Справа № 22ц-1776    від________ 2007р          Головуючий у І Інстанціі: Зосименко
Категорія   12                                                        Доповідач:     Калиновський А.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
березень «22» дня
колегія суддів Судовоі палати з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровськоі області в складі:

Головуючого: Калиновського А.Б.

Суддів:             Кузнецова В.О., Кіктенко
Л.М.

При секретарі: Лещинській О.В.
Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального
районного суду М.Дніпропетровська від 14
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми.

встановила:

У лютому 2006 року ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1. і посилаючись на те, що 01.07.2004 року він передав
йому за договором позики 55000
грн., які відповідач не повернув в зазначений в розписці термін, просив
стягнути на його користь суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі 55550 грн., 3% річних з
основного боргу -
1249,87 грн. та моральну шкоду 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 14 листопада
2006 року
позов ОСОБА_2. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 суму боргу з
урахуванням інфляції у розмірі 55550
грн., 3% річних
за весь час просрочення у розмірі 1249,87
грн., та моральну шкоду 1000
грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про
скасування рішення суду у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає
за необхідне скаргу задовільнити, а рішення суду скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_2., суд виходив з того, що між сторонами було укладено договір
позики, згідно якого відповідач 01
липня 2004 року
взяв у позивача 55000 грн.,
які зобов'язався повернути до 30.11.2004
року, однак своїх зобов'язань не виконав.

З такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно розписки ОСОБА_1. отримав від ОСОБА_2. грошові
кошти у розмірі 55000 грн. з
ціллю придбання для нього пічного мазуту, який зобов'язаний був передати
позивачеві до 30.11.2004
року (а.с.5).

Вирішуючи спір, суд на це уваги не
звернув, не з'ясував характер виниклих між сторонами правовідносин, які
випливають з встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин, чим порушив вимоги ст.212 -214 ЦПК України.

Справу розглянуто у відсутності
відповідача, якому не було повідомлено про її слухання належним чином. Однак
при відсутності відомостей про вручення відповідачу судових повісток, суд
розгляд справи не відклав, чим порушив вимоги ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1. суд не дослідив
оригінал розписки від 01.07.2004
року, копія якої засвідчена адвокатом позивача. Між тим, в апеляційній
скарзі відповідач посилається на те, що копія розписки, яка знаходиться в
матеріалах справи, не відповідає оригіналу.

2

Оскільки справу розглянуто у
відсутності відповідача, якого належним чином не повідомлено про час та місце
судового засідання, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи,
згідно п.З ч.І ст.311 ЦПК України на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 311,314 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду
М.Дніпропетровська від 14
листопада 2006 року
скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.