Справа № 22 ц
-1341                                           Головуючий
1 інстанції Лєгостаєв О. А.
Категорія 13                                                            Доповідач КругліковаК.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 березня 2007
року                                                                 м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючої       Круглікової К.С.

суддів                  Лук'янової С.В.

Олейнікової Л.С.

при
секретарі    Андра О.А.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_3на рішення Петровського районного суду міста Донецька у справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання договору дарування частини
квартири недійсним; ОСОБА_3до ОСОБА_1про вселення та усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2005 року позивач звернувся до суду з даним позовом до
відповідачів. Вказував, що після смерті батька він та його брат відповідач
ОСОБА_5 одержали в спадщину квартиру АДРЕСА_1 - по 1/2 частині кожний. 27
травня 2005 року відповідач подарував свою 1/2 частину квартири відповідачу
ОСОБА_3 Він просив визнати цей договір дарування недійсним , посилаючись на те,
що насправді це був не договір дарування, а договір купівлі-продажу, та просив
перевести права покупця на нього.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про вселення та усунення
перешкод у користуванні власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі
договору дарування, укладеного між ним та ОСОБА_2 він є власником спірної
квартири, однак відповідач ОСОБА_1 чинить йому перешкоди в користуванні
квартирою.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10
квітня 2006 року рішення Петровського районного суду м. Донецька від 28
листопада 2005 року було скасоване та ухвалене нове рішення: у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування та
переводу прав покупця на 1А частину ківартири відмовлено, а в частині позову
ОСОБА_3до ОСОБА_1про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю
скасовано і направлено на новий розгляд у той же суд.

2

Рішенням Петровського районного суду міста Донецька від
27 листопада 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено: визнано договір дарування 1/2
частини квартири недійсним; у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав
встановленим, що угода, укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вигляді дарування
частки квартири фактично приховала угоду купівлі-продажу частки квартири.
Оскільки така угода суперечить законові, суд постановив рішення про визнання її
недійсною із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку
вони мали на увазі, тобто суд вважав за необхідне визнати договір дарування
недійсним, перевести на позивача права покупця , аОСОБА_3 у позові про вселення
відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та
ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те,
що рішенням апеляційного суду , яке набрало законної сили, вже було відмовлено
ОСОБА_1 у задоволенні
його позову про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним та в
переводі прав покупця спірної квартири на нього, тому суд не міг розглядати
зазначені вимоги. А оскільки він є власником Уг квартири , відповідач незаконно
чинить йому перешкоди в користуванні квартирою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , пояснення сторін , дослідивши
матеріали справи , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду - скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав , визначених
статтею 205 ЦПК України. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю
ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду
з приводу спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих
підстав..

Судом встановлено, що вже є рішення апеляційного суду від 10 квітня 2006
року , яке набрало законної сили, з приводу спору між ОСОБА_2 за його позовом
до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договору дарування Уг частини квартири
недійсним та переводу прав покупця на позивача. Однак, незважаючи на це, суд
першої інстанції знову ухвалив рішення між тими ж сторонами, про той же предмет
і з тих самих підстав.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції у вказаній частині та закрити провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування
1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки договір дарування 1/2 частини спірної квартири
не визнано недійсним,

власником зазначеної частини квартири є ОСОБА_3 ,тому
позовні вимоги останнього

про усунення перешкод в користуванні квартирою , у тому
числі про вселення в квартиру,

підлягають задоволенню, бо відповідно до ст. 48 Закону
України „Про власність" власник

може   вимагати
усунення будь-яких   порушень його права,
хоч би ці порушення і не

були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування
завданих цим збитків. Отже, в зазначеній частині рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням

3

нового
рішення з підстав , зазначених в статті 309 ч.1 п. 3 ЦПК України -
невідповідність висновків суду фактичним обставинам.

Керуючись ст.ст.
205,307, 309, 310. 314 -316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити. Рішення
Петровського районного суду міста Донецька від 27 листопада 2006 року
скасувати. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним закрити. Позов
ОСОБА_3до ОСОБА_1про вселення та про усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням задовольнити. Вселити ОСОБА_3в квартируАДРЕСА_1 та зобов"язати
ОСОБА_1не чинити перешкодОСОБА_3 у володінні та користуванні зазначеним жилим
приміщенням.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції
протягом двом місяців з дня набрання законної сили.