Справа
№2-6657/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді  Погасій О.Ф.

при секретарі                  Ісаєнко
І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов
приватної фірми "Владушка" до ОСОБА_1, третя особа - Харківська
міська рада Харківської області про стягнення грошових коштів, зобов'язання
звільнити нежитлові приміщення та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд
стягнути з відповідача -ОСОБА_1 на користь ПФ "Владушка" збитки,
завдані простроченням виконання зобов'язання за договором підряду щодо
проведення реконструкції, перепланування та ремонту нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1, а саме упущену вигоду в розмірі 90 000 грн. (дев'яносто тисяч
гривень).

Позивач також просить визнати за приватною фірмою
"Владушка" право власності на нежитлові приміщення торгового
комплексу літ. "Е-9" загальною площею 2585,1 м2, розташованих по
АДРЕСА_1 у м. Харкові, зобов'язати ОСОБА_1 звільнити вищенаведений об'єкт у
тому числі звільнити від матеріалів, обладнання, будь-якого іншого майна, та
зобов'язати комунальне підприємство „Харківське міське бюро технічної
інвентаризації зареєструвати за позивачем право власності на нерухоме майно.

Зазначені
позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Згідно договору купівлі-продажу від 16 лютого 2001 року
ПФ "Владушка" набула право власності на нежитлові приміщення
загальною площею 2332,7 м2, розташовані у нежитловій будівлі літ.
"Е-9", що знаходиться по АДРЕСА_1.

З метою здійснення господарських потреб, проведення робіт
з реконструкції та переобладнання вищезазначених приміщень по АДРЕСА_1, позивач
уклав договір підряду з ОСОБА_1 відповідно до якого останній зобов'язався
виконати роботи з реконструкції Об'єкту та його переобладнання згідно проекту.

Відповідно до умов цього договору відповідач мав виконати
обумовлені договором роботи у термін до 10.02.2007р., але фактично робота була
виконана 15.03.2007р.

Відповідно до попереднього договору укладеного між
позивачем та іншою особою позивач мав з 15.02.2007р. передати Об'єкт у платне
користування цій особі та місячна плата за користування цими приміщеннями мала
складати 90 000 грн. (дев'яносто тисяч гривень). Але внаслідок того, що
відповідач у встановлений у договорі термін не виконав роботи, позивач не зміг
укласти з контрагентом основний договір оренди приміщень та, як наслідок
передати це майно. В результаті цього позивач знов уклав попередній договір з
цим же контрагентом на раніше визначених умовах, але інша сторона цього
договору погодилася на оренду цього майна лише з 20.03.2007р. В результаті чого
позивачу з боку відповідача було завдано суттєвих збитків - упущеної вигоди у
вигляді місячної орендної плати за період часу з 15.02.2007р. по 15.03.2007р. у
сумі 90 000 грн. (дев'яносто тисяч гривень).

Позивач також вказує, що по закінченні робіт відповідач
відмовився звільнити належні Приватній фірмі "Владушка" нежитлові
приміщення від власного майна та спорудження, чим фактично позбавив позивача
права користування приміщеннями та як наслідок права розпорядження даними
приміщеннями. Відповідач також вимагає у позивача зробити його співвласником
спірної нежитлової будівлі, чим оспорює право власності позивача на даний
об'єкт.

2

Посилаючись на
норми Цивільного законодавства України позивач просить суд захистити його
власне порушене право на вказану нежитлову будівлю шляхом визнання права
власності на цю будівлю та зобов'язання відповідача звільнити її від будь-якого
майна.

В судовому
засіданні представник позивача, який діяв на підставі довіреності позовні
вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач проти
позову заперечував вказуючи на те, що позивачем не доведено підстав для
стягнення збитків, не доведено наявність договорів оренди нежитлових приміщень
з будь-якими особами, як наслідок не доведено події завдання позивачем збитків.

Представник
третьої особи зазначив, що даний спір має бути вирішено судом відповідно до
закону, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, на підставі наданих
сторонами доказів.

Суд, розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача,
представника третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, встановив.

На підставі
договору купівлі-продажу від 16 лютого 2001 року позивач набув право власності
на нежитлові приміщення загальною площею 2332,7 м2, розташовані у нежитловій
будівлі літ. "Е-9", що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно з
розпорядження Московської районної в місті Харкові ради, вищезазначеним
нежитловим приміщенням присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1

На підставі ст. ст. 2, 4 Закону
України «Про власність», ст.
ст. 317, 319, 331 Цивільного кодексу України позивачем як власником приміщень
було реалізовано право на розпорядження майном за власним розсудом та здійснено
реконструкцію належної йому на праві власності нежитлової будівлі.

За результатами
інвентаризації проведеної КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»
та відображеної у технічному паспорті на цей час в результаті реконструкції
позивач є власником нежитлових приміщень торгового комплексу літ.
"Е-9" загальною площею 2585,1 м2, розташованих по АДРЕСА_1

Відповідно до
ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд
здійснювати зміни у квартирі - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень
прав власників інших квартир та не порушать санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку. В системну зв'язку наведених норм зі ст. 317, 319
Цивільного кодексу України визначено право позивача на проведення змін
нежитлових приміщень, що належить йому на праві власності, шляхом здійснення у
даному випадку, їх реконструкції.

01.08.2006р.
позивач уклав договір підряду з відповідачем, згідно якого останній
зобов'язався виконати роботи з реконструкції спірних нежитлових приміщень та
проведення їх перепланування. Позивач зобов'язався прийняти виконані роботи
(шляхом оформлення та підписання сторонами акту прийняття-передачі) та сплатити
обумовлену грошову суму.

Відповідно до
умов договору відповідач мав виконати обумовлені договором роботи у термін до
10.02.2007р., але фактично відповідач виконав ці роботи 15.03.2007р. Згідно ст.
ст. 530, 612 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у
встановлений в ньому строк та боржник вважається таким, що прострочив, якщо він
не виконав зобов'язання у строк встановлений договором, та якщо боржник
прострочив виконання зобов'язання він несе відповідальність перед кредитором за
завдані цим збитки. Відповідач в ролі боржника по відношенню до зобов'язання
виконати обумовлені роботи у встановлений договором термін допустив
прострочення зобов'язання біль ніж на 30 днів.

Під час судового розгляду справи позивачем не надано
доказів щодо наявності попереднього договору оренди нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1 у м. Харкові, на який він посилається в обґрунтування своїх вимог у
частині стягнення з відповідача завданих ним збитків, з чого суд дійшов
висновку про недоведеність факту наявності вказаних збитків, їх розміру, факту
завдання їх відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача
збитків, завданих простроченням виконання зобов'язання за договором підряду
задоволенню не підлягають.

Після виконання робіт передбачених договором підряду
відповідач, не звільняючи нежитлові приміщення, що є власністю позивача,
створив перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження цими
приміщеннями. Порушуючи права позивача, відповідач не звільняє спірну нежитлову
будівлю від власного майна, обладнання, тощо.

Відповідач, апелюючи до положень договору підряду щодо
зобов'язання позивача оплатити виконану роботу та розрахуватися з ним, вимагає
у позивача оформити спільну з відповідачем власність на нежитлові приміщення по
АДРЕСА_1 У сукупності з діями відповідача щодо порушення права користування та
розпорядження приміщеннями, не звільнення цієї будівлі, вимоги відповідача щодо
оформлення права спільної власності на ці приміщення кваліфікуються судом як
оспорювання права власності позивача на нежитлові приміщення

Згідно зі ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна
особа має право на захист власних порушених прав у випадку їх порушення,
невизнання або оспорювання. За таких обставин суд може захистити порушені або
оспорюванні права шляхом, зокрема, визнання права, припинення дії, що порушує
таке право.

Крім цього, згідно ст: ст. 387, 392 Цивільного кодексу
України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави заволоділа ним, а також власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

У випадку визнання судом права власності на нерухоме
майно таке право згідно з нормами ст. ст. 181, 182 ЦКУ, Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" підлягає державній реєстрації в КП "Харківське міське бюро
технічної інвентаризації".

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 8, 15, 16,
181, 182, 328, 331, 387, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 8, 15, 118,
119, 120, 174, 209, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги приватної фірми "Владушка" задовольнити частково.

Визнати за Приватною фірмою "Владушка" право
власності на нежитлові приміщення торгового комплексу літ. "Е-9"
загальною площею 2585,1 м2, розташованих по АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення
торгового комплексу літ. "Е-9" загальною площею 2585,1 м ,
розташованих по АДРЕСА_1

Зобов'язати комунальне підприємство „Харківське міське
бюро технічної інвентаризації" зареєструвати за приватною фірмою
"Владушка" право власності на вищезазначене нерухоме майно.

В решті
позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.