Справа
№2-1881/2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2007 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської

області в складі:    головуючого -
судді - Зємцова В.В.

при секретарі                                         -
ГалайчукН.І.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року до суду звернулася ОСОБА_1з позовом
до ОСОБА_2. про розірвання
шлюбу.

Вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому
шлюбі з 07 червня 1997 року. У шлюбі мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.

Сімейно-шлюбні відносини між сторонами були припинені
досить тривалий час по тій причині, що мали різні погляди на життя, на
виховання дитини. За час сумісного проживання виникали сварки і непорозуміння,
які привели до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Проживають
разом, але спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1позов підтримала,
просила задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в
позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2. з позовом та на розірвання шлюбу погодився.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши
матеріали справи, встановив наступне.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 07 червня 1997 року,
який є для сторін -першим. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у березні 2006
році по тій причині, що сторони мали різні погляди на життя. За час сумісного
проживання виникали сварки і непорозуміння, які привели до втрати почуттів
любові та поваги один до одного. Проживають сторони окремо, спільного
господарства не ведуть. Сім"я існує формально. Згоди про місце проживання
дитини між сторонами досягнуто.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
неповнолітніх дітей, що має істотне значення.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і
збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1та неповнолітньої
дитини сторін по справі: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.

Витрати по розірванню шлюбу необхідно покласти на
відповідача ОСОБА_2. у вигляді
необхідності сплати на користь держави мита у розмірі 17 грн. за одержання
свідоцтва про розірвання шлюбу, позивача ОСОБА_1у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

2

Керуючись ст.
ст. 104, 105, 110, 112
Сімейного Кодексу України,
ст. ст. 14, 57
-59,208,209,212 - 215,218 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2та ОСОБА_1(дошлюбне
прізвище - ОСОБА_4 ) 07 червня 1997 року у Куйбишівській сільській раді
Оржицького р-ну Полтавської області, а/з за № 3 -розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь держави
мито у розмірі 17 грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу.

Звільнити
від сплати мита на користь держави позивача ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду
Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.