Справа
№ 22ц-233  2007 року                                           Головуючого
Категорія   41,42         Доповідач: Пузанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2007 року
лютого місяця а27» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого       - Пузанової Л.В.

Суддів                       - Закарян К.Г.,
Фурман Т.Г.

при секретарі    - Крестніковій
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення

Новотроїцького
районного суду Херсонської області

від 16 листопада 2006 року

в справі за
скаргою ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про
стягнення  заробітної плати,
середньомісячного  заробітку за  час затримки розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди та зміну формулювання причин звільнення і за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

14 березня 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди та зміну формулювання причин звільнення.

Позивачка
зазначала, що з 07.10.2004
року перебувала з відповідачкою, яка займається підприємницькою діяльністю,
у трудових відносинах і працювала у неї на посаді продавця.

31.01.2006 року була звільнена з роботи з підстав втрати довір'я до
неї з боку роботодавця, що виникла через нібито виявлену недостачу товару.

Вказуючи на
допущені відповідачкою порушення порядку проведення інвентаризації, відсутність
укладеного з нею договору про повну матеріальну відповідальність та заперечуючи
свою вину у нестачі товару, позивачка просила визнати "її звільнення за
вказаною вище підставою незаконним, поновити строк для звернення до суду з
вимогою про зміну формулювання причин звільнення, як пропущений з поважних
причин.

2

Крім того,
оскільки відповідачка не провела з нею повного розрахунку при звільненні,
ОСОБА_1. просила стягнути на її користь належні від відповідачки на день
звільнення грошові суми, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при
звільненні та 2500 грн. в
рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В липні 2006 року ОСОБА_2.
звернулася до суду із зустрічним позовом АО
ОСОБА_1. про відшкодування завданої їй з вини останньої шкоди в розмірі 749 грн.

В обгрунтування
позову посилалася на укладений з ОСОБА_1. договір про повну матеріальну
відповідальність та факт виявленої недостачі товарно-матеріальних цінностей.

Рішенням суду
від 16 листопада
2006 року
позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2. залишений без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1. задоволено.

Суд стягнув з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 749 гривень, а також
витрати на правову допомогу в розмірі 500
гривень.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий
розгляд, зазначаючи, що висновки суду в спірних правовідносинах не відповідають
обставинам справи.

У письмових
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2. її доводи не визнає, а рішення суду
вважає правильним та обґрунтованим.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи
рішення щодо спірних правовідносин суд виходив із доведеності доводів та
заперечень сторін належними доказами.

Проте висновки
суду зроблені при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи,
а обставини, що мають значення для справи і які суд вважав доведеними - не доведені.

Так, судом
встановлено, що ОСОБА_1. 07.10.2004
року була прийнята приватним підприємцем ОСОБА_2. на посаду продавця по
трудовому договору №
196, який зареєстрований у Новотроїцькому районному центрі зайнятості 07.10.2004 року.

Наказом № 17 від 31.01.2006 року позивачка
звільнена із займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України (через втрату
довір'я). Трудовий договір, укладений сторонами знято з реєстрації у центрі
зайнятості /а.с.7-12/.

Як роз'яснив
Пленум Верховного Суду України в постанові від 6 листопада 1992
року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я
/п.2 ст.41 КЗпП/ суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який
безпосередньо обслуговує грошові кошти або товарні цінності (зайнятий їх
прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або
необережно такі дн, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави
для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з
матеріальними цінностями).

з

Не посилаючись
на конкретні дії ОСОБА_1., які давали підстави для втрати довір'я, ОСОБА_2.
обґрунтовує законність звільнення тим, що в результаті проведеної нею в січні 2006 року
інвентаризації товарних цінностей була виявлена недостача і вона (ОСОБА_2.)
вважає, що недостача сталася з вини ОСОБА_1.

Заперечуючи свою
вину у недостачі товарних чи грошових цінностей, ОСОБА_1. посилалася на те, що
товарно-матеріальні цінності їй в установленому порядку не передавалися і вона
їх облік вести не могла, оскільки ці дії вчиняла сама ОСОБА_2, яка разом із
своєю дочкою здійснювала відпуск товару в магазині в період, коли у неї
(ОСОБА_1.) були вихідні дні, а також, коли закінчувався її робочий день після 15 год. щоденно.

Суд викладені
вище доводи та заперечення сторін не перевірив та не встановив, якими
неправомірними діями ОСОБА_1. заподіяна шкода ОСОБА_2, у чому полягає її вина
як працівника та чи були створені умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. Не встановлена судом також
наявність прямої дійсної шкоди та її розмір, зважаючи на специфіку товару, що
реалізувався, а також майновий стан ОСОБА_1. (п.З постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову
практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх працівниками»).

Від встановлення
фактів щодо зазначених обставин залежить правильність висновків суду як при
вирішенні питання про законність звільнення ОСОБА_1., так і про обгрунтованість
позову про відшкодування завданої нею ОСОБА_2 матеріальної шкоди.

Не з'ясовані
судом належним чином також обставини щодо своєчасного проведення з ОСОБА_1.
кінцевого розрахунку при звільненні та не перевірені доводи і заперечення
сторін щодо вини ОСОБА_2 у невиплаті звільненій позивачці за первісним позовом
належних їй сум у строки, зазначені в ст.116
КЗпП України.

Судом не
досліджувалися докази, на які посилалася ОСОБА_2. у підтвердження того факту,
що 31.01.2006 року
ОСОБА_1. відмовилася отримувати розрахунок, зокрема не допитаний свідок та не
витребувана від Новотроїцького районного центру зайнятості інформація щодо
нарахування звільненій належних їй від ОСОБА_2. сум за станом на день
звільнення - 31.01.2006 року
/а.с.48/.

Прийнявши до
свого провадження позовну заяву ОСОБА_1.,
суд не уточнив заявлений нею позов у частині зміни формулювання причин
звільнення і не з'ясував, з яких саме підстав позивачка вважає себе звільненою,
а трудовий договір припиненим і з якого часу.

Рішення суду за
своїм змістом не відповідає вимогам ст.215 ЦПК України, зокрема в його
мотивувальній частині не зазначені мотиви, з яких суд дійшов висновків у
спірних правовідносинах і з яких вважав встановленою наявність або відсутність
фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, брав до уваги або
відхиляв докази, застосовував закон, на підставі якого вирішено справу.

Не вирішувалося судом і питання про розподіл судових
витрат.

Зважаючи на
викладене, та те, що суд апеляційної інстанції в силу ст.ЗОЗ    ЦПК
України    позбавлений    можливості    вчиняти
необхідні

4

процесуальні дії щодо уточнення позовних вимог та
дослідження нових доказів, які в порядку ч.2 ст.ЗОЗ ЦПК України, сторонами до
суду апеляційної інстанції не надавалися, колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду як необгрунтоване та незаконне підлягає скасуванню із
направленням справи на новий розгляд.

При новому
розгляді суду слід врахувати висновки і мотиви, з яких скасовано рішення,
сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин, що мають значення для справи
і залежно від встановленого відповідно до вимог трудового законодавства
вирішити спір.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Новотроїцького районного суду від 16
листопада 2006 року
скасувати, справу направити на новий розгляд в той же суд іншим суддею.

Ухвала набирає
законної сили негайно з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Л.В.Пузанова Судді: К.Г.Закарян, Т.Г.Фурман

Копія вірна:                Л.В.Пузанова