УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року липня місяця „16" дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах

Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:   Курської А.Г.

Суддів:                                                           Горбань
В.В.

Шаповалової О.А.

При секретарі: Іванові O.K.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
прокурора Бахчисарайського району в інтересах держави в особі ВАТ „Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованості, що виникла з договору кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1
та приєднавшегося до його апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення
Бахчисарайського районного суду АР Крим від 22 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

25 травня 2006 року прокурор Бахчисарайського району в інтересах ВАТ
„Державний ощадний банк України" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, що виникла з договору кредиту.
Вимоги мотивовані тим, що 13.04.2004 року між ОСОБА_1 і ВАТ „Державний ощадний
банк України" був укладений кредитний договір № 54, за умовами якого
ОСОБА_1 отримав 10000 грн. строком на 36 місяців до 12 квітня 2007 року на
споживчі потреби з оплатою 24 % річних. За договором ОСОБА_1 зобов'язався
погашати основний борг щомісяця, не пізніше 29 числа, починаючи з листопада
2004 року у сумі 333 грн. 33 коп. та проценти за користування кредитом до 25
числа кожного місяця, починаючи з квітня 2004 року - 24 % від суми кредиту, в
подальшому від суми заборгованості. Для забезпечення своєчасного виконання кредитного
договору було укладено договір застави № 54 від 13.04.2004 року. Крім того,
13.04.2004 року було укладено між Банком і ОСОБА_1, ОСОБА_2 договір поруки,
згідно з яким поручителем став ОСОБА_2, який зобов'язався солідарно з ОСОБА_1 у
повному обсязі відповідати перед Банком за невиконання зобов'язання за
кредитним договором № 54 від 13.04.2004 року. За станом на 17 травня 2006 року
заборгованість за кредитним договором наступна - основний борг - 4583, 34 грн.,
залишок прострочки - 3425, 86 грн., проценти - 3327, 45 грн., за кожний день
прострочки штраф 0,13 % - 1473,34 грн,, а усього 12810,28 грн. Просить стягнути
12810,28 грн. з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ВАТ „Державний Ощадний банк
України" солідарно, а також державне мито на користь держави та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Бахчисарайського суду Автономної Республіки Крим
від 22 лютого 2007 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2
на користь відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України" у погашення:

· суми
боргу по кредиту 4583 грн.34 коп;

· залишку
прострочення 3425 грн. 86 коп;

· відсотків
за користування кредитом 3327 грн. 45 коп.;

· штрафу
за прострочення 1473 грн. 63 коп.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 у дохід держави державне мито /судовий збір/ у
сумі 128 грн. 10 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи у сумі 30 грн. у дохід Управління Державної судової
адміністрації України в Автономній Республіці Крим для Бахчисарайського
районного суду.

Справа №
22-ц-3234/2007 р
Головуючий в 1 інстанції Большаков
Ю.М.

Доповідач                    Горбань В.В.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуального права, на неповне з'ясування обставин, які мають суттєве
значення для розгляду даного спору, на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи.

ОСОБА_2. подав
до суду заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1, вважає рішення суду
незаконним, а доводи апеляційної скарги необгрунтованими.

У запереченнях
на апеляційну скаргу прокурор Бахчисарайського району і ЗАТ «Страхова компанія
Юпітер-М» просять рішення суду залишити без змін, вважають його законним, а
апеляційну скаргу відхилити, як необгрунтовану.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представника
позивача, представників ЗАТ «Страхова компанія Юпітер-М», відповідача ОСОБА_1,
колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із обгрунтованості
позовних вимог та їх доведеності.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

При розгляді
справи судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2004 року між позивачем ВАТ
«Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 54
(а.с. 7-9). Позивач надав відповідачу ОСОБА_1 13.04.2004 р. споживчий кредит у
національній валюті України на загальну суму 10000 грн. на умовах виплати
позичальником 24 % річних за час фактичного користування, а відповідач
зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування
кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з кредитним договором у повному
обсязі. Одночасно Банк уклав договір поруки з ОСОБА_2, за умовами якого,
ОСОБА_2. взяв на себе прямі зобов'язання перед кредитором по зобов'язаннях
ОСОБА_1 за кредитним договором № 54 від 13.04.2004 року (а.с.15-16).

Крім того,
15.04. 2004 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ЗАТ «Страхова
компанія Юпітер-М» був укладений договір добровільного страхування кредитів,
предметом якого являлися майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з
повною або частковою втратою коштів, у разі не повернення позичальником
страхувальнику суми кредиту і процентів за користування кредитом. За умовами
даного договору (п. 4) страховим випадком являється факт заподіяння збитків
страхувальнику внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань перед ним
по поверненню суми кредиту у разі утрати позичальником -фізичної особою
регулярного доходу або джерела постійного заробітку у наслідок повної або
часткової утрати працездатності (а.с. 69-70).

З матеріалів
справи вбачається, що 06.09.2004 року ОСОБА_1 потрапив у ДТП, внаслідок чого
вин отримав тілесні ушкодження і з вересня 2004 року по квітень 2005 року
знаходився на лікарняному, тобто частково втратив працездатність, що
перешкоджало йому належним чином виконувати зобов'язання за кредитним
договором. Визнавши дану подію страховим випадком, страхова компанія виплатила страхувальнику
страхову суму за час втрати позичальником працездатності за період з 06.09.2004
року по 12.04.2005 року в розмірі 1656 грн. 85 коп. (а.с. 54, 55, 61, 62).
Після відновлення працездатності ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору щодо
своєчасної сплати відсотків за користування коштами та погашення заборгованості
за кредитним договором, жодного разу не сплативши за користування кредитом.

Згідно з
розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 07.04.2006 року
відповідач має заборгованість перед позивачем, яка складається з: суми боргу по
кредиту - 4583 грн. 34 коп.; заборгованості простроченого боргу по кредиту -
3425 грн. 86 коп.; заборгованості відсотків за користування кредитом - 3327
грн.45 коп.; пені - 1473 грн. 63 коп. Загалом заборгованість за кредитом
становить -12810 грн. 48 коп.

За умовами кредитного договору (п. 3.3.5) у випадку
порушення умов цього договору позивач має право достроково повернути кредит з
одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами
та пені.

Відповідно до
статей 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог
закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк.
Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі
статтями 1050, 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові розміром та на умовах,
встановлених договором, а позичальник - повернути кредит і сплатити проценти. У
випадках прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має
право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Статтею 554 ЦК України
передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Виходячи з
правил вищевказаних норм закону, встановивши факт укладення сторонами
зазначених договорів та неналежне виконання боржником ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
позивач має право на дострокове повернення частини кредиту з одночасною сплатою
відсотків за фактичний час користування кредитом та пені, а відповідач
солідарно з поручителем ОСОБА_2 зобов'язані достроково погасити заборгованість
у повному обсязі згідно з умовами договору.

Відповідно до ч.
1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Всупереч вимогам
ст. 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надав доказів, які б могли спростувати висновки
викладені в рішенні суду першої інстанції.

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що при настанні страхового випадку 06.09.2004 року
страховик зобов'язаний був виплатити страхувальнику розмір страхової суми, яка
визначена у п. З договору добровільного страхування кредитів та складається з
суми кредиту і процентів за користування кредитом, після виплати страхувальнику
страхового відшкодування, він повинен нести відповідальність перед страховиком
у порядку регресу, а не перед банком за невиконання зобов'язань за кредитним
договором, колегія суддів вважає необгрутованим.

Так, за умовами
договору страхування (п. 10.3) конкретний розмір страхових виплат визначається
за домовленістю між страховиком і страхувальником на підставі документів,
отриманих від страхувальника. З матеріалів справи вбачається, що розмір
страхових виплат був визначений з урахуванням часткової втрати позичальником
працездатності та часу, за який він не мав регулярного доходу і джерела
постійного заробітку, що перешкоджало йому виконувати зобов'язання за кредитним
договором. Страхувальник не заперечував проти визначеного розміру страхових
виплат та погодився з ним.

Приймаючи до
уваги дані обставини, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_1, який не є стороною
договору страхування, відсутні правові підстави для оскарження розміру страхових
виплат, які були визначені за домовленістю страховика і страхувальника.

Доводи
апеляційної скарги про те, що суд неповно з'ясував обставини справи та не дав
оцінки доказам, не взяв до уваги доводи відповідача щодо відсутності його вини
у невиконанні зобов'язань умов договору кредиту, а тому необгрунтовано
задовольнив позовні вимоги прокурора, є безпідставними.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав
належну оцінку всім доказам, наданим сторонами, зокрема і відповідачем ОСОБА_1,

згідно зі ст.ст.
10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування
своїх висновків.

Інші доводи апеляційної скарги не містять достатніх
безумовних підстав для скасування рішення суду.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та приєднавшегося до його
апеляційної скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 22
лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу
може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.