№2-1666 за2007р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

«4» червня 2007 року,
Стахановський міський суд у Луганській області в складі:

головуючого
судді                             Євтіфієва В.М.

при секретарі                                     Ращепкіної К.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні за відсутністю позивача ОСОБА_1, за участю
представника позивача в особі адвоката ОСОБА_2., відповідача
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України в особи виконавчої дирекції фонду в
м.Стаханові, в особі представника Тімохіної Л.Д, справу за позовом ОСОБА_1 до
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України в особи виконавчої дирекції фонду в
м.Стаханові, про стягнення не донарахованих виплат та покладення обов'язку про
виплату щомісячних виплат з наступним перерахунком, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у зв'язку з
встановленням стійкої втрати професійної працездатності внаслідок отриманого на
виробництві професійного захворювання йому проводяться щомісячні виплати
страхового відшкодування Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в
м. Стаханові (далі відділення ВД ФСНВ).

В результаті
неправильного застосування правлінням ФСНВ ч. 2 ст. 29 Закону «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і профзахворювання» № 1105
(далі по тексту Закону №1105) йому було недонараховано за період з 01.03.2002
р. по 01.02.2007 р. щомісячних страхових виплат в сумі 6358.66 грн., яку він
вимагає стягнути.

Також
зобов'язати відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Стаханові з 1
лютого 2007 року проводити йому щомісячні
виплати по 802.82 грн. до наступного перерахунку.

В суді
представник позивача ОСОБА_2.
повністю підтримав позовні вимоги, в поясненні вказав обставини викладені в
позові, додавши, що позивач вимагає стягнення за період с 01.03.2002 року
по 01.02.2007 року.

Представник
відповідача Тимохіна Л.Д, позов не визнала з підстав вказаних в запереченнях.

Дослідивши
надані докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав:

Між сторонами
склалися правовідносини, врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999р. № _ 1105 - X

2 IV (зі змінами та доповненнями), позивач є потерпілим. При
цьому підстави для проведення страхових виплат, розмір заробітку для їх
обчислення, терміни і порядок проведення страхових виплат сторонами не
оспорюються.

Предметом спору є коефіцієнти, застосовані відповідачем для перерахунку сум
щомісячних страхових виплат у разі зростання в
попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики, передбаченого ст. 29 ч. 2 Закону № 1105.

В період з
14.03.2002 року по 06.03.2006 року Правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України щорічно в
лютому-березні виносило постанови «Про перерахунок сум щомісячних страхових
виплат потерпілим (членам їх сімей)»,
згідно яких з 1 березня поточного року проводилися перерахунки сум щомісячних
виплат страховок потерпілим на коефіцієнт зростання середньомісячної
реальноїзаробітної плати в галузях національної економіки.

Суд прийшов до
висновку, що така правозастосовна практика суперечить принципу повного
відшкодування шкоди, заподіяної застрахованому внаслідок пошкодження здоров'я
(ст. 21. Закону № 1105), фактично внесені
зміни до ст. 29 ч. 2 вказаного Закону, яка не містить терміну «реальна
заробітна плата».

Національне
законодавство у сфері регулювання трудових, пенсійних, цивільних, податкових та
ін. правовідносин не передбачає використовування показника реальної середньої
заробітної плати. Більш того, розміри внесків страхувальників обчислюються для
працедавців у відсотках до сум фактичних
витрат на оплату праці найманих працівників, включаючи витрати на виплату
основної і додаткової заробітної платні, на інші заохочувальні і компенсаційні
виплати, в тому числі в натуральній формі, (ст. 47 Закону № 1105). Таким чином,
зростання середньої заробітної плати веде до збільшення страхових внесків, що,
у свою чергу, дає можливість збільшити страхові виплати потерпілим. При цьому
купівельна спроможність населення, тобто реальна заробітна платня, при
визначенні тарифів страхових внесків до розрахунку не приймається.

Міністерство
юстиції України, у своєму листі від 19.04.2004 року вказало, що постанови Фонду
щодо перерахунку страхових виплат не узгоджуються с іншими
нормативно-правовими актами, про що було повідомлень Фонд листом Міністерства
юстиції від 22.07.2003 року.

Як випливає з
листа заступника голови Державного комітету статистики України від 28.09.2005 р. номінальна заробітна плата - це
нарахування працівникам у грошовій та натуральній формі за
відпрацьований час або виконану роботу, премії, доплати, надбавки, а також інші
види оплати за невідпрацьований час. В аналітичних цілях використовується
показник середньої номінальної заробітної плати нарахованої одному працівнику
за певний період часу (місяць, квартал, півріччя, рік). Середньомісячна
номінальна заробітна плата працівників визначається шляхом ділення нарахованого
фонду оплати праці за відповідний період на середньооблікову кількість працівників та на кількість місяців у
періоді. З метою визначення змін рівня номінальної заробітної плати
використовується коефіцієнт (індекс), для розрахунку якого рівень показника у
поточному періоді відноситься (ділиться) до відповідного показника у
попередньому періоді (наприклад, рік до року). Показник реальної заробітної
плати характеризує купівельну спроможність номінальної заробітної плати під
впливом споживчих цін на товари та послуги і рівня податків й обов'язкових
платежів. У практиці статистичного аналізу використовується показник індексу
реальної заробітної плати, який розраховується шляхом ділення індексу
номінальної заробітної плати (без урахування податків та обов'язкових платежів)
на індекс споживчих цін.

Таким чином,
показник реальної заробітної плати є похідним від показника номінальної
заробітної плати, вказані показники мають різну методологію розрахунку.
Методологія розрахунку реальної заробітної плати неможлива без показника
номінальної заробітної плати, вона не
включає розрахунок оплати праці за певний період часу, а лише характеризує
купівельну спроможність номінальної заробітної плати. Потерпілий, в
даному випадку позивач, в результаті застосування показника реальної заробітної
плати при розрахунку страхових виплат втрачає частину страхових виплат при їх
щорічному перерахунку, оскільки у застосований для перерахунку коефіцієнт
закладено зниження купівельної спроможності
номінальної суми в

3

результаті інфляції, і втрачає
частину своїх доходів як споживач товарів і послуг внаслідок їх дорожчання, тобто «платять» двічі, чим порушується
принцип повного відшкодування заподіяної йому шкоди.

Також Державний комітет статистики України у листі від 28.04.2006 року
вказав коефіцієнти зростання номінальної
середньої заробітної плати по економіці України, яки не відповідають коефіцієнтам застосованими Відділенням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України в м. Стаханові.

Посилання представника відповідача на те, що місцеве відділення виконавчої
дирекції є неналежним відповідачем суд признає
необгрунтованими. Оскільки позивач не ставить питання про відшкодування шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідача, а
просить стягнути страхові виплати у встановленому
законом розмірі, принцип вини не повинен бути покладений в основу визначення відповідача по справі. Суд прийшов до
висновку, що позивач правильно визначив відповідача по справі,
оскільки саме Відділення виконавчої дирекції Фонду СНВ України в м. Стаханові має в своєму розпорядженні особисту справу
потерпілого та безпосередньо проводить йому виплати.

П.23 абз. 2 Постанови Пленуму верховного суду України №6 від 27 березня
1992 року «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено: Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат,
з вини Фонду своєчасно не визначено чи не
виплачено суму страхових виплат, вона виплачується без обмеження будь-яким
строком...

Таким чином позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з наступного розрахунку: З 01.03.2002 року по 01.03.2003 року.: 229.3 грн./ страхові виплати/ х
1,352 =310 грн.; 310 грн. - 273.56 грн. (факт, виплач.) = 36.45
грн. х 12 міс. = 437.44 грн.; З
01.03.2003 року по 01.03.2004 року: 310 грн./ страхові виплати/ х 1,210 =
375.1грн.; 375.1 грн. - 323.35 грн.
(факт. виплач.)= 51.75 грн. х 12 міс. = 621 грн.; З 01.03.2004 року по 01.03.2005 року: 375.1 грн./
страхові виплати/ х 1,228 = 460.62 грн.; 460.62 грн. - 372.49 грн. (факт, виплач.) = 88.13 грн. х 12 міс. = 1057.59
грн.; З 01.03.2005 року по
01.03.2006 року: 460.62 грн./ страхові виплати/ х 1,275 = 587.29 грн; 587.29 грн.-461.14 грн. (факт, виплач.) = 126.15
грн. х 12 міс. = 1513.8 грн.; З
01.03.2006 року по 01.01.2007 року:: 587.29 грн./ страхові виплати/ х 1,367 =
802.82 грн. 802.82 грн. - 554.75 грн. (факт, виплач.) = 248.07 грн. х 11 міс. =
2728.83 грн.; Всього позивачеві сумарному не донараховано за період с 1 березня 2003 року по 1 лютого 2007 року
6358.66 грн.

Дані для обчислення суми позову, що піддягає задоволенню, взяті судом з
постанов про призначення перерахованих щомісячних страхових виплат, винесених
Відділенням виконавчої дирекції Фонду СНВ України в м.
Стаханові і листів Державного комітету статистики України про коефіцієнти зростання середньої заробітної платні по
економіці України. Спору про розмір цих коефіцієнтів нема.

Керуючись ст. 6, 7, 10, 11, 14, 88, 169, 213-215, 224-226, ЦПК України, ст. ст. 17, 18, 29, 40, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р.
№ 1105 - XIV (зі змінами та доповненнями), ст. 1166 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання України в особи виконавчої дирекції фонду в м.Стаханові, про
стягнення не донарахованих виплат та покладення
обов'язку про виплату щомісячних виплат з наступним перерахунком з 1 лютого
2007 року проводити йому щомісячні виплати по 802.82 грн. до наступного
перерахунку задовольнити цілком.

4 Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханова, м.Стаханов,
вул. Ленана 23, на користь ОСОБА_1
недонарахованих щомісячних страхових виплат за
період з 1 березня 2002 р. по 1 лютого 2007 р., у сумі 6358 грн. 66 коп. на користь ТУ ДСА у
Луганський області, с позначкою Стахановський суд, код
ЕДРПОУ 26297948, р/р 0730 в УДК Луганський області, МФО 804013, витрати з інформаційно -
технічного забезпечення розгляду цивільних
справ у сумі 30 грн., витрати по розгляду справи у вигляді державного
мита віднести за рахунок держави.

Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Стаханова виплачувати ОСОБА_3 з 1 лютого 2007
р. до наступного перерахунку по 802.82 гри. щомісячно.

Рішення може бути оскаржено до цивільної палати Апеляційного суду
Луганської області, через суд м. Стаханова. Протягом 10 днів з дня проголошення рішення, повинна бути
подана заява до суду про апеляційне оскарження
рішення суду. Протягом 20 ти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, повинна бути подана апеляція на рішення
суду.