Справа № 22ц-1737/08                                         Головуючий
43                                                          Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

25 березня 2007 року   Судова колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Фарятьєва C.O.

суддів - Медведева A.M.,
Заіка В.В.

при
секретарі - Іщенко
О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 02 жовтня 2007 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору,
стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому
2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ,  в якому просив розірвати укладений між ними
договір підряду і зобов'язати відповідача повернути йому сплачені ним по
договору гроші в сумі 1300 грн. з нарахуванням на цю суму 18% річних,  повернути йому 158 грн. за надані відповідачу
фурнітири,  стягнути з відповідача
неустойку в розмірі 1% загальної вартості робіт за кожен день затримки усунення
недоліків,  неустойку в розмірі 3%
загальної вартості робіт за кожен день прострочення виконання роботи та 1500
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Жовтневого районного суду М. Луганська від 02 жовтня 2007
року постановлено позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Розірвати
укладений між ОСОБА_2 як замовником та ОСОБА_1 як підрядником
договір підряду на виготовлення столярних виробів.

Стягнути
зі ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальних збитків 1300
грн.,  неустойку за невиконання умов
договору у розмірі 1300 грн.,  в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. та судові
витрати пропорційно задоволенних вимог у сумі 62 грн. 97
коп.,  всього 3162 грн. 97 коп.

Зобов'язати
ОСОБА_1  повернути ОСОБА_2 шістнадцять
замків,  шістнадцять навісів,  лист жерсті та банку фарби.

Зобов'язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1,  після
відшкодування ним матеріальних збитків та моральної шкоди,  одну спарену дверну коробку з двома дверними
полотнами,  яка знаходиться на зберіганні
за місцем проживання позивача.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення,  оскільки вважає його
незаконним.

Позивач
в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача процентів нарахованих
на суму передплати 1300 грн. та
неустойки у розмірі 3% від
загальної вартості роботи 2620
грн. за кожний день прострочення виконання роботи скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення вищезазначених вимог у повному обсязі,  а саме: нарахувати і стягнути з відповідача
проценти у сумі 459 грн. в
рахунок відшкодування матеріальних збитків,
стягнути з нього неустойку в розмірі 3% загальної вартості роботи (послуги) за кожний день
прострочення виконання роботи (надання послуги) у сумі 56277 грн. за
невиконання умов договору,   а  також
витрати   на  проведення
експертизи  у  сумі   418, 46  грн.,   в  зв'язку
з

2

порушенням судом
його законних прав і інтересів та неправильним застосуванням норм матеріального
права.

В
запереченнях на апеляційну скаргу відповідача позивач просить повернути її
позивачу,  т.я вона не відповідає вимогам
закону.

Вислухавши
доповідача,  пояснення позивача,  дослідивши матеріали справи,  перевіривши законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та обговоривши
доводи апеляційних скарг,  судова колегія
вважає,  що апеляційна скарга позивача
підлягає частковому задоволенню,  а
апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно з
вимогами ч.1  ст. 3 ЦПК України,  кожна особа має право в порядку,  встановленому цим Кодексом,  звернутися до суду за захистом своїх
порушенних,  невизнаних або оспорюваних
прав,  свобод чи інтересів.

Відповідно
до вимог ч.1  ст. 3ОЗ ЦПК України,  під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявленних в суді першої інстанції.

Статтею 837 ЦК України
передбачено,  що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника),  а
замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом
встановлено,  що 3 жовтня 2005 року між
сторонами по справі фактично було укладено договір підряду,  згідно якого відповідач зобов'язувався
виготовити по замовленню позивача спарену двірну коробку з двома двірними полотнами
на суму 1500 грн. та
спарений віконний блок на суму 1120
грн.,  а всього столярних виробів на
загальну суму 2620 грн. В
якості передоплати позивач передав відповідачу 1300 грн.

Після
виготовлення спареної двірної коробки та її встановлення в квартирі,  де мешкає позивач,  було з'ясовано,  що вона не відповідає замовленню
позивача,  оскільки виготовлена неякісно
та не може бути використана за її призначенням,
про що позивач повідомив відповідача і запропонував йому вирішити спір
між ними добровільно,  з тим,  щоб відповідач повернув йому гроші в сумі
1300 грн. та фурнітуру до зазначених столярних виробів'у вигляді замків,  навісів,
листа жерсті та банки фарби і забрав від нього виготовлену ним двірну
коробку.

Однак відповідач
відмовився від запронованих позивачем умов.

Зазначені
обставини підтверджуються поясненнями позивача,
висновком судової будівельно-технічної експертизи №555/22 від 29 травня 2007 року,  претензією відповідача позивачу на підрядні
роботи від 10 грудня 2005 року.

За таких
обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача суми передоплати,  тобто 1300
грн.,  а також фурнітури до вказаних
дерев'яних виробів.

Обгрунтованими
є і висновки суду першої інстанції в іншій частині рішення,  оскільки грунтуються на матеріалах
справи,  досліджених у судовому засіданні
доказах і вимогах закону.

Разом з
тим,  вирішуючи питання про стягнення
судових витрат,  суд не вирішив питання
відносно витрат понесених позивачем за проведення судової будівельно-технічної
експертизи.

З
матеріалів справи вбачається,  що за
проведення судової експертизи ОСОБА_2 було сплачено науково-дослідній установі 418, 46 грн.,  що підтверджується відповідною квітанцією.

Відповідно
до вимог ч.1  ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Тому
судова колегія вважає,  що зі
ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 підлягають
стягненню понесені ним витрати за проведення судової будівельно-технічної
експертизи в сумі 418 грн. 46 коп.,
враховуючи при цьому те,  що
зазначена експертиза була призначена за клопотанням позивача з приводу
відповідності виготовленої відповідачем двірної коробки загальним технічним
нормам і такі його вимоги знайшли своє підтвердження.

3

А
оскільки такі вимоги позивача судом першої інстанції вирішено не було то судова
колегія доходить висновку про ухвалення в зазначеній частині нового рішення в
порядку  ст. 309 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  209,
307,  309,  316,
319 ЦПК України,
судова колегія,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Луганська
від 02 жовтня 2007 року змінити.

Стягнути
зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 оплату за проведення судової будівельно-технічної
експертизи в сумі 418 грн. 46 коп.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом 2-х місяців
після його проголошення.