Справа № 22-ц-2502 2007 року
в 1 інстанції Васильєва В.Я.
18                                          Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця 11 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого-:                                                               Пузанової
Л.В.

суддів:                                                                            Орловської  Н.В.,

Стародубця
М. П.

при
секретарі:                                                                Костеннікові
Д.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  діючого від імені
ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 23
липня 2003 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів за договором позики,  -

ВСТАНОВИЛА :

В червні
2003 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,  зазначаючи ,  що 23 серпня 2002 року він позичив
відповідачці для проведення сільськогосподарських робіт 38160 гривень,  які вона зобов'язалася повернути до 15
вересня 2002 року.

Посилаючись
на те,  що із позиченої грошової суми
ОСОБА_2 повернула йому лише 5800 гривень,
позивач просив суд стягнути з відповідачки суму боргу за договором
позики у розмірі 32368 грн.,  11488 грн.
за прострочення виконання зобов'язання відповідно до умов договору позики та
1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
суду від 23 липня 2003 року постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
32368 грн.,  судові витрати - 323 грн. 68
коп.,  а всього 32691 грн. 68 коп.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  діючий від
імені ОСОБА_2,  просить рішення суду
скасувати,  а провадження у справі
закрити,  посилаючись на допущені судом
порушення норм процесуального та матеріального права,  зокрема,
щодо встановлення належного відповідача у спірних правовідносинах та
щодо з'ясування дійсних обставин,  які
мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові
заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених  ст. 303 ЦПК України,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги в межах основного зобов'язання за договором позики,  суд виходив з того,  що відповідно до наданої позивачем суду
розписки та визнання ним факту часткового повернення боргу,  ОСОБА_2 як позичальник за договором позики
зобов'язана повернути залишок позичених у ОСОБА_3 грошових коштів.

Проте до
такого висновку суд прийшов,  допустивши
порушення норм процесуального права,  що
призвело до неправильного вирішення спору.

Так,  із матеріалів справи вбачається,  що вона розглянута у відсутність
відповідачки,  від якої на адресу суду 23
липня 2003 року (в день розгляду справи) надійшла заява про розгляд справи у її
відсутність (а.с. 11).

Ухваливши
слухати справу у відсутність відповідачки,
суд не звернув уваги на ту обставину,
що в своїй заяві остання заявлені до неї позовні вимоги не визнала і
надала суду копії документів,  значення
яких для правильного вирішення спору судом не з'ясовано,  як не з'ясована і суть самих заперечень.

Поза
увагою суду залишився і зміст розписки,
копію якої надав суду позивач у підтвердження боргових зобов'язань перед
ним з боку ОСОБА_2 (а.с. 4).

За
текстом наведеного документа,  солідарну
відповідальність за виконання зобов'язань по поверненню позивачеві грошових
коштів у сумі 38168 грн. несуть відповідачка та ТОВ «Агрофірма «Каталіна
Макс»,  директором якої була
ОСОБА_2,  а за додатковою домовленістю
сторін зазначені грошові кошти мали бути оформленими як внесок ОСОБА_3 у спільну
діяльність.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує,  що
у спірних правовідносинах вона діяла від імені товариства «Агрофірма «Каталіна
Макс» і заперечує,  що ці відносини
витікають із договору позики,  укладеного
сторонами у даній справі.

Розглянувши
справу у відсутність відповідачки суд вказані обставини не дослідив і належних
сторін в спорі не встановив,  а ТОВ
«Агрофірма «Каталіна Макс» до участі в справі не залучив,  що відповідно до п.4 ч.1  ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді суду слід врахувати висновки і мотиви,  з яких скасовано рішення,  сприяти всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи з врахуванням доводів та заперечень сторін і залежно від
встановленого відповідно до вимог закону вирішити спір.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 303,  307,  п.4 ч.1
ст. 311 ЦПК України,  колегія
суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  діючого від імені
ОСОБА_2,  частково задовольнити.

Рішення
Білозерського районного суду від 23 липня 2003 року скасувати,  справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної   інстанції.