Справа №22Ц-1495/2007 р.                                      Головуючий
в 1 інстанції Юзвик М.М.
01,39,41                                                     Доповідач
у 2 інстанції Приходько К.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
травня 2007 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:    Яворського М.А.,

суддів:      Приходька К.П., Лащенка В.Д.,

при
секретарі:   Левочко І.Я.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ЗАТ
«Сільгосптехніка» на рішення Володарського районного суду Київської області від
19 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Сільгосптехніка» про
стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за час затримки
виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

встановила:

у
листопаді 2006 року позивач звернуся до суду з позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що він був звільнений з роботи 01 серпня 2006 року. На час
звільнення йому відповідачем не виплачена заробітна плата за липень 2006 року.
Крім того відповідач не видав при звільнені йому трудову книжку яку він отримав
лише у листопаді 2007 року.

Позивач
просив стягнути з відповідача на його користь 600 гривень, заборгованості по
заробітній платі за липень 2006 року, 2 400 гривень компенсації за затримку
виплати заробітної плати за серпень - листопад 2006 року, середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 1800 гривень, 2 000 гривень у відшкодування
моральної (немайнової) шкоди та 300 гривень витрат на правову допомогу.

Рішенням
суду від 19 лютого 2007 року позовна заява задоволена частково, стягнено з
відповідача на користь позивача 354,98 гривень заборгованості по виплаті
заробітної плати з липень 2006 року, 1 253,07 гривень компенсації за затримку
виплати заробітної плати, середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1
253,07 гривень, 1 000 гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди та
300 гривень витрат на правову допомогу.

Відповідачем
подана апеляційна скарга на рішення суду в якій вона просить рішення суду
скасувати посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин
справи.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що позивач з 02 лютого 2006 року по 01 серпня 2006 року працював у
відповідача по справі. На час звільнення відповідач не сплатив позивачу
заробітну плату за липень 2006 року. Згідно довідки за №502 наданої
відповідачем заробітна плата позивача за липень 2006 року становить 354,98
гривень, а заборгованість по заробітній платі становить 495,74 гривень
(а.с.32).

Згідно з
вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Суд
першої інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення з відповідача на
користь позивача всіх сум, що належать йому від підприємства, але не звернув
увагу на те, що заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем
становить 495,74 гривень. Таким чином колегія вважає, що рішення в цій частині
необхідно змінити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість
по заробітній платі у зазначеному вище розмірі.

Судом
першої інстанції встановлено, що з вини відповідача позивач не отримав трудову
книжку при звільнені і отримав її лише у кінці жовтня 2006 року.

Згідно
поданих матеріалів справи середній заробіток позивача становив 417,69 гривень,
а тому суд першої інстанції правильно задоволив вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь 1 253,07 гривень середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки.

Судом
першої інстанції стягнено з відповідача на користь позивача 1 253,07 гривень
компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Проте з
таким висновком суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із
наступних підстав.

Відповідно
з вимогами ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати
проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на
послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Виходячи
з вимог Закону України «Про компенсацію громадянам витрат частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, з 01 січня
2001 року така компенсація провадиться на підставі цього Закону в порядку,
затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001
року.

Згідно
із п.3 зазначеного Порядку компенсації* підлягають грошові доходи разом із
сумою індексації, які одержують громадяни на території України в гривнях і не
мають разового характеру, зокрема заробітна плата.

Пунктом
4 вказаного Положення встановленою, що сума компенсації обчислюється як добуток
нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після
утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін
(індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на
100.

утримання
податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу
інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс
споживних цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення
місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому
індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не
включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Розмір індексу
інфляції у 2006 році та у січні 2007 року за даними Держкомстату надрукований у
газеті «Урядовий Кур'єр» і становить - серпень 2006 року 100,0%; вересень 2006
року 102,0%; жовтень 2006 року 102,6%; листопад 2006 року 101,8%; грудень 2006
року 100,9%; січень 2007 року 100,5%.

Таким
чином заробітна плата разом із сумою компенсації становить - 100,0% х 102,0% х
102,6% х 101,8% х 100,9% х 100,5% х 495,74 гривень : 100 = 535,40 гривень.

Сума
компенсації витрат частини доходу позивача у зв'язку з порушенням строків
виплати заробітної плати становить 535,40 гривень - 495,74 гривень = 39,66
гривень.

Враховуючи
викладене рішення в цій частині необхідно змінити і стягнути з відповідача на
користь позивача компенсацію витрат частини доходу у зв'язку з порушенням
строків виплати заробітної плати у зазначеному вище розмірі.

Постановляючи
рішення суд стягнув з відповідача на користь позивачки 5 000 гривень у
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У
відповідності із ст.237 -1 КЗпП України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

Суд
першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що відповідачем
спричинена позивачу моральна (немайнова) шкода, але визначаючи розмір
відшкодування не врахував вимоги розумності і справедливості при визначені
розміру відшкодування, а тому в цій частині необхідно змінити судове рішення
стягнувши з відповідача на користь позивача 300 гривень на відшкодування
завданої йому моральної (немайнової) шкоди.

На підставі
наведеного, керуючись: ст.ст.307,309,313,316,317 ЦПК України колегія,

вирішила:

апеляційну
скаргу ЗАТ «Сільгосптехніка» на рішення Володарського районного суду Київської
області від 19 лютого 2007 року задоволити частково.

Рішення
Володарського районного суду Київської області від 19 лютого 2007 року змінити
в частині стягнення з ЗАТ «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_1 заборгованості
по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та

стягнення моральної (немайнової) шкоди стягнувши з ЗАТ
«Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_1 495,74 гривень заборгованості по виплаті
заробітної плати 39,66 гривень компенсації за затримку виплати заробітної
плати, 300 гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, в решті
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його оголошення та може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.