УХВАЛА

Іменем   України

30 травня
2007  року колегія  суддів судової палати у  цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого - судді                          Жизневської А.В.

суддів:                                                Малахової Н.М.

Матюшенка І.В. при
секретарі судового

засідання                                           Кульчицькій І.В.

з участю                                            представників
сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від
29 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно одержаних коштів, -

встановила:

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду від 29 березня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто на його користь з ОСОБА_2 2870 грн. та
судові витрати.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вказане рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Зазначає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, висновки
суду не відповідають обставинам справи.
Апелянт посилається на ст. 1215 ЦК України, вважаючи, що недобросовісність дій відповідача могла мати
місце лише у майбутньому, коли вона звернулася до ДВС за виконанням рішення, а
не в момент передачі коштів. Тому вважає, що судом неправильно застосовано
положення вказаної статті. На думку апелянта, висновок суду про отримання нею грошових коштів не відповідає фактичним
обставинам справи.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до   задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що рішеннями Бердичівського міськрайонного суду від 01.06.2005
року та 08.12.2005 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   відповідно 846,12 грн. та 2305,23 грн.
додаткових

Справа №22ц/1249                                      Головуючий у суді 1 -ї інстанції Потапова Т.М.

Категорія 19                                                 Суддя-доповідач Жизневська А.В.

2

витрат на утримання сина ОСОБА_3, 1988 року народження.

В рахунок
добровільного виконання вказаних рішень, у відповідності до положень ч.1 ст.545 ЦК України, ОСОБА_1. добровільно
сплатив ОСОБА_2. 2870 грн., про що отримав від неї власноручну
розписку (а.сп.23).

Однак,
18.10.2006 року ОСОБА_2. звернулася із виконавчими листами до ВДВС
Бердичівського МРУЮ про примусове виконання вказаних вище рішень суду від
01.06.2005 року та від 08.12.2005 року. А розписку, яку вона дала ОСОБА_1. про
добровільне часткове виконання рішень заперечує. Вважає це коштами, що надані
як засіб до існування сина, і про це зазначила у своїх запереченнях на позовну
заяву (а.сп.20).

Згідно
представленої суду інформації ВДВС Бердичівського МРУЮ від 29.05.2007 року на
даний час провадиться виконання рішень суду про стягнення коштів за рішеннями
Бердичівського міськрайонного суду від 01.06.2005 року та 08.12.2005 року і
станом на 30.05.2007 року стягнуто та перераховано на користь ОСОБА_2 1342,16
грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України - особа, яка набула майно
або зберегла його у себе без достатньої правової підстави та тоді,
коли така підстава згодом відпала, зобов'язана повернути потерпілому це майно.
Статтею 1215 ЦК України передбачено виключення із вказаного, що
складаються із виплат, які не підлягають поверненню, в тому числі аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі, як засіб до існування, за умови
відсутності рахункової помилки і недобросовісності набувача.

Суд з'ясувавши
всі обставини справи та дослідивши всі представлені суду докази дійшов
обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта
є безпідставними, оскільки спростовуються представленими і дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Рішення
постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
305, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.