АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем   України

12 квітня 2007 року                                                                                                   м.Чернівці

колегія    суддів судової палати    в цивільних справах    Апеляційного суду Чернівецької області в
складі:

Головуючого
: Чушкової В.В.

Суддів : Половінкіної Н.Ю.,
Перепелюк Л.М.

Секретаря:
Малій І.М.

За участю :
позивачки ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4,
її представника ОСОБА_5 розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в
інтересах якої і за дорученням діє ОСОБА_2, до ОСОБА_4, Чернівецької міської
ради, Департаменту містобудівного комплексу і земельних відносин про розподіл
земельної ділянки, визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення
перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільною земельною
ділянкою та оренди садом за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої і за
дорученням діяла ОСОБА_2, на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від
12 травня 2006 року,

встановила:

В квітні 2002
року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4, Чернівецької міської ради,
Департаменту містобудівного комплексу і земельних відносин про розподіл між нею
і відповідачкою ОСОБА_4 земельної ділянки, переданої їм в спільну часткову
власність, по першому варіанту проекту розподілу земельної ділянки. Просила
також закріпити порядок користування земельною ділянкою, наданою в тимчасове
користування, згідно вказаного варіанту розподілу та зобов"язати
відповідачку ОСОБА_4 влаштувати собі окремий заїзд на виділеній їй земельній
ділянці до своєї частини будинковолодіння, просила усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою шляхом припинення користування існуючим нині
заїздом. Посилалася на те, що саме запропонований нею варіант розподілу

Справа № 22ц. - 6 2007р.                                 Головуючий у 1
інстанції Асташев С.А.

Категорія: 33                                                       доповідач
ЧупіковаВ.В.

2

земельної
ділянки надає можливість повністю відокремити
свою частку домоволодіння та ліквідувати місця спільного користування з
відповідачкою, з якою у неї на протязі багатьох років склалися неприязнені
відносини. Ухвалою суду першої інстанції замінено позивачку по даному позову на
ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_4 звернулася з зустрічною позовною
заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним під"їздом
до їхнього спільного жилого будинку та до орендованого нею саду, зобов'язавши
відповідачку знести самовільну прибудову до її частини будинку. Посилалася на
те, що відповідачка в порушення рішення Чернівецького міськвиконкому від 03.11.1992
року №611/24 продовжує самовільне будівництво на спільній земельній ділянці,
чим порушує її законні інтереси, перешкоджає належним чином користуватися
спільною земельною ділянкою. Вважає, що єдиним можливим є такий поділ спірної
земельної ділянки, щоб існуючий під"їзд залишився у спільному користуванні
сторін, що визначається рельєфом місця знаходження будинку.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 12
травня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, до
ОСОБА_4, Чернівецької міської ради, Департаменту містобудівного комплексу і
земельних відносин про розподіл земельної ділянки, визначення порядку
користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні спільною
земельною ділянкою відмовлено. Задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою та оренди садом.
Зобов"язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні спільним
заїздом до її частини АДРЕСА_1 та орендованого ОСОБА_4 садом, а також зобов"язано
їх знести самовільно зведену добудову до названого вище житлового будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої і за
дорученням діяла ОСОБА_2, просить рішення суду першої інстанції по даній справі
скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Посилається на те, що судом першої інстанції неповно з"ясовані обставини,
що мають значення для справи, та висновки суду не відповідають обставинам
справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка по первісному позову
ОСОБА_1, відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3
апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої і за дорученням діяла ОСОБА_2,
підтримали, а також просили ухвалити нове рішення, яким провести розподіл
земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової
власності та земельної ділянки, що перебуває в їх тимчасовому користуванні по
першому варіанту розподілу землі, вказаному в позові від 15.04.2002 року, який
відповідає третьому варіанту розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1,
запропонованому у висновку судової будівельно - технічної експертизи №354. Витрати по облаштуванню заїзду для ОСОБА_4 згідно
наведеного варіанту розподілу спірної земельної ділянки просили покласти на
позивачку по первісному позову.

3

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка
по первісному позову і позивачка по зустрічному позову ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої і за
дорученням діяла ОСОБА_2, залишити без розгляду та апеляційне провадження
закрити, оскільки співвласником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2, і тільки
вона мала право на апеляційне оскарження рішення Садгірського районного суду
м.Чернівці від 12 травня 2006 року. Разом з
тим пояснили, що не заперечують проти розподілу спірної земельні' ділянки, але
вважають, що він повинен бути проведений по першому варіану розподілу земельної
ділянки АДРЕСА_1, запропонованому у висновку судової будівельно - технічної
експертизи №354. Посилалися на те, діючим ЗК України не передбачена така форма
використання землі як тимчасове землекористування, що виключає можливість
облаштування заїзду на земельну ділянку ОСОБА_4 по третьому варіанту,
запропонованому наведеним висновком експертизи, на якому наполягають ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, сторін по
справі, їх представників, перевіривши матеріали справи приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права,
які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З матеріалів справ вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
належить на праві спільної часткової власності земельна ділянка площею 0,1000 га в межах
згідно з планом, яка розташована вАДРЕСА_1: ОСОБА_2 - 50%,   ОСОБА_4- 50%./а.с. 90/.

Відповідно до ст. 158 ЗК України в редакції 2001 року,
ст.35 Закону України "Про оренду землі" судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння, користуваня і розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян, а також спори, пов"язані з орендою землі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка
діяла в інтересах ОСОБА_1, про розподіл земельної ділянки, суд першої інстанції
виходив з того, що сторони не досягли добровільної згоди у вирішенні питання
розподілу земельної ділянки. ОСОБА_2, будучи своєчасно повідомлена експертами
про обстеження спірної земельної ділянки на підставі ухвали суду про проведення
комплексної експертизи, не з'явилася і відмовилася від оплати цієї експертизи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції була
проведена судова будівельно-технічна експертиза, згідно висновку якої
запропоновано три варіанти розподілу спірної земельної ділянки.

Колегія суддів відхиляє третій варіант розподілу земельної ділянки, на
якому наполягає позивачка по первісному позову та її представники, оскільки в
цьому варіанті передбачене закріплення існуючого заїзду за ділянкою ОСОБА_2, на
земельну ділянку, належну на праві власності ОСОБА_4,

4

передбачається
влаштування заїзду в зручному для неї місці по земельній ділянці, відведеній в
її користування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької
міської ради від 09.01.2001 року №10/1 вказана земельна ділянка розміром 0,0229
га по АДРЕСА_1 передана ОСОБА_4 в тимчасове користування для ведення
городництва тільки до 15.11.2005 року./а.с.б/.

На даний час закінчився строк користування земельною
ділянкою, на якій по третьому варіанту розподілу пропонується влаштування
заїзду, а позивачка по первісному позову не надала доказів, що ця земельна
ділянка належить ОСОБА_4 на праві власності або орендується нею.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, про розподіл
земельної ділянки підлягають частковому задоволенню. Земельна ділянка АДРЕСА_1
підлягає розподілу по першому варіанту, оскільки по цьому варіанту
розподіляється земельна ділянка, що належить обом сторонам на праві спільної
часткової власності, і цей варіант грунтується на доказах, досліджених в
судовому засіданні. Відповідно до зазначеного варіанту розподілу земельної ділянки
АДРЕСА_1 /таблиця №1 до висновку судової будівельно - технічної експертизи №
354 / існуючий заїзд підлягає закріпленнюю за земельною ділянкою ОСОБА_4
Частина земельної ділянки ОСОБА_4 в місцях наближення заїзду ближче одного
метра до житлового будинку ОСОБА_1 обтяжується сервітутом для забезпечення
обслуговування цього будинку. На земельну ділянку ОСОБА_2 необхідно влаштувати
заїзд між точками 8-1 кадастрового
плану в місці, зручному для неї і власника садиби, згідно п.4.27 ДБН В.2.4-1-94
з дороги, що сполучає вулицю Підлісну з домоволодінням №28 по вул.Підлісній. З
врахуванням наведеного позовні вимоги щодо зобов'язання ОСОБА_4 влаштувати
окремий заїзд на виділеній їй земельній ділянці до своєї частини
будинковлодіння та припинення користування існуючим заїздом не підлягають до
задоволення. На підставі ст. 158
ЗК України в редакції 2001
року, ст.35 Закону України "Про оренду землі" не підлягає до
задоволення позовна вимога по первісному позову щодо закріплення порядку
користування земельною ділякою, наданою в тимчасове користування.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 належало по 1/2 частині
житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і
споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 в м.Чернівці /а.с.5,
6/. 30.08.2002 року ОСОБА_1 набула право власності на 1/2 ідеальну частину
житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і
споруд по АДРЕСА_1
в м.Чернівці на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2/а.с.271/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 восени 1999 року самовільно
розпочала добудову до належної їй на праві власності частини житлового будинку АДРЕСА_1, за що
притягувалася до адміністративної відповідальності. В подальшому ОСОБА_1,
ставши власником  раніше   належної
ОСОБА_2   на  праві
власності  частини

5

будинку,  самовільно
продовжувала  здійснювати  добудову,
за  що  також притягувалася до адміністративної
відповідальності /а.с.49, 50,
370, 354-356/.

Задовільняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4,
зобов'язуючи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні спільним
заїздом до її частини АДРЕСА_1 та орендованого ОСОБА_4 садом, а також
зобов'язуючи їх знести самовільно зведену добудову до названого вище житлового
будинку, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням виконкому
Чернівецької міської ради від 19.07.1988
року №188/7 ОСОБА_2
дозволена добудова жилої кімнатии, кухні та коридору і дозволено приступити до
будівництва при наявності погодженого з головним архітектором міста проекту та
згоди ОСОБА_4 Рішенням виконкому Чернівецької міської ради від 03.11.1992 року за №611/24 призупинена дія
вищезазначеного рішення до прийняття рішення судовими органами про розподіл
земельної ділянки по АДРЕСА_1
в м.Чернівці. Позивачка ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що проект
добудови нею погоджено з головним архітектором міста і питання добудови
узгоджено з співвласником будинку та земельної ділянки. З таким висновком суду
погодитися неможливо, оскільки він не відповідає встановленим обставинам
справи, зроблений внаслідок порушенням норм процесуального та матеріального
права, що є відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

В порушення вимог ст.11, 33 ЦПК України, не залучивши
ОСОБА_1, як співвідповідача по зустрічному позову, суд вирішив питання про її
права та обов'язки, вийшовши за межі позовних вимог, заявлених ОСОБА_4 Крім
цього, позивачка по зустрічному позову, ОСОБА_4, не довела належними доказами,
що самовільною добудовою, зведеною ОСОБА_2 та ОСОБА_1, її права як співвласника
будинку та земельної ділянки порушені та підлягають захисту.

Відповідно до ст. 105 ЦК України в редакції 1963 року,
який був чинний на час зведення самовільної добудови, та на час звернення
ОСОБА_4 з зустрічним позовом, виконавчий комітет міської, районної в місті ради
при наявності підстав, передбачених ч.2 цієї статті вправі був звернутися з
позовом про знесення самовільного будівництва. Ст.376 ЦК України в редакції 2003 року передбачено
право органу державної влади або органу місцевого самоврядування на звернення з
позовом про знесення самочинного будівництва. Таким чином, ОСОБА_4 є неналежним
позивачем по зустрічному позову.

Крім цього, в результаті розподілу земельної ділянки по
першому варіанту, самовільно зведена ОСОБА_2 та ОСОБА_1 добудова,
розташовується на земельній ділянці, яка виділена у власність ОСОБА_2 З огляду
на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення зустрічного
позову.

Оскаржуваним рішення суду першої інстанції вирішено питання про права та
обов'язки ОСОБА_1, вона брала участь у справі через свого представника. А тому
відповідно до ст.292 ЦПК України вона має право

6

оскаржувати рішення Садгірського районного суду
м.Чернівці від 12 травня 2006 року. Відсутні
також підстави, передбачені цивільно-процесуальним законом, для залишення її
апеляційної скарги без розгляду та закриття апеляційного провадження по даній
справі. Тому заперечення на апеляційну скаргу, викладені позивачкою по
зустрічному позову - ОСОБА_4 та її представником,   в судовому засіданні апеляційної інстанції є
безпідставними.

Керуючись
ст.ст.209, 218, 307, 309
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої і за
дорученням діяла ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12 травня 2006 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої і за дорученням
діяла ОСОБА_2, задовольнити частково.

Провести розподіл земельної ділянки між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 по першому варіанту розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 /таблиця №1 до
висновку судової будівельно - технічної експертизи № 354 /.

Існуючий заїзд закріпити за земельною ділянкою ОСОБА_4.
Частину земельної ділянки ОСОБА_4 в місцях наближення заїзду ближче одного метра
до житлового будинку ОСОБА_1 обтяжити сервітутом для забезпечення
обслуговування цього будинку. На земельну ділянку ОСОБА_2 влаштувати заїзд між
точками 8-1 кадастрового
плану в місці зручному для неї і власника садиби згідно п.4.27 ДБН В.2.4-1-94 з
дороги, що сполучає вулицю Підлісну з домоволодінням №28 по вул.Підлісній.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1, в інтересах
якої і за дорученням діяла ОСОБА_2, відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою та оренди садом
шляхом знесення самовільної прибудови до її частини будинку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду
України з дня набрання ним законної сили.