АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц 849
2007р.                                                     Головуючий
інші справи                                                                                          Очеретяний
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 3 " травня 2007 р. Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                Храпко
В.Д.

суддів                            Магда
Л.Ф., Василенко Л.І.

при секретарі               Федьорко
М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського
міськрайонного суду від 5
березня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби
у м. Умані і Уманському районі про визнання постанови незаконною і
відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до Державної виконавчої служби у м. Умані і
Уманському районі про визнання постанови незаконною і відшкодування моральної
шкоди. Зазначав, що постановою ДВС від 18
вересня 2006 року на
нього накладено штраф в розмірі 34
гривні. Посилаючись на те, що постанова винесена незаконно, просив її
скасувати і стягти на його користь також моральну шкоду 5 000 гривень і судові
витрати.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 5
березня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, як постановлене із порушенням
норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення скарги
по наступних підставах:

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Із матеріалів
справи випливає, що рішенням Уманського міськрайонного суду від 13 жовтня 2004 року зобов'язано
ОСОБА_1 особисто вчинити певні дії. Але ОСОБА_1 не виконав рішення суду, про що
не заперечував в судовому засіданні. Державним виконавцем складалися акти про
невиконання рішення суду.

2

Відповідно до чв.2
ст. 76 Закону
України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин в
добровільному порядку рішення суду, за яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції.

Зміни сторони у
виконавчому провадженні не є підставою для невиконання рішення суду боржником.

Таким чином,
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 307, 308,314,315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду від 5 березня 2007 року - відхилити, а
рішення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців до суду касаційної інстанції.