Справа №
22-ц-1011/2007 р.               Головуючий
у І інстанції Гавриленко В.Г.
Категорія 21                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2007
року                                                                  м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого                                        Матківського
Р.Й.

суддів                                                    Горблянського
Я.Д., Пнівчук О.В.

секретаря:                                             Пожар
Р.В.

з участю:       апелянтки                      ОСОБА_1, та її

представника                                       ОСОБА_2,

апелянта                                               ОСОБА_3

представника  відповідачів ОСОБА_4,

третьої особи                                       ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на рішення Калуського міськрайонного суду від 22 червня 2007 року,-

встановила:

В червні 2006
року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_5 про
стягнення 18268,62 гривень матеріальної шкоди та 25000 гривень моральної шкоди
завданої під час дорожно- транспортної пригоди з вини відповідача.

Під час розгляду
справи позивачка збільшила розмір матеріальної шкоди і просила стягнути
32617,69 гривень, відповідачами по справі зазначила також ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Заявлені вимоги
позивачка обґрунтували тим, що 23 листопада 2005 року на дорозі між селами
Новиця та Добровляни ОСОБА_5 керуючи автомобілем ІВЕКО власником якого є
ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху , наїхав на автомобіль яким керував
ОСОБА_7 травмувавши її внаслідок чого отримала    перелом ноги, тривалий час лікувалась і
стала інвалідом 2 ї групи.

На лікування
травми затратила 8993, 57 гривень, сума стягненя за сторонній догляд становить 3645
гривень, за посилене харчування 6682,50 гривень, 3375 гривень втраченого     заробітку. У зв"язку з понесеними
витратами просила стягнути суму матеріальної шкоди з власника автомашини з вини
водія якої була травмована.

Також від травми
перенесла великі моральні страждання , тому і просила стягнути моральну шкоду.

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 22 .06. 2007 року позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_3 2449,59 гривень моральної шкоди.

На дане рішення
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги в яких позивачка просить змінити
рішення , стягнути 28441,27 гривень матеріальної шкоди та 25000гривень
моральної шкоди, а відповідач просить також змінити рішення стягнувши з нього,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 моральну шкоду а у решті рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 в скарзі
зазначає, що суд не дослідив всі докази у справі та порушив норми
процесуального права. Суд повинен був стягнути їй витрати пов"язані з
посиленим харчуванням, стороннім доглядом, придбанням ліків, втрачений
заробіток , що підтверджено медичними документами у справі. При визначенні суми
моральної шкоди суд не врахував, що більше двох років прикута до ліжка, стала
інвалідом, не може працевлаштуватись. ОСОБА_3 в скарзі зазначає, що автоаварія
внаслідок якої позивачка отримала тілесні ушкодження сталась не тільки з вини
водія який керував його автомашиною, а і з вини водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ,
тому і вони повинні нести також майнову відповідальність.

Вислухавши
апелянтку ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 які вимоги апеляційної скарги
підтримали, а скаргу ОСОБА_3 не визнали, апелянта ОСОБА_3 який вимоги своєї
скарги підтримав, а скаргу ОСОБА_1 не визнав, представника відповідачів ОСОБА_6
яка вимоги скарги ОСОБА_1 підтримала, а скаргу ОСОБА_3 не визнала, третьої
особи ОСОБА_5 який вимоги скарги ОСОБА_3 підтримав, а вимоги скарги ОСОБА_1 не
визнав, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що скаргу ОСОБА_1
слід задоволити частково, а скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Постановляючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції правильно
встановив, що підприємець ОСОБА_3 як власник автомобіля „ІВЕКО" № AT 6757
відповідно до ст. 1187 ЦК повинен відшкодувати завдану потерпілій ОСОБА_1 в
результаті автоаварії 23.11. 2005 року шкоду.

Судом доведено,
що власник автомашини ОСОБА_3 доручив шоферу ОСОБА_5 перевозити пасажирів по
маршруту, який на участку
дороги між селами Новиця та Добровляни 23.11. 2005 року біля 8.00 годин
здійснив наїзд на автомобіль „Фіат-Дукато" внаслідок чого ОСОБА_1 отримала
закритий відламковий перелом правої стегнової кістки в нижній третині зі
зміщенням відламків, забій м"ких тканин в ділянці лівого стегна з обширною
міжм"язовою гематомою, травматичним набряком, ускладненим нагноєнням, що
стало причиною проведення операції і відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розгляд
здоров"я.

Постановою
Калуського міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року встановлено, що водій
ОСОБА_5 керуючи по дорученню власника автомашини ОСОБА_3 порушив п. 13.1 Правил
дорожнього руху, і це підтверджено іншими доказами під час розгляду справи, що
стало причиною отримання потерпілою ОСОБА_1 ушкодження здоров"я.

Колегія суддів
вважає необгрунтованими доводи ОСОБА_3, що транспортна     пригода сталася також з вини водіїв
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і вони також повинні нести матеріальну відповідальність
перед потерпілою.

Те, що
автомашина ОСОБА_7 „ФІАТ ДУКАТО" після буксира знаходилась на   проїзджій частині не є в безпосередньому
причинному зв"язку із порушеннями Правил дорожнього  руду
водієм  ОСОБА_5, який згідно його
пояснень у зв"язку з тим, що був сильний туман на відстані близько 5
метрів перед собою побачив мікроавтобус і не міг уникнути зіткнення , що і є
причиною автоаварії.

Однак визначаючи
розмір витрат на лікування потерпілої суд першої інстанції взяв до уваги тільки
довідки лікарень про використання ліків за рахунок потерпілої визначивши
витрати сумою2929, 54 гривень без врахування фіскальних чеків які подані
потерпілою до матеріалів справи. Визначаючи розмір цих витрат на ліки та
лікування суд не врахував всіх обставин справи. Зокрема, що потерпіла ОСОБА_1
подала чеки про придбання ліків в період знаходження не тільки під час
стаціонарного, а й амбулаторного лікування

Крім цього
відповідно до довідки територіального медичного об'єднання від 13.09. 2007 року
потерпілій по стану здоров"я необхідно було отримувати ліки які зазначені
в фіскальних чеках.

Тому, витрати на
ліки згідно поданих доказів у справі для позивачки повинні складати суму 5044,
05 гривень, а враховуючи те, що відповідачем вже сплачено потерпілій 800
доларів США як
допомогу на лікування, що складає по курсу національної валюти 4040 гривень,
сума витрат на придбання ліків становить 1004 гривень 05 копійок.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог про стягнення в користь ОСОБА_1 втраченого заробітку
внаслідок втрати чи зниження працездатності, відшкодування додаткових витрат
викликаних необхідністю посиленого харчування, суд першої інстанції також
неповно з"ясував обставини справи.

Відповідно до
ст. 1195 ЦК України
фізична особа яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я
фізичній особі зобов"язана відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений
ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а
також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого
харчування, придбання ліків, стороннього догляду, тощо.

У разі
ушкодження здоров"я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не
працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до
висновку комісійної судово медичної експертизи потерпіла ОСОБА_1 внаслідок
аварії втратила 20 відсотків загальної працездатності, їй було показане
посилене харчування, також були показані по січень 2007 року медичні препарати
які вона приймала.

Тому, враховуючи
законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати та визначену
втрату працездатності, потерпілій належить з 23.11. 2005 року по лютий 2007
року, тобто по час заявленого позову стягнути 1051,69 гривень втраченого
заробітку.

У зв"язку з
тим, що потерпіла потребувала посиленого харчування на час лікування згідно
висновку експертизи, тому враховуючи подані нею докази на а.с. 20-22 щоденно
вона потребувала витрат на харчування 24,75 гривень, за період з 23.11.2005
року по січень 2007 року в її користь слід стягнути 10766,25 гривень.

Визначаючи суму
спричиненої моральної шкоди 3500 гривень суд недостатньо врахував характер та
обсяг страждань яких зазнала ОСОБА_1 в результаті ушкодження здоров"я, її
стан здоров"я в даний час, вона стала інвалідом, тяжких вимушених змін у
життєвих і виробничих стосунках.

Тому колегія
суддів вважає, що на користь потерпілої слід стягнути 10000 гривень моральної
шкоди.

У зв"язку з тим, що відповідно до висновку
судово- медичної експертизи позивачка ОСОБА_1 не потребувала стороннього
догляду, підстав для стягнення в її користь витрат за сторонній догляд немає.

Колегія суддів
також вважає, що немає підстав для стягнення з відповідача 412,12 гривень за
проїзд мамою автотранспортом до лікарень, поскільки зазначені витрати понесла
не позивачка, а її мама яка з такими позовними вимогами до суду не зверталась.

Враховуючи, що
суд першої інстанції постановив рішення, неповно з"ясувавши обставини, що
мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що є підстави для скасування рішення та ухвалення
нового.

На підставі
ст.ст. 23, 1166,1167, 1187, 1195 ЦК
України, керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА   :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково. Рішення
Калуського міськрайонного суду від 12 червня 2007 року скасувати та ухвалити
нове. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1004,05 гривень витрат на лікування та придбання
ліків, 1051,69 втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної
працездатності з 23.11.2005 року по лютий включно 2007 року, 10766,25 гривень
витрат на посилене харчування з 23.11.2005 року по січень 2007 року включно та
10000 гривень спричиненої моральної шкоди, а всього стягнути 22821,99 гривень.

В задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь держави 136,72 гривень судового збору.

Рішення набирає
чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.