АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-1688/07                         Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З травня 2005 року                                                                               М.Запоріжжя

Колегія судців судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:    Савченко О.В.

суддів:                  Мануйлова Ю.С.

Гончара
О.С. при секретарі:    Тахтаул О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у Василівському районі Запорізької області на рішення Василівського
районного суду Запорізької області від 12
березня 2007року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у Василівському районі Запорізької області (далі-
відділення Фонду) про стягнення одноразової допомоги у зв'язку з ушкодженням
здоров'я ,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 р. ОСОБА_1. звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому зазначав, що у квітні 1987 p., працюючи
в Таврійському науково-промисловому гірничо-збагачувальному комбінаті,
виконуючи свої трудові обов'язки, отримав травму, яка згодом викликала
ускладнення та призвела до встановлення йому інвалідності 1 групи із втратою
професійної працездатності на 90
відсотків. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2003 p., яке
набрало законної сили 11
липня 2003р., одержану ним у результаті нещасного випадку травму визнано
виробничою травмою, отриману ним на Таврійському ГОКу при виконанні трудових обов'язків у 1987 році. На
підставі зазначеного рішення суду постановою начальника Фонду від 15 жовтня 2003 р. йому у
зв'язку з виробничою травмою призначено щомісячну грошову виплату. Інші виплати
Фондом йому не призначалися. Відповідно до ст.. ст. 28,34, Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань" має також право на виплату
одноразової допомоги та моральної шкоди. Враховуючи викладене, просив суд
стягнути з Фонду 20200 грн.
одноразової допомоги і 50
000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представники позивача позов
підтримали на підставах, .викладених у ньому. Уточнили позовні вимоги в частині
стягнення одноразової грошової допомоги, яка на день встановлення втрати
професійної працездатності,
тобто на 27 серпня 2003 року, становила
10640 грн.

Рішенням Василівського районного
суду Запорізької області від 12
березня 2007 р. позов
задоволено частково.

2

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у Василівському районі Запорізької області на користь
ОСОБА_1 одноразову допомогу в сумі 10640
грн.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у Василівському районі Запорізької
області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права, просить рішення місцевого суду від 12
березня 2007 р. в частині
стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Василівському
районі Запорізької області на користь позивача одноразової допомоги в сумі 10640 грн. скасувати і
в цій частині ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Вислухавши доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.2 ч.І ст.307
ЦПК України за насідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення і ухвалити нове рішення
по суті позовних вимог.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про охорону
праці" від 22 жовтня 1992 р. відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України "Пр загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Судом встановлено, що у квітні 1987 р. позивач , працюючи на
Таврійському науково-промисловому гірничо-збагачувальному комбінаті, під час
виконання розвантажувальних робіт при виконанні трудових обов'язків стрибнув з
кузова автомобіля ЗАЗ-66,внаслідок чого отримав травму, яка згодом викликала
ускладнення та призвела до встановлення йому інвалідності 1 групи із втратою
професійної працездатності на 90
відсотків.

Таврійським науково-промисловим
гірничо-збагачувальним комбінатом акт про нещасний випадок за формою Н-1 не
складався у зв'язку з тим, що підприємство знаходилось в стадії ліквідації.

28 лютого 1992 р. ОСОБА_1. вперше
встановлено першу групу інвалідності від загального захворювання.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області
від 10 червня 2003 p., яке
набрало законної сили 11
липня 2003 року,
визнано виробничою травму, отриману позивачем на Таврійському ГОКу при виконанні
трудових обов'язків в кінці квітня 1987
р.

Згідно Виписки з акту огляду у МСЕК від 27 серпня 2003 р. ОСОБА_1. встановлена
стійка втрата професійної працездатності 90
% безстроково у зв'язку з трудовим каліцтвом у 1987 р. згідно рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 10
червня 2003 р.
причина інвалідності- трудове каліцтво" встановлене вперше.

На підставі висновку МСЕК від 27 серпня 2003 р. постановою
начальника відділення Фонду від 15
жовтня 2003 р.
позивачу у зв'язку з виробничою травмою призначено щомісячну грошову виплату.

Відповідно до вимог ч.2 ст.13
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності "від 23
вересня 1999 р.
страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи
психічну травму за обставин, зазначених у ст.14 цього Закону, з настанням яких
виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та/або соціальних послуг.

Згідно зі ст. 28 п.Г'б"
Закону України від 23 вересня 1999 р. у разі настання
страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров'я, виплатити одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної
працездатності.

Відповідно до п.1.2.Порядку
призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей),
затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування

3

від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від ЗІ січня 2002
р.№ 7 дія у
цього Порядку поширюється на осіб, застрахованих відповідно до базового Закону,
та на осіб, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено
згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або
професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1., суд
першої інстанції виходив з того, що на Фонд має бут покладений обов'язок з
виплати на користь позивача одноразової допомоги у зв'язку з встановленням йому
стійкої втрати професійної працездатності.

При цьому суд виходив з того,
позивач фактично отримав право на встановлення йому групи інвалідності і
ступеня втрати професійної працездатності у зв'язку з отриманою ним травмою на
виробництві тільки після встановлення факту травмування на виробництві рішенням
Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2003 р.

Суд також прийшов до висновку, що
позивач набув право на отримання одноразової допомоги від дати встановлення
йому МСЕК стійкої втрати саме професійної працездатності, яка встановлена МСЕК
вперше на підставі рішення суду-27 серпня 2003
p., тобто після набрання чинності Законом України "Про
охорону праці".

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він не є вмотивованим та суперечить вимогам
закону.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 21-1 постанови
від 27 березня 1992 р. № 6 " Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"
одноразова допомога виплачується потерпілому, а в разі смерті останнього -його
сім'ї, якщо ушкодження здоров'я було пов'язане з виконанням трудових обов'язків
, мало місце (або
вперше було встановлено стійку втрату працездатності після введення в дію
Закону "Про охорону праці"(з 24
листопада 1992 року) та
заподіяне з вини власника;

потерпілий має право на одноразову
допомогу незалежно від того, стійкою чи тимчасовою була втрата його
працездатності та чи була встановлена йому певну групу інвалідності.

Згідно зі ст.2 Закону України від 21 березня 1991 р. "Про
основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідом є особа зі
стійким розладом функцій організму,зумовленим захворюванням, наслідком травм
або з уродженими дефектами, що призводить до обмеження життєдіяльності, до
необхідності в соціальній допомозі та захисті.

Відповідно до п. 1.5 Порядку
призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх
сімей), затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 22 грудня 2005 р. 83, стійкою втратою
професійної працездатності вважається будь-яка її втрата (встановлення групи
інвалідності, встановлення групи інвалідності та ступеня втрати професійної
працездатності, а також встановлення лише ступеня втрати професійної
працездатності), визначена медико -
соціальними експертними комісіями (далі - МСЕК) на
обумовлений термін або безстроково.

Таким чином, встановлення
інвалідності вперше одночасно є й визнанням стійкої працездатності.

Рішенням Василівського районного
суду Запорізької області від 10
червня 2003 року
(а.с. 12), яке
набрало законної сили 11
липня 2003 року і
звернено до виконання, визнано виробничою травму, одержану ОСОБА_1. при виконанні
трудових обов'язків у кінці квітня 1987
р.в період роботи на Таврійському науоково-промисловому гірничо-збагачувальному
комбінаті.

Згідно з ч. З ст. 61
ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Це свідчить про те, що ОСОБА_1. одержав
виробничу травму у квітні 1987
р.

З матеріалів справи (а.с.25) вбачається, що ОСОБА_1. пройшов первинне
огляд у МСЕК 28 лютого 1992 p., де йому
було встановлено стійку втрату професійної працездатності -1 група
інвалідності на строк до 1
березня 1994 р. і
визначена дата чергового огляду -4
лютого 1994 р.

Одноразова допомога виплачується
тим потерпілим, яким за результатами обстеження МСЕК уперше видано після 23 листопада 1992 р. висновок про
встановлення стійкої втрати працездатності у зв'язку з даним трудовим каліцтвом
(хоча б факт його заподіяння мав місце і до введення в дію Закону "Про
охорону праці".

4

Встановлення
після 24 листопада
1992 р.
безстрокової втрати працездатності потерпілому, якому до цього встановлювалась
стійка втрата працездатності до наступного огляду, не може вважатись підставою
для виплати одноразової допомоги.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1. одержав
виробничу травму в квітні 1987
р. та пройшов первинний огляд у МСЕК 28
лютого 1992 p.,
де йому було встановлено стійку втрату працездатності у вигляді 1 групи
інвалідності, після набрання чинності Законом України "Про охорону праці (24 листопада 1992 року), судова
колегія приходить висновку, що у нього відсутнє право на одержання одноразової
допомоги, встановленої цим Законом.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право, серед іншого, скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції
неправильно застосовано норми матеріального права, то відповідно до п.4 ст.309
ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 10640 грн. одноразової
допомоги.

Керуючись ст. ст.307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у Василівському районі Запорізької
області задовольнити.

Рішення Василівського районного
суду Запорізької області від 12
березня 2007 року по
цій справі в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у Василівському районі Запорізької області на користь позивача
одноразової допомоги в сумі 10640
грн. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом
подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

суми