Справа №22-64/2007                                           Головуючий
Категорія 40                                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

8 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Козлова О.М., Костромітіна B.C.

при секретарі
Жило І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу
за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Маріупольське виробниче
управління водопровідно-каналізаційного господарства" про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул, відшкодування моральної
шкоди за апеляційною скаргою відповідача на рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 28 листопада
2006 року,

встановила:

13 червня 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду з даними вимогами, посилаючись на те, що 14 березня 2006 року він
незаконно звільнений з роботи з посади механіка автоколони №1 автотранспортного
цеху Маріупольського виробничого управління водопровідно-каналізаційного
господарства за ст.28 КЗпП України.

Просив поновити
на роботі, стягнути на його користь середній заробіток за вимушений прогул і
відшкодування моральної шкоди в сумі 100000
грн.

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28 листопада 2006
року позивачеві поновлений строк звернення до суду, він поновлений на
роботі на посаді механіка автоколони №1
автогаражу Маріупольського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного господарства, з відповідача на користь позивача
стягнуто середню заробітну плату за вимушений прогул в сумі 8453,19 і відшкодування
моральної шкоди в сумі 100
грн. Рішення в частині поновлення на роботі і стягнення середньої місячної
заробітної плати в сумі 978
грн.25 коп.
допущене до негайного виконання.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення і відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права, необґрунтованість висновків про те, що
позивач не був повідомлений про прийняття на роботу с випробувальним
строком в три місяці та що строк звернення до суду ним пропущено з поважних
причин.

Заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника відповідача Маслаковської В.О., яка
підтримала доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_1., який просив рішення
залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

2

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що позивач був прийнятий відповідачем на
роботу механіком автоколони №1
з випробувальним строком в три місяці без узгодження випробувального
строку. З наказом про прийняття на роботу позивач не ознайомлений. Наказом від 14 березня 2006 року він
звільнений з роботи за наслідками випробування за ст.28 КЗпП України.

Згідно з ч.І
ст.26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою
сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому
доручається.

З пояснень
позивача вбачається, що йому було відомо від посадових осіб відповідача про
укладення трудового договору з випробувальним строком в один місяць, з наказом
про прийняття на роботу він не був ознайомлений, в особистий картці про строк
випробування зазначено не було.

З матеріалів
справи вбачається, що в заяві позивача про прийняття на роботу (а.с.ЗЗ) не
зазначена умова про випробування, з наказом про прийняття на роботу він не був
ознайомлений під розписку (а.с.20,39).

В особистій
картці, на яку посилається відповідач, дописка про випробувальний строк
виконана під підписом позивача (а.с.41).

Враховуючи встановлене та положення
закону, колегія суддів вважає, що суд .
правильно дійшов висновку про те, що умова про випробування не була
встановлена угодою сторін, тому звільнення позивача за наслідками випробування
за ст.28 КЗпП України є незаконним.

Незгода позивача
з таким рішенням є неспроможною.

Нема підстав не
погодитись з рішенням суду і в частині поновлення строку звернення до суду.

Згідно з ч.І
ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового
спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня,
коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно зі ст.234
КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу,
районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці
строки.

Зі справи
вбачається, що до прийняття на роботу позивач проходив медичний огляд і був
визнаний гідним до виконання роботи механіка. 2 і 10
березня 2006 року
відповідач звертався в ЛКК з запитами про стан здоров'я позивача, за висновком
ЛКК від 13-14 березня 2006 року позивач був
визнаний негідним до виконання зазначеної роботи (а.с.11,13,21). На підставі
доповідної начальника автотранспортного цеху про те, що позивач не пройшов в
випробування і за станом здоров'я не може виконувати роботу, наказом від 14 березня 2006 року позивач був
звільнений з роботи. Після звільнення позивач оскаржував висновки ЛКК і після
їх скасування звернувся до суду з даним позовом.

За таких
обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1. пропустив встановлений законом строк
звернення до суду з поважної причини і постановив обгрунтоване рішення про
поновлення строку.

Рішення суду
відповідає вимогам ст.ст.10, 60,
213-215 ЦПК України, ст.ст.26, 28, 233, 234 КЗпП України, підстав для його
скасування не має.

3

Керуючись
ст.ст.ЗОЗ, 307,308 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Комунального підприємства „Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного
господарства" відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28 листопада 2006
року залишити без зміни.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дна набрання законної сили.