УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30
жовтня 2007 року                                                                                                м.  Ужгород

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

в складі:
головуючого - судді Мацунича М. В.

суддів : Леска В.В.,  Собослой Г.Г. при секретарі: Рогач І.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
спричиненої залиттям квартири , -

встановила:

Не
погоджуючись з рішення суду першої інстанції ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу в якій клопоче перед
апеляційною інстанцією стосовно скасування даного рішення суду та ухвалення
нового рішення яким в задоволенні позову відмовити. Мотивує її тим,  що рішення суду є не обґрунтованим і
незаконним та такими,  що ухвалено з
порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні вимог
матеріального права.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2007 року позовні вимоги
задоволено повністю.

В ході
апеляційного розгляду позивач ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної
скарги,  оскільки такі суперечать
матеріалам справи та вимогам діючого законодавства.

Протягом
судового розгляду судом першої інстанції встановлено,  що внаслідок недотримання ОСОБА_1  правил користування житловим фондом в період
з 26.10.2006 року по 13.11.2006 року відбулося декілька залиттів квартири №20 з
боку жильців квартири .АДРЕСА_1. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 заподіяно як
матеріальні збитки так і моральні внаслідок душевних страждань.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
сторони,  яка бере участь у справі та
дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи,  викладені в апеляційній скарзі,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Закарпатської області визнала за необхідне апеляційну
скаргу відхилити,  виходячи з наступних
мотивів.

За
правилами статей 10,  11 ЦПК України -
суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами,  які беруть
участь у справі,  доказів. Кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так
актами від 26.10.2006 року,  31.10.2006
року і 13.11.2006 року,  які складено
комісією ЖРЕР - 8 стверджено факт 3-х разового залиття квартирантами,  що проживали в квартирі АДРЕСА_1 цього
будинку внаслідок різних причин / а.с.
17-19 /.

Частиною
1  ст.
22 ЦК України
передбачено,  що особа,  якій завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права,  має право на їх
відшкодування.

Такі
збитки встановлено висновком №91 від 23.11.2006 року будівельно-технічного
дослідження де вартість ремонтно-будівельних робіт,  які необхідно виконати для усунення виявлених
пошкоджень приміщень квартири АДРЕСА_1,
становить 7205 грн. /а.с. 6-16/.

ОСОБА_1  зазначені докази не спростувала,  а тому на думку колегії суддів її вина в
заподіянні збитків ОСОБА_2 доведена в судовому засіданні.

Як
вбачається з п.3 ч.2 і абзацу 2 ч.3  ст.
23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення,  глибини душевних
страждань,  ступеня вини особи,  яка завдала моральної шкоди,  а також з урахуванням інших обставин,  які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Справа №
22Ц - 1495/07                                                                        Номер
рядка статистичного звіту : 23

Головуючий у
першій Інстанції: Леміш О.М.  Суддя -
доповідач : Мацунич М. В.

Виходячи
з цього,  доведеним фактом є те,  що ОСОБА_1
окрім останніх 3-х залиттів квартири ОСОБА_2,  заливала таку і раніше,  що свідчить про системність у заподіянні
збитків. Внаслідок цього ОСОБА_2 зазнавала постійних душевних страждань.

А
звідси,  визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди,  суд
першої інстанції зважив на характер даного правопорушення,  яке носило систематичний характер,  глибину тривалих ,  душевних страждань,  небажання ОСОБА_1  в добровільному порядку відшкодувати спричинені
збитки з врахуванням всіх обставин справи,
наявність реальної можливості відшкодування моральної шкоди з огляду на
матеріальне становище та виходячи із засад розумності,  виваженості та справедливості і визначив таке
відшкодування у розмірі суми 3000 гривень.

Таким
чином,  колегія Суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у відповідності до
вимог передбачених  ст.   ст.
213,  308 ЦПК України дійшла
висновку,  що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення,  а рішення суду
першої інстанції- без змін .

Виходячи
з наведеного та керуючись вимогами статей 307,
308,  314,  315 і 319 ЦПК України та статтями 22,  23,
1166 і 1167 ЦК України,  колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити .

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2007 року - залишити без змін .

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили .