Справа  №2-291/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ             УКРАЇНИ

13
квітня  2007
року                                                                                  місто  Харків

Фрунзенський  районний
суд  міста  Харкова
у  складі:

Головуючого  -
судді  Г.Є.
Бершова

При  секретарі   .О.   Красной,

За  участю  адвокатів
ОСОБА_1,   ОСОБА_2

Розглянувши
у    відкритому    судовому
засіданні    в    залі
суду    цивільну справу   ОСОБА_3до      ОСОБА_4

про   розділ    спільного
майна    подружжя,    за
зустрічним   позовом   ОСОБА_4до
ОСОБА_3 про    визнай

право
власності  на  житловий
будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3.      представила  до
суду  позов  до  ОСОБА_4.   і
просила  суд
визнати    за    нею
право    власності    на
1/2  частину       житлового    будинку надвірними     будівлями,      розташованної в     АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/2 частини автомобі ля
„Фольсваген-Пассат" державний номерНОМЕР_1, та зобов'яза

відповідача                ОСОБА_4.     сплатити
їй                           половину    вартості
цьо

автомобілю що складає 55 000 грн., виділити
їй автобус „Ікарус - 25 державний
номер НОМЕР_2вартістю 55
000 грн. та автобус „Ікар державний
номер   НОМЕР_3 вартістю  35   000   грн.

В доповнення до
свого позову ОСОБА_4. просила суд розділи сумісно
придбане з відповідачем майно та виділити їй у власніс килими, меблі,
телевізори, тумбу під телевізор і музикальний цент музикальний центр,
комп'ютер, холодильник, електром'ясорубку, шаф дитячі меблі, пральну машину,
кожані меблі, що знаходиться в житлово будинку
по АДРЕСА_1

В
доповнення   до   свого
позову   ОСОБА_3.       просила   суд
визнати нею    право    власності
на    5/8
частин
вказаного    житлового    будинку надвірних   будівель
по АДРЕСА_1,   визнати нею   право
власності   на   1/2
частину   СТО,    розташовану   в
АДРЕСА_2в   комплексі   з
автомойкою,    вулканізаціє магазином   і
кафе,   з   більярдним
та   комп'ютерним   залами,
визнати   за   н право
власності   на  майно,
що   знаходиться   в
спірному  будинку  у
вигля дзеркала,   шафи,   комоду,
килим,   кондиціонер.

В   обґрунтування   своїх
вимог   позивач   ОСОБА_3
посилається

наступні
обставини:

З
відповідачем  ОСОБА_4.
вони  перебували   в
зареєстрованому  шлюб який   оформили
31.10.1998   року   в
Комінтернівському   відділі   реєстрац актів      громадянського      стану
м.      Харкова,      актовий      запис
№616. подальшому  шлюб
було  розірвано  за
рішенням  суду.

Від     цього
шлюбу     вони     мають
дитину     ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1

Під    час    шлюбу
сторонами    було    придбано спільне    майно:
житловий

будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1,   зареєстрований   в
БТІ   по     праву
власності   за  ОСОБА_4.

передано
земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку. На цій
ділянці до шлюбу з ОСОБА_3.
він побудував за свої кошти житловий будинок з надвірними будівлям Після
розірвання шлюбу з ОСОБА_6. та до
завершення будівницт будинку в жовтні 1998
року він 31.10.1998 року
зареєстрував шлюб ОСОБА_3.
Реєстрація його права власності на будинок в КП ХМБ призведено 11.04.2001 року, тобто під
час шлюбу з ОСОБА_3. . зв'язку
із чим будинок формально вважається його сумісною з позивач ОСОБА_3. власністю
подружжя. Фактично будинок побудовано особис ним  до
шлюбу  з  відповідачем
і  є  його
особистою  власністю.

Против зустрічного позову ОСОБА_4. позивач ОСОБА_3.
заперечувала и наполягала,
що спірний будинок з надвірними будівля було
збудовано  під  час
шлюбних  відносин.

Вислухавши
пояснення      сторін      по
справі,       їх      представників,       я підтримали   позови
в   повному   обсягу,
та   надали   заперечення,       допит свідків,      перевіривши     надані
до     суду     докази,      суд
приходить наступного:

Сторони     по
справі     ОСОБА_4.      і     ОСОБА_3.      перебували зареєстрованому     шлюбі,
який      оформлено      31      жовтня      1998      року Комінтернівському     відділі
реєстрації      актів     громадянського     стан актовий  запис  №616,   про
що  свідчить  свідоцтво
про  одруження.

Від цього шлюбу
сторони по справі мають неповнолітню дитину ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчи
свідоцтво  про  народження.

Згідно із
рішенням Комінтернівського районного суду місті Харко від 27 квітня 2005 року позовні
вимоги ОСОБА_3. задоволено.
Шлюб між ОСОБА_3. і
ОСОБА_4. розірвано. Відповідно до
рішен суду, а також протоколу судового засідання, який був досліджений судовому
засіданні, ОСОБА_3. вступила
у шлюб з відповідач ОСОБА_4.   в  жовтні
1998  року.

Відповідно до
повідомлення КП „Карківське міське бюро технічн інвентаризації" житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1зареєстровано
по праву власності на ім ОСОБА_4.
на підставі свідоцтва про право власності, видано 11.04.2001
року
Фрунзенською  районною  радою
м.   Харкова.

Відповідно до
технічного паспорту на житловий будинок індивідуально житлового фонду
поАДРЕСА_1, який складе 22  травня  2000
року,
власником  будинку  вказано
ОСОБА_4.

Відповідно до
свідоцтва про реєстрацію транспортного засоб автомобіль „Фольсваген Пасат"
2003 року
випуску реєстраційний номНОМЕР_1 зареєстровано по праву власності за ОСОБА_7.

Відповідно
до   свідоцтва   про
реєстрацію   транспортного   засобу
автоб „Ікарус      250"      1989
року
випуску     реєстраційний      номер
НОМЕР_3 зареєстровано  по
праву  власності  за
ОСОБА_4.   з  15.02.2001
року.

Відповідно
до        свідоцтва        про        розірвання        шлюбу,                              видано

Комінтернівським відділом
реєстрації актів громадянського стану міс Харкова, шлюб між ОСОБА_4і
ОСОБА_6розірвано  25
березня   1998
року.

Відповідно    до
довідки    заступника    начальника    УДАІ
УМВС    України Харківській      області      Дунаєву      В.М.       належать      по
праву      власнос
транспортні    засоби:    автобус
„Ікарус    256
„    реєстраційний   номер
НОМЕР_2 підставі   свідоцтва
про  право  власності
на  житловий  будинок,
автомобі „Фрльсваген
Пасат",     чотири    автобуси
„Ікарус".     Також    було
придба меблі,     бутову    техніку,
дзеркало,     килими,     люстру,
що    знаходиться будинку  по АДРЕСА_1

До  офіційної  реєстрації
шлюбу  вони  з
відповідачем  перебували  більш
ніж

дев'ять      років                    у      фактичних      шлюбних      відносинах,       вели
суміс

господарство,
мали   єдиний   бюджет,
постійно   мешкали   на
житловій   пло матері  відповідача.

Рішенням
Харківської      міськради      від
28.02.1996      року      за
№1 відповідачу   було
виділено   земельну   ділянку
під   будівництво   житлово будинку.    Починаючи
з   1996   року   по   1999
рік   вони   готували
документац  для   будівництва
будинку.    Також   для
будівництва       вони   з
відповідач одержали    від    її
батька        10000    доларів    США,     на
які    було    придба будівельні   матеріали.
За   вказані   кошти,
а   також   за
рахунок   коштів її    так
і    відповідача    з
весни    1999    року   вони
розпочали   будівницт
будинку,    яке   було
закінчено   в   2000   році.   Акт   про   прийняття
будинку експлуатації     було     затверджено     рішенням     комісії
20.06.2000     рок Оскільки   їх
донька,    тобто   неповнолітня   дитина
буде   проживати   разом нею,     позивач
просить    суд    відступити    від
принципу    рівності        дол подружжя   та
збільшити   її   долю
на   1/8
частину,
тобто      визнати   за   н
5/8  частин
спірного  будинку.

Крім того, під
час шлюбу і на спільні кошти вони з відповідач побудували СТО в комплексі з
автомойкою, вулканізацією, магазином кафе, з більярдним та комп'ютерними
залами, яке розташовано в АДРЕСА_2Рішенням Харківської міськра від 27.11.2002 року відповідачу
виділено земельну ділянку д будівництва СТО. Вказане будівництво СТО завершено
в 2003 році. В 2002 році ними було
придбано спірний автомобіль „Фольсваген Пасат Однак, без її згоди відповідач 8.01.2003 року переоформив
ц автомобіль  на  ім'я
своєї  матері  ОСОБА_7.,   яка
продала  автомобіль

Відповідач  ОСОБА_4.   позовні   вимоги
ОСОБА_3.   визнав  частков При
цьому    він    не
заперечував    против     визнання    за
його    колишнь дружиною    ОСОБА_3.     право    власності
на    майно,     яке
зазначено позовній   заяві   і
знаходиться   в   житловому
будинку   по   АДРЕСА_1,     крім
комп'ютера.     Оскільки    таке
майно    дійс придбано    під
час    шлюбу.     ОСОБА_4.
також    не    заперечував    прот визнання     за
позивачем     право     власності     на
половину     транспортно засобу,   тобто
два  автобуси,   які
дійсно  придбані  під
час  шлюбу  разом іншими
двома   автобусами   „Ікарус".   Однак
спірний  автомобіль   „Фольсваг Пасат"   ніколи
не   був   власністю
ні   його,    ані
його   колишньої   дружи ОСОБА_3.    Щодо   розділу
спірного   будинку   по АДРЕСА_1, також     СТО     по
АДРЕСА_2 ОСОБА_4.
заперечував,     оскільки    ОСОБА_3.    ніякого    відношення    до
вказано майна    не    має.
А    СТО    в
даний    час    не
закінчене    будівництвом    і зареєстроване  в  БТІ.

Відповідач     ОСОБА_4.     представив     до
суду     зустрічний     позов ОСОБА_3.,
в   якому   він
просить   визнати   за
ним   право   власності житловий    будинок
з    надвірними    будівлями
по  АДРЕСА_1. В  обґрунтування
своїх  вимог  він
посилається  на  такі
обставини:

До 25.03.1998 року він
перебував в зареєстрованому шлюбі з позивач за основним позовом ОСОБА_6. Рішенням виконкому Харківськ
міськради    за    №161    від    28.02.1996    року,     йому
в    приватну    власніс

ХА;   автобус
„Ікарус  256"  реєстраційний
номер  НОМЕР_2;   автобус
„Ікар 250"   НОМЕР_4;   автобус
„Ікарус  250"  реєстраційний
номер  НОМЕР_3

Відповідно   до
рішення   Харківської   міської
ради   народних   депутат Харківської    області
№161    від   23.02.1996    року   ОСОБА_4.    надано приватну   власність
земельну   ділянку   по
АДРЕСА_1пл..   орієнтовано  600  м.кв.

Згідно із
свідоцтвом про право власності, виданого 11
квітня 20 року
посвідчено, що житловий будинок з надвірними будівлям розташований в
АДРЕСА_1дійсно належи
ОСОБА_4. на праві власності. Свідоцтво видане на підставі рішен
виконкому Фрунзенської районної ради м. Харкова від 20 червня 20 року  №129/11.

Відповідно
до показань допитаних в судовому засіданні свідк

ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11. сліду

що
будівництво житлового будинку і надвірних будівель, розташован

в   АДРЕСА_1 розпочато   ОСОБА_4.

1996 році та
фактично закінчено усі основні роботи в 1997
році б участі ОСОБА_3.,
тобто до реєстрації шлюбу між сторонами. З чо виходить, що вказаний будинок
з надвірними будівлями збудовано саме рахунок ОСОБА_4. Із
показань свідків також слідує, що в 1998  році в будинку було не тільки основні роботи, а й
встановле пластикові     вікна.

Против
того,   що   дата
виготовлення   вікон   вказана
на   самому  виробі, саме
-   1997  рік  ОСОБА_3.   і
ОСОБА_4.
не   заперечували.

ОСОБА_3. не надано суду
належних доказів того, що під ч будівництва спірного будинку по АДРЕСА_1вона з
ОСОБА_3. перебували у фактичних
шлюбних відносинах, ве спільне господарство, між сторонами була укладена угода
щодо учас ОСОБА_3. в
будівництві і вона реально приймала участь в тако будівництві.

С показань свідка ОСОБА_12., який є батьком позивачки слідує, що 1995 року його дочка
і ОСОБА_4. почали жити разом в квартирі
матері  ОСОБА_4. Однак свідок зазначив, що у вказаній квартирі він б
рідко, тобто в 1995 році, а
затим в 2000 році. В 1998 році в привозив
їм будівельні матеріали у вигляді швелеру, надав в 1998 ро ОСОБА_3. гроші в розмірі 10 тисяч доларів США, а в 2001 році тисячі
доларів США. З
показань свідка ОСОБА_13. слідує, що
він колишнім чоловіком позивача ОСОБА_3.
і в порядку розділу май передав
їх  гроші  еквівалентом
4  тисячі
доларів  США.

Вказані   обставини  не
можуть   свідчити  про
участь   позивача  ОСОБА_3.   в
будівництві   спірного   будинку,
оскільки   суду  не
надано   доказі що     вказані
гроші     було     витрачено     саме
на     будівництво     будинку надвірних  будівель.

З акту про
прийняття до експлуатації димових та вентиляційн каналів від 20.10.1997 року вбачається,
що вказані роботи в спірно будинку
були  виконані  саме
до  жовтня  1997  року.

Крім   того,    з
акту   прийняття   внутрішньо
будинкового   газопроводу
експлуатації   від   16.02.1998   року   вбачається,    що
спірний   будинок   бу газифіковано  саме
до  лютого  1998  року.

Прийняття спірного житлового
будинку до експлуатації та вида свідоцтва про право власності на нього в 2001 році не є безумовн
підставою вважати, що будівництво було розпочато і закінчено під ч шлюбу  між
сторонами.

Посилання
позивача ОСОБА_3. на те,
що спірний житлов будинок розпочато будівництвом нею і відповідачем саме весною
1998 року
спростовуються випискою з історії хвороби №421/99
інститу нейрохірургії ім..
академіка М.М. Бурденко, з якої слідує,
що березня 1999 року
хворому ОСОБА_4. проведено операцію „видален
парасагіттально - конвекситальної
менінгеоми в лівої лобно -
теменн області".

Відповідно  до  ст..   60  СК  України
майно,   набуте  подружжям
за  час  шлюб належить
дружині  та  чоловікові
на  праві  спільної
сумісної  власності.

Суд приходить до
висновку, що будівництво спірного житлово будинку і надвірних будівель по
АДРЕСА_1проведено ОСОБА_3. не під
час шлюбу із ОСОБА_3. і за
його особисті кошти. А тому, таке майно не може належати колишньо подружжю ОСОБА_4. і ОСОБА_3.
на праві спільної сумісн власності
і  розділу  не
підлягає.

З
чого    слідує,    що
спірний    будинок   є
власністю   ОСОБА_4. особи,   яка
це  майно   збудувала.      Позов
ОСОБА_3.   в
частині   розді спірного  будинку
з  надвірними  будівлями
задоволенню  не  підлягає.

Відповідно до п.1) ч.1
ст.57 СК
України особистою приватн власністю
чоловіка  є  майно,
набуте  ним  до
шлюбу.

Позовні
вимоги ОСОБА_4. щодо визнання за ним судом пра

власності
на спірний будинок необхідно задовольнити, оскільки та

майно    добуте
ним    до    шлюбу
з    ОСОБА_3.                         і    є
його    особист

приватною
власністю.

У
відповідності   до   ч.2   ст.331   ЦК
України   якщо   право
власності нерухоме    майно    відповідно    до
закону    підлягає    державній
реєстраці право  власності  виникає
з  моменту  державної
реєстрації.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'яза
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу сво вимог  і
заперечень.

До
суду  не  надані
докази,   що  будівництво,
яке  розташовано  по АДРЕСА_2 у     вигляді
СТО     і     інших
об'єктів комплексі,      в   даний
час   належним  чином
зареєстровано   в   бюро
технічн інвентаризації.

З пояснень
сторін слідує, що вказаний об'єкт в БТІ не зареєстрова і  їх
будівництвом  не  закінчено.

У зв'язку із чим
в позові про визнання за ОСОБА_3.
пра власності на вищевказаний спірний об'єкт у вигляді СТО необхід
відмовити.

Позовні
вимоги щодо розділу майна у вигляді транспортних засобів

автобусів        „Ікарус",     а
також    майна,     яке
знаходиться    в    житлово

будинку     по    АДРЕСА_1 за     виключенн комп'ютера,        підлягають    задоволенню,    оскільки
сторони   по    справі заперечують   против   того,
що   це   майно
було      набуте   подружжям
під   ч шлюбу    і
належить     дружині     і
чоловіку    на     праві
спільної     сумісн власності.

Позовні   вимоги
ОСОБА_3.   щодо  розділу
майна   у  вигляді
комп'юте з   монітором,    який
придбано   в   2005   році,    тобто
після   розірвання   шлюб автомобілю   „Фольсваген
Пасат"   та   визнання
за   нею   право
власності частину  цього  майна
задоволенню  не   підлягають,
оскільки   суду  не
нада доказів  що  вказане
майно,   було  набутий
подружжям  під  час
шлюбу.

Позовні    вимоги
ОСОБА_4.
відповідно
до    ст..
84    ЦПК   України

частині      відшкодування   понесених
ним   витрат,    які
пов'язані   з   оплат

правової     допомоги     адвоката                 підлягають     частковому     задоволенню розмірі  5  тисяч  грн..

Керуючись ст., ст.. 60, 84, 208, 209,
210, 212, 213, 214,215 Ц України, ч.1
ст. 57, ст.. 60, ч.1 ст. 61, ст..
63, 70, 71 СК Україн ст..   1,   ч.2   ст.331  ЦК  України,

Вирішив:

Позовні   вимоги
ОСОБА_3та       ОСОБА_4 задовольнити  частково.

Визнати   за   ОСОБА_3.    право   власності
на   майно,    що
знаходить за  адресою:  АДРЕСА_1,   а
саме: -килим    розміром  2x1,5  м.   вартістю  500  грн., -килим
розміром  2x3
м.   вартістю  1000  грн.,

-м"які
шкіряні     меблі,   яка
складається  з  дивану
вартістю  5000
грн. два
креоли  вартістю  3000  грн.   і  2000  грн.,

-телевізор
Самсунг  з  екраном
діагоналлю  91
см.   вартістю  8600  грн., -тумбу
під  телевізор  вартістю
1000  грн., -музикальний
центр  Соні  вартістю
1000  грн., -тумбу
під  музикальний  центр
вартістю  700
грн.,

-   холодильник
Бош  Вартістю  4000  грн.,

-електром'ясорубку
вартістю  700
грн.,

·     телевізор  Самсунг
вартістю  2000
грн., -  шафу    для  одягу
вартістю  1500
грн.,

·     дитячі  меблі
вартістю  2500
грн.,

-   пральну
машину  вартістю  3000  грн.,

-килим
розміром  3x2
вартістю  500
грн.,

-дзеркало  у  ванну
кімнату  в  кількості
2  штук  вартістю  1000  грн.,

-шуфу  для  одягу
вартістю  2000
грн.,

-комод
вартістю  1000
грн.,

-кондиціонер
Акіра  вартістю  5000  грн.,

-пральну
машину  -
автомат  фірми  Бош
вартістю  3000
грн.,

.,як  на
частину  спільного  майна
подружжя.

У
визнанні    право    власності
за   ОСОБА_3.
на
комп'ютер   LG
монітором  вартістю     6000  грн.   відмовити.

У    визнання     за
ОСОБА_3.                              права     власності     на
5/8     част

житлового
будинку     з     надвірними     будівлями,     розташованого     в
АДРЕСА_1-  відмовити.

Визнати за
ОСОБА_3. право
власності, на автобус „Ікарус -
25 державний номер НОМЕР_2вартістю 55
000 грн., на автобус „Ікару державний номер НОМЕР_3 вартістю 35000
грн. як на частину спільно майна
подружжя.

У  визнанні   за
ОСОБА_3.   право   власності
на  1/2  частину
автомобі Фольсваген-Пассат
державний  номер  НОМЕР_1
відмовити.

визнати    За    ОСОБА_4 право    власності житловий   будинок
та   надвірні   будівлі,
що   розташовані   в
місті  АДРЕСА_1

У визнання за ОСОБА_3. право власності
на 1/2 частин СТ розташованої за адресою: АДРЕСА_2" відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_3на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані із наданням правов допомоги  в
сумі  п'ять  тисяч
гривень.

На
рішення суду може бути подано заяву про апеляційне

оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду

а    також
апеляційну    скаргу    на
протягу    двадцяти    днів після подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд Харківської
області через Фрунзенський районний суд міста Харкова.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає  законної
сили  після  розгляду
справи  апеляційним  судом.