Справа №22-2990-2007                                         Головуючий у 1 інстанції Воробйова LB.
Категорія 30                                                                Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29 березня 2007року
Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Лук"янової СВ.,

Суддів                         Олєйникової'Л.С,

Соломахи Л.І.,

При секретарі        Стефановій І.М.,

В присутності            представника Артемівськкої міської Ради Заіченко

Ю.Ю.,ОСОБА_1.,його представника ОСОБА_3.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні місті Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою Артемівської міської Ради на рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2006 року за
позовом Артемівської міської Ради до ОСОБА_1і ОСОБА_2та їх неповнолітньої
дитини про виселення з квартири,яка належить територіальній громаді та по зустрічному
позову ОСОБА_1і ОСОБА_2про визнання за ними та їх неповнолітньою дитиною права
користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ: Рішенням Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1і ОСОБА_2задоволені.

Визнано за
ОСОБА_1і ОСОБА_2та їх неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 право користування
жилою площею в квартирі 30,яка розташована в будинку АДРЕСА_1.

В позові Артемівської міської Ради до ОСОБА_1і ОСОБА_2та
їх неповнолітньої дитини про виселення з квартири ,яка належить територіальній
громаді відмовлено.

Постановляючи рішення судом
встановлено,що сім"я ОСОБА_1проживали в будинку АДРЕСА_2.У зв"язку з
виделенням в 1988році Артемівському електротехнічному заводу на місці
проживання сім"ї ОСОБА_1земельної ділянки для будівництва
багатоповерхового житлового будинку ,рішенням Артемівської міської Ради було
вирішено знести будинок,в котрому проживали ОСОБА_1,з виделінням квартир
ОСОБА_4.-однокімнатної квартири № АДРЕСА_4,ОСОБА_3.з
сином ОСОБА_1.-двокімнатної квартири АДРЕСА_5,де вони були зареєстровані
та фактично мешкали до 4 березня 1995 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1. з
ОСОБА_2., відповідачі зі згоди ОСОБА_4. вселилися у квартиру АДРЕСА_4та з
вказаного часу проживали з ОСОБА_5. однією сім"єю до його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1року .Спірна квартира є для сім"ї ОСОБА_1постійним місцем
проживання і після смерті ОСОБА_4.відповідачі з дитиною продовжують проживати у
спірній квартирі та оплачувати комунальні послуги і вносити платню за квартиру.

2

Не погодившись з
рішенням суду Артемівська міська Рада подали апеляційну скаргу,в якій оспорюють
обґрунтованість рішення суду, постановлене з порушенням норм матеріального та
процесуального права ,просять його скасувати та постановити нове рішення,
котрим задовольнити їх вимоги,в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
відмовити.

При
цьому посилалися на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам
по справі, а саме ОСОБА_1.
зареєстрований в двухкімнатній квартирі АДРЕСА_5складом сім'ї -2 чоловіка/він
та мати ОСОБА_3/На підставі ордеру №641/88 від 9 листопада 1988року з 25 січня
1989 року ОСОБА_2. та дочка ОСОБА_4зареєстровані в двухкімнатній квартирі
АДРЕСА_6 добто забеспечені житловою плащею та в поліпшенні житлових умов не
мають потреби.Посилання суду на ст.65 ЖК України є помилковим, оскільки
квартиронаймач спірного житлового приміщення помер, у зв"язку з чим знятий
з реєстрації .На їх думку ,ОСОБА_1.не надав суду документи,які б підтверджували
про його намір вселитися в установленому порядку в спірну квартиру/
зареєструватися, тому вважають, що суд повинен прийняти до уваги відсутність
реєстрації відповідачів за спірним житлом, наявність у відповідачів іншого
житла,в котрому вони зареєстровані. Вважають, що відповідачі самоправно зайняли
спірне житлове приміщення,тому повинні бути висілені без надання другого
житлового приміщення.

В
судовому засіданні представник Артемівської міської Ради Заіченко Ю.Ю. вимоги
апеляційної скарги підпримала, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення
суду скасувати та постановити нове рішення, котрим їх позовні вимоги
задовольнити, в задоволенні позовних вимог відповідачів відмовити.

Відповідач
ОСОБА_1.та його
представник ОСОБА_3. заперечували проти апеляційної скарги Артемівської міської
Ради, просять її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач
ОСОБА_2. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в котрій просить розглянути
справу в її відсутність.

Заслухавши
суддю -доповідача , сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга Артемівської міської Ради не підлягає
задоволенню ,а рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню з наступних
підстав.

Згідно ст.65 ЖК
наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в займане ним приміщення свою дружину,
дітей, батьків ,а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи,
що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні
між цими особами ,наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було
іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно
до статті 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки ,що
випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім"ї
несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймачах діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших
осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

2

При вирішенні
справи судом першої інстанції обґрунтовано встановленого сім'я ОСОБА_1проживали
в будинку АДРЕСА_2.У зв'язку з виделенням в 1988 році Артемівському
електротехнічному заводу на місці проживання сім'ї' ОСОБА_1земельної ділянки
для будівництва багатоповерхового житлового будинку .рішенням Артемівської
міської Ради було вирішено знести будинок,в котрому проживали ОСОБА_1,з
виделінням квартир ОСОБА_4.- однокімнатної квартири АДРЕСА_4 /а.с. 16,18-20,40//,ОСОБА_3.з
сином ОСОБА_1двокімнатної квартири АДРЕСА_5/а.с.З5,11-15/,де були зареєстровані
та фактично мешкали до 4 березня 1995 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1. з
ОСОБА_2., відповідачі зі згоди ОСОБА_4. вселилися у квартиру АДРЕСА_4та з вказаного
часу проживали з ОСОБА_5. однією сім'єю до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1року
./а.с. 10,36// Спірна квартира є для сім'ї ОСОБА_1постійним місцем проживання і
після смерті ОСОБА_4., відповідачі з дитиною продовжують проживати у спірній
квартирі та оплачувати комунальні послуги і вносити платню за квартиру.

П.13
Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій
судових справ /лист від 26 травня 2001 року/ встановленого оскільки за змістом
статей 64,65 ЖК наймач і члени сім'ї, що проживають разом з ним, набувають
право користування одним жилим приміщенням у будинку державного або
громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім'ї ,не
набуває права користування ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою
право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського
житлового фонду або якщо є інші докази того,що вона при цьому не змінювала
свого постійного місця проживання.

Виходячи
з положень Конституції про гарантування громадянам свободи пересування і
вільного вибору місяці проживання,сама по собі наявність чи відсутність
прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим
приміщенням за особою,яка вселилася до наймача,так і для відмови в цьому.

П.14
передбачено ,що за змістом ст.65 ЖК за особою,яка проживає у наймача жилого
приміщення як член його сім'ї, не може бути визнано право користування цим
приміщенням,якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею
жилому приміщенні.

В
судовому засіданні встановленого спірна квартира є для сім'ї' ОСОБА_1постійним
місцем проживання і після смерті ОСОБА_4. відповідачі з дитиною продовжують
проживати у спірній квартирі та оплачувати комунальні послуги і вносити платню
за квартиру, за відповідачами не зберігається право користування іншим жилим
примішенням та враховуючи, що у відповідачів право користування житловою площею
по реєстрації втрачено з моменту вибуття на постійне місце проживання, суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення вимог ОСОБА_1.
та ОСОБА_2.

Розглядаючи
та постановляючи рішення відносно позовних вимог Артемівської міської Ради про
виселення з житлового приміщення відповідачів,суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

При
цьому ,на підставі ст.116 ч.3 ЖК осіб, риміщення.

Як встановлено судом першої
інстанції ,ОСОБА_1та ОСОБА_2 та їх неповнолітня дитини вселилися в квартиру
ОСОБА_5 з його згоди та в якості членів сім'ї наймача,вели з наймачем квартири
спільне господарство,при цьому іншої угоди про порядок користування житловим
приміщенням не було зумовлено, тому суд прийшов до

4

обґрунтованого
висновку ,що відповідачі не самоправно вселилися до спірного житлового
приміщення та відмовили в задоволенні позову.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Рішення суду
відповідає вимогам закону і підстав для його скасування немає. Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства, що
призвело або могло призвести для неправильного вирішення справи.

Відповідно
до ч.1 ст.308 ЦГЖ України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу
якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст. 307 ч. ін. 1,308,313,314 ч.1 п.1,315 ЦІЖ України апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Артемівської міської Ради відхилити.

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.