Справа № 22ц - 1191/ 2007                       Головуючий в 1 інстанції
Категорія -19/21                                         Доповідач   - Глущенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня лютого 2007 року          Колегія
суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого     - Глущенко Н.Г.

суддів                  - Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі    - Білоконь Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області    від 24
листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої   дирекції   Фонду
соціального   страхування   від
нещасних   випадків   на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої
одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24.11.2006 року та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в
його позовних вимогах.

Зазначеним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено і з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді
стягнено на користь позивача недоплачену одноразову допомогу в сумі 42964,25
грн. / а. с. 23 /.

Як на підстави апеляційної скарги відповідач посилався на
те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального закону. Судом
першої інстанції, як вважає відповідач, не дана належна правова оцінка
обставинам по справі / а. с. 25-27 /.

Судом встановлено, що позивач під час роботи на шахті
" Павлоградська" ВАТ "Павлоградвугілля" на підземних
роботах за різними спеціальностями був травмований та отримав професійне
захворювання.

2

Так, в період роботи на
шахті "Павлоградська" 08.01.1993 року з позивачем стався нещасний
випадок на виробництві в результаті якого він отримав тілесні ушкодження у
вигляді травми спини, що підтверджується актом № 6 про нещасний випадок на
виробництві від 09.01.1993 року /а. с. 5-6 / і йому за висновком МСЕК від
03.02.2003 року первинно та безстроково було встановлено 20% втрати професійної
працездатності / а. с. 8/.

Крім того,
згідно акту № 72 розслідування хронічного професійного захворювання від
28.10.2004 року, позивач ОСОБА_1,
під час роботи в підземних та шкідливих умовах на шахті
"Павлоградська", отримав професійне захворювання - двубічний
плечелопатковий періартроз, дефартроз колінних та ліктьових суглобів,
нейросенсорна приглуховатість першого ступню / а. с. 7 / і йому за висновком
МСЕК від 13.01.2005 року встановлено безстроково третю групу інвалідності та
первинно-повторно втрату професійної працездатності у розмірі 45 % з 20.12.2004
року безстроково, де: 30% - вперше по дефвртрозу; 5% вперше по туговухості; 10%
повторно по трудовому каліцтву  / а.с. 9
/.

Постановою ВВД
ФССНВВПЗ України в м. Павлограді від 25.01.2005 року позивачу було призначено
страхові виплати - одноразову допомогу із розрахунку: 1531,55 грн. х 35% =
53604,25 грн., але виплата була обмежена 10640 грн., тобто чотирикратним
розміром граничної плати (доходу), та виплачено позивачу 10640 грн. / а. с.
11-13/.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що таке обмеження виплати
позивачу одноразової допомоги не відповідає вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону
України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", а тому стягнув з Фонду на користь позивача недоплачену
одноразову допомогу в сумі 42964,25 грн., виходячи із розрахунку: 1531,55 грн.
х 35% = 53604,25 грн. - 10640 грн. = 42964,25 грн. / а. с. 23 /.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний
спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі
з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та
дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

При вище
наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку
про те, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" позивачу має бути виплачена одноразова допомога, сума якої
визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний
відсоток збільшення втрати професійної працездатності відносно попереднього
обстеження МСЕК без обмеження чотирикратним розміром граничної плати (доходу),
із якої справляються внески до Фонду.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України
( складом в 15 чоловік) в своїй ухвалі від 06.04.2005 року по справі за позовом
ОСОБА_2 також підтвердила ту обставину, що згідно абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону
України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" виплачується одноразова допомога, сума якої визначається
із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток
збільшення втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження
МСЕК без обмеження чотирикратним розміром граничної плати (доходу), із якої
справляються внески до Фонду / а. с. 40 /.

3

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЩІК України виключне право оцінки
доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, приведені в апеляційній скарзі доводи не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення
апелянтом норм права, що суперечить діючому законодавству.

Інші
доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які
могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції
не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані,
а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24 листопада 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з цього часу.