УХВАЛА

Іменем    України

28 лютого 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді Шестакової Н.В.

Суддів:                        Кателіна
В.П.

Філатової
Є. В. При секретарі      Антипові Д.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною та відшкодування моральної
шкоди

за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Євпаторійського міського суду від 18 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Євпаторійського міського суду від 18 жовтня 2006
року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди
недійсною та відшкодування моральної шкоди. Судом постановлено визнати
недійсним договір від 21.02.2006
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про надання останнім юридичних послуг, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
отримані по угоді 1000грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення,
посилаючись на те, що суд першої інстанції визнав недійсним договір від 21.02.2006 року, однак
стягнув з нього 1000грн., у тому числі за разпискою від 07.03.2006 року; суд не
врахував, що позивачка 17.04.2006
року відмовилася від договору, тому не має підстав вважати недійсним
договір, який був припинений на момент звернення позивачки до суду; суд першої
інстанції вийшов за межі позову, оскільки оговорював недійсність договору не за
доводами позивачки.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідача,
апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга  підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що між
сторонами відбулася угода про надання юридичних послуг, однак відповідач не є
особою, що може надавати юридичні послуги за певну плату, тому угода не
відповідає вимогам ч.І ст.203 ЦК
України і отримані відповідачем по угоді кошти підлягають поверненню
позивачці.

Висновки суду
зроблені з порушенням норм процесуального права.

Як слідує із змісту позовної заяви, позивачка одночасно
просила визнати недійсним договір доручення і розірвати цей договір,
посилаючись на те, що відповідач зазначив у заяві, яку він склав за договором
доручення, інший предмет договору, тобто замість розділу земельної ділянки
зазначив розділ жилого будинку; крім того, він не з"явився у судове
засідання 13.03.2006 року,
позбавивши її правової допомоги.

Справа
№22-ц-868/2007р.                                               Головуючий
в 1 інстанції
Захарова І.

Доповідач Шестакова
Н.В.

2

По суті позивачка звернулася із взаємновиключними вимогами, однак суд
першої інстанції не уточнив правову позицію позивачки належним чином. Матеріали
справи не містять чітких пояснень позивачки щодо її вимог, тому судження суду
про те, що позивачка вточнила свої вимоги і просила визнати договір недійсним,
не відповідає фактичним обставинам.

Фактично позивачка підтримувала заявлені вимоги на а.с.3 на протязі усіх
судових засідань і тільки у судових дебатах 18 жовтня 2006
року (а.с.31) просила
визнати недійсним договір доручення, зазначивши, що відповідач не
зареєстрований як підприємець, незрозуміло, якими тарифами він користувався; що
відповідач повинен був виконати доручення.

Зазначені обставини свідчать про те, що правова позиція позивачки була
недостатньо визначена. Крім того, діюче процесуальне законодавство не містить
правил щодо можливості зміни предмету або підстав позову у судових дебатах.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що позовні вимоги позивачки не
містять таких правових підстав визнання договору недійсним, як те, що
відповідач не був особою, яка може надавати юридичні послуги. Суд першої
інстанції вийшов за межі позову, оскільки обговорював не ті правові підстави,
які були зазначені у позовній заяві.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги чітко не визначені і суд
обговорював правові підстави, які позивачкою не визначалися у встановленому
законом порядку, колегія суддів дійшли висновку, що фактично позовні вимоги не
розглянуті.

Як встановлено п.5 ч.1 ст.311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції.

На підставі наведеного рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно уточнити предмет і
правові підстави позову, після чого розглянути позовні вимоги з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,п.5 ч.1 ст.311 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Євпаторійського міського суду від 18 жовтня 2006
року скасувати з направленням справи на новий розгляд до Євпаторійського
міського суду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України

протягом двох
місяців з дня проголошення.