Справа №
районний суд м. Одеси в складі:
- судді Погрібного CO.
секретаря                - Абергард І.В.,
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за
Одеської міської ради про визнання права власності, -
Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за ним
права власності на реконструйоване нежитлове приміщення кафе-бару,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 234,8 кв.м., згідно
технічного паспорта реєстрований номер НОМЕР_1 від 12.12.2006 року, посилаючись
у обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Позивач є власником вказаного не
житлового приміщення за договором купівлі-продажу, укладеним між ним та Малим
підприємством "Сіті'К". Користуючись своїм правом власності, позивач
провів реконструкцію вказаного приміщення, що не призвело до порушення несучих
характеристик споруди; позивач, посилаючись на ст. ст. 317, 376 ЦК
України, просить визнати за ним право власності на реконструйоване
приміщення, оскільки воно відповідає всім нормам та стандартам.
Представник Одеської міської ради (надалі за текстом - Ради), у попереднє
судове засідання з'являвся, пред'явлений до ради позов не визнав у повному
обсязі. У подальшому представник Одеської міської ради, у судове засідання не
з'являвся, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового
засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у
зв'язку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в
судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність
відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності
відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення сторони, представник відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного. Судом установлені такі фактичні обставини
на підставі пояснень сторони, представника відповідача, представлених стороною
Згідно договору купівлі-продажу від 3 вересня 2004 року позивач ОСОБА_1 купив не
житлове приміщення першого поверху, загальною площею, 46,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2005 року та витягом з
Державного реєстру правочинів від 24.03.2005 року. Нотаріально посвідченою
заявою від 24 березня 2005 року сторони за названим договором підтверджено
відсутність взаємних претензій та його повне виконання.
Користуючись своїм правом згідно ст. 319 ЦК України на
володіння, користування та розпорядження належним йому майном, позивач здійснив
реконструкцію належного йому приміщення шляхом прибудови приміщень та
переобладнанням інших приміщень. Розташування цієї нежитлової споруди визначено
технічним паспортом від 23.09.2002 року, а також технічним паспортом від
12.12.2006 року, виданим на ім'я позивача КП „ОМБТІ та РО№ За останнім
технічним паспортом від 12.12.2006 року загальна площа спірного приміщення
склала 234,8 кв.м., в тому числі основна - 207.0 кв.м., підсобна - 27,8 кв.м.
Технічним висновком про можливість збереження й подальшої
експлуатації кафе-бару АДРЕСА_1 визначено, що технічний стан нежитлового
приміщення цього кафе-бару після виконання реконструкції, перебуває у
задовільному стані та є придатним для подальшої експлуатації; цим висновком не
встановлено порушень у питання архітектури, обраних конструктивних рішень,
протипожежної безпеки та охорони навколишнього середовища. Таким чином суд
вважає, що виконані вимоги ч. З ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на
забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і правил. При
зазначеної прибудови та переобладнання дотримано будівельних, санітарних,
протипожежних та інших норм та правил, але враховуючи, що будівництво проведено
без належним чином затвердженого проекту, ввести його в експлуатацію є
неможливим. При цьому в результаті проведеного будівництва позивачем створено
споруду, яка відповідає певним, що висуваються до подібного роду будівель,
вимогам та може бути самостійним об'єктом права власності, перебуває в
особистому користуванні позивача. Таким чином, враховуючи, що побудована
споруди є ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва -
відповідає нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема,
неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає
за можливе захистити право позивача шляхом визнання за ним права власності на
отримане реконструйоване житлове приміщення - кафе-бару.
Вирішуючи питання про дотримання прав землевласника при здійсненні
реконструкції, судом листом Одеського міського управління земельних ресурсів
Одеської міської ради за зверненням позивача не встановлено перешкод у
відведенні та для передачі у користування займаної позивачем земельної ділянки,
займана земельна ділянка за своїм цільовим призначенням відповідає характеру
розташованого на ній нежитлового приміщення.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати
за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо
це не порушує права інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 183, 331,
365, 367, 376 Цивільного кодексу України, ст. 41 Земельного кодексу України, п.
19 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 року № 7 „Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ", ст. ст. 11, 213, 215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу
України, СУД -
Одеської міської ради про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення кафе-бару,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 234,8 кв.м., згідно
технічного паспорта реєстрований номер НОМЕР_1 від 12.12.2006 року.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.