Справа №22Ц-13492007p.                 Головуючий
у 1 інстанції   Маркова О.М.
44                                           Доповідач
у 2 інстанції Червінко К.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 травня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого
судді:   Яворського М.А.

суддів: Червінко
К.С., Голуб С.А.

при
секретарі Турчиній А.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргоюОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 14 лютого 2007 року в цивільній справі за позовом Білоцерківського
міськрайонного центру зайнятості доОСОБА_1, третя особа: Білоцерківська
об'днана державна податкова інспекція Київської області про стягнення  незаконно одержаної допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року Білоцерківський міськрайоний центр зайнятості пред'явив у суд позов
до ОСОБА_1. про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю.

Позивач
свої вимоги обґрунтовував тим, що проведеною перевіркою додержання вимог
Законів України: „Про зайнятість населення" і „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що ОСОБА_1. в Білоцерківському
міськрайонному центрі зайнятості 11 травня 2005 року зареєстрований як такий,
що шукає роботу.

18
травня 2005 року ОСОБА_1. надано статус безробітного та встановлено допомогу по
безробіттю відповідно до чинного законодавства.

З
отриманої в ході перевірки інформації було встановлено, що ОСОБА_1. 26 січня 2001
року зареєстрований Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської
області як суб'єкт підприємницької діяльності. Підприємницьку діяльність
припинив 27 лютого 2006 року.

Позивач,
посилаючись на факт обману відповідачем служби зайнятості, оскільки при наданні
статусу безробітного приховав, що зареєстрований як приватний підприємець.
Підприємці ж відносяться до категорії зайнятого населення. Просив стягнути з
відповідача одержану шляхом обману допомогу по безробіттю за період з 18 травня
2005 року по 12 травня 2006 року в сумі 9686 грн. 58 коп., оскільки добровільно
відповідачем незаконно отримані кошти не повернуто, чим державі заподіяно
збитки.

В
судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила їх
задовольнити.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду від 14 лютого 2007 року позов задоволено.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. на користь Білоцерківського міськрайонного центру
зайнятості 9686 грн. 56 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю та на
користь держави 97 грн. судового збору.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачеві у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку судом доказів по справі,
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, що
з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

По
справі встановлено, що 11 травня 2005 року ОСОБА_1. зареєстрований як такий, що шукає роботу. 11 травня 2005
року ОСОБА_1. надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю
відповідно до Законів України: „Про зайнятість населення" і „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок
безробіття".

У травні
2006 року було виявлено факт обману позивача з боку відповідача. Подаючи заяву
в центр зайнятості ОСОБА_1.,
приховав факт, що займається підприємницькою діяльністю. Як приватний
підприємець відповідач відносився до категорії зайнятого населення і підстав
надавати йому статус безробітного та виплачувати допомогу по безробіттю не
було. Державну реєстрацію ОСОБА_1., як суб'єкта підприємницької діяльності,
скасовано 27 лютого 2006 року.

З 18
травня 2005 року по 12 травня 2006 року відповідач незаконно одержав допомогу
по безробіттю в сумі 9686 грн. 58 коп.

За
наведених обставин та відповідно до ст. 1166 ЦК України та норм Положення щодо застосування Закону
України „Про зайнятість населення", суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов.

Колегія
суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по
справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, п.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.