Справа
№2-2658/07
02 квітня 2007 р.                  м.Білгород - Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого - одноособово
судді Ступакової І.Г. при секретарі Калініної О.С. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Білгород -
Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, діючої від себе особисто та від
імені  неповнолітніх ОСОБА_4та
ОСОБА_5про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,
звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі -продажу дійсним,
вказуючи, що укладений 04.07.1995
року між нею та відповідачами договір купівлі - продажу в
Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі не був
нотаріально засвідчений, що спричиняє його недійсності, у зв'язку з чим
порушуються майнові права позивачки, що змушує її звернутися до суду з
судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання були
повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням наа.с. 15, 16.
відповідачі належним чином була завчасно сповіщені про час і місце розгляду
справи, і не з'явились в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно
до ч.9 ст.76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідачів.
України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача,
повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд
вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне
рішення). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши позивачку, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому
засіданні встановлено, що 04
липня 1995 року між
позивачкою та відповідачами в Білгород-Дністровському представництві Одеської
товарної біржі був укладений договір купівлі-продажу № 77/Б
трьохкімнатної квартири №
133 загальною площею 65,8
кв.м, та жилою - 38,
4 кв.м., складаючу з: 1-
коридору, 2 - кухні, 3 - жилої, 4 - жилої, 7 - жилої, 5 - ванної, 6 - санвузлу, 8 -лоджії, 9 - балкону,
розташовану по АДРЕСА_1 яка належала відповідачам на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації
державного жилого фонду ЗАТ "Б-Дністровський медично-інструментальний
завод" за розпорядженням №
402 від 02.08.1993 року
(а.с.10-11). Згідно
п. 6 вищезазначеного
укладеного договору позивачкою була виплачена повна вартість придбаної нею
спірної квартири, тобто виконана одні з істотних умов договору. Однак даний
договір був укладений у порушення ст.ст. 209,
657 ЦК України, а саме: не був нотаріально засвідчений, що стало
надалі перешкодою для позивачки в оформленні її майнових прав.

У відповідності
зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і виникло повне або часткове виконання договору, однак
одна зі сторін ухиляється від його нотаріального виконання, суд може визнати
такий договір дійсним.

Після укладення
договору, позивачкою була повністю прийнята у своє володіння та розпорядження
квартира, у яку вона разом з сім'єю одразу переїхала жити, оформив технічну
документацію на своє ім'я та прописавшись за адресою знаходження квартири
(оборот а.с.6, 7). Прийняття
до свого володіння та розпорядження позивачкою придбаної квартири являється
складовою права власності, на яке позивачка має право як суб'єкт права
приватної власності відповідно до ст. ст. 317, 318, 325 ЦК України.

Відповідно до
ст. 334 ЦК України
право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно
за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

2

У відповідності
зі ст. 12 п.2
Закону України «Про власність» громадянин здобуває право власності на майно
отримане унаслідок висновку інших договорів, не заборонених законом.

Враховуючи
вищевикладене, що сторонами були виконані усі істотні умови угоди, що підтверджується
письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1про визнання дійсним
договору купівлі - продажу № 77/Б
трикімнатної квартири №
133 загальною площею 65,8
кв.м, та жилою - 38,
4 кв.м., складаючу з: 1-
коридору, 2 - кухні, 3 - жилої, 4 - жилої, 7 -жилої, 5 - ванної, 6 - санвузлу, 8 - лоджії, 9 - балкону,
розташовану по АДРЕСА_1 укладений 04.07.1995
року в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі між
ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючої від себе особисто та від імені неповнолітніх ОСОБА_4та
ОСОБА_5та ОСОБА_1, визнавши за останньою право власності на зазначену
трикімнатну квартиру обґрунтованими і такими? що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 209, 218 ч. 2, 220 ч.2, 317, 318, 325, 334, 657 ЦК Україна,
ст. 12 п.2
Закону України «Про власність», ст. ст. 10,
11, 76, 107, 169, 209, 213, 214- 215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючої від себе особисто та від імені неповнолітніх
ОСОБА_4та ОСОБА_5про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності - задовольнити.

Визнати договір
купівлі-продажу № 77/Б
трикімнатної квартири №
133 загальною площею 65,8
кв.м, та жилої 38, 4
кв.м., складаючу з: 1-
коридору, 2 - кухні, 3 - жилої, 4 - жилої, 7 - жилої, 5 -ванної, 6 - санвузлу, 8 - лоджії, 9 - балкону,
розташовану по АДРЕСА_1 укладений 04.07.1995
року в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі між
ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючої від себе особисто та від імені неповнолітніх ОСОБА_4і
ОСОБА_5та ОСОБА_1 - дійсним.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру № 133 загальною площею 65,8
кв.м, та жилою - 38,
4 кв.м., складаючу з: 1-
коридору, 2 - кухні, 3 - жилої, 4 - жилої, 7 - жилої, 5 - ванної, 6 - санвузлу, 8 - лоджії, 9 - балкону,
розташовану по АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
подання протягом десяти днів з дня отримання його копії.