушений характер, що підтвердили
свідки, показанням яких суд не дав ніякої оцінки.

Дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги,

колегія
суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника

ОСОБА_2 - ОСОБА_3- не
підлягає задоволенню                                   з
таких

підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з
ним, суд виходив з найкращого ставлення батька до виконання своїх батьківських
обов'язків, особистої прихильності дитини до нього, найкращих умов проживання
дитини в родині батька.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають
обставинам справи, ґрунтуються на всебічному і повному з'ясуванні всіх обставин
справи, правильної оцінки судом доказів, наданих сторонами, правильному
застосуванню норм матеріального і процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги про те, що висновки суду про жорстоку поведінку матері
відносно дитини не доведені будь-якими доказами, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки допитана в засіданні судової колегії неповнолітня дитина
пояснила, що саме жорстоке ставлення до неї матері, яка била її, було причиною
залишення нею сім"ї позивачки.

Саме вона звернулась до батька з проханням забрати її в
свою родину.

У колегії суддів
немає підстав сумніватися у правдивості показань дитини. Тиску з боку батька на
поведінку дитини та її показання колегія суддів не встановила.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, судова колегія виходить з віку ОСОБА_4, яка досягла
тринадцяти років, її особистої прихильності саме до батька, її переконливого
рішення проживати разом з ним. Вирішуючи спір про місце проживання дитини, суд
правильно врахував, що батько виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї,
думку самої дитини щодо місця проживання з ним, створення ним належних умов для
її виховання та розвитку.

Враховуючи,
що    рішення    суду
ухвалене    з    дотриманням    норм матеріального і процесуального права,
судова колегія, керуючись ч.І ст. 308

3

ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 -ОСОБА_3 - і залишає
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись 303, 304, ч.І ст. 308, 314, 315 Цивільного
процесуального Кодексу України, судова колегія

У X В А
ЛИ Л А :

апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17.10.2006р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.