АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 квітня 2007 р.                                                                                                             м.Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого
: Чміля І.Х.

Суддів : Винту Ю.М., Чушкової В.В.

При
секретарі: Брензило
В.В.

За
участю : представника
позивачкиОСОБА_1 - Ілащука
В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 грудня 2006 року по
цивільній справі за позовомОСОБА_1до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановила:

У травні 2006
року позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, посилаючись на наступне.

З відповідачем передувала в зареєстрованому шлюбі з
08.02.1978р. до 28.11.2005р. 03.12.1995
року відповідач за її згодою уклав договір довічного утримання із ОСОБА_3,
який проживав у АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3 у 2004р., право власності на
його квартиру було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується довідкою
Чернівецького КОБТІ від 23.01.2006р. З грудня 1995 року позивачка разом із
відповідачем відвідували ОСОБА_3, копали город, садили картоплю, кукурудзу,
збирали врожай для ОСОБА_3, тобто виконували за спільні кошти та спільними
зусиллями умови договору довічного утримання. Інвентаризаційна вартість
квартири №2 за
даними ЧКБТІ визначена в сумі 129
156 грн. У 2002 році
вони придбали за спільні кошти автомобіль "Форд-Фієста" 1995р., який
зареєстрований за відповідачем, вартістю 20831грн. Неодноразово пропонувала
відповідачу в добровільному порядку поділити майно, яке є їхньою сумісною
власністю подружжя, однак він категорично відмовлявся. Просила розділити майно
між нею та відповідачем виділивши в натурі відповідачу квартиру по АДРЕСА_1 та
автомобіль, а на її користь стягнути з відповідача вартість Уг частини майна в
грошовому еквіваленті. У листопаді 2006р. ОСОБА_1 подала заяву про зміну та
доповнення до позовної заяви про поділ майна подружжя в порядку ст. 31 ЦПК України в
якій зазначала, що в червні 2000
року вона за ініціативи відповідача виїхала на роботу за кордон, так як
відповідач висловив намір здійснювати добудову до квартири №2, а коштів із
сімейного бюджету не вистачало для придбання будівельних матеріалів. Працюючи
за кордоном, вона систематично висилала йому грошові перекази, а також
передавала гроші через знайомих. 09.10.2002р. вона повернулась в Україну у
зв'язку з хворобою. На той час вона, відповідач та діти проживали у АДРЕСА_2.
Разом відвідували квартиру АДРЕСА_1, де на
подвір'ї вже знаходився будівельний матеріал, а саме цегла для добудови.
Відповідач наголошував, що коштів на здійснення добудови не вистачає й
пропонував виїхати знову за кордон на роботу і в грудні 2002 року вона
повторно виїхала за кордон. Відповідач фіктивно

Справа № 22ц-249/2007 р.                                              Головуючий
у 1 інстанції:
Богдан С.І.

Категорія : 1/5                                                                             Доповідач:
Винту Ю.М.

2

влаштував її на роботу, щоб мати довідку про її доходи.
Позивачка продовжувала висилати гроші із-за кордону відповідачу. В березні 2005 року відповідач
розпочав добудову до квартириАДРЕСА_1, а в серпні 2005 року вона
повернулась в Україну. Відповідач повідомив їй, що підтримує фактичні сімейні
стосунки з іншою жінкою і запропонував їй розірвати шлюб пообіцявши виплатити
їй частину коштів, які нею надсилались за кордону. Однак після розірвання шлюбу
відповідач повідомив, що вона нічого від нього не отримає. Згідно висновку
експерта-будівельника добудова до квартири проведена самовільно і таким чином
право власності відповідачем на неї не набуто. Однак вважає, що оскільки
будівельні матеріали придбані для добудови за спільні кошти під час
зареєстрованого шлюбу, то вони є їхньою спільною власністю та підлягають поділу
в рівних долях. Просила розділити майно подружжя у вигляді будівельних
матеріалів затрачених на добудову до квартири та легковий автомобіль і стягнути
в її користь 1/2 частину вартості майна, а відповідачу виділити все майно в
натурі.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 грудня 2006 року позов
задоволено частково. Розділено майно подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і виділено
ОСОБА_2 у натурі легковий автомобіль "Форд-Фієста", 1995 р.в.
вартістю 16 912 грн., визнано за ним право власності на це майно. Виділено
ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості автомобіля в сумі 8 456 грн., які стягнуто
на її користь із відповідача ОСОБА_2 У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в
частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким
розділити спільне майно подружжя, виділивши відповідачу будівельні матеріали,
які використані для добудови до квартириАДРЕСА_1 на загальну суму 179 442,00
грн. включаючи вартість спорудження даної добудови без врахування вартості
фундаменту в сумі 14152,00 грн., стягнувши з нього на її користь 1/2 частину
від вартості будівельних матеріалів, які використані для добудови до
вищезазначеної квартири в сумі 89721,00 грн. та всі судові витрати. Вважає, що
суд першої інстанції під час розгляду справи не вжив заходів для повного,
всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мають значення для справи,
допустив порушення норм матеріального та процесуального права та зробив
висновки, які не відповідають обставинам справи, чим суттєво ущемив її права та
інтереси.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції у повному об'ємі з'ясовані
обставини справи, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми
матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 131
ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них
суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у
строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не
приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних
причин.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд
першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до статей 22, 25, 271 КпШС України
спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і
нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності крім майна,
нажитого кожним із подружжя під час їх, роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу.

3

Зібраними по справі доказами встановлено, що сторони
припинили шлюбні відносини у 2002
році коли позивачка виїхала з України за кордон.

Зазначені
обставини підтверджуються поясненнями сторін та показами свідків.

Доводи апеляційної скарги позивачки про неврахування
судом першої інстанції під час прийняття рішення наданих суду доказів на
підтвердження придбання будівельних матеріалів сторонами за спільні кошти є необґрунтованими.

Усупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України, позивачка не надала суду докази на
підтвердження своїх пояснень про придбання будівельних матеріалів за спільні
кошти та перебування в подружніх стосунках із відповідачем до листопада 2005 року.

З наданих суду позивачкою грошових переказів(а.с.17-18)
вбачається, що вони були здійснені 12.08.2000р., 16.01.2001р. та 20.02.2001р.

Покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є рідними
сестрами позивачки, про те, що остання постійно пересилала гроші відповідачу
під час знаходження на заробітках у Бельгії нічим не підтверджуються.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що останні грошові перекази
надсилалися позивачкою на його ім'я та зберігалися у   сестри позивачки.

Заперечуючи проти позовуОСОБА_1 відповідач надав суду докази
на підтвердження : придбання
ним на особисті кошти будівельних матеріалів після припинення шлюбних відносин
із позивачкою у 2005 році(а.с.53-61),
отримання від рідного брата на добудову будинку 2850 євро, отримання вихідної допомоги під час виходу на пенсію
на суму 10755 грн.,
отримання позики профспілки для здійснення будівництва на суму 5000 грн., отримання
позик для придбання будівельних матеріалів у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на суми по 5000 доларів США у
кожного, несення витрат по оплаті комунальних платежів, навчанні сина у вищому
навчальному закладі та припинення шлюбних відносин із позивачкою у 2002 році.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що
рішення суду відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись
ст.ст. 208, 219, 307,
308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена протягом двох місяців у касаційному порядку до Верховного Суду
України.