Справа №2-20/2007р. (Справа №2-762/2006р.)
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 квітня 2007 року                                                                                        м. Свалява

Свалявський
районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого -
судді                                           Ганчак Л.Ф.

при    секретарі                                    Сваровському
О.Е.

позивача                                               ОСОБА_1.

представника позивача                       ОСОБА_4

відповідача                                           ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Свалява цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання заповіту недійсним, складеного
22.01.1998р. ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання заповіту недійсним. Позов
мотивує тим, що 22.01.1998р. її мама - ОСОБА_3- склала заповіт на коисть
відповідача, який на час складання заповіту був неповнолітній. Вважає, що
заповіт підлягає до скасування в зв'язку з тим, що померла вчинила правочин, не
розуміючи значення своїх дій та не могла керувати ними Померла ОСОБА_3. у віці
63 роки; перед смертю
часто хворіла; говорила, не пам'ятаючи елементарні речі. З врахування діагнозу
перед смертю, просить визнати заповіт недійсним.

В судовому
засіданні позивач позовну заяву підтримала повністю та пояснила, що відповідач не доглядає за майном, що
призводить до руйнування будинку, а тому просить позов задоволити.

Відповідач в
судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він був неповнолітнім на день
складання заповіту. Позивач має бажання відібрати будинок з метою його продажу.
ОСОБА_2.
не доглядав за бадинком в зв'язку з тим, що був у пошуках роботи. В будинку проживає він та
сестра, у випадку визнання заповіту недійсним, він та сестра не будуть мати де проживати.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до
ст.55 Цивільного кодексу України в редакції 1963р. угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але
який в момент її укладення перебував у таком стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або
керувати ними, може бути визнана судом недійсною.

Заповіт відноситься до односторонніх угод, що підлягають нотаріальному
посвідченню згідно ст.ст.47, 541 ЦК України в редакції 1963р.

В судовому
засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 показали, що
померла ОСОБА_3. періодично забувала, про що говорила; була слабкою за станом
здоров'я, не всіх впізнавала; за нею постійно доглядала позивач ОСОБА_1., а
тому вважають. Що заповіт повинен бути складений на користь позивача.

Проте ні один із свідків не підтвердив, що при укладанні заповіту померла
не розуміла значення своїх дій.

2

Свідок ОСОБА_10. в судовому засіданні показала, що померла запросила її
додому для складання заповіту, як секретаря Полянської сільради Свалявського
району. При складанні заповіту померла вагалася, на чию користь складати
заповіт: чи на користь ОСОБА_1., чи на користь ОСОБА_2. В кімнаті, де складався
заповіт, нікого, крім ОСОБА_10. та ОСОБА_3. не було. Вдома була й інша донька,
яка її запросила додому з метою складання заповіту. В померлої ще були діти,
проте вона склала на користь відповідача.

Відповідно до
ст.145 ЦПК України при встановленні психічного стану особи обов'язково
призначається експертиза.

По дані справі
судом було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проте провести
таку експертизу не має можливості в зв'язку з відсутністю медичної документації
на померлу ОСОБА_3.

Крім цього,
судом встановлено і те, що після смерті ОСОБА_3. позивач була призначена
піклувальником ОСОБА_2., над його житлом та майном згідно рішення Полянської сільради від 12.05.1998р. (а.с.11).
Суд вважає, що ОСОБА_1. довідалася про існування заповіту вже в 1998р.,
а не в 2005р., як зазначає в позові.

За таких обставин, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до всиновку,
що позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження позовних вимог, а
тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 145, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.47, 541 ЦК України в редакції 1963р., суд,-

РІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
заповіту, посвідченого ОСОБА_3 22.01.1998р. недійсним відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарення.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга на рішення суду подаються до
апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.