АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
липня  2007 року                                                                                                            м.
Одеса

Колегія
суддів  судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-   Кварталової A.M.,

судців - Галушко
Л.А., Плавич Н.Д,

при секретарі -
Чебан Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
СВК „Світлодолинське" Саратського району Одеської області, третіх осіб
Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області, Саратської
районної державної адміністрації Одеської області про стягнення орендної плати
за земельну частку(пай) та про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Саратського районного суду Одеської області від 28
квітня 2007 року ,-

Встановила:

У серпні
2002 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до СВК „Світлодолинський"
про стягнення орендної плати за земельну частку (пай) та відшкодування
моральної шкоди , посилаючись на те, що 18 лютого 2000 року вона уклала з відповідачем
СВК „Світлодолинський" договір оренди належної на підставі сертифікату
НОМЕР_1земельної частки (паю) строком на 5 років до 01 січня 2005 року.
Вартість земельної частки (паю) складала 28715 гривень.

Згідно з
Указом Президента України № 1529 від 04 грудня 1999 року "Про невідкладні
заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" в
договорі була встановлена орендна плата в розмірі 1% від вартості орендованої
земельної частки (паю). Указом Президента України № 92/2002 від 02 лютого 2002
року "Про додаткові заходи по соціальному захисту селян-власників
земельних ділянок і земельних часток (паїв)", починаючи з 2002 року
орендна плата збільшена до 2% від вартості орендованої земельної частки (паю).

Головуючий
в 1 інстанції - суддя Кожокар Т.Я.                     Справа
№ 22ц-3092/2007

Суддя-доповідач
- Кварталова А.М.                                             Категорія
ЦП-33

2

Відповідач
зобов'язаний виплатити їй орендну плату за 2000 рік - 339 гривень 41 копійку;
за 2001 рік - 292 гривні 90 копійок; за 2002 рік - 1415 гривень 64 копійки, а
всього 2047 гривень 95 копійок, які вона просила стягнути з відповідача.

Крім
того, відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона
змушена була неодноразово звертатися до відповідача з проханням виплатити їй
орендну плату, через це вона морально страждала та переживала, їй нічим було
кормити живність, її принижували. Внаслідок моральних страждань, які вона
перенесла, погіршився стан її здоров'я.
Моральну шкоду вона визначила в сумі 1000 гривень.

В
подальшому доповнив свої позовні вимоги, вказуючи що, згідно довідки
Саратського районного відділу земельних ресурсів від 21 листопада 2006 року,
вартість її земельного паю з урахуванням коефіцієнту, встановленого урядом
складала: у 2000 році - 59440 грн. 05 коп., у 2001 році - 59440 грн. 05 коп., у
2002 році - 70782 грн. 48 коп.

Таким
чином, враховуючи індекс інфляції, позивачка просила стягнути з відповідача на
свою користь орендну плату за 2000 рік - 747 гривень 76 копійок; за 2001 рік -
630 гривень 66 копійок; за 2002 рік - 1407 гривень. Враховуючи, що у 2003 році,
видано орендну плату за 2002 рік сільськогосподарською продукцією на 358
гривень 40 копійок, за мінусом вказаної суми, загальний борг СВК
«Світлодолинське» перед позивачкою складає 2427 гривень 17 копійок. Згідно
ст.214 ЦК України(
1963р.), з урахуванням 3% річних від цієї суми, за три роки, позивачка,
остаточно просила стягнути з відповідача 2645 гривень 62 копійки.

Також
позивачка просила стягнути з відповідача на її користь транспортні витрати на
поїздки до суду в сумі 99 гривень та 60 гривень сплачених за виготовлення
довіреності на ведення справи у суді і
судовий збір в сумі 301 грн.

Крім
того, збільшила    моральну шкоду в сумі
5000 грн., яку просила   стягнути з
відповідача.

Представник
відповідача позов не визнав.

Справа
розглянута у відсутність третіх осіб Світлодолинської сільської ради
Саратського району Одеської області та Саратської районної державної
адміністрації Одеської області, які були повідомлені про слухання  справи.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Рішенням
Саратського районного суду Одеської області від 28 квітня 2007 року в позові
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду і ухвалити нове ,
яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що
судом були порушені норми матеріального і процесуального права, висновки суду
не відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла колегії судців
зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення на неї учасників процесу,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не має
правових підстав для задоволення позову, оскільки на момент укладення договору
вона не мала право на земельну частку(пай), а тому договір не відповідає
вимогам закону, немає юридичної  сили.

Протез такими
висновками суду погодитися повністю не можна.

Колегією
суддів встановлено, що 28.02.2002р. ОСОБА_1. звернулася із позовом до
відповідача СВК „Світлодолинське" Саратського району Одеської області про
стягнення орендної плати за 2000-2002 р.р. в сумі 2645 грн. 62 коп.,
відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. та стягнення транспортних витрат
на поїздки до суду в сумі 99 гривень, 60 грн. сплачених за виготовлення
довіреності на ведення справи у суді та судового збору в сумі 301 грн.

3

ОСОБА_1.
свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18.02.2000р. між нею та відповідачем
укладено договір оренди земельної частки(паю) на п'ять років , однак відповідач
СВК „Світлодолинський" не виплатив її орендну плату за 2000-2002
р.р.(а.с.9).

Між тим,
з матеріалів справи вбачається, що рішенням Світлодолинської сільської Ради від
12.02.2001р. дано згоду на виділення земельних паїв із земель резервного фонду
сільської ради мешканцям с
Світлодолинське, зокрема позивачці, яка не приймала участь у паюванні і
приватизації землі (а.с.74-75). 08.04.2001 р. Саратською держрайадміністрацією
їй видано сертифікат на право на земельну частку ( пай) у розмірі 10,40 умовних
кадастрових гектарів(а.с.23,24).

Таким
чином, лише у лютому 2001р. за позивачкою визнано право на земельний пай із
земель резервного фонду сільської ради, а сертифікат на земельну частку (пай) ,
який посвідчує це  право, видано у квітні
2001р.

Згідно
довідки Світлодолинської сільради № 34,35,36 від 23.02.2006р. у 2001-2002 p.p. Світлодолинська
сільська рада та Саратська райдержадміністрація передавали відповідачу СВК
„Світлодолинське" в оренду землі запасу та землі резервного фонду, а СВК
„Світлодолинське" повністю провів оплату за оренду земель у цей період.

Договір оренди
від 18.02.2000р., на який посилається позивачка, як на обґрунтування своїх
вимог, підписаний 18.02.2000р., тоді як СВК „Світлодолинський" пройшов
державну реєстрацію 21.03.2000р.(а.с.19,77- 85).

Правовідносини
між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 року) та пов'язані із стягненням
орендної плати по договору оренди земельної частки (паю), а тому регулюються
Указом Президента України № 1529/99 від 03 грудня 1999 року "Про
невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора
економіки"; Указом Президента України № 92/2002 від 02 лютого 2002 року
"Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних
ділянок та земельних часток(паїв) та ст.153,162,214 ЦК України (в
редакції 1963 року).

З копії
договору оренди вбачається, що 18 лютого 2000 року позивачка уклала з
відповідачем договір оренди земельної частки (паю) строком на п'ять років. Цей
договір підписаний головою СВК "Світлодолинський", скріплений
печаткою цього господарства та зареєстрований в Світлодолинській сільській раді
Саратського району Одеської області за реєстром №254 від 20 лютого 2002р.
(а.с.70-71).

В
судовому порядку цей договір відповідачем не визнаний недійсним, а тому договір
є чинним і згідно ст. 162 ЦК України ( в редакції 1963 року) відповідач повинен
виконати свої зобов'язання по цьому договору з моменту його реєстрації
20.02.2002р., оскільки користувався земельним паєм позивачки, а тому вимоги
позивачки про стягнення орендної плати повинні бути задоволені за 2002р. з моменту
реєстрації договору оренди, а в іншої частині вимог про стягнення орендної
плати за 2000-2001р. її слід відмовити, оскільки ці вимоги не основані на
законі, не обгрунтовані, не доведені і не підлягають задоволенню.

За
умовами договору відповідач повинен сплачувати позивачці щорічно орендну плату
в розмірі, не менше 1 % визначеної згідно законодавства вартості земельної*
частки (паю).

З
пояснень позивачки, які підтвердив представник відповідача в суді першої
інстанції встановлено, що за 2002 рік СВК "Світлодолинський" в
рахунок орендної плати видав 960 кг пшениці; 240 кг ячменя та 8 кг цукру на
загальну суму 358 грн. 40 коп.

Відповідно
до Указу Президента України № 1529/99 від 03 грудня 1999 року "Про
невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора
економіки" розмір орендної плати по договору оренди земельної частки (паю)
повинен бути не меншим 1% визначеної відповідно до законодавства вартості
орендованої земельної частки (паю).

Указ
Президента України № 92/2002 від 02 лютого 2002 року "Про додаткові заходи
щодо соціальному захисту селян-власників земельних ділянок і земельних часток
(паїв)", запровадив плату за оренду земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,

4

земельних часток
(паїв) здійснювати  у розмірі не менше
1,5% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки,
земельної частки (паю).

Відповідно
до листа Державного комітету України по земельним ресурсам № 14 - 22-6/186 від
10 січня 2002 року, грошова оцінка земельної частки (паю) ОСОБА_1. з урахуванням
відповідних коефіцієнтів у 2002 р. складала - 70 782 грн. 48 коп.

Згідно
довідки Саратського районного відділу земельних ресурсів грошова оцінка
земельної частки (паю) по Світлодолинській сільський ради станом на 01 січня
2002 року також склала 70 782 грн. 48 коп.(а.с.151).

Таким
чином, за 2002р. відповідач за користування земельної частки (паю) у розмірі
10,40 умовних кадастрових гектарів повинен сплатити позивачці орендну плату в
розмірі 1,5 % вартості земельної частки( паю), що складає за 2002 рік - 1061
грн. 73 коп. (70782,48 х 1.5%). За 2002 рік відповідач в рахунок орендної плати
видав позивачці сільськогосподарську продукцію на загальну суму 358 гривень 40
копійок.

Як
вбачається з договору оренди (а.с.9) орендатор брав на себе зобов'язання по сплаті
орендної плати в розмірі 1% від вартості земельного паю, як грошової так і в
натуроплаті у вигляді зерна, масла, цукру та іншої натуральної продукції.

З
урахуванням сплаченого паю в натурі в розмірі 358 грн. 40 коп. та відповідно до
Указу Президента України № 92/2002 від 02 лютого 2002 р. позивачці слід
виплатити залишок в грошовій сумі в розмірі 703 грн. 33 коп. (1061,73 -
358,40), оскільки договір оренди не може суперечити вищевказаному Указу, та
погіршувати становище позивачки.

Відповідно
до ст. 214 ЦК України
(в редакції 1963 року) відповідач повинен сплатити позивачці також 3% річних за
весь час прострочення платежу. З урахування 3% річних заборгованість
відповідача склала 105,50 грн.

Загальна
сума заборгованості по орендній платі, що підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки, складає 808,83 грн.( 703,33 + 105,50).

Вимоги
позивачки про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як
роз'яснив Пленум Верховного суду України в п.2 постанови від 31 березня 1995р.
№ 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної(немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли
право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або
випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України
та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння
моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону
України від 12 травня 1991 року № 1023-х „ Про захист прав споживачів" чи
інших законів, якими врегульоване такі зобов'язання і передбачено відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини,
що виникли між сторонами є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у
випадку їх порушення законом не передбачено, а тому в цих вимогах позивачці
необхідно відмовити.

Доводи
позивачки про оплату орендної плати за 2000-2001 p.p. не підлягають
задоволенню, оскільки право на отримання орендної плати у неї виникло з моменту
реєстрації договору у 2002р.

На
підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід також
стягнути державне мито в сумі 59,50 грн., а також документально підтверджені
квитанцією Саратської державної нотаріальної контори витрати позивачки на
виготовлення довіреності на представництво її інтересів в суді в сумі 60
гривень.

Транспортні
витрати позивачки на поїздки до суду в сумі 99 гривень документально не
підтверджені, тому немає передбачених законом підстав для їх стягнення.

Враховуючи
те, що по справі немає потреби в збиранні нових доказів і що взаємовідносини
сторін судом першої інстанції вияснені повністю, але висновки суду не

відповідають
обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права,
колегія суддів, відповідно до вимог п.3 ,4 ч. 1 ст.309 ЦПК України вважає
необхідним скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове рішення
про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивачки
орендної плати в сумі 808 грн. 83 коп. та судових витрат в сумі 119 грн. 50
коп.(59,50 +60). В інших вимогах
відмовити.

Керуючись
ст.ст.209, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,4, 316,317,319  ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Саратського районного суду Одеської області від 28 квітня 2007 року скасувати,
постановити нове рішення.

Позов
ОСОБА_1до СВК „Світлодолинське" Саратського району Одеської області про
стягнення орендної плати за земельну частку( пай ) задовольнити частково.

Стягнути
з СВК „Світлодолинське" Саратського району Одеської області на користь
ОСОБА_1орендну плату за 2002 р. в сумі 808 (вісімсот вісім)грн. 83 коп.

В позові
ОСОБА_1до СВК „Світлодолинське" Саратського району Одеської області про
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути
з СВК „Світлодолинське" Саратського району Одеської області на користь
ОСОБА_1судові витрати в сумі 119 (сто дев'ятнадцять ) грн. 50 коп.

В інших
вимогах ОСОБА_1відмовити. Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.