Справа
№22ц-689/2007 рік.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2007 року                                                                                      місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області у складі: головуючого - судді
Коренькової З.Д. суддів -
Заболотного В.М., Ішутко В.М. при секретарі - Мехед Т.О.

з участю - позивача
ОСОБА_1, представника відповідача Бабича О.В.,
адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 і товариства з обмеженою відповідальністю
„Просвітньо-виробничо-комерційна фірма „Сяйво" (далі - ТОВ ПВКФ
„Сяйво") на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області
від 12 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ПВКФ „Сяйво"
про визнання незаконним розпорядження про покриття матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ТОВ ПВКФ „Сяйво" про визнання незаконним
розпорядження про покриття матеріальної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що з 22.07.2005 року по 10.11.2006 року працював
начальником відділу олієжирової промисловості. 07.11.2006 року керівником підприємства був виданий наказ про
застосування до нього дисциплінарного стягнення - догани та відшкодування ним завданих підприємству збитків
в розмірі 50%. Причиною
грошового стягнення стало понесення підприємством непродуктивних збитків,
внаслідок подачі автотранспорту під завантаження зерна без попередньої
перевірки якості товару. Зазначений наказ вважає незаконним, оскільки відповідач
без підтвердження факту вини і без зазначення прямої дійсної шкоди, не
ознайомивши позивача з бухгалтерським розрахунком видав такий наказ про
відшкодування збитків за його рахунок. Вказує, що його вини у завданих
підприємству збитках не має, так як купівля насіння сої була здійснена
відповідно до умов договору поставки зі знижкою ціни товару, враховуючи
завищену вологість. За відпрацьований місяць позивач взагалі не отримував
заробітної плати, не було надано на його прохання, згідно ст.110 КЗпП України,
розрахунку належних до виплати сум збитків.

2

Неправомірними
діями керівництва відповідача ОСОБА_1. було завдано і моральну шкоду у вигляді
глибоких душевних переживань з приводу незаконного позбавлення заробітної
плати. Внаслідок таких дій, позивач був позбавлений засобів до існування, маючи
на утриманні малолітню дитину і вагітну дружину. А тому просив визнати
незаконним наказ ТОВ ПВКФ „Сяйво" від 07.11.2006 року про накладення матеріальної відповідальності у
розмірі 50% завданої
шкоди, стягнути моральну шкоду в сумі 2000грн. та судові витрати.

В ході судового
розгляду ОСОБА_1. збільшив позовні вимоги і просив визнати незаконним наказ від
07.11.2006 року про
накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани та стягнути з
відповідача на його користь 692грн. 01коп. незаконно утриманої з нього
заробітної плати.

Рішенням
Ніжинського міськрайонного суду від 12 лютого 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково. Визнано незаконним наказ генерального директора ТОВ ПВКФ
„Сяйво" від 07.11.2006
року без номера в частині покладання на позивача матеріальної
відповідальності у розмірі 50%
завданої шкоди, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 1000грн.
моральної шкоди та 692грн.01коп. незаконно утриманої заробітної плати. Також,
стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 500грн. за
отримання правової допомоги, 8грн.50коп. судового збору та 7грн. 50коп.
сплачених за інформаційно-технічне забезпечення, а на користь держави - 42грн.50коп.
судового збору.

Суд прийшов до
висновку, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено правомірно,
згідно ст. 147 КЗпП
України. Позовні вимоги щодо визнання незаконним наказу в частині покладання
матеріальної відповідальності суд визнав обґрунтованими, оскільки в наказі не
зазначено, в якій сумі були завдані позивачем збитки і в якому розмірі від
свого заробітку він повинен їх відшкодувати. Крім того, відповідач, порушивши
вимоги ст.ст. 128, 136 КЗпП України, незаконно утримав із заробітної плати
ОСОБА_1 692грн.01коп. Задовольняючи частково вимоги про відшкодування моральної
шкоди в сумі 1000грн., суд прийшов до висновку, що позивач не довів і не надав
доказів, що йому була заподіяна така шкода саме в розмірі 2000грн.

В апеляційній
скарзі ТОВ ПВКФ „Сяйво" просить рішення змінити в частині відшкодування
моральної шкоди, відмовивши в цій частині позовних вимог повністю, та змінити
рішення в частині стягнення судових витрат, розподіливши судові витрати
відповідно до задоволення вимог позивача. Посилається на те, що суд порушив
норми матеріального і процесуального права, вирішивши, що позивачу дійсно була
заподіяна моральна шкода. Суд не вказав, з яких міркувань виходив позивач,
визначаючи розмір моральних страждань, якими доказами він підтверджує: зміну
стану здоров'я, тяжкість вимушених змін у його житті, які зусилля він докладав
для відновлення попереднього стану (чи мав позивач інші джерела доходів крім
зарплати), як вимагає п.9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної шкоди".

3

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить рішення скасувати у частині відмови в задоволенні його
вимог та постановити нове, яким визнати незаконним наказ ТОВ ПВКФ „Сяйво"
від 07.11.2006 року в
частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Вказує,
що суд не взяв до уваги той факт, що керівництвом товариства до завантаження
товару було узгоджено оплату товару (насіння сої) завищеної вологості. Не
врахував суд і той факт, що між датою виявлення невідповідності якості товару і
датою застосування стягнення минуло понад один місяць, що передбачено ст.148
КЗпП України.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи
скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ТОВ ПВКФ „Сяйво" -
відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу ТОВ ПВКФ „Сяйво"
від 07.11.2006 року щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у
вигляді догани, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дисциплінарне
стягнення на позивача було накладено правомірно, згідно ст. 147 КЗпП України.

Проте, з таким
висновком не може погодитися апеляційний суд.

По справі
встановлено, що на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді
догани, оскільки він як начальник відділу ОЖП, управитель з постачання і збуту
за сумісництвом ТОВ ПВКФ „Сяйво", готував до виконання дві операції із
закупівлі зерна. В обох випадках автотранспорт під завантаження було подано без
попередньої перевірки якості товару, що потягло непродуктивні витрати і завдало
збитків підприємству (а.с.9).

Але, з наказу
ТОВ ПВКФ „Сяйво" №156/1-к від 04.10.2006 року за підписом генерального
директора товариства ОСОБА_2. вбачається, що придбання в СТОВ „Тимошівка"
сої завищеної вологості (15%) було узгоджене ОСОБА_1. з керівництвом
підприємства ще 04 жовтня 2006 року. Після цього управитель з постачання і
збуту ТОВ ПВКФ „Сяйво" ОСОБА_3. дав вказівку направити придбану продукцію
на переробку до м.Березань Київської області (а.с.41, 59).

Відповідно до
ст. 147 КЗпП
України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано
дисциплінарне стягнення.

Оскільки,
придбання відповідачем 05.10.2006
року в СТОВ „Тимошівка" сої завищеної вологості (15%) було узгоджене з
керівництвом ТОВ ПВКФ „Сяйво", то суд не знаходить в діях ОСОБА_1 вини в
заподіянні збитків підприємству. В зв'язку з цим, наказ ТОВ ПВКФ „Сяйво"
від 07.11.2006 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у
вигляді догани є незаконним і підлягає скасуванню.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1 стосовно стягнення на його користь з відповідача
моральної шкоди в сумі 1000грн., суд першої інстанції зазначив, що незаконним
утриманням із заробітної плати позивача

4

за жовтень та листопад 2006 року 692грн.
01коп. без його згоди, позивач був поставлений в скрутне матеріальне становище,
не мав належних коштів на утримання дитини і вагітної дружини.

Проте,
апеляційний суд вважає необхідним зменшити суму моральної шкоди до 500грн.
Даний розмір морального відшкодування відповідає принципу розумності та
справедливості, і є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких
зазнав позивач в результаті незаконного накладення відповідачем на нього
дисциплінарного стягнення у вигляді догани 07.11.2006 року та незаконного
утримання з його заробітної плати 692,01грн.

За таких
обставин, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і
обґрунтованим. Таке рішення підлягає частковому скасуванню з задоволенням
позовних вимог ОСОБА_1 та зміні в частині стягнення з ТОВ ПВКФ „Сяйво" на
користь позивача моральної шкоди.

В іншій частині
рішення суду необхідно залишити без змін.

На підставі
наведеного, керуючись ст. 147,
237-1 КЗпП України, ст.ст.303, 307,
309, 313-314. 316-317 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Просвітньо - виробничо - комерційна фірма
„Сяйво" - задовольнити
частково.

Рішення
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2007 року в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу ТОВ ПВКФ
„Сяйво" від 07.11.2006
року про оголошення йому догани -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити,
визнавши незаконним та скасувати наказ ТОВ ПВКФ „Сяйво" від 07.11.2006 року в частині
оголошення позивачу догани.

Рішення
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2007 року в частині
стягнення з ТОВ ПВКФ „Сяйво" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди - змінити, шляхом
зменшення розміру морального відшкодування до 500грн.

В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.