АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007
року                                                                                              м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого   Артеменка І. А.

суддів               Градовського Ю.М., Суворова В.О.

при секретарі
Велич О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу
Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2006 року про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання договору купівлі - продажу недійсним, -

встановила:

У травні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3., про визнання договору
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 - недійсним.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 травня
2006 року з метою забезпечення позову на зазначену квартиру накладено арешт,
шляхом заборони власникам укладати будь - які угоди по відчуженню квартири до
розгляду спору судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить ухвалу суду першої інстанції змінити, виключивши з резолютивної
частини ухвали слова „шляхом заборони власникам укладати будь - які угоди по
відчуженню квартири", посилаючись на те, що суд нічим не мотивуючи обмежив
заходи з забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної
скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися
обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 3 червня 2003 року з ОСОБА_3. та ОСОБА_4на користь ОСОБА_1. на виконання
договору боргу суд стягнув 1353700 грн.. Судове рішення набрало чинності та
передано до примусового виконання, оскільки ОСОБА_4 помер, а ОСОБА_3. відмовляється добровільно повернути
борг.

Відповідачці на праві приватної власності належала
квартира АДРЕСА_1, але у процесі виконання рішення з'ясувалось, що 1.03.2003
року ОСОБА_3. продала її ОСОБА_2.. Позивач вважає, що своїми діями ОСОБА_3.
ухиляється від виконання судового рішення про стягнення боргу, тому й звернувся
до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу спірної квартири
недійсним, а також просив суд накласти арешт на зазначену квартиру.

Головуючий у
першій інстанції Калашнікова О.І..                                     Справа
№ 22ц-2351/07

Доповідач
Артеменко І. А.                                                                           Категорія
ЦП: 6

Згідно ст. 152 ЦПК України
накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії є окремими видами
забезпечення позову. При цьому арешт майна охоплює заборону його відчуження,
тому вказівка суду першої в ухвалі про накладення арешту шляхом заборони
власникам укладати будь - які угоди по відчуженню квартири, як правильно
визначено в апеляційній скарзі, звужує саме поняття арешту та обмежує заходи з
забезпечення позову

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає за доцільне змінити
резолютивну частину ухвали суду першої інстанції, виключивши з неї слова
„шляхом заборони власникам укладати будь - які угоди по відчуженню
квартири."

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.3, 312, 313,314,315,317 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 травня
2006 року про забезпечення позову змінити.

Викласти її у наступній редакції: - накласти арешт на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2

Ухвала
апеляційного суду оскарженню не підлягає.