РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
травня 2007 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого
- судді                                               Чіркова
Г.Є. ,

при
секретарі                                                       Авраменко
Л. С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ВАТ „Київоблгаз" про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Чупир
звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на протиправні дії позивача,
якими його немайновим правам (честі й гідності) заподіяно моральну шкоду, що є
підставою до її відшкодування в уточненому розмірі 8 000 грн.

У
судовому засіданні позивач просив про задоволення позову з викладених у ньому
підстав і стверджував, що відповідачем протиправно висунуто вимоги про сплату
заборгованості за газопостачання, і таке разом з нарахуванням цієї
заборгованості в період з 2002 по 2006 роки спричинило йому моральні
страждання.

Зокрема,
це сталося внаслідок неврахування відповідачем наявних у нього пільг ветерана
військової служби (Закон України „Про статус ветеранів військової служби та їх
соціальний захист") і визначення його як боржника, що призвело до
ущемлення його честі й гідності. Розмір відшкодування і глибину заподіяних
душевних страждань оцінював, виходячи з необхідності їх відновлення в судовому
порядку, що був значно затягнутий з боку відповідача, хоча такий і був ним
ініційований, а також з огляду на свій похилий вік.

Представник
відповідача позов не визнала і свої заперечення обґрунтувала зокрема таким.

Ствердила,
що неврахування пільг позивача по оплаті газопостачання за другого члена його
сім'ї сталося у зв'язку з не фінансуванням цих витрат державним казначейством у
відповідні роки і врахуванням Законами України „Про державний бюджет"
пільг лише на одного повнолітнього члена сім'ї. Також наполягала на відсутності
в неї, як керівника філії, повноважень щодо врахування вказаних позивачем
пільг, компенсація витрат на які на державному рівні не передбачалася.
Зазначила, що порядок оплати та тарифи послуг газопостачання визначаються
Кабінетом Міністрів України і є обов'язковим до виконання підпорядкованими
підприємствами, в тому числі ВАТ „Київоблгазом".

З цих
підстав стверджувала про відсутність протиправних дій відповідача, який
наданням послуг газопостачання шкоду честі й гідності позивача не заподіював, а
тому спірні правовідносини, що виникли з позивачем стосовно врахування пільг
при оплаті послуг до порушення його особистих прав з боку відповідача призвести
не могли.

Заслухавши
пояснення сторін і дослідивши матеріали, суд дійшов до наступного.

Як
убачається з матеріалів справи, позивач є ветераном військової служби і згідно
зі ст. 6 Закону України „ Про статус ветеранів військової служби та їх
соціальний захист" має право на 50-відсоткову знижку при сплаті
комунальних послуг, що розповсюджується і на членів його сім'ї, які проживають
разом з ним.

З
ОСОБА_1 проживають два члени його сім'ї, однак при здійсненні розрахунків
оплати послуг газопостачання пільга стосовно всіх членів його сім'ї не
враховувалася.

Таким
чином, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по оплаті послуг
газопостачання визначено відповідачем без урахування наданих йому пільг, однак
зазначене не могло призвести до заподіяння моральної шкоди, на наявності якої
наполягає останній.

Нарахованої
в зв'язку з цим заборгованості позивач не визнавав, у зв'язку з чим ВАТ
„Київоблгаз" 27 листопада 2007 року звернулася до суду про її стягнення з
ОСОБА_1

20
квітня 2007 року ухвалою цього ж суду згаданий позов залишено без розгляду на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а розгляд за позовом ОСОБА_1 продовжено.

Вирішуючи
цю справу, суд застосовує вимоги чинного ЦК
України, оскільки відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень
цього Кодексу досліджувані права та обов'язки сторін, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, хоча і виникли до 1 січня 2004 року, однак продовжують існувати
й після цього.

Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, на підставі ст. 1167 ЦК
України відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно
до роз'яснень даних у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" підставами до відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, є її наявність, протиправність діяння її заподіювача,
причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Суд
зважує на те, що вимоги відповідача про стягнення заборгованості не мають
наслідком заподіяння шкоди немайновим правам, оскільки правовідносини щодо
порядку сплати послуг є оспорюваними і протиправності дій відповідача за
змістом статей 22 і 1167 ЦК
України не виявляють.

Відповідно
до ст. 271 ЦК України
зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно,
на власний розсуд визначити свою поведінку у сфері свого приватного життя, а ці
права економічного змісту на підставі ст. 2 69 цього ж Кодексу не мають.

З
досліджуваних правовідносин убачається, що відповідач, надаючи послуги
газопостачання і вимагаючи їх оплати, в особисте приватне життя позивача не
втручався й на честь і гідність останнього не посягав, а вважаючи свої права
порушеними, звернувся до суду відповідно до статей 15 і 16 ЦК України.

У той же
час,  виниклі в позивача   емоційні переживання у зв'язку із
вимогою  позивача  про
стягнення  боргу і  визначення
його  боржником,  є суб'єктивними  й
необхідних  підстав
цивільно-правової   відповідальності
відповідача не містять.

Разом з
тим, суд не погоджується з твердженням позивача, що зазначення його боржником
призвело до приниження честі й гідності, оскільки виниклі між сторонами
правовідносини ґрунтуються на положеннях цивільного інституту зобов'язання (ст.
509 ЦК України),
де один із учасників (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другого (кредитор)
певну дію, а той вимагати її виконання.

Таким
чином, посилання позивача на безпідставну вимогу відповідача про стягнення
заборгованості, як підставу до відшкодування заподіяної в такий спосіб
моральної шкоди його немайновим правам, суд вважає необґрунтованим.

З огляду
на зазначене, ознак порушення немайнових прав позивача з боку відповідача суд
не вбачає, а тому вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не
підлягає.

На підставі
викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні
позову ОСОБА_1відмовити.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про
його оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в
порядку ч. 4 ст. 2 95 ЦПК України.