Справа №2-968/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 грудня 2007
р.                                                                              м.
Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого -
судді                                Струтинського
P.P.,

секретаря                                                  Бардюк-Кавецької
Л.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітньої плати
та відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

в заявленому
позові позивач просить суд стягнути з відповідачки заборговану заробітну плату
та відшкодувати завдану йому моральну шкоду.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що 15.11.2005 р. він уклав з
відповідачкою, яка являється фізичною особою підприємцем, трудовий договір.
Згідно умов даного договору відповідачка зобов'язувалась виплачувати йому
заробітну плату в розмірі 332 грн. щомісячно, але не нижче законодавчо
встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Він з відповідачкою
перебував у трудових відносинах з 15.11.2005 р. по 11.12.2006 р. При звільненні
з роботи за власним бажанням відповідачка не провела з ним повний розрахунок по
заробітній платі та в добровільному порядку відмовляється видати йому довідку
про заборгованість та провести розрахунок. Крім того, вважає, що відповідачка
своєю бездіяльнвстю, завдала йому моральних страждань та переживань, що
спричинило порушення душевної рівноваги та сильних душевних хвилювань,
пониження його працездатності. Просив позов задоволити.

Відповідачка в
судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечила. Суду
пояснила, що заробітну плату відповідачу виплачувала в повному розмірі, однак
платіжні відомості та книгу обліку виплаченої заробітньої плати не вела.

Заслухавши
пояснення позивача, відповідачки, дослідивши зібрані по справі докази, суд
вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що
позивач з відповідачкою перебував у трудових відносинах з 15.11.2005 р. по
11.12.2006 р. Згідно умов трудового договору укладеного між сторонами
відповідачка зобов'язувалась виплачувати позивачу заробітну плату в розмірі 332
грн. щомісячно, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної
заробітної плати. Позивач вважає, що при звільненні з роботи за власним
бажанням відповідачка не провела з ним повний розрахунок по заробітній платі.

Як встановлено з
матеріалів справи, трудові відносини між позивачкою та відповідачем були
припинені 11.12.2006 p.,
однак, позивач звернувся до суду із заявою тільки 23.10.2007 р.

Згідно ст. 233
КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Отже, поскільки
позивачем без поважних причин був пропущений встановлений законом строк
позовної давності для звернення з заявою до суду, то в задоволенні позову слід
відмовити в повному обсязі позовних вимог.

На підставі
викладеного відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України та керуючись ст.ст. 213-215
ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітньої плати та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення суду, але апеляційна скарга не була
подана в строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду області може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається через Тисменицький

районний суд.