Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 1
жовтня 2007 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган
опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації, про надання
дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди
батька, визначення місця поживання дітей за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Коломийського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2007 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом, вказуючи на те, що в 1994 році між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, 1994 року
народження, та ОСОБА_4, 1997 року народження.
Рішенням суду від 24 лютого 2004
року шлюб між ними було розірвано та дітей залишено проживати з батьком.

У 2002 році вона виїхала в Італію
для тимчасового перебування, де проживає по даний час, має постійну роботу.
Разом з нею проживають:  ОСОБА_3 та двоє
дітей, народжених від фактичних шлюбних відносин з громадянином цієї країни. Її
син проживає з відповідачем.

ОСОБА_2 дозволу на виїзд дітей не
дає.

Просила надати їй дозвіл на
оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 без згоди відповідача.

визначити місце проживання дітей разом з нею в
Італії.

У процесі розгляду справи позивачка
доповнила та уточнила свої позовні вимоги, просила надати їй дозвіл на
оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей  без згоди їх батька та визначити місце їх
проживання в Італії, залишивши на її вихованні та утриманні.

Рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2007 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповноту з'ясування обставин,
що мають значення для справи, невідповідність висновків судів обставинам
справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення
норм процесуального права та ставить питання про скасування судових рішень і
передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави
для  скасування  судових рішень   відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л
а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Коломийського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2007 року відхилити і залишити вказані судові
рішення  без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Левченко Є.Ф.

Романюк Я.М.