Справа №22ц - 2402 /2007р.                                      Головуючий у 1
інстанції: Заруцька Г.М.
Категорія: 39                                                                 Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня
2007р.                                          Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого:
Краснощокової Н.С. суддів: Ігнатової Л.Є., Кіянової С.В. при секретарі:   Маслаковій М.Г.

за участю      представника відповідача Червинної Н.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку
апеляційну скаргу

Державного відкритого акціонерного товариства „Трест
Красноармійськшахтобуд" на

рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 21 грудня

2006р. у справі за позовом ОСОБА_1до Державного
відкритого

акціонерного
товариства   „Трест        Красноармійськшахтобуд"      про
стягнення

заборгованості
по заробітній платі,   середнього заробітку   за затримку розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006р. позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди. Посилався на те, що він
з 9.11.2003р. по 6.06.2006р. працював в Шахтобудівельному управлінні №3, яке є
структурним підрозділом відповідача. Відповідач заборгував йому заробітну плату
за листопад 2005р., лютий - травень 2006р., заборгованість становить 1865,61
грн., яка при звільненні не була йому виплачена. Просив стягнути заборгованість
по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку та у
відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 21 грудня 2006р. позов
задоволено частково. Стягнено на користь позивача з відповідача заборгованість
по заробітній платі в сумі 728,03 грн., середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 2 178,03 грн., у відшкодування моральної шкоди 500 грн., а
також на користь держави судові витрати в сумі 51 грн., та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду в частині
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,
посилаючись на відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної
палати. Зокрема, апелянт посилається на те, що відповідач є державним
підприємством, 100% його майна є державною власністю, фінансується підприємство
переважно з державного бюджету, оскільки замовники робіт підприємства - це
шахти, які здійснюють будівництво за рахунок бюджетних коштів. Неналежне
фінансування робіт мало місце з 1999р., щороку кошти виплачувались із значним
запізненням та не у повному обсязі. Своєчасна виплата заробітної плати не
залежить від адміністрації відповідача. Відповідач неодноразово звертався до
Міністерства вугільної промисловості, комітету Верховної Ради України з питань
паливно - енергетичного комплексу    з
проханням

2

терміново вирішити питання щодо надання фінансової
підтримки. 21.11.2005р. Національною службою посередництва та примирення було
розглянуто колективний трудовий спір між найманими працівниками підприємства та
його адміністрацією відносно невиконання вимог законодавства про працю та
положень колективного договору, рішенням цього органу встановлено, що
заборгованість по заробітній платі склалась не з вини підприємства. На час
подачі апеляційної скарги заборгованість позивачеві по заробітній платі виплачена.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача наполягала на скарзі
та просила її задовольнити.

Суд   першої  інстанції
при   ухваленні   рішення
виходив   із                    наступних

встановлених ним
обставин. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 9.11.2003р.
по 6.06.2006р., працював слюсарем в Шахтобудівельному управлінні №3. 6 червня
2006р. він був звільнений з роботи за власним бажанням. При звільненні з ним не
проведено розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі
1865,61 грн., станом на час розгляду справи заборгованість виплачена лише
частково, невиплаченою залишалась сума 728,03 грн., яку суд стягнув на користь
позивача, а також стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі
2 178,03 грн. та у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільнення та моральної
шкоди з наступних підстав.

Стягуючи з відповідача на користь позивача середній
заробіток за час затримки розрахунку та суму у відшкодування моральної шкоди
суд не врахував фактичних обставин справи та вимог матеріального закону. Так,
згідно із ст. 117 КЗпГІ України у разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У даному
випадку відповідач посилався на відсутність його вини у несвоєчасній виплаті
заробітної плати та надав докази на підтвердження його посилань. Зокрема,
відповідач надав рішення трудового арбітражу по розгляду колективного трудового
спору між найманими працівниками ДВАТ „Трест Красноармійськшахтобуд" та
адміністрацією цього товариства відносно невиконання вимог законодавства про
працю України та положень колективного договору. Зазначеним рішенням
встановлена відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної
плати. Суд не дав оцінку зазначеному доказу та не привів мотивів його
неприйняття. На думку апеляційного суду, зазначене рішення підтверджує доводи
представника відповідача про відсутність вини підприємства у несвоєчасній
виплаті заробітної плати позивачеві. Тому підстав для задоволення вимог про
стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не було.
Відповідно, немає підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки
можливість такого відшкодування також пов'язана з наявністю вини особи, що   спричинила шкоду.

Невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення та
ухвалення нового - про відмову у позові в частині стягнення середнього
заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 313-316 ЦПК України,
Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

2

Апеляційну
скаргу представника Державного відкритого акціонерного товариства „Трест
Красноармійськшахтобуд"
задовольнити.

Рішення          Красноармійського    міськрайонного суду       від 21
грудня 2006р.

скасувати в частині стягнення з
відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 2 178,03 грн. та моральної шкоди в сумі 500 грн.

У задоволенні
позову ОСОБА_1про стягнення з Державного відкритого акціонерного товариства
„Трест Красноармійськшахтобуд" середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної шкоди відмовити.

У іншій частині
рішення Красноармійського міськрайонного суду від 21 грудня 2006р. залишити без
зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його
проголошення, касаційна скарга може бути подана протягом 2-х місяців з дня
набрання законної сили рішенням апеляційного суду.