Справа №
22-ц-1340/2007 р.                          Головуючий
у 1 інстанції  О.О. Лошак
Категорія 44                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2007
р.                                                                                   м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого                                       Девляшевського
В.А.,

суддів:               Стефанів Н.С., Ясеновенко Л.В.,

секретаря                                            Довжинської
Н.С.,

з участю:       позивача      -               ОСОБА_1,

відповідача -                                       ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рогатинського районного суду від 05 жовтня 2007 року,-

встановила:

ОСОБА_1 в січні
2004 року пред'явив позов до ОСОБА_2 про знесення самовільної прибудови до
будинку АДРЕСА_1. Позивач зазначав, що ним спільно з ОСОБА_2 під час шлюбу було
споруджено названий будинок. Після розірвання шлюбу цей будинок рішенням суду
було між ними поділено. В дальнішому, посилався ОСОБА_1, відповідачка без його
дозволу та дозволу управління містобудування і архітектури розпочала добудову,
порушивши при цьому конструкцію будинку, змінивши конфігурацію присадибної
ділянки. У зв'язку із викладеним ОСОБА_2 просив зобов'язати відповідачку знести
самовільно споруджену прибудову та відновити знищені конструкції будинку: дах,
відмостку, облицювальну цеглу, вентиляційний отвір, вікно у ванній.

Справа судами
розглядалась неодноразово.

Останнім
рішенням Рогатинського районного суду від 05.10.2007 року в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній
скарзі на зазначене рішення ОСОБА_1 посилається на те, що суд I-інстанції
залишив без уваги важливі обставини. Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 розпочала
прибудову без виготовлення проектної документації; на ділянці землі, яка не
була їй відведена у встановленому законом порядку. На його думку, це доведено
приписом інспектора державного архітектурного контролю від 01.07.2002 року,
який ОСОБА_2 не виконала, а продовжувала самовільне будівництво. Крім того,
вказує скаржник, місцевий суд не звернув увагу на те, що самовільна добудова
порушує його права співвласника будинку, оскільки при цьому загороджується
вікно до належної йому жилої кімнати, загороджує доступ до каналізаційного
люка, до мереж водогону та водовідведення. Вважаючи оскаржене рішення
незаконним і необгрунтованим, ОСОБА_1 просить його скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

В засіданні
Апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав.

Відповідачка -
ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила, зазначивши, що після поділу у
судовому порядку спірного будинку розпочала прибудову ванної кімнати, отримавши
в дальнішому на це будівництво необхідні рішення міської ради та архітектури.
На її думку, спірна прибудова не порушує ніяких прав та законних інтересів
позивача. Тому вважає його вимоги про знесення прибудови, як самовільної
споруди, безпідставними.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. На думку
колегії суддів, висновок суду І-інстанції про те, що правомірність здійснення
ОСОБА_2 прибудови ванної кімнати до жилого будинку АДРЕСА_1 доведена
документально, суперечить дійсним обставинам справи.

З матеріалів
справи вбачається, що рішенням Рогатинського районного суду від 06.06.2001 року
(справа №2-20 за 2001 рік) проведено поділ будинку АДРЕСА_1 між бувшим
подружжям: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (копія рішення - а.с.70-   79).

Документальних
відомостей про те, що між ними у добровільному порядку була поділена присадибна
ділянка за названою адресою, немає.

З'ясовано, що
судовий спір за позовом ОСОБА_1 щодо визнання незаконним рішення виконкому
Рогатинської міської ради від 30.04.2002 року №47 про затвердження акту
розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 та про
визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2
20.08.2002 року, остаточно ще не вирішено (це вбачається з листа Верховного
Суду України)

Отже, відсутні
підстави вважати, що прибудова ванної нею здійснювалась на земельній ділянці,
виданій для цього у встановленому законом порядку.

Апеляційним
судом встановлено, що ОСОБА_2 11 березня 2002 року подарувала належну їй
частину жилого будинку АДРЕСА_1 синам: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Цього факту
відповідачка не заперечувала.

Рішенням
Рогатинського районного суду від 26.08.2003 року (справа №2-1 за 2003 рік), яке
залишено у законній силі ухвалою Верховного Суду України від 01.12.2005 року,
підтверджено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 після отримання в дар від ОСОБА_2 частини
згаданого жилого будинку набули право власності на частину присадибної
земельної ділянки площею 0,053га. Однак, в натурі (на місцевості) присадибна
ділянка між ними та власником іншої частини будинку - ОСОБА_1 не була поділена.
З цього випливає висновок, що вся присадибна ділянка АДРЕСА_1 перебуває у
спільній власності співвласників спірного будинку. Отже, для здійснення
прибудови на зазначеній ділянці згідно ст.358 ЦК України необхідно було отримати згоду ОСОБА_1.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 після відчуження належної їй частини жилого
будинку та переходу права власності на присадибну ділянку до її синів, вже не
будучи власником ні будинку, ні землі, почала звертатись у місцеву раду, в
органи архітектури з питань погодження проекту прибудови та надання їй дозволу
на будівництво цієї споруди.

Наведені факти
залишились поза увагою суду І-інстанції.

Крім того,
встановлено, що згадана прибудова без згоди ОСОБА_1 з'єднана з стіною належної
йому частини будинку. Ця прибудова закрила вікно його ванної кімнати, пошкодила
конструкції водогону. Місцевим ж судом не перевірялось чи розроблено і
затверджено детальний проект прибудови, чи відповідає він вимогам
архітектурних, будівельних, санітарних та інших норм і правил, чи не порушує
права ОСОБА_1

У зв'язку із
наведеним вище висновок суду І-інстанції про те, що ОСОБА_2 здійснювала на
законних підставах прибудову АДРЕСА_1, не ґрунтується на об'єктивних
відомостях.

Вирішивши даний
спір у відсутності співвласників названого будинку і земельної ділянки:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, місцевий суд допустив порушення їх прав.

У зв'язку із вище
викладеним, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення постановлено з
порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому рішення не може бути
залишено в законній силі.

При новому
розгляді справи суду необхідно притягнути до участі в справі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
як співвласників будинку і земельної ділянки; повно, всебічно і об'єктивно
зясувати дійсні обставини справи, ухваливши на підставі зібраних доказів
законне і об'єктивне рішення.

Керуючись ст.
307, 311,319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Рогатинського районного суду від 05 жовтня 2007 року по даній справі скасувати,
а справу направити на новий розгляд в той же суд.

Ухвала набирає
законної сили негайно, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України на протязі двох місяців після дня її проголошення.