АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №22-298 /2007
Головуючий у 1 й інстанції-Дячкова С.В.
Доповідач - Григорченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка
Е.І., Пищиди М.М.

при секретарі - Білоконь Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області
від   17
грудня   2003
року   по      справі   за
позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулася з апеляційною скаргою на рішення Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.12.2003р., де ставить
питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд,
посилаючись на те, що зазначене рішення є незаконним і необґрунтованим,
оскільки не відповідає вимогам матеріального та процесуального права / а.с. 157-159 /.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 17.12.2003р. відмовлено ОСОБА_1. у задоволенні
позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія судців вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з
направленням справи на новий розгляд згідно п. 4 ч. 1
ст. 311 ЦПК
України, з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1. у позові, суд 1-ї інстанції
виходив з того, що ні ОСОБА_2., ні ОСОБА_1. право користування земельною
ділянкою в установленому порядку не переоформили, межі їх земельних ділянок та
порядок користування не визначався, не були встановлені і межі ділянок, які
находилися в користуванні, бувших власників домоволодіння.  Спір між ОСОБА_1.  і
ОСОБА_2.  органом

2

місцевого               самоврядування                не
вирішувався.   Оскільки   ,суд
не   може

самостійно
визначити границі ділянок, що знаходяться в постійному і тимчасовому
користуванні сторін, то не може вирішити даний спір.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна,
оскільки вони зроблені в порушення вимог матеріального і процесуального закону,
та обґрунтовані на неповно встановлених обставинах справи, без урахування прав
та обов'язків сторін щодо користування спірною земельною ділянкою.

Згідно ст. 15
ЦПК України( 1963р.), суд зобов'язаний організувати процес і керувати їм,
забезпечуючи сторонам і іншим особам, що приймають участь у справі, рівні
можливості по наданню ними доказів, участі в їхньому дослідженні і реалізації
інших прав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вирішує питання
права, як матеріального, так і процесуального. Суд, на підставі аналізу норм
матеріального права, визначає обставини, що мають значення в справі і
підлягають доведенню, ставить їх на обговорення, у тому числі у випадках, коли
сторони на них не посилаються. Також, суд вказує сторонам на обставини, які за
законом вони зобов'язані довести, і встановлює термін для надання доказів,
однак, зазначені вимоги процесуального закону судом не були виконані.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. є
власниками в рівних частинах домоволодіння АДРЕСА_1/а.с. 6, 15/.

Згідно рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради депутатів трудящих
№194 від 19.03.1957р. за землекористувачем в домоволодінні № АДРЕСА_1 підлягала
реєстрації земельна ділянка площею 910
кв.м., а також земельна ділянка площею 1405 кв.м., яка підлягає вилученню з
тимчасовим її закріпленням за землекористувачем /а.с. 103-105/.

Відповідно до ст. 7
3К України(1990р.) та ст. 92
ЗК України(2001р.), у постійне та тимчасове користування земля надається
Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній або комунальній
власності.

Тобто, земельна ділянка по вул. АДРЕСА_1площею 910 кв.м., яка
передана у постійне користування і земельна ділянка площею 1405 кв.м., яка
підлягає вилученню з тимчасовим закріпленням за землекористувачем, до
теперішнього часу є власністю Дніпродзержинської міської ради.

Між тим, районний суд, вирішуючи спір про право користування спірною
земельною ділянкою, не звернув уваги на ці обставини та не вирішив питання про
залучення до участі у справі власника спірної земельної ділянки, тобто
Дніпродзержинську міську раду.

Вирішення питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі
згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, є
безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на новий
розгляд.

Крім того, відповідно до ст. 22
3К України (1990р.), який діяв на час виникнення правовідносин між
сторонами, право власності на землю або право користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Однак, не звертаючи на вимоги закону, суд не обговорив питання і до
залучення до участі у справі і землевпорядної організації.

Рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради
депутатів трудящих №194 від
19.03.1957р. /а.с. 103-105/
зазначена лише площа земельної ділянки, яка

3

передана
у постійне користування та земельної ділянки, яка підлягає вилученню з
тимчасовим закріпленням за землекористувачем, розташованих по вул. АДРЕСА_1в м.
Дніпродзержинську.

Однак в матеріалах справи відсутній план відводу спірної земельної ділянки
із зазначенням меж спірної земельної ділянки по вул. АДРЕСА_1в м.
Дніпродзержинську, та її розташування, тобто відсутні документи про
встановлення зовнішніх меж земельної ділянки, визначення яких є компетенцією
міськради та має суттєве значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, а апеляційна скарга -задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення                Заводського      районного      суду
м.      Дніпродзержинська

Дніпропетровської
області від 17 грудня 2003 року скасувати,
справу направити на новий розгляд в Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області в іншому складі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.