Справа № 22ц-2311/07
Суддя
місцевого суду Боатирчук Г.А
апеляційного суду Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем України

4 грудня
2007року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:
Мурлигіної О.Я.,

Базовкіної
Т.М,  при секретарі судового
засідання:     Бобуйок І.Ф.,

розглянувши   у
відкритому  судовому  засіданні
в  місті   Миколаєві
матеріали за  апеляційною   скаргою закритого акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" на ухвалу судді Ленінського районного суду
м.  Миколаєва від 1 жовтня 2007 року за
його заявою   про   видачу
судового   наказу   про
стягнення   з  ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту,

встановила:

27 вересня
2007 р. закрите акціонерне товариство "Комерційний банк
"Приватбанк" (далі - ЗАТ КБ
„ПриватБанк") звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу
про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 23 травня
2006 р.,  в тому числі: заборгованості за
кредитом та процентів за користування кредитом.

Ухвалою
судді Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 1 жовтня 2007 р. відмовлено у відкритті провадження за
заявою ЗАТ КБ „ПриватБанк"
про видачу судового наказу.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ КБ
„ПриватБанк",  не погоджуючись з
висновком суду про наявність спору про право,
просить скасувати ухвалу та передати заяву на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
заяви і перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За
змістом розділу другого ЦПК України у наказному провадженні можливе задоволення
безспірних вимог,  що не тільки
ґрунтуються на правочині,  вчиненому у
письмовій формі,  але і мають чітко
визначений письмовими угодами розмір,
який не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими
доказами.

В заяві
ЗАТ КБ „ПриватБанк"
посилається на те,  що боржник не виконує
умов кредитного договору,  має
заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом.  На підтвердження розміру вимог заявник надав
складений ним розрахунок боргу,  який з
боржником не узгоджений.

За таких
обставин суддя дійшов правильного висновку,
що такі вимоги не можуть бути розглянуті за правилами наказного
провадження,  оскільки розмір вимог у
грошовому виразі письмовим правочином не передбачено,  а обсяг відповідальності боржника потребує
додаткової оцінки у сукупності з іншими доказами,

Доводи
апеляційної скарги заявника таких висновків судді не спростовують.

В той же
час суддя помилково застосував положення ч. 2
ст.  122 ЦПК України,  яка відноситься до позовного провадження,  але не застосував наслідки,  встановлені
ст.  100 ЦПК України.

За
такого ухвалу суду необхідно скасувати,
постановити нову про відмову у прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

2

Керуючись
статтями 303,  307,  312,
315 ЦП К України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну    скаргу
закритого    акціонерного    товариства
комерційний    банк
„ПриватБанк" задовольнити частково.

Ухвалу
судді Ленінського районного суду Миколаївської області від 1 жовтня 2007 року
скасувати,  постановити нову ухвалу.

Відмовити
закритому акціонерному товариству комерційний банк „ПриватБанк" у
прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за договором кредиту.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.