РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року місяця
липня дня 18 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді                                  Іващенко В.В.

Суддів                                                        Летягіної О.В.

Руснак А.П.

При секретарі Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до Ялтинської філії орендного

підприємства „Кримтеплокомуненерго"           та           орендного           підприємства

„Кримтеплокомуненерго" про поновлення на роботі,
скасування наказів, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ЯФ ОП
„Кримтеплокомуненерго",

на рішення Ялтинського міського
суду АР Крим від 18 квітня 2007 року ,

встановила:

У червні 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ялтинської філії орендного
підприємства „Кримтеплокомуненерго" про поновлення на роботі, визнання
незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою
Ялтинського міського суду від 20.02.2007р. до участі у справі у якості
співвідповідача притягнуто ОП „„Кримтеплокомуненерго".

Позов мотивовано тим, що наказом від 28 квітня 2006 року вона була
звільнена з 04 травня 2006 року, а наказом від 22 травня 2006 року - з
06 травня 2006 року - з посади начальника відділу кадрів ЯФ ОП
„Кримтеплокомуненерго"за прогул, вчинений 06 березня 2006 року. Вважає
дані накази незаконними, оскільки дати її звільнення в них розрізняються, і в
дані дні вона була тимчасово непрацездатною. Крім того, 06 березня 2006 року
вона не була присутня на роботі з поважної причини, у зв'язку з хворобою, викликала лікаря, після чого з 07 по 17 березня
2006 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в Харківський міський
лікарні. По її виходу на роботу з лікарняного до 28 квітня 2006 року ніяких
претензій з приводу її нез'явлення на роботу 06 березня 2006 року їй ніхто не
пред'являв, і звільнення було для неї несподіванкою.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 18 квітня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Постановлено:
визнати незаконними та скасувати накази виконуючого обов'язки директора
Ялтинського філіалу ОП „Кримтеплоклмуненерго" ОСОБА_2. № 66 від 28 квітня
2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з 06 травня 2006 року".

ОСОБА_1
поновлено на роботі в Ялтинської філії орендного підприємства
„Кримтеплокомуненерго" з 06 травня 2006 року на колишній посаді начальника
відділу кадрів.

Справа № 22-ц-46082007р.         Головуючій в 1 інстанції: Переверзєва Г.С.

2

З Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 16325 гривень, а також грошове відшкодування
моральної шкоди в сумі 2000 гривень, а всього 18325 (Вісімнадцять
тисяч триста двадцять п'ять) гривень.

В інший частині позову відмовлено.

Стягнуто з Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго" судовий збір
на користь держави в сумі 171 (сто сімдесят одна)
гривня 75 копійок і витрати по інформаційно-технічному
забезпеченню справи в сумі 30 (тридцять) гривень.

В апеляційній скарзі ЯФ „Кримтеплокомуненерго" вважає рішення суду
таким, що постановлено з порушенням вимог
матеріального і процесуального права, просить його скасувати та
постановити нове судове рішення.

Апелянт вказує на те, що 06 березня 2006 року ОСОБА_1 знаходилась у м. Харків без дозволу адміністрації. Вона не зверталась до
адміністрації про дозвіл на від'їзд. 06 березня вона зобов'язана була
знаходитись на робочому місті.

20 березня 2006 року ОСОБА_1надала листок непрацездатності з 07 по 17 березня, виданий „Клінічною багато профільною лікарнею
№17 заводу ім.. Малишева", а також направлення в 22 міську
клінічну лікарню м. Харкова, видане 06 березня 2006 року. ЯФ ОП „КТКЕ" був здійснений запит в 22 міську клінічну лікарню
м. Харкова і одержана відповідь про те, що в
березні місяці ОСОБА_1за медичною допомогою не зверталася.

Крім того, на думку апелянта, суд невірно тлумачить положення ст. 148 КЗпП України. Згідно з зазначеною нормою дисциплінарне
стягнення застосовується власником або уповноваженим ним
органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи час
звільнення працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або знаходженням його у відпустці. Згідно з наданими листками непрацездатності ОСОБА_1приступила
до роботи 20 березня 2006 року, з 21 березня 2006 року
по 30 березня 2006 року також знаходилась на лікарняному, а 03 квітня 2006 року
по 12 квітня 2006 року вона також знаходилась на лікарняному, таким
чином місячний строк не був пропущений.

Апелянт також вважає, що в рішенні суду не вірно вказаний відповідач. В
рішенні суду вказаний ОП
„Теплокомуненерго", що не відповідає дійсності, тому що відповідач ОП
„Кримтеплокомуненерго".

Заслухавши доповідача, ОСОБА_1, її представника, представника відповідачів,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга є обгрунтованою і підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що ОСОБА_1без законних підстав була звільнена за прогул, вчинений 06.03.2006р., оскільки
з наступного дня, тобто з 07.03.2006р. знаходилась на лікарняному листі.

На 06.03.2006р. позивачка не надала лікарняного листа, але суд врахував її пояснення щодо погіршення її стану здоров"я в
зазначений день та довідку Харківської міської
поліклініки № 26 (арк. с 50), згідно з якою позивачка була
оглянута дільничим терапевтом Харьковської поліклініки
№ 26 при відвідуванні ним хворої ОСОБА_3 -матері позивачки як докази, які підтверджують поважність причин її відсутності
на робочому місці. Крім того, суд виходив із того, що
відповідач порушив вимоги ст. 148 КЗпП України, видавши наказ про
звільнення понад один місяць з дня виявлення прогулу.

Проте, таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права. Не доведені обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав встановленими

3

Суд встановив, що 04.03.2006р. ОСОБА_1виїхала до м. Харкова на золоте

весілля своїх батьків, 06.03.2006р. не вийшла на
роботу    в Ялтинську філію ОП

„Кримтеплокомуненерго".

Позивачка не
надала роботодавцю лікарняного листа, який би підтверджував поважність причин
її відсутності на робочому місці в зазначений день, але у пояснювальної записці
(арк. с 40) вона вказала, що вранці 06.06.2007р. вона захворіла: у неї
підвищилась температура. Лікар, який приїхав за викликом, дав їй направлення в
інфекційну лікарню № 22 м.Харкова.

Зазначені обставини, викладені позивачкою, суд врахував як достатні і
переконливі докази, що підтверджують поважність причин невиходу позивачці
на роботу 06.03.2006р.

Проте,
відомості, викладені позивачкою у пояснювальній записці суперечать іншим
письмовим доказам.

Відповідно до
листа Харківської міської поліклініки № 26 від 13.04.2006р. за підписом
головного лікаря В.І.Олексіїва ( арк. с
48) ОСОБА_1за медичною допомогою у березні 2006р. до поліклініки не
зверталась.

У пояснюваній
записці позивачка посилалась на те, що в неї підвисилась температура і їй було
дано направлення до інфекційної лікарні № 22 з діагнозом ОРВІ.

Проте в іншому
листі Харківської міської поліклініки № 26 від 20.07.2006р. за підписом
виконуючого обов'язки головного лікаря В.І. Прокопенка ( арк. с 50) вказано
зовсім інший діагноз: гіпертонічна хвороба.

Суд
необгрунтовано прийняв до уваги останню довідку Харківської міської поліклініки
№ 26, оскільки відомості, викладені в неї не підтверджені посиланнями на запис
у відповідних журналах викликів лікаря-терапевта.

Із змісту даного
листа вбачається, що лікар-терапевт був викликаний до ОСОБА_3, а не до ОСОБА_1

Діагноз, вказаний
в цієї довідці, не відповідає діагнозу, вказаному особисто ОСОБА_1 в
пояснювальній записці.

Крім того, в засіданні судової колегії ОСОБА_1підтвердила, що до виїзду в
м. Харкова вона зверталась до директора підприємства з заявою про надання їй
відгулів 06.03.2006р. і 07.03.2006р. до свята 08.03.2006р., що ще раз
підтверджує її намір не виходити на роботу у зазначені дні.

За таких обставин суд необгрунтовано прийняв до уваги цю довідку і врахував
її як таку, яка не відповідає дійсності довідку цієї же лікарні від 13.04.2006р.,
яка підтверджує, що 06.03.2006р. позивачка за медичною допомогою в лікарню не
зверталась.

При наявності таких суперечностей суд дійшов висновку про поважність причин
її відсутності на робочому місці 06.03.2006р. на підставі припущень, а не
доказів, що містять достовірну інформацію щодо предмета доказування.

Суд також
неправильно застосував і вимоги ст. 148 КЗпП України, дійшовши висновку про пропуск відповідачем строку для
застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно з
положеннями цієї статті дисциплінарне стягнення застосовується власником або
уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше
одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи час звільнення працівника від
роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у
відпустці.

З матеріалів справи вбачається, що з 07.03.2006р. до 20.03.2006р., з
21.03.2006р. до 30.03.2006р., з 03.04.2006р. до 12.04.2006р., з 04.05.2006р. до
06.05,2006р., з 11.05.2006р. до 12.05.2006р., з 12.05.2006р. до 19.05.2006р.
ОСОБА_1знаходилась на лікарняному листі. Цей період не враховується в місячний
строк, наданий законом для

4

притягнення робітника до
дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок.

Позивачка була звільнена, коли не знаходилась на лікарняному листі, в межах
місячного строку після виявлення прогулу, не
враховуючи час її непрацездатності.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права,
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими, відповідно до п. п. 2, 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 у позові.

Відмовляючи у позові, колегія суддів виходить із того, що 06.03.2006р.
ОСОБА_1, без поважних причин не вийшла на
роботу в ЯФ ОП „Кримтеплокомуненерго", де вона працювала
начальником відділу кадрів.

Відповідно до
п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу без поважних причин.

Згідно з вимогами ст. 148 КЗпП України в межах місячного строку після
виявлення прогулу без урахування часу
знаходження позивачки на лікарняному, наказом від 22.05.2006р. за згодою
профспілкового комітету підприємства вона була звільнена з роботи.

При звільненні позивачки з посади уповноваженим власником підприємства органом було враховано попередню роботу ОСОБА_1:
позивачка і раніше притягувалась до дисциплінарної
відповідальності за неналежне виконання посадових обов'язків, наказом № 800-п
від 31.01.2006р. їй була оголошена догана.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що позов ОСОБА_1 не є
обґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене і керуючись ст. ст. 303, 304, 309 ч.1 п. п. 2, 4, 314,
316 Цивільного процесуального Кодексу України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ЯФ ОП
„Кримтеплокомуненерго" задовольнити.

Рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 18 квітня 2007 року
скасувати, ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1
у позові до Ялтинської філії орендного підприємства
„Кримтеплокомуненерго" та орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго" про поновлення на роботі, скасування наказів,
стягнення середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.