Справа
№ 2-43 2007 рік.
РІШЕННЯ

Іменем України

5 лютого 2007 року
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді                            Телешмана О.В.

при секретарі                                         Бузило М.Л.,

з участю позивача -                              ОСОБА_1,

представника відповідача Сідлецького П.М., наказ № 10-к від 23.03.2005 року,

представника
третьої особи без самостійних вимог - державної виконавчої служби в
Кельменецькому районі - начальника державної виконавчої
служби в Кельменецькому районі Букатка А.А.,наказ від 03.10.2006 року №
137/к,

представника
третьої особи без самостійних вимог - Державної податкової інспекції в
Кельменецькому районі - Урсуляка І.І., довіреність від 25.01.2007 року №891,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці справу
за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Кельменцький
«Райагрохім» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник
відповідача відкритого акціонерного товариства «Кельменцький «Райагрохім»
Сідлецький П.М. позов визнав повністю.

Позивач ОСОБА_1
пояснив суду, що у вересні 2006 року він довідався, що відповідач «Кельменцький
«Райагрохім» реалізує автопричіп марки ГКБ 819, 1989 року випуску, державний
номер НОМЕР_1. Він вирішив його придбати. Після домовленості з керівником
Сідлецьким П.М., він 16.10.2006 року передав Сідлецькому П.М. за автопричеп
кошти в сумі 1953,60 гривень згідно домовленості. Після цього Сідлецький П.М.
видав йому квитанцію до прибуткового касового ордера на суму 1953,60 грн., а
пізніше передав йому причеп та технічний паспорт до нього. Під час оформлення
документів в МРЕВ виявилося, що придбаний ним автопричеп не може бути
перереєстрований за ним, оскільки згідно постанови від 07.02.2005 року
державного виконавця відділу державної виконавчої служби в Кельменецькому
районі на спірний причеп накладено арешт. Тобто під час купівлі причепа він
нічого не знав про арешт ДВС. Тому, позивач вважає, що він є власником
зазначеного вище причепа.

Представник
відповідача ВАТ «Кельменций «Райагрохім» Сідлецький П.М., пояснив суду, що в
жовтні 2006 року він, як керівник «Кельменций «Райагрохім» продав автопричіп
марки ГКБ - 819, 1989 року випуску, державний номер НОМЕР_1 позивачу. Даний
автопричіп належав

2

«Кельменецькому «Райагрохім» згідно
відповідного технічного паспорту. 16.10.2006 року позивач вніс в касу
підприємства кошти в сумі 1953,60 гривень в тому числі ПДВ згідно касового
ордера НОМЕР_6. Після чого він передав позивачу автопричіп та технічний паспорт
до нього. Кошти від реалізації автомобіля були перераховані ДПІ в
Кельменецькому районі, а в подальшому до відповідних бюджетів, а також
витрачені на виплату заробітної плати працівників. Йому не було відомо, що на
все майно «Кельменецького «Райагрохім», в тому числі і на спірний автопричіп,
ДВС у Кельменецькому районі накладено арешт. Йому ніхто не передавав даний
причіп на зберігання. Йому було відомо тільки про те, що все майно «Кельменцького «Райагрохім» було в податковій
заставі, тому він реалізовував все майно, а також спірний причіп за
дозволом податкової інспекції. Дозвіл на реалізацію причепа дала ДПІ в
Кельменецькому районі.

Представник ДПІ
у Кельменецькому районі Урсуляк І.І. не заперечує щодо визнання права власності
на спірний автопричіп за позивачем, оскільки кошти отриманні від його
реалізації надійшли до відповідних бюджетів. Спірний автопричіп дійсно був у
податковій заставі, але на його реалізацію ДПІ надало відповідачу дозвіл. Все
рухоме і нерухоме майно «Кельменцького «Райагрохім» до накладення арешту
державним виконавцем перебувало в податковій заставі. При реалізації автопричіпа
ДПІ мала переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими кредиторами.

Представник ДВС
у Кельменецькому районі Букатко А.А. заперечує щодо визнання права власності на
автомобіль за позивачем, оскільки на все майно відповідача «Кельменцького
«Райагрохім» накладено арешт згідно постанови державного виконавця НОМЕР_7.
Згідно даної постанови було заборонено здійснювати відчуження будь - якого
майна «Кельменцького «Райагрохім». Причіп марки ГКБ 819, 1989 року випуску,
державний номер НОМЕР_1 на примусовий продаж не був виставлений. Також цей
причіп не передавався на зберігання службовим особам «Кельменцький
«Райагрохім», але оскільки в організації є посадова особа, яка відповідає за
зберігання майна, то вона і повинна була його зберігати і не допускати його
відчуження. Керівник відповідача Сідлецький П.М. знав про те, що на все майно
товариства накладено арешт та заборона його відчуження, тому він і не мав права
реалізовувати спірний причеп.

Судом досліджено
такі інші докази: лист Державної податкової інспекції в Кельменецькому районі НОМЕР_2,лист 5-го MB ДАІ при ВДАІ УМВСУ в
Чернівецькій області НОМЕР_3, акт автотоварознавчгого дослідження НОМЕР_4,копія
технічного паспорта на автопричіп НОМЕР_5,
копія квитанції до прибуткового касового ордеру НОМЕР_6, копія постанови
державного виконавця НОМЕР_7, копія дозволу ДГП в Кельменецькому районі НОМЕР_8, копія статуту відкритого
акціонерного товариства «Кельменецький «Райагрохім», зареєстрованого
Кельменецькою РДА 20.01.1998 року, копія свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності НОМЕР_9, лист ДВС у Кельменецькому районі
НОМЕР_10,довідка ДТП в
Кельменецькому районі НОМЕР_11, копія витягу з Державного реєстру застав
рухомого майна НОМЕР_12.

Судом
встановлено, що відповідач - відкрите акціонерне товариство «Кельменцький
«Райагрохім» (далі - «Кельменцький «Райагрохім») в особі його керівника -
виконуючого обов'язки голови правління ВАТ «Кельменцький «Райагрохім»
Сідлецького П.М. продало, а позивач ОСОБА_1 купив у відповідача 16.10.2006 року
причіп марки ГКБ - 819, 1989 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Право
власності відповідача -«Кельменцький «Райагрохім» на зазначений вище причіп
підтверджується технічним паспортом НОМЕР_5. 16.10. 2006 року позивач ОСОБА_1
вніс в касу ВАТ «Кельменцький «Райагрохім» кошти в сумі 1953,60 гривень в тому
числі ПДВ згідно касового ордера НОМЕР_6 за
придбаний причіп. Після цього керівник «Кельменцький «Райагрохім» Сідлецький
П.М. передав позивачу причіп та технічний паспорт до нього. Отже, між сторонами
виникли зобов'язальні правовідносини з приводу купівлі - продажу майна.

Згідно витягу з
Державного реєстру застав рухомого майна від 20.06.2003 року все майно
«Кельменцький «Райагрохім» перебувало в податковій заставі з 01.01.2000 року.
Зазначений вище причіп відповідач реалізував за згодою Державної податкової
інспекції в Кельменецькому районі, оскільки все майно відповідача перебувало в
податковій заставі. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу
застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за
рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право застави). Аналогічна норма
передбачалася і ст. 181 Цивільного кодексу України 1963 року. Кошти, отримані
«Кельменцький «Райагрохім» від реалізації спірного причепа були перераховані в
рахунок податкового боргу до місцевого бюджету Кельменецької селищної ради та до державного бюджету, а також витрачені
на погашення заборгованості по заробітній платі. Отже, при реалізації
причепа «Кельменецький «Райагрохім» не порушив права, свободи чи інтереси інших
осіб.

Згідно постанови
НОМЕР_7 державного виконавця відділу державної виконавчої служби в
Кельменецькому районі Гуцула І.В. на все майно ВАТ «Кельменцький «Райагрохім»
накладено арешт і реалізація майна також була виконавцем заборонена. Опис
арештованого майна, а також причепа марки ГКБ 819, 1989 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 державним виконавцем не проводився, причіп не передавався на
зберігання службовим особам «Кельменцький Райагрохім», тобто не був ввірений
службовим особам відповідача державною виконавчою службою в Кельменецькому
районі.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це права
оспорюється або не визнається іншою особою.

4

В даному випадку
право власності позивача набуте ним на підставі договору купівлі - продажу.
Сторони виконали свої зобов'язання за договором купівлі - продажу. Згідно ст.
218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми
правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом. Відділ Державної виконавчої служби в Кельменецькому
районі заперечує право власності позивача на спірний причіп, оскільки вважає,
що відповідач не мав права його відчужувати.

Суд відхиляє
доводи представника відділу Державної виконавчої служби в Кельменецькому районі
з приводу того, що відповідач не мав права продажу майна, яке перебувало під
арештом, виходячи з наступного. Майно відповідача, в тому числі причіп марки
ГКБ 819, 1989 року випуску, державний номер НОМЕР_1, на яке накладений арешт та
заборона відчуження державним виконавцем, не був описаний, ввірений та
переданий на зберігання ні виконуючому обов'язки голови правління ВАТ
«Кельменцького «Райагрохім», ні іншим його службовим особам. Арештоване майно
також не було виставлено для примусового продажу, тому відповідач
«Кельменецький «Райагрохім» не був позбавлений однієї із правомочностей
власника, передбачених ст. 317 ЦК
України - права розпорядження своїм майном. Право власності відповідача на
зазначений вище причіп підтверджується технічним паспортом НОМЕР_5 . Згідно ст.
368 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового
продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару.
Згідно ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 388 КК України
передбачена кримінальна відповідальність за відчуження майна, на яке
накладено арешт або яке описано, особою, якій це майно ввірене, тобто зберігача
майна.

В матеріалах
справи відсутні докази, які б підтверджували, що причіп марки ГКБ - 819, 1989
року випуску, державний номер НОМЕР_1 підлягав примусовому продажу, а також, що
цей причіп перебуваючи під арештом, був переданий державним виконавцем у
відання чи на зберігання службовим особам «Кельменцького «Райагрохім», і
відповідно, останній не мав права продажу свого майна, а відділ ДВС у
Кельменецькому районі не надав суду доказів, які б спростували ці обставини.

Вказані вище
обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі доказів, досліджених
судом, у їх сукупності.

Враховуючи
наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним
право власності на  спірний автомобіль.

Керуючись ст.
ст. 218,368, 392, 572, 655, 656, 658, 691, 692 ЦК України, ст. 181 Цивільного кодексу України 1963 року ст.
ст. З, 8, 10, 15, 61, 79, 88, 213, 214, 215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на причіп марки ГКБ- 819, 1989 року випуску, державний
номер НОМЕР_1.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо   його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про
апеляційне оскарження даного рішення може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга  подаються апеляційному суду Чернівецької
області через Кельменецький районний суд.