АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-к-1877/2007
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 року                                                                                                     м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі суддів Антоненко Н.О., Панченка М. М.,
Дербенцевої Т.П.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2004 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2004 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Торгівельно-виробнича компанія «Сири України» про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, та відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

У січні 2003 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з
відповідачем вона знаходилася у трудових правовідносинах з лютого 2002 року. У серпні 2002 року її було
повідомлено про те, що з 1
вересня 2002 року
головний офіс товариства, який знаходився у м. Донецьку, змінить своє місце
знаходження на м. Макіївку. Оскільки, вказані обставини її не влаштовували, 13
вересня 2002 року вона подала заяву про звільнення її з роботи у зв»язку зі
зміною місця знаходження підприємства. Після виходу з відпустки 25 вересня 2002 року вона
попросила видати їй трудову книжку та провести з нею розрахунок, але дотепер
трудову книжку та розрахункові кошти не отримала, у зв»язку з чим просила
зобов»язати відповідача видати їй трудову книжку, стягнути на її користь
заробіток у розмірі 405  грн.  61
коп. Крім того, вважала, що такими неправомірними діями відповідача їй було
заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої вона просила стягнути
компенсацію у розмірі 5000  грн.  У травні 2003 року доповнила свої позовні
вимоги і просила змінити формулювання причини звільнення на п. 6 ст. 36 КЗпП
України., оскільки, як їй стало відомо, її звільнили за прогули на підставі п.4
ст. 40 КЗпП України. Потім позивачка свої вимоги змінила

2

просила поновити її на роботі, оскільки її було звільнено у
період вагітності, та стягнути на її користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, відшкодувати їй моральну шкоду.

Рішенням
Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2004 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2004 року,
позов задоволено частково, відповідача зобов»язано внести зміни запису у
трудовій книжці позивачки на звільнення у зв»язку з відмовою від переводу на
роботу в іншу місцевість разом з підприємством - п.6 ст. 36 КЗпП України. З ТОВ
«ТВК «Сири України» на користь позивачки стягнуто заробітну плату у розмірі
324  грн.
49 коп., вихідну допомогу - 405
грн.  61 коп., грошову компенсацію
у рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000
грн. , та витрати на юридичну допомогу - 150  грн. , в іншій частині позову - відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду І інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, направити
справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 стаття 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеним обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва, -

3

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30
червня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2004
року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.