АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22К-1854/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р. колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
: судді Українець
Л.Д.

суддів :                                           Білич
І.М., Диби В.Г.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власним жилим
будинком, виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення, про
спонукання відповідачів провести оплату комунальних послуг, стягнення вартості
майна, яке знаходиться в незаконному віданні відповідачів і стягнення судових
витрат, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту
прийняття спадщини, про визнання власності на 1/4 частку жилого будинку та
виділ її в натурі, про визнання договору довічного утримання та заповіту
частково недійсним, з касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Совєтського районного суду міста Макіївка Донецької області від 13 серпня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 листопада 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2002 року ОСОБА_1 звернулась в
Совєтський районний суду міста Макіївка Донецької області з позовом до ОСОБА_2
і, посилаючись на те, що вона є законним власником житлового будинку по вул.
Восточній - 2 в м.
Макіївка Донецької області, а відповідач ним користується незаконно, просила
виселити його разом з сім'єю із цього будинку.

У
листопаді 2002 року
ОСОБА_2 звернувся в цей же суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і
посилаючись на те, що він брав участь у будівництві спірного будинку, між ним
та ОСОБА_2 була домовленість про створення спільної власності на цей будинок, у
зв'язку з чим він має право на 1/2 частину цього будинку, ОСОБА_2 не мав права
передавати його у власність ОСОБА_1 та
заповідати його відповідачці, просив визнати за ним право власності на 1/2
частину цього будинку.

В подальшому
сторони доповнювали та змінювали свої позовні вимоги.

Справа судами
розглядалась неодноразово.

Рішенням
Совєтського районного суду м. Макіївка Донецької області від 13-08-2004 року, залишена
без змін, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 листопада 2004
року, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності на 1/4 частину спірного будинку і виділення її в
натурі, про визнання частково недійсним договору довічного утримання від
10-02-2002 року, та заповіту від 16-10-2003 року, складеного від імені ОСОБА_6,

2

було
відмовлено у зв'язку з його безпідставністю. Позов ОСОБА_1 судом
задоволений частково, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 виселено із спірного будинку
без надання їм іншого житла, а в частині вимог про примушення провести оплату
комунальних послуг по водозабезпеченню, за користування електроенергією та
стягнення вартості майна, яке знаходиться в незаконному користуванні
відповідачів відмовлено у зв'язку їх безпідставності.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважаючи рішення суду першої та апеляційної
інстанції неправомірними, ухваленими з порушенням норм матеріального і
процесуального права, просять їх скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд до іншого суду першої інстанції, або ж змінити рішення та задовольнити
їх позовні вимоги.

Заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що вона задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Згідно з
ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті та справедливості рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з
положенням ст. 337 ЦПК
України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визначає, що
рішення ухваленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Встановлено,
і це підтверджується матеріалам справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено
з додержанням матеріального і процесуального права, і доводи касаційної скарги
цих висновків суду не спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Виходячи
з викладеного та керуючись ст. ст. 332,
335 - 337 ЦПК України, Законом України «Про внесення змін до Закону
України «Про Судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22-02-2007
року № 697 - 5, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Совєтського районного суду міста Макіївка Донецької області від 13 серпня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 листопада 2004 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.