Справа № 22ц-1552007 рік                                          Головуючий
Категорія 12                                                                            Судця-доповідач
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого   Ігнатоля Т.Г.

суддів Козлова
О.М., Кочегарової Л.М.

при секретарі
Жило І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського
районного суду міста Маріуполя від 27
грудня 2006 року,

встановила:

Рішенням
Приморського районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006
року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовлено. Позов ОСОБА_3
задоволено і визнано дійсним біржовий контракт купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладений 12 лютого 2002 року між
ОСОБА_1, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_5, і ОСОБА_4

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і прийняти нове рішення про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права,
оскільки суд не дав належної оцінки фактам і обставинам, наведеним у позові та
доказам, залученим до справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника ОСОБА_6, які доводи
скарги підтримали, заперечення представника ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що 29 січня 2000 року ОСОБА_1
видала довіреність ОСОБА_2, якою уповноважила його подарувати, обміняти,
заставити, здати в оренду або продати за ціну та на умовах за своїм розсудом
належний їй жилий будинок АДРЕСА_1. 12 лютого 2002 року на підставі
цього доручення ОСОБА_5 на Олександрійській універсальній товарній біржі уклав
договір купівлі-продажу зазначеного будинку, вартістю за 33 502 грн. з ОСОБА_3

Ці обставини
підтверджуються довіреністю на ім'я ОСОБА_2, біржовим контрактом від 12 лютого 2002 року, розпискою
ОСОБА_1 від 12 лютого 2002 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 ніяких
матеріальних претензій до ОСОБА_2 у зв'язку з виконанням доручення від 29 січня
2000 року не має.

2

Відповідно до
ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи
позов про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним, ОСОБА_1 на
підставі норм ЦК України в редакції 2003
року посилалася на те, що цей договір не було посвідчено нотаріально і тому
він є нікчемною угодою.

Відмовляючи
ОСОБА_1 визнанні недійсним договору-купівлі спірного будинку та визнаючи угоду дійсною,
суд першої інстанції правильно застосував матеріальний закон, що діяв на час
виникнення правовідносин і дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки всі
необхідні реєстраційні документи при укладенні договору купівлі-продажу від 12 лютого 2002 року на біржі
були витребувані і договір сторонами виконаний, то є підстави для  визнання
цього договору дійсним.

Висновки суду є
законними і обґрунтованими.

Згідно з
положеннями ст. 227 ЦК
України (тут і далі в редакції 1963
року) договір купівлі-продажу будинку підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з
положеннями ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона
ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони,
яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне
оформлення угоди не вимагається.

Таким чином,
вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно встановив
обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін, наданим і
безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам дав належну оцінку і
дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами було досягнуто всіх
істотних домовленостей щодо укладення договору купівлі-продажу будинку, договір
сторонами виконано повністю і тому договір від 12 лютого 2002 року є дійсним.

Доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мала наміру продавати будинок і
ОСОБА_5 діяв за межами своїх повноважень є безпідставними.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після видачі довіреності ОСОБА_2,
знялася з реєстрації в цьому будинку, претензій до ОСОБА_2 до 2006 року не
пред'являла.

Довіреність
ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2 була скасована 18
лютого 2004 року,
тобто після укладеного договору купівлі-продажу будинку.

ОСОБА_1 не
надала доказів того, що розписка про виконання ОСОБА_2 її доручення по
відчуженню будинку написана нею вимушено і ОСОБА_5 свої обов'язки за дорученням
не виконав.

Посилання
ОСОБА_1 на те, що у суду були підстави для визнання договору купівлі-продажу
недійсним на підставі обману та збігу тяжкого матеріального становища є
неспроможними, оскільки з такими позовними вимогами ОСОБА_1 до суду не
зверталася.

3

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ніяких нових
доказів чи обставин, які б не були предметом розгляду суду першої інстанції
ОСОБА_1 апеляційному суду не надала.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає положенням ст.47,227 ЦК України, вимогам ст.
10,60,213,214 ЦПК
України і тому підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну
скаргу   ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Приморського районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.