Справа № 22ц-1678/2007  р.                             Головуючий
в  1  інстанції Дудкіна Т.М. .
Категорія:   39                                                     Доповідач  апеляційної
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20
грудня 2007 року колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного  суду міста
Севастополя в  складі:

головуючого:                              Водяхіної Л.М. ,

суддів:                                         Алєєвої  Н.Г.,
Володіної Л.В.,

при
секретарі:                             Соменко
С. П.,

за
участю:                                    ОСОБА_1,    та представника   ТОВ
„ПИР"

Фурсова О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні
в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду
Ленінського району М. Севастополя від 24 жовтня 2007р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «ПИР» про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
покладання зобов'язання сплатити страхові внески,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся з позовом до ТОВ „ПИР",  просив поновити його на роботі електриком,  стягнути з відповідача середній заробіток за
час вимушеного прогулу починаючи з дня звільнення -27.02.200бр. до моменту
розгляду справи,  виходячи з розміру
заробітної плати - 800 грн. в місяць,  а
також покласти на відповідача зобов'язання сплатити страхові внески стосовно
нього до Пенсійного фонду України.

Вимоги
мотивовані тим,  що позивач працював у
відповідача електриком.  Наказом
директора ТОВ „ПИР"
№3 від 27.02.200бр. він притягнутий до дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення за порушення трудової дисципліни,  а саме - здійснення прогулу 20.02.2006р. без
поважних причин. Вважає,  що його
звільнення незаконне,  оскільки порушень
трудової дисципліни не допускав. Насправді з 19.02.2006р. на підставі усного
розпорядження директору ТОВ „ПИР"
він був усунутий від роботи без пояснення причин,  а 20.02.2006р. йому запропоновано звільнитися
за особистим бажанням,  від чого він
відмовився. Крім того,  в порушення вимог
Закону України „Про загальнодержавне пенсійне забезпечення",  за весь період роботи в ТОВ „ПИР",  останнім не сплачувалися страхові внески стосовно
позивача до Пенсійного фонду України.

Рішенням
суду позов задоволено частково,  на ТОВ „ПИР" покладено
зобов'язання сплатити до Пенсійного фонду України страхові внески за період
роботи ОСОБА_1 в ТОВ „ПИР".
В задоволенні решти вимог відмовлено,
вирішено питання про судові витрати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати,  справу направити на новий розгляд з тих
підстав,  що судом не дана належна оцінка
мотивам позову,  та не з'ясовані усі
обставини справи.

Вивчивши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  колегія вважає,  що остання підлягає задоволенню частково.

Відповідно
до ч.1  ст. 235 КЗпП,  у разі звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом,  який
розглядає трудовий спір.

Зі
справи видно,  що з 01.10.2005р. ОСОБА_1.
працював на підприємстві відповідача електриком (а.с. 7). Факт прогулу він
категорично заперечує,  заявляя,  що не міг здійснити вказаний дисциплінарний
проступок,  так як станом на 20.02.2006р.
залишалося менш 2 тижнів до звільнення у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

19 та 20
лютого 2006р. його не допустили до роботи без пояснення причин,  у зв'язку з чим 23.02.2006р. та 28.02.2006р.
їм подані письмова заява на ім' я відповідача та позовна заява в суд про допуск
до роботи (а.с.  1, 61) .

З наказом про
звільнення від 27.02.2006р. його не ознайомили.

Вищевикладене
підтверджується показами свідка ОСОБА_2 про те,
що 20.02.2006р. позивача на робоче місце не пускали; позовної заявою в
суд від 28.02.200бр. про примусове допущення до роботи; докладними та
пояснювальними записками ОСОБА_1 від 23.02.2006р.; наказом про звільнення,  у якому відсутня підпис позивача про
ознайомлення з наказом.

Суд не
дав належної оцінки викладеним обставинам,
які в сукупності свідчать про те,
що будь-якого дисциплінарного проступку позивачем не допущено,  у зв'язку з чим рішення суду щодо відмови в
задоволенні позову у частині поновлення позивача на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
поновлення ОСОБА_1 на роботі з дня його незаконного звільнення -
27.02.2006р.,  та виплаті середнього
заробітку за весь час вимушеного прогулу,
тобто з 27.02.2006р. по 20.12.2007р.

Разом з
тим,  позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку заробітку
у сумі 800 грн. в місяць,  колегія суддів
вважає такими,  що підлягають задоволенню
частково.

Як
вбачається з довідки та штатного розкладу ТОВ „ПИР" (а.с. 23, 24),
позивач працював на підприємстві відповідача електриком на 0, 5 ставки
(а.с. 7),  розмір його заробітку складав
200грн. в місяць (а.с. 23).

Таким
чином,  враховуючи що тривалість
вимушеного прогулу позивача складає 22 місяця,
сума середнього заробітку,  яка
підлягає стягненню на його користь складає 4400грн. (22x200=4400).

Доводи
позивача відносно того,  що він фактично
отримував заробітну плату в сумі яка значно перевищує 200грн. не
підтверджуються бухгалтерськими документами.

В іншій
частини назване рішення є законним та обґрунтованим,  підстав для його скасування судова колегія не
вбачає.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 307 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
місцевого суду Ленінського району М. Севастополя від 24 жовтня 2007р. у частині
відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі,  та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу -скасувати.

Ухвалити
нове рішення,  яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково: поновити ОСОБА_1 на роботі в ТОВ «ПИР» електриком на 0,
5 ставки з 27 лютого 2006р.;

стягнути з ТОВ „ПИР" на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4400грн.

Рішення
в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на один місяць
в сумі 200грн. допустити до негайного виконання.

В іншої частини
рішення суду залишити без змін.

Рішення
вступає в законну силу з моменту його проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного суду України протягом 2-х місяців із дня
набрання чинності.