Справа № 22ц-0728/2007р.                        Головуючий у І
інстанції Островська О.О.
інстанції Хопта С.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого
Хопти С.Ф.

суддів  Даценко Л.М., Касьяненко Л.І.

при секретарі
Миронець К.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 10 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого
акціонерного товариства „Білоцерківське птахопідприємство", третя особа
директор ЗАТ „Білоцерківське птахопідприємство" ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 1 жовтня 2004 року по 20 червня 2006 року він працював
в ЗАТ „Білоцерківське птахопідприємство" на посаді менеджера по реалізації
продукції, звільнився за власним бажанням. За цей період часу заробітна плата
йому не виплачувалась.

Позивач
просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній
платі в сумі 4000 грн., відсотки від суми реалізованої ним. продукції в
сумі   11922,68 грн. і  10000 грн. у рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10
листопада 2006 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду, та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на
неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції
колегія приходить до висновку про залишення скарги без задоволення з таких
підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником
і власником підприємства, організації, або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену
цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник
підприємства, установа, організація або. уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати
умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про
працю, колективним договором і угодою сторін.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що він перебував з
відповідачем у трудових відносинах. Умови трудового договору обговорював
безпосередньо з директором ЗАТ „Білоцерківське птахопідприємство" ОСОБА_2,
чи писав заяву про прийняття на роботу точно не пам'ятає, не пам'ятає точно
день, коли приступив до виконання трудових обов'язків.

Як вбачається із записів в трудовій книжці позивача, з 8 грудня 2004 року
по 8 грудня 2004 року він працював на посаді механіка-водія
міжгосподарсько-проспілкової дитячої здравниці „Дружба" санаторного типу,
а з 16 грудня 2004 року і весь період, на який він посилається, перебував на
обліку в Білоцерківській міськрайонний службі зайнятості, щомісячно отримував
допомогу по безробіттю. Крім того, з 26 квітня 2005 року по 26 травня 2005 року
навчався і закінчив комп'ютерні курси, на які його направила і оплатила служба
зайнятості.

Зазначені обставини встановлені судом на підставі досліджених доказів, яким
суд дав належну правову оцінку.

За таких обставин справи суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення
позовних вимог без задоволення, як необгрунтованих.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
про те, що в зазначений позивачем період часу він перебував на обліку в службі
зайнятості, отримував допомогу по безробіттю, і не перебував в трудових
відносинах з відповідачем, тому не можуть бути прийняті колегією до уваги.

Інші доводи скарги також не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому колегією до уваги не приймаються.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10
листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.