Справа №2-102
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

про задоволення позову про розірвання шлюбу

у зв'язку з визнанням позову у попередньому судовому засіданні

19 березня 2007 року                                                                                                   смтКуйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання Грицан А.В.,

з участю: позивача1 ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в заггі Куйбишевського районного
суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява до
Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла 15 лютого 2007 року.

Позивач ОСОБА_1 у заяві вказала, що
з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1982 року. Від шлюбу
мають двох дітей - дочку
ОСОБА_3 і сина ОСОБА_4, які на даний час досягай повноліття. Одруження з
ОСОБА_2 виявилося невдалим, він не піклувався про створення нормальних сімейних
стосунків, не дбав про взаємоповагу один до одного, систематично влаштовував
сварки. З травня 2005 року
сім'я фактично розпалася, відповідач не бере участі у веденні спільного
господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету, проживає окремо, у будинку
своїх батьків. За таких обставин позивач ОСОБА_1 вважає збереження шлюбу та
подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї та неможливим примирення
з відповідачем.

В попередньому
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала повністю свої позовні вимога по
тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, надала відповідні
пояснення, просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути понесені судові
витрати.

Відповідач
ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні визнав позов та зазначені у ньому
обставини, і пояснив, що подружні відносини між ним та позивачкою ОСОБА_1
фактично припинено, загублено почуття поваги один до одного, не зійшлися
характерами. Відповідач вказав, що не має бажання на подальше збереження шлюбу
між ними та позивачкою ОСОБА_1..

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до.
ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні обставини у справі та
відповідні їм правовідносини.

Шлюб між
сторонами укладено 05 червня 1982 року, який
зареєстровано у Смілівській сільській раді Куйбишевського району Запорізької
області, про що зроблений актовий запис №8
(а.с.6).

Від даного шлюбу
сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2народження,
які досягай повноліття (а.с.7,8).

Сторонами
визнані та в судовому засіданні не оспорювались обставини з приводу того, що
їхній шлюб виявився невдалим, відповідач ОСОБА_2 не піклувався про створення
нормальних сімейних

2

стосунків, систематично влаштовував
сварки. З травня 2005 року сім'я
фактично розпалася, з того часу відповідач не бере участі у веденні спільного
господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету, проживає окремо, у будинку
своїх батьків. Між сторонами зникло взаєморозуміння та повага один до одного,
втрачені почуття любові і поваги.

Вказані обставини не підлягають доказуванню, що
відповідає положенням ст.61 ЦПК України.

В попередньому
судовому засіданні сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини,
заперечують проти надання їм строку для примирения.

За такої
сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали
сторони на розірвання шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя
і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з
подружжя.

Відповідно до
ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким чином,
визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідності
до ст.88 ЦПК України вимоги позивача ОСОБА_1 щодо відшкодування судових

витрат
підлягають задоволенню, оскільки її позов судом задоволено.

Керуючись
ст.ст.24,110,112 СК
України, ст.ст.10,11,60,88,130,174,209,212-215
ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити.

Розірвати шлюб
між ОСОБА_1та ОСОБА_2;, зареєстрований 05
червня 1982 року у
Смілівській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області, про що
зроблений актовий запис №8,
які не мають неповнолітніх дітей.

Стягнути з
відповідача ОСОБА_2на користь ОСОБА_1понесені нею судові витрати на загальну
суму 16 (шістнадцять)
грн., де 8 (вісім)
грн. 50 (п'ятдесят)
коп. -сума
сплаченого судового збору, 7
(сім) грн. 50 (п'ятдесят)
коп. - сума
оплачених витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з
ОСОБА_1та ОСОБА_2при видачі Свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито у
дохід держави в сумі 8 (восьми)
гривень, 50 (п'ятдесят)
копійок з кожного.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.