Справа №22-630                                                        Головуючий
2007р.                                                                            Артемова
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2007р.                                                                            м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого:
Савченко О.В.

суддів: Гончара О.С, Мануйлова Ю.С.

при
секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 14 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
„Торгівельний будинок „Амстор" про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом
до ТОВ „Торгівельний будинок „Амстор" про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка зазначала, що з 12.12.2005 року вона працювала
на посаді розфасовувача продуктів. Наказом № 171/к від 12 вересня 2006 року
звільнена з роботи з 1 вересня 2006 року за прогул у період з 2 по 3 серпня
2006 року та у період з 18 по 21 серпня 2006 року.

Просила задовольнити позов, посилаючись на те, що у
період з 2 по З серпня 2006 року перебувала у відгулах, які відпрацювала з 4
серпня 2006 року, бо у ці дні її чоловік за станом здоров"я потребував
стороннього догляду, а у період з 18 по 21 серпня 2006 року знаходилася у
відпустці без збереження заробітної плати, заяву про надання якої вона подала
16.08.2006 року і отримала від завідуючої відділом усний дозвіл на цю
відпустку. Крім того, її звільнення було здійснено без попередньої згоди
профспілкового органу, а у наказі про звільнення неправильно зазначено її
ім"я по батькові - замість „Пилипівна" вказано „Пилиппівна".

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14
листопада 2006 року у задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на
невідповідність висновків   суду  дійсним
обставинам   справи,   порушення
норм   матеріального  та

2

процесуального
права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги.

Заслухавши у
засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до
п.4 ст. 40 КЗпП України адміністрація може розірвати трудовий договір з
працівником у разі вчинення ним прогулу без поважних причин.

Згідно
роз"ясень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №
9 від 6 листопада 1992 року з подальшими змінами „Про практику розгляду судами
трудових спорів", при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбачений
цією нормою законом прогулом визнається відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно
протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв"язку з
...самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової відпустки).

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1., суд виходив з доведеності доводів відповідача про
відсутність позивачки на роботі у період з 18 по 21 серпня 2006 року без
поважних причин, оскільки питання надання на цей період відпустки без
збереження заробітної плати не було погоджено ОСОБА_1. з власником або
уповноваженим ним органом, отже відпустку вона використала самовільно.

Згідно ст. 84
КЗпП України у випадках, передбачених ст. 25 Закону України „Про
відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов"язковому
порядку відпустка без збереження заробітної плати. Пунктом 10 ст. 25 Закону
України „Про відпустки" передбачено, що відпустки без збереження
заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому порядку
працівникам для догляду за хворим рідним по крові або по шлюбу, який за
висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, -
тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше 30 календарних днів.

Наданий
позивачкою висновок спеціаліста - кардіолога КУ Запорізький обласний
кардіологічний диспансер про стан здоров"я її чоловіка ОСОБА_2.(а.с.24),
висновку про те, що ОСОБА_2 потребував стороннього догляду на період з 18 по 21
серпня 2006 року не містить.

Частиною 2 ст.
84 КЗпП України та ст. 26 Закону України „Про відпустки" передбачено, що
за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка
без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником
та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів
на рік.

Оспорюючи
правильність звільнення, позивачка вказувала, що 16 серпня 2006 року у
зв"язку із хворобою чоловіка вона написала на ім"я директора ТОВ
„Торгівельний будинок „Амстор" Глушка Д.Ф. заяву про надання їй з 17 по 19
вересня 2006 року відпустки без збереження заробітної плати, яку погодила із
старшим адміністратором Сметаною О.В. та отримала усний  дозвіл завідуючої відділом Македонської О.М.

Проте вказані доводи суд до уваги не прийняв, враховуючи,
що Сметана О.В. та Македонська О.М. вказані обставини заперечували. Крім того,
відповідно до п.10.12 Статуту ТОВ „Торгівельний будинок „Амстор"(а.с.
48-50) видача наказів віднесена до компетенції директора товариства, однак
такий наказ про надання відпустки ОСОБА_1. ним не видавався. Суд надав критичну
оцінку і поясненням свідка ОСОБА_3, враховуючи, що її пояснення мали
розбіжності навіть з поясненнями самої позивачки.

3

Таким
чином, висновок суду про необґрунтованість позову ОСОБА_1. відповідають
матеріалам справи та нормам
трудового законодавства.

За даними
ТОВ „Торгівельний будинок „Амстор" первинна профспілкова організація у
товаристві не створена(а.с.25), тому доводи апеляційної скарги про порушення
відповідачем ст. 43 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1. не можуть бути
прийняті до уваги, враховуючи, що відповідно до ст. 43-1 КЗпП України
розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу без згоди профспілкового органу допускається у випадку звільнення з
підприємства, установи, організації, де немає профспілкової організації.

Як вбачається з копії наказу № 171/к від 12.09.2006
року(а.с.51-56), у пункті 54, що стосується звільнення ОСОБА_1 за прогул без
поважних причин, ім"я по батькові позивачки зазначено правильно, а запис
про звільнення, здійснений у її трудовій книжці(а.с.4), відповідає змісту цього
наказу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо
безпідставності здійснення відповідачем вказаного запису: в трудовій книжці
ОСОБА_1. спростовуються матеріалами справи та встановленими по ній обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків
суду першої інстанції також не спростовують.

Рішення по справі постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, грунтується на матеріалах справи і є
правильним по суті, отже підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2006 року по даній
справі, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання нею законної сили.