Категорія № 21                                                                                         інстанції
Доповідач - Ляховська І.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 березня 2007 року                                                                        м.
Кривий Ріг

Колегія судців судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.,

при
секретарі - Гладиш К.І.,

за
участю - представника ВАТ «Суха Балка» Коничевої Тетяни

Вікторівни,
представника Відділення Фонду Онищенко Євгенії

Василівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Відкритого
акціонерного товариства "Суха Балка" та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства «Суха Балка», Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення заборгованості за
щомісячними виплатами відшкодування втраченого заробітку, компенсації за
несвоєчасну виплату сум відшкодування шкоди, перерахунок розміру страхових
виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21
липнч 2006 року позов ОСОБА_1. про стягнення заборгованості за щомісячними
виплатами відшкодування втраченого заробітку, компенсації за несвоєчасну
виплату сум відшкодування шкоди, перерахунок розміру страхових виплат
задоволений частково, на користь позивача стягнуто з Відкритого акціонерного
товариства «Суха Балка» (далі - ВАТ «Суха Балка») заборгованість по щомісячних
виплатах відшкодування, втраченого заробітку в сумі 6886грн.58коп. та
компенсацію втрати частини відшкодування шкоди у зв'язку із порушенням строків
виплати в сумі 4562грн.72коп., а всього 11448грн.75коп.; з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому

2

Розі (далі - Відділення Фонду) стягнуто заборгованість по
щомісячних страхових виплатах у відшкодування шкоди за період з 01 квітня 2001
року по 01 липня 2006 року в сумі 8690грн.73коп. та щомісячні страхові виплати
в сумі 371грн.82коп., починаючи з 01 липня 2006 року до зміни обставин, що є
підставою для їх перерахунку або припинення виплат.

В апеляційній скарзі ВАТ «Суха Балка» ставить питання про
скасування рішення суду в частині стягнення з нього сум та ухвалення нового
рішення про відмову у позові, оскільки суд не взяв до уваги, що перерахунок сум
відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я проводиться одночасно із
підвищенням тарифних ставок (посадових окладів) не на коефіцієнт їх підвищення,
а на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати, розмір якої фактично не
збільшився, тому висновки суду про необхідність застосування коефіцієнту 2,0 -
з 01 липня 1994 року та наступних необгрунтовані. Відповідач також вважає, що
суд безпідставно задовольнив вимоги позивача понад строк позовної давності та
необгрунтовано стягнув компенсацію сум відшкодування шкоди.

Відділення
Фонду в своїй апеляційній скарзі також просить скасувати рішення суду в частині
стягнення з нього сум та направити справу на новий розгляд, оскільки ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що Фонд не є належним
відповідачем по справі; не перевірив, чи відбулося на ВАТ "Суха Балка"
підвищення заробітної плати на коефіцієнти підвищення тарифних ставок
(посадових окладів); не прийняв до уваги, що після збільшення тарифів середня
заробітна плата не збільшилася у зв'язку із зміною структури заробітної плати;
неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування шкоди...", який
встановив лише випадки перерахунку сум відшкодування шкоди, а не сам механізм
такого перерахунку; не надав правової оцінки економічному обґрунтуванню
застосування чи не застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок (посадових
окладів), що призвело до неправильного вирішення спору та безпідставно
задовольнив вимоги позивача понад строк позовної давності.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що з 1957
року до звільнення з 17.09.1997р. у зв"язку з виходом на пенсію позивач ОСОБА_1. працював у шкідливих
умовах праці на різних посадах з повним робочим днем у підземних умовах на
шахтах "Центральна", "Південна", які є структурними

3

підрозділами
ВАТ "Суха Балка".

Внаслідок
впливу шкідливих виробничих факторів у позивача виникло професійне захворювання,
у звязку із чим за висновком ЛТЕК від 09.06.1994 року позивачеві вперше
встановлена ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20%, починаючи
з 10 травня 1994 року5 безстроково.

Як
убачається із матеріалів справи, наказом Рудоуправління «Суха Балка» № 213 від
20 червня 1994 року позивачеві було призначено щомісячно відшкодування
втраченого заробітку з розрахунку базової середньої заробітної плати
електрослюсаря підземного по ремонту обладнання з урахуванням коефіцієнту
підвищення тарифних ставок та окладів, яка складала 1484850крб., та ступіню
втрати працездатності в розмірі 296970крб щомісяця, починаючи з 10 травня 1994
року, безстроково.

Проте
між сторонами виник спір з приводу коефіцієнтів підвищення тарифних ставок
(посадових окладів), які застосовувалися відповідачем ВАТ «Суха Балка» для
коригування сум відшкодування втраченого заробітку, починаючи з 01 липня 1994
року.

Частково
задовольняючи вимоги позивача та стягуючи з ВАТ "Суха Балка" суми
недоплачених виплат за період з 01 липня 1994 року, суд не звернув уваги на
норми ст. 71 ЦК 1963р. (з
урахуванням правила п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003р.) та на
роз'яснення, викладені в пунктах 1,1-1,1-2,22 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними
змінами), згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність), встановлюється
тривалістю у три роки. У випадку, коли вимоги потерпілого стосуються
перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем
(у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при
задоволенні позову, кошти стягуються за час, що не перевищує трьох останніх
років, які передували моменту звернення особи до суду.

Відповідно
до Закону від 23 вересня 1999р. № 1105-Х1У "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особам,
які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001р., Фонд сплачує страхові виплати
та надає соціальні послуги з моменту передачі відповідними підприємствами в
установленому порядку документів, що підтверджують право цих працівників на
такі послуги.

Однак, стягуючи з Відділення Фонду щомісячні страхові
платежі за період з 01 квітня 2001 року до 01 липня 2006 року, суд не звернув
уваги на це правило та не встановив, чи дотримано позивачем строк позовної
давності при

4

пред'явленні
вимог до Фонду з урахуванням наведених мотивів.

Крім того, відповідно до пункту 28 Правил перерахований
або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків
втрати професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи.

Вирішуючи спір, суд не звернув уваги на зазначене
положення й не з'ясував розмір середньомісячного заробітку відповідного
працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом
повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи, та чи не буде перевищувати розмір відшкодування, нарахованого позивачу,
встановлені обмеження.

У зв'язку з тим, що судом першої інстанції неправильно
застосовано норми матеріального права, розглянуто не всі позовні вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції, ухвалене рішення підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись ст. 303, 307, 311 ч. 1 п.п. 4, 5, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ВАТ "Суха Балка" та Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2006 року скасувати.

Справу
направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом  двох місяців з дня набрання нею законної
сили.