№2-4953/07
2007 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
судді      Плахотнюк К.Г.
при секретарі                               Мащенко С.П.,
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної
адміністрації про визнання права власності на 1/2 частину незакінченого
будівництвом жилого будинку, -
звернулась до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та пояснила, що її батьки збудували на земельній ділянці по
АДРЕСА_1, виділеній її батьку - ОСОБА_2,
жилий будинок, готовність якого становить 98%.
Рішенням
Московського районного суду м.Києва від 15.11.1962 р. за її матір'ю - ОСОБА_3
було визнано право власності на вказаний будинок та виділено в конкретне
користування кімнату, площею 9,24 кв.м, кухню, площею 12,2 кв.м, а також право
власності на 1/2 земельної ділянки та сараю.

Після смерті
батька у 1986 р. на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом вона
стала власником 1/2 частини незакінченого будівництвом будинку, прийнявши на
себе всі обов'язки за договором забудови та безстрокового користування
земельною ділянкою.

У листопаді
2005р. померла її мати - ОСОБА_3,
у зв'язку з чим вона звернулась до Другої київської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини, але не може оформити право власності
на 1/2 частину будинку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на
нього.

З огляду на
викладене просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/2
частину недобудованого будинку АДРЕСА_1.

Відповідач -
Головне управління житлового забезпечення КМДА про день та час слухання справи
повідомлено належним чином ( а.с.36), представник в судове засідання не
з»явився з невідомих суду причин. За таких обставин суд, заслухавши думку
позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності    представника відповідача на підставі даних
матеріалів справи.

Заслухавши позивача,
дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням
виконкому Кагановичської райради депутатів трудящих м.Києва від 18.04.1952 р. №
563 ОСОБА_2 було
надано право індивідуальної забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.19).

21.08.1952 р. ОСОБА_2 уклав договір на
право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою (
а.с.13).

Згідно Свідоцтва
про право на спадщину за законом від 04.03.1992р. позивачці ОСОБА_1 після
смерті батька належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку по
вАДРЕСА_1 ( а.с.9).

Відповідно до
довідки виконкому Московської районної Ради народних депутатів від 22.02.1989
р. загальний процент готовності будинку становить 98% ( а.с. 10).

За даними
свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_1 є рідною
дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 16).

15.07.1976 р.
ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 в зв'язку з укладенням шлюбу ( а.с.17).

Згідно свідоцтва
НОМЕР_1 мати позивача - ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 15).

Відповідно до
ст.ст. 11,12,13,16,17 Закону України "Про власність" підставою
виникнення права приватної власності на будинок є праця громадян, яка є основою
створення і примноження їх власності. Статтею 49 зазначеного закону
передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не встановлено
судом.

Розпорядженням
№1820 від 31.08.2001 р. з наступними змінами від 12.08.2002 р. №1603 Київської
міської державної адміністрації було затверджено "Положення про порядок
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого  майна",   відповідно
до  якого   в
зв'язку                                       з
відсутністю правовстановлюючих документів на жилий будинок Головне управління
житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації не може видати
необхідні документи на будинок без визнання на нього права власності через суд.

Ст.392
Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов
про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

З огляду на
викладене, на підставі оцінки всіх зібраних по справі доказів у їх сукупності,
суд прийшов до висновку, що позивач не має іншої можливості визнання за нею
права власності на 1/2 частину незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1, в
зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням
викладеного, на підставі, ст.ст. 12, 48, 49 Закону України "Про
власність", ст. ст. 331, 392 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

позов
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину
незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції необхідно подати до цього ж
суду протягом десяти днів з дня проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження.