АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц - 1706/2007року                                          Головуючий
Суддя-доповідач: Корнієнко В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року  липня місяця 9 дня                                                                  м.  Полтава

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого
судді: Корнієнка В.І.

Суддів:
Гальонкіна С. А. Омельченко Л.М.

При секретарі:
Коротун І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засідання в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1

на рішення
Київського районного суду м.  Полтави від
15 травня 2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства
сприяння обороні України про усунення порушень законодавства щодо оплати праці
та поновлення попередніх умов праці,
стягнення моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

В червні
2006 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Полтавської обласної організації
Товариства сприяння обороні України про усунення порушень законодавства щодо
оплати праці та поновлення попередніх умов праці,  посилаючись на те. що в ході його роботи
директором Полтавської об'єднаної технічної школи ТСО України наказом
Полтавської обласної організації ТСО України № 75 від 23 жовтня 2001 року
позивачу було встановлено з 1 жовтня 2001 року доплату в розмірі 50 % від
посадового окладу,  а з 1 травня 2003
року вказана доплата була підвищена до 90 % посадового окладу,  що підтверджується штатним розписом,  затвердженим 25 червня 2003 року головою
Полтавського обласного комітету7 ТСО України.

Як далі
зазначав позивач,  з 29 квітня 2004 року
з вини відповідача він не отримує встановлену доплату. Також ОСОБА_1 посилався
на те. що рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 16 березня 2005 року визнано незаконним наказ голови
Полтавської обласної організації ТСО України від 29 квітня 2004 року № 38
"Про скасування доплати директору Полтавської ОТШ" щодо виплати
надбавки в розмірі 50 % але питання про виплату решти частини 90 % надбавки . а
саме 40 % частини,  судом не вирішувалося
по причині того,  що така позовна вимога
на той час не ставилася.

Через
вищевикладене,  ОСОБА_1 просить стягнути
з Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України
заборгованість по заробітній платі у вигляді начежної йому доплати в
попередньому розмірі - 90 %,  але,  враховуючи що питання про виплату йому
доплати в   розмірі 50 % вже вирішено
судом,  уточнив свої

позовні
вимоги щодо розміру доплати,  просив
поновити йому доплату в розмірі 40 %. стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати на оплату правової допомоги адвоката
в сумі 600 гривень.

Рішенням
Київського районного суду м.  Полтави від
15 травня 2007 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської
обласної організації Товариства сприяння обороні України було відмовлено.

Крім
того стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З даним
рішенням Київського районного суду м.
Полтави не погодився позивач -ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу,  в якій просить рішення суду скасувати.

Апелянт
вважає рішення Київського районного суду м.
Полтави таким,  що винесено з
порушенням норм матеріального та процесуального права,  оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи,  а рішення ґрунтується
на недоведених обставинах,  які суд
вважав встановленими.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали справи та
доводи апелянта,  приходить до
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
до задоволення частково за наступних підстав.

Відповідно
до п. 2 ч. 1  ст.  307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Виходячи
з положень п.п 3, 4  ст.  309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи,  а
також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального
права.

Як
вбачається з матеріалів справи,  судом
першої інстанції вірно встановлено,  що з
17 вересня 2001 року позивач ОСОБА_1 працював директором Полтавської об'єднаної
технічної школи ТСО України.

Далі
вірно встановлено,  що колективний
договір в даній організації не укладався,
а в своїй діяльності директор - ОСОБА_1 керувався наказами ЦК ТСО України,  якими встановлювалися умови оплати праці
працівників ТСО України,  визначалися
посадові оклади,  види доплат,  надбавок та порядок їх призначення,  а також наказами Полтавської обласної організації
ТСО України.

Наказом
Полтавської обласної організації ТСО України № 75 від 23 жовтня 2001 року
ОСОБА_1 було встановлено з 1 жовтня 2001 року доплату в розмірі 50 % від
посадового окладу,  яка і в даний час має
місце на підставі відновлення виплат згідно рішення Київського районного суду
м.  Полтави від 16 березня 2005
року,  яким було визнано незаконним наказ
голови Полтавської обласної організації ТСО України № 38 від 29 квітня 2004
року про скасування доплати в розмірі 50 % від посадового окладу.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того,  що відповідно до положень Статуту Полтавської
об'єднаної технічної школи ТСО України навчальний заклад - Полтавська об'єднана
технічна школа Полтавської обласної організації ТСО України є юридичною
особою,  має право розпоряджатися майном
і засобами,  відкривати й закривати
розрахункові рахунки та інші рахунки в установах банків,  проводити по них грошові розрахункові
операції.

Крім
того суд першої інстанції виходив з того,
що працюючи директором Полтавської об'єднаної технічно школи ТСО України
ОСОБА_1 на підставі вказаного Статуту мав право розробляти та затверджувати в
установленому порядку штатний розелад  і   чисельність
працівників  навчального   закладу,
установлювати  доплати  до

посадових
окладів і ставок заробітної плати,
преміювати працівників навчального закладу за конкретні результати
праці.

Далі,  суд першої інстанції посилався на те. що
ОСОБА_1 самостійно затверджував протягом певного часу штатні розписи,  в яких доплата до посадового окладу не
встановлювалася,  а також з час роботи на
посаді директора Полтавської школи ТСО України наказ про призначення йому
доплати в розмірі 90 % чи про підвищення встановленої йому 50-відсоткової
доплати до посадового окладу на 40 % не видавав.

Проте,  з таким висновком колегія суддів погодитися
не може.

У
відповідності до ч. 2  ст.  97 КЗпП України та  ст.  15
Закону України "Про оплату праці" форми і система оплати праці,  норми праці,
розцінки,  тарифні сітки,  ставки,
схеми посадових окладів,  умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат,  премій,  винагород та інших заохочувальних,  компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами. Установами,
організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і
гарантій,  передбачених
законодавством,  генеральною та галузевою
(регіональними) угодами. В разі відсутності колективного договору власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом
первинної профспілкової організації,  що
представляє інтереси більшості працівників,
а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом.

Як
вбачається з матеріалів справи,
перебуваючи на посаді директора Полтавської об'єднаної технічної школи
ТСО України,  ОСОБА_1 виходив з наказів ЦК ТСО України та
Полтавської обласної організації ТСО України,
що встановлено судом першої інстанції і спростовує самостійність
Полтавської об'єднаної технічної школи ТСО України,  як юридичної особи,  з приводу своєї господарської діяльності.

Крім
того,  постановою Київського міжобласного
апеляційного Господарського суду від 15 січня 2007 року визнано недійсним
Статут Полтавської об'єднаної технічної школи Товариства сприяння оборони
України в редакції від 23 січня 2001 року з тих підстав,  що він був затверджений відповідачем -
Полтавською обласною організацією ТСО України без належних повноважень.

Далі,  слід зазначити,  що  ст. . 2 Закону України "Про оплату
праці" визначено структуру заробітної плати,  до якої входить основна заробітна плата та
додаткова,  яка в свою чергу включає -
винагороду за працю понад установлені норми,
за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона
включає доплати,  надбавки,  гарантійні і компенсаційні виплати,  передбачені чинним законодавством,  премії,
пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Нормами  ст.  22
вказаного Закону встановлено,  що
суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці,
що погіршують умови,  встановлені
законодавством,  угодами і колективними
договорами.

Крім
того,  на рівні підзаконних нормативних
актів Міністерством праці та соціальної політики України визначено порядок
встановлення та скасування доплат та надбавок,
згідно якого доплати та надбавки оформляються наказом та розпорядженням
по підприємству.

Що
стосується штатного розпису,  то у
відповідності до цих же роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики
України . він затверджується власником або уповноваженим органом на поточний
рік. Протягом року до штатного розпису може бути внесено зміни в разі введення
(виведення) штатних одиниць,  змін
розміру посадових окладів,  а також
суттєвих умов праці. Зміни до штатного розпису носяться на підставі наказу по
підприємству,  в якому повинні бути
висвітлені причини внесення цих змін.

Виходячи
з наявних у матеріалах справи доказів,
вбачається,  що вперше
встановлення ОСОБА_1 виплати - доплати у розмірі 50 % посадового окладу,  як керівнику
/директору/  Полтавської  об'єднаної
технічної  школи  ТСО
України,    було

здійснено
на підставі наказу голови Полтавської обласної організації ТСО України,  тобто на підставі наказу керівника керівного
органу. Скасування виплати встановленої доплати в подальшому також
здійснювалося на підставі наказу голови Правління обласної організації ТСО
України,  що спростовує посилання
відповідача на відсутність наказу про встановлення доплати,  виданого самим директором школи ОСОБА_1.

Далі,  як вбачається з матеріалів справи,  з 1 травня 2003 року,  на підставі даних,  затверджених у штатному розписі Полтавської
ОТШ ТСОУ,  директору школи ОСОБА_1
виплачувалася доплата у розмірі 90 % посадового окладу,  шо підтверджується даними,  зафіксованими у книзі обліку заробітної
плати.

Виходячи
з того,  що виплата доплати має
здійснюватися на підставі наказу керівника підприємства,  а у даному випадку відносно ОСОБА_1,  як директора підвідомчого органу. на підставі
наказу голови Полтавської обласної організації ТСО України,  що простежується з попередніх дій
відповідача,  відсутність наказу про
встановлення доплати ОСОБА_1 у розмірі 90 % посадового окладу,  не спростовує наявного факту здійснення цих
виплат протягом тривалого часу.

Далі,  відповідності до ч.3  ст.  32
КЗпП України роботодавець може змінити систему та розмір оплати праці
працівника,  якщо це не викликано змінами
в організації виробництва і праці,  при
продовженні роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну системи або розміру оплати праці
роботодавець зобов'язаний повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці.

У
випадку,  якщо цього строку додержано не було,  працівник має право вимагати доплати до
середнього заробітку за період,  на який
було скорочено попередження.

За таких
обставин,  враховуючи те. що відповідачем
- Полтавською обласною організацією ТСО України було допущено зміну розміру
оплати праці ОСОБА_1 в бік погіршення без попередження про це та без наявних
доведених підстав для скасування додаткової заробітної плати у вигляді доплати
у розмірі 90 % окладу,  колегія суддів
приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача ОСОБА_1 щодо
поновлення йому з 29 квітня 2004 року виплати доплати у розмірі 90 % посадового
окладу та стягнення на користь позивача недоплаченої суми виплат за період з 29
квітня 2004 року,  яка складає 7290 грн.
47 копійок.

Крім
того,  виходячи з обставин справи та
наданих позивачем доказів,  колегія
суддів вважає,  що ОСОБА_1 не доведено
факт спричинення йому моральної шкоди,  у
зв'язку з чим дані позовні вимоги залишає без задоволення.

У
відповідності до положень  ст. . 88 ЦПК України,  стороні,
на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені
судові витрати.

В
матеріалах справи відсутні документи,  що
б підтверджувати вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення 600 гривень в рахунок
відшкодування понесених ним витрат на отримання юридичної допомоги,  у зв'язку з чим дані позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку про те. що суд першої інстанції при постановленні рішення допустив
невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушення та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права й безпідставно відмовив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

Крім
того,  колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасувати рішення суду,  постановивши нове рішення,  яким частково задовольнити вимоги
позивача,  а саме в частині поновлення
йому виплат - доплати в розмірі 90 % та стягнення на його користь невиплаченої
суми виплат за період з 29 квітня 2004 року розміром - 7290 грн. 47 коп.,
в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити за їх недоведеністю.

Керуючись  ст.
ст.  32. 97 КЗпП України,   ст. . 2. 22. 29 Закону України "Про
оплат) праці",   ст.  ст.
303. 307. 309 ЦПК України. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.  Полтави від 15 травня 2007 року -
задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м.  Полтави від
15 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної
організації Товариства сприяння обороні України про усунення порушень
законодавства щодо оплати праці та поновлення попередніх умов праці -
скасувати.

Постановити нове
рішення.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити часткового.

Поновити
ОСОБА_1 з 29 квітня 2004 року виплату - доплату в розмірі 90 % посадового
окладу.

Стягнути
з Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України на
користь ОСОБА_1 невиплачену суму доплати в сумі 7290 грн. 47 коп..

В задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_1- відмовити за їх недоведеністю.

Стягнути
з Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України на
користь держави державне мито в сумі 8 грн. 50 коп. та судові витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 гривень

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.