Справа № 22 Ц - 636 / 2007 р.            Головуючий у 1 -й інстанції
Категорія                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
квітня 2007 p.
колегія суддів судової палати  в
цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого -
Дьоміної О.О.

Суддів               Мережко
М.В., Данілова О.М.

При секретарі -Колесник
Н.І.

Розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
Спільного українсько - американського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „ Інтернешенел
Телеком"юнікешен Компані „
на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_1до Спільного українсько -американського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „ Інтернешенел
Телеком"юнікешен Компані „
про визнання угоди недійсною, повернення усього отриманого за угодою
сторонами та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судці апеляційного суду, пояснення сторін, , дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,

Встановила:

У вересні 2006 р. ОСОБА_1.
звернувся в суд з зазначеним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував
тим, що 20 жовтня 2005 року між ним та
відповідачем був укладений договір №
1019505 про надання телекомунікаційних послуг.

В процесі
виконання договору виявилось ,
що відповідач не надає всіх послуг визначених у договорі, а саме додатку № 1100041131 : вихідні дзвінки
у межах міста, вихідні дзвінки у межах мережі, міжміські та міжнародні дзвінки,
вхідні дзвінки, високошвидкісний доступ до мережі Інтернет , WAP, SMS вихідні
в мережі „ CDMA
-Україна „

Позивач
неодноразово звертався до відповідача, як в усній так і в письмовій формі , про ненадання
послуг, але відповідач не здійснив ніяких технічних заходів для надання послуг,
послуги і надалі не надавались, при цьому плата за отримані послуги
відповідачем не зменшувалась.

Позивач вважає,
що укладений договір суперечить чинному законодавству, а саме п.2., п.З, п.4 , п.11 , п. 12 ст. 18 Закону України „ Про захист прав
споживачів" і порушує його права, як споживача послуг.

Позивач просить
визнати вказаний договір недійсним на підставі п.6, ч.2.ст. 18 Закону України „ Про захист прав
споживачів" і повернути йому все отримане відповідачем за цим договором,
плату за послуги, плату за обладнання та його установку.

Крім того,
позивач вважає, що неналежне виконання відповідачем умов договору спричинило
йому моральну шкоду, оскільки він через відсутність швидкісного Інтернету був
позбавлений можливості отримувати та відправляти електронну пошту,
пов"язану з його роботою ,
син був позбавлений можливості отримувати необхідну інформацію для

2

навчання в інституті, тому просить стягнути 10 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
лютого 2006 р. позов
задоволений частково.

Договір № 1019505 від 20 жовтня 2005 року укладений
між позивачем та відповідачем визнаний недійсним, стягнуто на користь ОСОБА_1 11 763 грн.70 коп суму
отриману по угоді, 3000 грн
моральної шкоди.

Не погоджуючись
'з рішенням суду, СП ТОВ
„Інтернешенел Телеком"юнікешен Компані „ подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, посилаючись на його незаконність, та ухвалити нове рішення, яким в
позові відмовити.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що 20
жовтня 2005 року між
позивачем та відповідачем був укладений договір № 1019505 про надання телекомунікаційних послуг.

В процесі виконання
договору виявилось , що
відповідач не надає всіх послуг визначених у договорі, а саме додатку № 1X100041131 : вихідні дзвінки
у межах міста, вихідні дзвінки у межах мережі, міжміські та міжнародні дзвінки,
вхідні дзвінки, високошвидкісний доступ до мережі Інтернет , WAP, SMS вихідні
в мережі „ CDMA
-Україна „

Позивач неодноразово звертався до відповідача, як в усній так і в письмовій
формі ,

про ненадання послуг, але відповідач не здійснив ніяких технічних заходів,
для надання

послуг, послуги і надалі не надавались, при цьому плата за отримані послуги
відповідачем

не зменшувалась.

Як вбачається з
матеріалів справи, протягом дії договору ,позивач сплатив відповідачу 1 491 грн05 коп. за
надання послуг.

Відповідно до
ст. 18 Закону
України „ Про
захист прав споживачів „
продавець ( виконавець,
виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, Які є
несправедливими.

Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є
істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими
є зокрема, умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно
продавця ( виконавця,
виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи
неналежного виконання продавцем (
виконавцем, виробником) договірних зобов"язань, включаючи умови про
взаємозалік зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення
договору з боку продавця (виконавця,
виробника ); встановлення
жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуг обумовлене лише власним
розсудом виконавця та інші.

Відповідно до
ч.4 ст. 18 вказаного
Закону перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Відповідно до ст.. 21 Закону України „ Про захист прав
споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути
встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері
захисту прав споживачів вважається, що для цілей застосування цього Закону та
пов'Язаного з ним законодавства про захист права споживача вважаються в будь-
якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору,
учасником якого є споживач; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною,
неналежної якості, фальсифікованою.

3

Враховуючи, що
відповідачем внесені в договір умови, які суперечать ст. 18 Закону України „ Про захист прав
споживачів", суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання
вказаного договору недійсним.

Відповідно до ст.. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні
у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину , а в разі
неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість
того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування .

Оскільки договір
визнаний недійсним, суд дійшов правильного висновку щодо стягнення з
відповідача суми, що він сплатив за договором , та повернення відповідачу обладнання, отриманого
позивачем.

Однак ,що
стосується суми, яку необхідно стягнути на користь позивача, рішення суду в цій
частині необхідно змінити, оскільки позивачем на підтвердження своїх вимог
надані квитанції на суму 1
491 грн,05 коп.

Відповідно до
ч.2 ст.. 22 Закону
України „ Про
захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно
вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 р. ( зі змінами , внесеними
постановою від 25.05.2001
р. № 5) " Про
судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди" розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань ( фізичних,
душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо)та з урахуванням інших обставин. Зокрема
враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимущених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, зусилля ,
необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із
засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до
ст. 23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а
також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи, що
стягнута судом моральна шкода повинна бути співмірною з заявленими вимогами про
стягнення матеріальної шкоди, та виходячи із засад розумності та справедливості,
колегія суддів вважає , що
рішення в частині стягнення моральної шкоди також необхідно змінити, зменшивши
суму стягнення моральної шкоди ,
та стягнути на користь позивача 1000
грн.

Керуючись ст.ст.
303,307,309,313,315,
317,319 ЦПК України ,
колегія суддів ,-Вирішила:

4

Апеляційну
скаргу Спільного українсько -
американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю
„ Інтернешенел
Телеком"юнікешен Компані „-задовольнити
частково.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2006 р - в частині
стягнення суми, сплаченої за угодою, та стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з
Спільного українсько - американського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „ Інтернешенел
Телеком"юнікешен Компані „на користь ОСОБА_1- 1 491 грн.05
коп суми, сплаченої за угодою, та 1
000 грн моральної шкоди.

Стягнути з
Спільного українсько - американського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „ Інтернешенел
Телеком"юнікешен Компані на користь держави 59 грн.50 коп. державного мита.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України .

Головуючий

Судді