Справа № 22-1006       2007 р.                                          Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія     44                                                                                    ГрабикаВ.В.
УХВАЛА

Апеляційного
суду Вінницької області від 23.04.2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого:
НагорнякаВА.

Суддів: Пащенко Л.В.. Мартьянової ЛІ.

При секретарі: Пшеничній Л .В. За участю:
адвоката ОСОБА_1. Розглянувши
у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

На рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_3до ОСОБА_2 про витребування з незаконного володіння та усунення
перешкод в користуванні гаражем, -

Встановила:

В вересні 2006 року ОСОБА_3. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про
витребування майна з незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні
гаражем.

В заяві зазначав, що згідно договору дарування від 31.05.1996 року йому на
праві власності належить 29/50 частин будинковолодінняАДРЕСА_1. До складу
належної йому частини вказаного будинковолодіння, крім іншого, входить гараж
«М».

Декілька років тому відповідач незаконно самовільно захопив належний йому
гараж «М», який, незважаючи на його - позивача вимогу, добровільно не звільняє.

Тому позивач просив витребувати з незаконного володіння відповідача
ОСОБА_2. вказаний гараж та усунути перешкоди в користуванні належним йому на
праві власності металевим гаражем «М», зобов'язавши ОСОБА_2. звільнити цей
гараж від належного йому майна, а також стягнути з відповідача на його користь
судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 лютого 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_3 . задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду, як постановлене з
порушенням вимог законугскасувати, а справу направити на новий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи скарги, заслухавши
пояснення позивача та його адвоката, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не піддягає до задоволення по слідуючих підставах.

Вирішуючи спір, суд встановив, що згідно акту №194 від
21.05.1996 року приймальною комісією управління архітектури і містобудування
міськвиконкому оглянуто та прийнято до експлуатації частину житлового будинку
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4., де переобладнано житлову кімнату

1-3 площею 16,7
м.кв. та встановлено на земельній ділянці металевий гараж «М» розміром 6,4x3,26
м (а.с.58).

Відповідно до договору дарування, укладеному і нотаріально зареєстрованому
між ОСОБА_4. і ОСОБА_3., від 31.05.1996 року (а.с.5) спірний металевий гараж
«М», розташований в АДРЕСА_1, належить на праві власності позивачу ОСОБА_3..

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2. фактично підтвердив,
що створює перешкоди позивачу в користуванні спірним гаражем, яким, згідно його
пояснень, користується з часу проживання та прописки в частині вищевказаного
будинковолодіння, так як цей гараж купив та встановив саме він.

Судом також встановлено, що на момент розгляду справи договір дарування від
31.05.1996 року, згідно якого позивач ОСОБА_3. набув право власності, в тому
числі, і на гараж «М» ніким не було оспорено.

Врахувавши вищевказані обставини та вимоги ч.2 ст. 12 ЗУ «Про власність», ч.2
ст.328, ч.І ст.387 ЦК України,
суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача, оскільки
останній, як власник, вправі вимагати усунення перешкод в користуванні належною
йому власністю - гаражем, а посилання відповідача на те, що спірний гараж
належить йому на праві власності не підтверджено відповідними
правовстановлюючими документами.

Рішення суду
відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 лютого 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у
Верховний Суд України протягом двох місяців з дня проголошення.