справа № 2-957/2007 p.
РІШЕННЯ

іменем      України

03 травня 2007
року              Іртиський міський суд
Київської області в складі:

головуючого                          судді Савченка С.І.

при
секретарі                         Забарило
О.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду в
м.Ірпінь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
3-тя особа Ірпінська держнотконтора про визначення часток у спільній
власності та визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач в квітні 2007 р. звернувся до суду із даним позовом, який мотивував
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер його батько ОСОБА_3. Після смерті батька відкрилася
спадщина на частину приватизованої квартири АДРЕСА_1. Позивач як єдиний
спадкоємець першої черги за законом в 6-ти місячний строк подав заяву до
держнотконтори про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на
спадщину не може, бо не визначена частка померлого батька у праві власності на
квартиру. Просив визначити частки у праві власності на квартиру та визнати за
ним право власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом
після смерті батька.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав,
підтвердив викладені в позові обставини, пояснив, що спір щодо спадщини
відсутній, просив позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд спраив
у його відсутність у зв"язку із хворобою.

Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій вказав,
що позов визнає, просив розглядати справу у його відсутність, а тому відповідно
до вимог ст. 130 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення в
попередньому судовому засіданні.

3-тя особа
Ірпінська держнотконтора подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у 1998 р. позивач та
його батьки приватизували займане ними житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1.
Згідно свідоцтва про право власності на житло № 525, виданого 30.06.1998 р.
Ірпінським міськвиконкомом, квартира належить учасникам приватизації на праві
спільної сумісної власності без визначення часток.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер батько
позивача та колишній чоловік відповідача - ОСОБА_3., який заповіту після себе
не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на частину приватизованої
квартири АДРЕСА_1. Позивач як спадкоємець першої черги за законом після смерті
батька у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину шляхом
подачі заяви до держнотконтори про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво
про право на спадщину не може, бо не визначена частка померлого батька у праві
власності на квартиру.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача,
свідоцтвом про смерть, свідоцтвом право власності на житло, технічним
паспортом, довідками та іншими матеріалами справи.

Спірні правовідносини щодо регулюються Законом України
«Про приватизацію державного житлового фонду», згідно ч.2 ст.8 якого передача
наймачам та членам їх сімей займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК
України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними.

Поскільки судом встановлено, що квартира передана
сторонам та померлому ОСОБА_3. у спільну сумісну власність без визначення
часток кожного з них, а також враховуючи, що відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» житло передається у власність
мешканців в рівних частинах, суд вважає за необхідне встановити, що в
результаті приватизації її учасникам належить кожному по 1/3 частині спірної
квартири.

Вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно у
вигляді частини квартири задоволенню не підлягають задоволенню з наступних
міркувань.

Відповідно до ст. 1296-1298 ЦК
України оформлення спадщини проводиться державними нотаріальними конторами.

Згідно ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно,
зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на
спадщину, яке згідно ст. 1298 ЦК
України видається спадкоємцю після закінчення 6 місяців з часу відкриття
спадщини. Аналогічні роз»яснення містяться у постанові Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 24.06.1983 р. «Про практику розгляду судами справ про
спадкування» згідно п.2 якої свідоцтва про право на спадщину видаються за
заявою спадкоємця держнотконторами. За наявності умов для одержання такого
свідоцтва вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не
підлягають.

Згідно ст. 392 ЦК
України судом вирішуються лише спори між спадкоємцями з приводу їх
порушених, невизнаних чи оспорюваних прав на спадкове майно, а також у разі
втрати документа, який засвідчує право власності спадкодавця на майно.

Поскільки в судовому засіданні встановлено, що спадковий
спір відутній, про що відповідач подала заяву, то суд вважає за необхідне
відмовити в позові в цій частині, та роз»яснити позивачу їйого право оформити
спадщину в держнотконторі.

На підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду", ст.372, 392, 1296-1298 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215,224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Встановити, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, належить кожному
по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на
житло № 525, виданого Ірпінськии міськвиконкомом 30.06.1998 р.

В решті позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Київської області через Ірпінськии міський суд шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів та наступного подання апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано, а у
випадку подання заяви - після закінчення строку на подання апеляційної скарги,
якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.