Справа № 8147                                          Головуючий
1-ї інстанції-Гайдар А.В.
Категорія-21                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2007 року                                                                                   м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: Головуючого судді - Ювченко Л.П. Суддів- Кіянової
С. В.,  Єлгазіної Л.П. При секретарі-
Тума О.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Державного підприємства „Шахтоуправління „ПівденноДонбасське №1"
на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 21 вересня 2007
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
„Шахтоуправління „ПівденноДонбасське №1",
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у  м. Вугледар
Донецької обл.. „Про відшкодування моральної шкоди"

ВСТАНОВИВ:

До
апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулося Державне підприємство
„Шахтоуправління „ПівденноДонбасське №1" на рішення Вугледарського
міського суду Донецької області від 21 вересня 2007 року - в якій просить
рішення суду скасувати і постановити нове рішення яким відмовити позивачу у
його позовних вимогах,  відповідно до
вимог  ст. .233 КЗоТ України,  оскільки позивачем пропощено строк на
звернення до суду за вирішенням трудового спору,  оскільки позивачу згідно з висновком МСЕК
вперше утрата професійної працездатності встановлена 08.10.1997 року і з цього
часу у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди,  позивач працював на другій ділянці шахти
згідно з медичним висновком і строк на звернення до суду пропустив без поважної
причини.

Рішення суду
першої інстанції просили скасувати і постановити нове рішення по суті позовних

Рішенням
суду від 21.09.2007року - позов гр.ОСОБА_1 був задоволений частково,  з Державного підприємства „Шахтоуправління
„ПівденноДонбасське №1" було стягнуто на його користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 20 тисяч гривень.

Суд
першої інстанції поновив позивачу строк на звернення до суду,  оскільки встановив,  що позивач з 1997 року постійно лікувався
амбулаторно та стаціонарно. На думку суду згідно Правил відшкодування власником
підприємства,  установи,  організації або уповноваженим їх органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням здоров,
я,  пов, язаним з виконанням трудових
обов, язків,  затверджених Постановою КМУ
№472 від 23.06.1993 року,  позивач має
право на відшкодування моральної шкоди,
яку суд оцінив в межах заявлених вимог у сумі 20 тисяч гривень,  при цьому врахував принципи розумності та
справедливості,  а також судові витрати :
500гр. на допомогу адвоката,  1000 гр.
судовий збір та 1, 50гр. - витрати на інформаційно - технічне забезпечення.

Заслухавши
суддю- доповідача,  пояснення
представника   Державного підприємства
„Шахтоуправління „ПівденноДонбасське №1",      який просив задовольнити апеляційну

скаргу,  та скасувати рішення суду,  як таке,
що що постановлене з порушенням вимог матеріального закону; ; пояснення
позивача та його представника ,  які
просили скаргу залишити без задоволення,
а рішення суду - без зміни,
представникаФОНДУ соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві,  який просив скаргу залишити
без задоволення ,  а рішення суду - без
зміни.,  перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги,
судова колегія вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Згідно  ст. . 11 ЦПК України - суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  крім випадків,  встановлених цим кодексом ( ст. ЛОч.3. ЦПК
України)

Апеляційним
судом встановлено ,  що позивач при
виконанні трудових обов'язків на шахтах з повним робочим днем,  на підземній роботі отримав професійне
захворювання - хронічний обструктивний бронхіт,
емфізема легенів.

Висновком
МСЕК від 08.10.1997 року йому вперше було встановлено 60% втрати професійної
працездатності внаслідок профзахворювання (а.с. 53),  тобто,
з зазначеного часу у позивача виникло право на звернення до суду з
позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди.

На
вказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги,  крім того,
позивач працював на шахті по 18.11.2002 року і звільнився у зв, язку з
переходом на пенсію (а.с. 18),  про що
надана копія трудової книжки,  таким
чином він мав змогу завчасно звернутися до суду за захистом порушеного
права,  але не звернувся. У судовому
засіданні апеляційного суду позивач пояснив,
що не звертався до суду у зв, язку з тим,  що не знав діючого закону,  що не можна вважати поважною причиною
пропуску строку на звернення до суду,
передбаченого  ст. .233 КЗпП України.

Інших
доказів поважності причини пропуску на звернення до суду з позовними вимогами
про відшкодування моральної шкоди суду не надано і судом їх не встановлено.

Крім
того,  суд першої інстанції стягнув з
відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 20 тисяч
гривень,  не зважаючи на те що,  що на час встановлення позивачу стійкої
втрати професійної працездатності згідно висновку МСЕК від 08.10.1997 року,  діяла

постанова
КМУ № 1100 від 03.10.1997 року,  якою
були внесені зміни до п. 11 Правил відшкодування власником підприємства,  установи,
організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням здоров,
я,  пов, язаним з виконанням трудових
обов, язків,  затверджених Постановою КМУ
№472 від 23.06.1993 року. Згідно названої Постанови,  розмір відшкодування моральної шкоди не може
перевищувати 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,  тобто - 2550 гривень,  а з урахуванням 60% втрати професійної
працездатності позивача - 1530 гривень (2550x0.60).

Позивач
пояснив,  що до відповідача з заявою про
відшкодування моральної шкоди,  він не
звертався,  тобто вини підприємства у
несвоєчасній виплаті ,  чи відмови у
виплаті судом не встановлено.

Підстав
для поновлення позивачу строку для стягнення моральної шкоди з відповідача в
сумі 1530 гривень не вбачається.

Таким
чином позов судом першої інстанції задоволено безпідставно і рішення підлягає
скасуванню з постановлениям
нового рішення .

Суд першої
інстанції не виконав вимоги  ст. . 213 п.3 ЦПК України,  - не
повно з"ясував обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

За вказаних
обставин рішення суду слід скасувати постановити нове рішення.

Відповідно
до  ст. 309 ч.1 п.1-2 підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є:

-    неповне з, ясування судом обставин ,  що мають значення для справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими.

Керуючись  ст. . 304 п.1 ,  307,
309,  313 п.1,  314,
315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія судової палати,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Державного підприємства „Шахтоуправління „ПівденноДонбасське №1"
-задовольнити.

Рішення
Вугледарського міського суду Донецької області від 21 вересня 2007 року
-скасувати і постановити нове рішення,
яким відмовити Толстопятенко Василю Івановичу у задоволенні позовних
вимог до Державного підприємства „Шахтоуправління „ПівденноДонбасське
№1",  Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у  м.
Вугледар  Донецької обл.. „Про відшкодування
моральної шкоди" .

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  і може бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.