Справа № 2-3377/2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04грудня 2007року        м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого -
судді Антоняка Т.М.

при секретарі: Бабій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна,    суд -

встановив:

Позивачка просить постановити рішення,    уточнивши позовні вимоги заявою від 11
вересня 2007року,    яким провести
розподіл майна,    виділивши їй у
власність 23 квартири по вул. АДРЕСА_1. Позивачка мотивує свою позицію
тим,    що спірна квартира є майном
набутим сторонами за час перебування в шлюбі,
а тому її право на це майно встановлено
ст. 60 СК України. Враховуючи,
що після розлучення з відповідачем дитину залишено на її утриманні,    дитина проживає з матір»ю,    в її інтересах просить збільшити свою
частку в спільному майні.

В судовому засіданні позивач та її представники позовні
вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві,    просили позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно,    про причини неявки суд не повідомив,    хоча був належним чином повідомлений про
дату,    час і місце судового розгляду. У
зв'язку з чим судом було ухвалено застосувати положення ЦПК про заочний
розгляд.

Вислухавши представника позивача,    її представника,    вивчивши матеріали справи суд вважає,    що заяву слід задоволити,    оскільки подані позивачем документи,    зокрема:

·
копія свідоцтва
про укладення шлюбу НОМЕР_1 між позивачем та відповідачем;

·
копія   договору
купівлі-продажу   спірної   квартири
від   31.10.1995року   на
ім'я відповідача;

·
копія
технічного паспорта за реєстр. №4776 на спірну квартиру;

·
копія   свідоцтва
про   народження   неповнолітньої   ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.,   УР НОМЕР_2

достовірно підтверджують,    що позивачу дійсно належить на праві
спільної сумісної власності частина переліченого майна.

ст.  368 в ч.3 Цивільного Кодексу України передбачає,    що майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
є їх спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
або законом.

Відповідно до вимог
ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час
шлюбу,    належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності незалежно від того,    що один з них не мав з поважної причини
(навчання,    ведення

2

домашнього
господарства,    догляд за дітьми,    хвороба,
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Від шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1року народилась
дитина,   - донька ОСОБА_3    що підтверджується свідоцтвом про
народження УР НОМЕР_2. Після розлучення сторін,    дитина знаходиться на вихованні і утриманні
мами. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про
відсутність участі відповідача у вихованні та утриманні дитини. За таких
обставин,    суд відповідно до вимог
ч.3  ст. 70 Сімейного кодексу України
вважає за необхідне відступити від рівності долей сторін і враховуючи інтереси
малолітньої дитини,    зокрема в її
належному утриманні та вихованні,    що у
випадку даного спору матиме місце через забезпечення житловою площею,    збільшити частку позивачки з якою проживає,    та на утриманні якої знаходиться
дитина,    до 23 часток спірної
квартири.

Відповідно до вимог
ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна ,   що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,    частки майна
дружини та чоловіка є рівними,    якщо
інше не визначено домовленістю між ними ,
або шлюбним договором.

Частиною 3  ст. 70
СК України встановлено,    що за рішенням
суду часка майна дружини,    чоловіка
може бути збільшена,    якщо з нею,    ним проживають діти.

Відповідно до  ст.
88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати понесені позивачем.

На підставі викладеного,     ст.
ст. 60,   70 Сімейного кодексу
України,    ст. 368 ЦК України,
керуючись  ст.  ст.
213-215,    224-226 ЦПК України
,    суд

вирішив:

Позов задоволити.

Виділити у власність ОСОБА_123 квартири по вул.
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 101грн 88коп
судового збору та 7грн 50коп інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільної справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою
заявою відповідача,    яка подається на
протязі 10 днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення може бути
оскаржено за загальними правилами в апеляційний суд,    про що сторони можуть подати заяву на
протязі 10 днів. Апеляційна скарга може бути подана на протязі 20 днів з дня
подання заяви про оскарження рішення.