Справа №22-ц-349/07                                                          Головуючий
в 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія : 17                                                                          Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 року                                                                                          місто
Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого
судді Сівчука Є.І.,

суддів:
Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

при
секретарі Губарик К.А., з участю : позивача ОСОБА_1.

представника
позивача ОСОБА_2.

представника
відповідача ОСОБА_3.,
ОСОБА_4.

представника третьої особи ОСОБА_5. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
відділення виконавчої дирекції Фонду державного соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві в м. Луцьку про стягнення 9660 гривень за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1. на рішення Луцького міськрайонного суду
від 18 січня 2007 року , -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду державного соціального страхування від
нещасних випадків та професійних захворювань в м.Луцьку про стягнення 9660грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 січня 2007
року в задоволенні даного позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати
дане рішення місцевого суду та постановити нове, яким задовольнити вказані вище
позовні вимоги.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт
зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив
чинне цивільне процесуальне законодавство, та невірно встановив обставини, що
мають значення для справи.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1., його представника
ОСОБА_2., представника третьої особи ОСОБА_5., які кожен зокрема, апеляційну
скаргу підтримали, представників відповідача ОСОБА_3., ОСОБА_4., які апеляційну скаргу заперечили, з'ясувавши
обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга до задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до
завдання адміністрації філії «Луцький дорожній комплекс» від 23.06.2005 року
позивач перевозив залізобетонні вироби. Однак, при виконанні навантажувальних
робіт останній отримав травму. За результатами розслідування нещасного випадку
складено акт № 1 форми Н-1 від 25.08.2005 року та встановлено, що ушкодження
здоров'я настало не лише з причин, які залежать від роботодавця, а і внаслідок
порушення нормативних актів про охорону праці позивачем, а саме порушено вимоги
п. 10.5.27 « Правил будови і безпечної експлуатації

2

вантажопідіймальних
кранів» ДНАОП 0.00- 1.03.02 та вимог п.п. 3.6; 3.28 Інструкції з охорони праці
№26 для водія автомобіля затвердженої наказом філії від 05.09.02 №32 (ах.
30-32).

Відповідно до ч.2, 4 ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд
соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову
виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного
заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної
працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної
плати(доходу), з якої справляються внески до Фонду. Якщо комісією з
розслідування нещасного випадку встановлено, що ушкодження здоров'я настало не
тільки з вини роботодавця, а і внаслідок порушення потерпілим нормативних актів
про охорону праці, розмір одноразової допомоги зменшується на підставі висновку
цієї комісії, але не більше як на 50 відсотків.

ОСОБА_1 за наслідками травми, медико-соціальна експертна
комісія встановила 30% стійкої втрати професійної працездатносте а.с. 29).

Постановою комісії з питань вирішення спорів виконавчої
дирекції Фонду соціального державного страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у М.Луцьку від 16.02.2006року позивачу
зменшено розмір одноразової допомоги на 50% у зв'язку з допущенням позивачем
вищевказаних порушень (а.с. 15 ).

З врахуванням наведеного, давши вірну оцінку обставинам
справи, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий суд правомірно відмовив
в задоволенні позову.

Доводи апелянта, що відповідачем неправомірно зменшено
розмір одноразової допомоги на 50%, оскільки було проведено повторне
розслідування нещасного випадку та складено акт Н-1 від 30.03.2006року, де
зазначено порушення ним лише п.3,6 Інструкції з охорони праці для водія
автомобіля та невраховані зміни від 06.03.2006року до п.3.4.4 Постанови Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання України від 22.12.2005р. № 83, підставно відхилені судом ,
оскільки прав на отримання одноразової допомоги у позивача виникло до внесення
змін до вказаної Постанови.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у рішенні.

Оскаржуване
рішення суду постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального
права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1залишити без задоволення.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від  18
січня 2007 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і може
бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.