Справа №22-ц-2514/2007р.                                        Головуючий
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеля­ційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді: Дралло І.Г.

Суддів: Берзіньш
B.C.

М"ясоєдової Т.М. при секретарі Бахтагареєвій М.В., Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до СТОВ „Ніва" про витребування майна та стягнення моральної шкоди
за апеляційною скаргою СТОВ „Ніва" на рішення Роздольненського районного
суду Автономної Республіки Крим від 06
вересня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до СТОВ „Ніва"
про витребування майна та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала
тим, що рішенням Роздольненського районного суду від 05 квітня 2006 року була
розірвана угода купівлі-продажу терезів та топливно-роздаточної колонки між нею
та відповідачем від 27 травня 2005 року. Рішення набрало законної сили, але
відповідач не віддає їй її майно. Вважає, що вона як власник майна має право
володіти цим майном, розпоряджатися та користуватися ним. Крім того,
невиконанням угоди та незаконним утримуванням майна їй спричинена моральна
шкода у розмірі 1500 грн.

У судовому засіданні представник відповідача позов не
визнав і пояснив, що позивачка немає права повертати майно згідно з діючим
законодавством, а також немає підстав для стягнення моральної шкоди.

Рішенням Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 06 вересня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано з СТОВ „Ніва" та передано
ОСОБА_1 терези та топливно-роздаточну колонку, які було передано СТОВ
„Ніва" по договору купівлі-продажу від 27 травня 2005
року. Стягнуто з СТОВ „Ніва" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 946 грн. В
решті частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, СТОВ „Ніва" подало апеляційну скаргу,
в якій ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що
рішення незаконне і необгрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального
права.

В засіданні апеляційного суду представник СТОВ
„Ніва" підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її представник
проти них заперечували.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення на них, та перевіривши матеріали справи,
колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а
рішення суду в частині вимог про стягнення моральної шкоди - скасуванню з
ухваленням в цій частині нового рішення з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.303,308,309ч.2
ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді

2

першої інстанції; апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування рішення суду. Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права; підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення є
порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позову про витребування майна суд
виходив із обгрунтованності заявлених вимог.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та не суперечать
діючому законодавству.

Відповідно до ст.ст.317,386
ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження
своїм майном; власник має право витребувати своє майно від осіб, які
неправомірно володіють ним. Статтею 297ч.2 ЦК України передбачено, що продавець має право вимагати від
покупця повернення товару, якщо покупець прострочив оплату товару.

По справі встановлено, що між сторонами по справі 27 травня 2005 року було
укладено договір купівлі-продажу терезів та топливно-роздаточної колонки з
розстрочкою платежу, покупець не сплатив повну вартість товару в зазначені
договором строки, у зв"язку з чим цей договір купівлі-продажу було
розірвано рішенням суду від 05.04.2006р., яке набрало законної сили. Позивачка
є власником спірного майна, яке знаходиться у володінні відповідача і ним в
добровільному порядку їй не повертається.

За таких обставин суд правильно прийшов до висновку про його витребування.
Доводи апеляційної скарги про належність цього майна відповідачу на підставі
договору купівлі-продажу від 27.05.2005р. та про незаконність рішення суду від
05.04.2006р. неспроможні, оскільки ст.ст.14; ч.3ст.61 ЦПК України передбачено,
що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів,
підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян; обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ.

Договір купівлі-продажу спірного майна від 27.05.2005р., на який
посилається апелянт, розірвано рішенням Роздольненського районного суду від 05.04.2006 року і це
рішення набрало законної сили. Виходячи з наведеного неспроможні і посилання
апелянта на п.1.4. вищезазначеного договору купівлі-продажу. Доводи апелянта
про необхідність застосування положень ч.4 і ч.5ст.653 ЦК України та неправомірне
застосування судом ст..ст.694,695 ЦК
України необгрунтовані, спростовуються матеріалами справи, із яких слідує,
що суд не посилався на положення зазначених апелянтом норм, рішенням суду від
05.04.2006р. встановлено порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу
спірного майна, невиплата сум і порушення терміну виплат, на підставі чого суд
правильно застосував положення ч.2ст.297 ЦК
України, якими передбачено право продавця вимагати від покупця повернення
товару, який йому було передано, при простроченні покупцем оплати товару.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду,
підстав для скасування рішення суду в цій частині за доводами апеляційної
скарги немає.

Ухвалюючи рішення про стягнення моральної шкоди, суд в
обгрунтування своїх висновків послався на ст..611 ЦК України та
спричинення моральної шкоди невиконанням зобов'язання по угоді. Між тим, ч.1
ст.611 ЦК України
передбачено, що в разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки,
передбачені договором чи законом. Договором купівлі-продажу спірного майна,
укладеним між сторонами, не було передбачено відшкодування моральної шкоди у
разі невиконання зобов'язання по ньому.

3

Не передбачено таких наслідків і законом, зокрема главою 54 ЦК України, яка
регулює відносини по купівлі-продажу.

Вказане, відповідно до положень ст.309ч.1п.4 ЦПК України, є підставою для
застосування положень ст.303 ч.3 ЦПК України.

Із матеріалів справи слідує, що позивач пов"язувала
моральну шкоду також із утриманням майна відповідачем, порушенням своїх прав.
Відповідно до положень ст..386ч.З ЦК
України, на яку посилалась позивачка, власник, права якого порушено, має
право на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди. Утриманням спірного
майна відповідачем позивачці спричинено моральну шкоду, розмір якої, з
урахуванням положень ст.23 ЦК України - характеру правопорушення, обставин
справи, вимог розумності і справедливості, колегія визначає у сумі 200грн.

Виходячи з наведеного, рішення суду в частині вимог про відшкодування
моральної шкоди, як постановлене з неправильним застосуванням норм
матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
задоволення позову частково.

На    підставі
викладеного,    керуючись    ст.ст.303,308,309    Цивільного процесуального кодексу України,
колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу СТОВ „Ніва" задовольнити частково.

Рішення Роздольненського районного суду Автономної
Республіки Крим від 06 вересня 2006 року в частині
вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати. Позов в цій частині
задовольнити частково: Стягнути з СТОВ „Ніва" на користь ОСОБА_1
200грн.(двісті грн.) у відшкодування моральної шкоди, в решті позову про
стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій частині це ж рішення Роздольненського районного
суду Автономної Республіки Крим від  06 вересня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суд України на протязі
двох місяців.