Справа № 2-4444/2007р.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   УКРАЇНИ

30 листопада 2007 року
м.Краснодон               Краснодонський міськрайонний суд Луганської
області  у складі:

головуючого судді:   Бойко В.Г.,

при секретарі      :
Кокоревої Л.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2., представника відділення ВД Фонду СНС України в
м. Краснодоні та Краснодонському районі, представника ВАТ
«Краснодонвугілля»,  у відкритому
судовому засіданні, у залі суду м. Краснодона розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Відділення Виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області  та ВАТ «Краснодонвугілля» про стягнення моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

Уточнивши свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з
позовом, в обґрунтування якого вказав, що він
тривалий час працював на підприємствах ВАТ «Краснодонвугілля» на
підземних роботах у важких умовах праці. Позивач вказує, що адміністрація ВАТ
«Краснодонвугілля» не забезпечила безпечних умов праці, внаслідок чого він
захворів на  профзахворювання. 03.12.2003
року Луганською  обласною МСЕК позивачеві
було встановлено 25% втрати профпрацездатності у зв»язку із профзахворюванням -
пневмоконіозом та вібраційною хворобою.
Позивач вказує, що набута хронічна хвороба, спричинена умовами
виробництва, спричиняє йому моральні страждання, які полягають у фізичних
болях, а саме: болях у легенях, кашлі, одишці при фізичних навантаженнях,
слабкість та інше. Крім того позивач вказує, що у нього обмежилась можливість
нормальної життєдіяльності; порушився встановлений у родині спосіб життя;
позивач змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, тобто  змушений постійно лікуватися та проходити
медичні огляди. Оскільки  право на
отримання компенсації матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров»я,
виникло у нього у листопаді 2003 року, коли діючим законодавством обов»язок по
відшкодуванню шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я на виробництві, було
покладено на Фонд ССНВ України, позивач вважає, що з відділення ВД Фонду ССНВ
України в м. Краснодоні на його користь повинна бути стягнута моральна шкода,
спричинена профзахворюванням, в розмірі 40 000 грн., із розрахунку 100
мінімальних заробітних плат. Також позивач вказав, що професійні захворювання,
встановлені у нього, виникли з вини підприємства, ВАТ «Краснодонвугілля», яке
не забезпечило  належних та безпечних
умов праці, як цього вимагають норми Кзпп України та законодавства «Про охорону
праці», тому позивач просить суд стягнути з підприємства ВАТ «Краснодонвугілля»
на свою користь 40 000 грн. із розрахунку 100 мінімальних заробітних плат.
Всього позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь 80 000 грн.,
поклавши на відповідачів судові витрати, в тому числі і по оплаті
судово-психологічної експертизи в сумі 863,28 грн.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав уточнені позовні вимоги у повному
обсязі. В обґрунтування заявлених вимог дав суду пояснення, аналогічні
викладеним у позові.

Представник
позивача Ахмєтов Д.М.  підтримав
заявлені  позивачем вимоги у повному
обсязі.

Представник
відповідача відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні   у суді позов не визнав; вказав, що позивачеві
обласною МСЕК  не було встановлено
спричинення моральної шкоди. Крім того, представник відділення  ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні
пояснив,  пунктом 22 ст. 71 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» призупинено дію Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування…» в частині компенсації
потерпілим моральної шкоди,  Представник
відповідача  також  зазначив, що
20.03.2007 року  був опублікований
Закон України  «Про внесення змін до
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного  захворювання, які спричинили втрату  працездатності»», яким виключені   статті Закону  в частині обов'язку Фонду ССНВ відшкодовувати
моральну шкоду. Представник  Відділення
ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні вважає, що  моральна шкода повинна бути відшкодована  позивачу відповідно до ст.. 1188 ЦК України,
а саме - ВАТ «Краснодонвугілля», як власником джерела підвищеної небезпеки.

Представник
ВАТ «Краснодонвугілля» у судовому засіданні позов не визнав. Посилання позивача
та його представника на норми ст.. 23, 1163 Цивільного кодексу України вважає
безпідставними, оскільки позовні вимоги стосуються трудових правовідносин, а
відповідно до вимог Кзпп України, строк звернення до суду з приводу вирішення
трудового спору становить три місяці. Оскільки
позивачу ступень втрати професійної працездатності був встановлений у
2003 році, а до суду він звернувся у 2007 році, представник ВАТ
«Краснодонвугілля» просить відмовити у задоволенні позову через пропуск
процесуального строку для звернення до суду з приводу  трудового спору.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені ОСОБА_1.  вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач тривалий
час,  з червня 1981 року працював на
підземних роботах  на підприємствах ВАТ
«Краснодонвугілля»,  а з 3.12.2003 року
по теперішній час працює на шахті «Молодогвардійська» ВАТ «Краснодонвугілля»,
що підтверджено записами у його трудовій книжці.

Згідно з довідкою Луганської обласної МСЕК
№ 0097399 від 28.10.2007 року позивачеві   встановлена стійка втрата профпрацездатності
встановила третю групу інвалідності та 40% втрати працездатності   по профзахворюванням - вібраційній хворобі
та пневмоконіозу. Із виписки  із історії
хвороби  позивача вбачається, що
встановлена у позивача вібраційна хвороба та пневмоконіоз, є професійним
захворюванням і лікарями ВЕК ЛОКБ
встановлений причинний зв'язок між виявленим у позивача  професійним захворюванням та виконанням ним
трудових обов'язків у шкідливих умовах праці. Висновком позивачеві заборонено
працювати  проходчиком.

Також при огляді позивача йому було встановлено наступний діагноз: силікоз
1-ї стадії,  хронічний обструктивний
бронхіт,  емфізема легенів.

Відповідно
до акту розслідування професійного захворювання №30 від 20.10.2003 року,
виявлені у позивача професійні захворювання
виникли через  перевищення норм  запиленості робочої зони та встановлено  74 % вини підприємства-роботодавця.

Фондом ССНВ України в м. Краснодоні позивачеві була своєчасно виплачена
одноразова компенсація у зв'язку зі стійкою втратою профпрацездатності, та
призначені страхові виплати, що підтверджено постановою  Фонду ССНВ № 8575 від 22.01.2004 року.

Вказані факти сторонами не оспорюються.

Із доданих до матеріалів справи історій хвороб позивача видно, що крім
професійних, у позивача встановлені ряд супутніх захворювань, а саме:  гіпертонічна хвороба, гіпертрофія лівого
шлуночку серця, ангіопатія сітчатки обох глаз,
кардіосклероз.

Копії висновків медичних обстежень позивача, додані до матеріалів справи,
свідчать про те, що позивач неодноразово звертався до медичних установ з
приводу  погіршення стану здоров»я,
проходив обстеження, що унеможливлювало ведення нормального образу життя,
потребувало від відповідача додаткових зусиль для організації свого життя та
матеріальних витрат на придбання медікаментів.

Суд критично оцінює висновки проведеної відносно позивача судово-психологічної
експертизи № 15727 від 30.01.2006 року, якою у позивача не встановлено
негативних змін особистості у зв'язку зі встановленням стійкої втрати
працездатності та  погіршенням стану
здоров»я, оскільки  у дослідницькій
сатині висновків зазначено, що у підекспертного встановлено  підвищення рівня внутрішньої напруги та
тревоги, стійкі емоційні хвилювання щодо обмеження власної незалежності.
Встановленні експертом  у дослідницькій
частині данні, на погляд суду, суперечать висновкам експертизи.

У відповідності зі ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода  полягає у фізичній болі, фізичних і душевних
стражданнях, що особа зазнала у зв'язку з травмою чи іншим ушкодженням
здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня втрати працездатності, заподіюють йому
моральні і фізичні страждання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачу була спричинена
моральна шкода, яка полягає у фізичній болі внаслідок професійного
захворювання, у душевних хвилюваннях з приводу встановлення стійкої втрати
профпрацездатності, у порушенні звичайного образу життя та кола спілкування у
зв'язку з необхідністю постійного медичного нагляду та лікування, у забороні
працювати на високооплачуваній професії проходчика.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу  з 03.12.2003 року вперше було   встановлено 40 % втрати професійної
працездатності у зв'язку з профзахворюванням , тобто на момент існування Фонду
ССНВ та  дії Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійному захворюванні, що заподіяли  втрату працездатності" в редакції 2001
року, на нормах якого суд і обґрунтовує свої висновки.

На підставі ст. 21 Закону України в редакції 2001 року, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків робить усі виплати по відшкодуванню
заподіяної шкоди здоров'ю працівника, тому суд вважає, що посилання
представника відповідача на ст.. 1188,1163
ЦК України і те, що моральну шкоду позивачу повинно відшкодувати  ВАТ «Краснодонвугілля», є необґрунтованими.
Суд вважає, що оскільки ВАТ «Краснодонвугілля», яке є страхувальником позивача,
своєчасно вносило необхідні страхові суми до Фонду ССНВ України, саме на Фонд
покладений обов'язок відшкодовувати потерпілим на виробництві шкоду. На
підставі наведеного суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні його
вимог про стягнення з ВАТ «Краснодонвугілля» на свою користь 40 000 грн.
моральної шкоди - за необґрунтованістю вимог.

Відповідно до ст.. 43 Конституції України, кожен має право на належні,
безпечні і здорові умови праці. У ст.. 46 Конституції України зазначено, що
громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх
у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності…. Це право
гарантується  загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням…

Установлення ст. 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному
захворюванні, що заподіяли втрату працездатності" в редакції 2001 року
обов'язку Фонду ССНВ з відшкодування моральної шкоди є засобом реалізації
потерпілим гарантованого державою всім застрахованим громадянам забезпечення
права в страхуванні від нещасних випадків на виробництві і професійному
захворюванні.

Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійному захворюванні, що заподіяли втрату працездатності" в редакції
2001 року моральна шкода, заподіяна умовами виробництва,  відшкодовується Фондом ССНВ. Відшкодування
здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів
страхових виплат. Тобто, не зважаючи на те, що позивачу відповідачем було
призначена та сплачена сума одноразової допомоги, на відповідача покладено
обов'язок сплати моральної шкоди.

В ст. 30 вказаного Закону в редакції 2001 року, ступінь втрати
працездатності потерпілим  встановлює
МСЕК;  підставою для страхових виплат є
акт МСЕК, яким  встановлена ступінь
втрати  працездатності у відсотках к
профпрацездатності, яку мав  потерпілий
до пошкодження здоров,я

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004р., обов'язковим для
виконання на території України, дане роз'яснення  положень ч.3 ст. 34  Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійному захворюванні, що заподіяли утрату працездатності", відповідно
до рішення Конституційного суду норма ч.3 ст.34 зазначеного Закону не позбавляє
застрахованого працівника, що втратив професійну працездатність, права на
відшкодування моральної шкоди, заподіяного умовами виробництва, і не виключає
обов'язок Фонду ССНВ відшкодувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва
у випадках тимчасової чи стійкої втрати потерпілим професійної працездатності.

Суд критично оцінює  доводи
представника відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні про те, що  на час розгляду судом справи було
зупинено  дію Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування…» в частині відшкодування
моральної шкоди,  та посилання на Закон
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було призупинено дію
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування…»,
оскільки відповідно до ст.. 5 ЦК України акти цивільного законодавства  регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Крім того, відповідно до ст.. 58 Конституції України,
акт законодавства  не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи.
Аналогічна норма міститься і у ст.. 5 ЦК України. Також у вказаній статті
зазначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися  актом цивільного законодавства, який втратив
чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та
обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.  Також суд враховує той факт, що сторонами не
оспорювалось повне внесення  підприємством-страховником
ВАТ «Краснодонвугілля» страхових сум до Фонду ССНВ України у 2003-2004 роках.

Оскільки позивачеві вперше була встановлена стійка втрата працездатності з
29.10.2003року, право на отримання
моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров»я, виникло у позивача
до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007
рік» та Законом України  «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування…»  в редакції 2007 року , таким чином зазначені
норми не можуть бути застосовані при розгляді даної справи.

Приймаючи
рішення про часткове задоволення позову суд враховує тяжкість спричиненої
позивачу моральної шкоди з одного боку, а з другого боку те, що позивачу була
вчасно виплачена одноразова допомога у зв'язку із пошкодженням здоров»я та
призначені страхові виплати, котрі в деякій мірі компенсували його страждання,
те, що він своєчасно отримує медичну допомогу,
внаслідок чого стан його здоров»я стабілізувався, те, що позивач
продовжує працювати.

Враховуючи
всі встановлені обставини по справі, суд вважає необхідним стягнути з
відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні на користь позивача 3000 грн.
у рахунок компенсації спричиненої йому пошкодженням здоров»я моральної шкоди,
відмовивши йому у задоволенні інших вимог - за необґрунтованістю.

Відповідно до ст.. 88 УПК України, суд вважає необхідним стягнути з
відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні на користь позивача у рахунок
відшкодування витрат на проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 40
грн.

Керуючись ст. 5-15, 209, 212-215, 88, 293 ЦПК України, на підставі ст.. 5,
43,46,58 Конституції України, ст.5, 23
ЦК України, ст.ст.1,5,6, 13,21,34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і профзахворювання, що заподіяло втрату працездатності" в
редакції 2001 року, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з Відділення Виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області на користь ОСОБА_1   3000 (три тисяч)і гривень у рахунок відшкодування
моральної шкоди та 40 грн. компенсації судових витрат, всього стягнути 3040
грн. (три тисячі сорок гривень).

У задоволенні іншої частини позову до відділення ВД Фонду ССНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
ОСОБА_1 відмовити - за необґрунтованістю вимог.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ВАТ «Краснодонвугілля»
моральної шкоди в розмірі 40 000 грн.
відмовити - за необґрунтованістю вимог.

На рішення може бути подана заява до Луганського  апеляційного суду  про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, та подана апеляційна скарга протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через Краснодонський
міськрайонний суд.

Головуючий:
В.Г.
Бойко