АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2007
року                                                                                                         м.
Одеса

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого: - Станкевича В.А.

Суддів:            - Варикаші О.Д.

- Ступаков О.А.

при секретарі: - Переверзевій Н.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеській області про визнання недостовірними відомостей, викладених у постанові
про відмову в порушенні справи від 03.07.2004 року Комінтернівського РВ УМВС
України в Одеській області та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1. на рішення Комінтернівський районний суд Одеської області від 21 липня
2006 року,

встановила:

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом в якому просив суд визнати
відомості, викладені у постанові про відмову в порушенні справи від 03.07.2004
року Комінтернівського РВ УМВС України в Одеській області недостовірними,
зобов'язати відповідача відізвати копії зазначеної постанови та надати її
спростування органам прокуратури Комінтернівського району, прокуратурі Одеської
області, УМВС України в Одеській області та йому, стягнути з відповідача
нанесену йому моральну шкоду у розмірі 800 гри.

В подальшому позивач свої вимоги уточнив та збільшив розмір шкоди, в
зв'язку з чим просить суд зобов'язати також відповідача після спростування
відомостей, викладених в постанові від 03.07.2004 року, направити крім
зазначених ним раніше осіб, ще ОСОБА_2. і зобов'язати відповідача прийняти нову
постанову по його заяві відносно ОСОБА_2. Розмір шкоди, яку просить стягнути з
відповідача на його користь, збільшує до 2220 гривень, з них 220 грн.
матеріальна шкода за поїздки в судове засідання, які не відбулися по вині
відповідача. 2000 грн. - це компенсація за нанесену моральну шкоду неправдивими
відомостями.

В судовому засіданні позивач в обґрунтування своїх вимог
послався на наступне. В жовтні 2003 року він звернувся до Комінтернівського РВ
з заявою про те, що ОСОБА_2. надав державному виконавцю відділу ДВС
Комінтернівського РУЮ підроблену трудову книжку, на підставі якої були
неправильно нараховані аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3.,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якої він призначений опікуном. Відповідачем по його заяві
неодноразово приймалися постанови про відмову в порушенні відносно ОСОБА_2
кримінальної справи, які неодноразово відмінялися прокуратурою району або
прокуратурою області. Остання постанова про відмову в порушенні відносно
ОСОБА_2 кримінальної справи від 03.07.2004 року, залишена прокуратурою без змін.
Однак він з нею не згоден, оскільки в постанові викладені відомості, які не
відповідають дійсності й порочать його честь і репутацію перед усіма державними
органами куди

Головуючий у
першій інстанції Рідник І.Ю.                                Справа
№ 22ц-1370/07р.

Доповідач Станкевич В.А.                                                              Категорія
ЦП:

надсилалися копії цієї постанови. В зв'язку з тим, що
прокуратурою району постанова від 03.07.2004 року була залишена без змін, він
просить суд визнати відомості, які викладені працівником Комінтернівського РВ в
даній постанові, недостовірними, зобов'язати відповідача відізвати її копії зі
всіх органів, куди вони направлялися, прийняти нову постанову, яка відповідає
дійсним обставинам справи і її копії розіслати відповідним органам, а за
нанесену йому матеріальну і моральну шкоду стягнути з відповідача на його
користь 2220 гривень. Про те, що остання постанова по вказаному ним факту
відповідачем прийнята 08.11.2004 року йому відомо не було, тому він оскаржує
відомості викладені в постанові від 03.07.2004 року.

Представник відповідача позов не визнав повністю і
пояснив суду, що позивач протягом 2003-2004 років звертався в різні інстанції з
однією і тією же заявою, які потім направляли її в райвідділ, по акту
використання ОСОБА_2. фальшивої трудової книжки в яку були внесені недостовірні
записи від №№ 14,15 про те, що 05.03.1994 року ОСОБА_2. прийнято на роботу в ПП
„Гном" водієм, а 2.03.1994 року вже звільнено, за що, по розумінню
ОСОБА_1., ОСОБА_2. необхідно притягнути до кримінальної відповідальності по
ст.358 УК України.
Розгляд заяв по даному факту начальником Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеської області було доручено дільничному інспектору ОСОБА_4. Після проведення
перевірки фактів, викладених заявником в першої його заяві від 06.10.2003 року,
дільничним інспектором, на підставі відповідних документів і пояснення
відповідних осіб, була винесена постанова від

2003
року про відмову в порушенні кримінальної справи за
відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2 В зв'язку з недостатньою мотивацією
постанови вона зам. прокурора району була відмінена і матеріали направлені на
додаткову перевірку. Всього по даній заяві ОСОБА_1. було прийнято 4 постанови
про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину в
діях ОСОБА_2 .Остання постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за
відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2 органом дізнання була прийнята
08.11.2004 року, оскільки постанова від

2004
року постановою прокурора Комінтернівського району від
26.10.2004 року була відмінена і матеріали вже котрий раз були направлені на
додаткову перевірку. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за
відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2 від 08.11.2004 року вже ніким не
відмінялася.

Ствердження позивача про те, що йому не було відомо про скасування прокурором
району постанови від 03.07.2004 року вважає неправдивими, оскільки в матеріалах
відмовного матеріалу є супроводжувальний лист від 19.11.2004 року за вих.
26746.

На підставі того, що доводи позивача є необгрунтовані, у тому числі і про
стягнення матеріальної та моральної шкоди, просить в позові відмовити.

Рішенням Комінтернівський районний суд Одеської області
від 21 липня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. ставиться питання про скасування рішення суду
та ухвалення нового рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що у жовтні 2003 року, начальником
РВ було доручено дільничному інспектору Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеській області ОСОБА_4. провести перевірку заяви ОСОБА_1. відносно
використання гр. ОСОБА_2. фальшивої трудової книжки, в зв'язку з чим держаним
виконавцем проводився недостовірний розрахунок аліментів на неповнолітню дочку
ОСОБА_2. яка проживала в сім'ї ОСОБА_1.

На підставі
перевірки був зроблений висновок у постанові від 14.10.2003 року про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2, оскільки в його діях був
відсутній склад злочину, передбачений ст.358 УК України. Із-за того, що не всі документи були долучені до
матеріалу перевірки і неопитаний
державний виконавець про порядок начислення аліментів ОСОБА_2. на
неповнолітню дитину, постановою прокурора району від  12.12.2003 року постанова від  14.10.2003р.
була відмінена й

матеріали направлені на додаткову перевірку. Після цього
три рази приймалися аналогічні постанови, в зв'язку з їх відміною із-за
неповноти перевірки доводів заявника, а остання постанова про відмову порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_2 від 08.11.2004 року не відмінялася.

Оскільки позивач оскаржує постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи то суд першої інстанції в рішенні правильно зазначив, що відповідно до
кримінально-процесуального законодавства оскарження в суд постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи, передбачено ст. 236-1 КПК України, для чого
встановлено інший процесуальний порядок розгляду таких справ, тому вимоги
позивача про стягнення з відповідача матеріальної і моральної шкоди у розмірі
2220 грн. не підлягають задоволенню в зв'язку з недоведеністю законних підстав
для їх стягнення.

Між тим суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи не
прийняв рішення відносно вимог позивача про визнання недостовірними відомостей,
викладених у постанові про відмову в порушенні справи від 03.07.2004 року
Комінтернівського РВ УМВС України в Одеській області.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі,
якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В зв'язку з чим суд першої інстанції повинен був в частині вимог позивача
про визнання недостовірними відомостей, викладених у постанові про відмову в
порушенні справи від 03.07.2004 року Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеській області закрити провадження у справі, а в частині стягнення з
відповідача матеріальної і моральної шкоди у розмірі 2220 грн. відмовити в
зв'язку з недоведеністю законних підстав для їх стягнення.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про
необхідність зміни рішення Комінтернівського районного суду Одеської області
від 21 липня 2006 року в частині вимог позивача про визнання недостовірними
відомостей, викладених у постанові про відмову в порушенні справи від
03.07.2004 року Комінтернівського РВ УМВС України в Одеській області закрити
провадження у справі.

Що стосується позовних вимог відносно стягнення з відповідача матеріальної
і моральної шкоди, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в їх
задоволенні оскільки не має підстав для їх стягнення.

Керуючись ст.
ст. 304, 305, 307, 309, 313, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівський районний суд Одеської області
від 21 липня 2006 року -змінити.

В частині позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання
недостовірними відомостей, викладених у постанові про відмову в порушенні
справи від 03.07.2004 року Комінтернівського РВ УМВС України в Одеській області
закрити провадження у справі.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.