УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді Іващенко В.В.

Суддів                       Летягіної О.В.

Сінані О.М.

При секретарі            Іванові
O.K.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Відкритого
акціонерного товариства Страхова Компанія „Правекс-Страхування" про
стягнення збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Залізничного
районного суду міста Сімферополя АР Крим від 15.08.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ВАТ СК „Правекс-Страхування", в якому
просила суд стягнути з відповідача на її користь збитки, пов'язані з
недійсністю договору страхування в розмірі 11706,9грн.; суму страхової виплати
з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 5141,86грн.; три
процента річних від простроченої суми за період з 18.08.2004 року по 15.02.2005 рік в розмірі
231,17грн.; стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000грн.

Вимоги
мотивовані тим, що 18.08.2004р. в зв'язку з оформленням кредитного договору з АКБ „Правекс-Банк" на
придбання автомобілю, того ж дня, нею з ВАТ СК „Правекс-Страхування" була
досягнута угода про укладення договору страхування належного їй автомобілю „Volkswagen
Transporter TDI", реєстраційний номер НОМЕР_1. В підтвердження зазначеної
угоди на розрахунковий рахунок відповідача вона внесла грошову суму в розмірі
4274,20грн., як страховий платіж. Проте, з боку відповідача договір підписаний
не був і був наданий їй вже після настання першого страхового випадку у вигляді
ДТП, виплата
за який, та подальші два аналогічні страхові випадки, відповідачем проведена не
була. В результаті недійсності договору страхування з вини відповідача їй
заподіяні збитки і моральна шкода.

Рішенням
Залізничного районного суду міста Сімферополя АР Крим від 15.08.2006 року позов
задоволено частково. Стягнено з ВАТ СК „Правекс-Страхування" на користь ОСОБА_1 4274,20грн., а також судовий збір
в розмірі 51грн.

На рішення
подана апеляційна скарга ОСОБА_1 в якій ставиться питання про зміну рішення
суду в частині відмови в позові, та стягнення з відповідача збитків, пов'язаних
з недійсністю договору страхування в розмірі 11706,9грн., суми страхової
виплати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 5141,86грн., і трьох відсотків
річних в розмірі 307грн., а також 5000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Справа № 22-256/2007 р.                 Головуючий у першій інстанції Сердюк О.С.

Доповідач
Летягіна О.В.

Апелянт вважає,
що суд повинен був визнати договір страхування недійсним з моменту його
укладення, як цього вимагають правила статті 236 ЦК України. Зобов'язавши відповідача повернути виплачену
нею суму, суд не урахував норми статей 625
і 536 ЦК
України, які передбачають сплату суми боргу з урахуванням індексу інфляції, і
трьох відсотків річних за користування чужими грошами. Вказує, що висновки суду
не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовані норми
матеріального права. Вважає неправильними висновки суду і щодо відсутності заподіяння
їй діями відповідача моральної шкоди.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення
сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до
статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не
надала до суду достатньо доказів у підтвердження укладення з ВАТ СК
„Правекс-Страхування" договору страхування автомобілю. Відсутність
підписів сторін на бланку договору добровільного страхування, на думку суду,
свідчить про те, що жодна із сторін фактично не виявила бажання знаходитися в
договірних відносинах, тому, згідно з ч.2 ст.215 ЦК України, зазначений
правочин є недійсним.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів.

Стаття 979 ЦК України, ст.16 ЗУ „Про страхування"
визначають поняття договору страхування, за яким одна сторона (Страховик)
зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, зазначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати
страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.981
ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. При недотриманні
письмової форми договору такий договір є нікчемним. Виходячи із загальних
правових положень, регулюючих договірні відносини (ст.ст.638, 639, 640 ЦК України), а
також операції між фізичними і юридичними особами (ст.ст. 207, 208 ЦК України),
договір добровільного страхування повинен бути підписаний сторонами, що є моментом
набрання його чинності.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК
України при недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій
стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Судом було
встановлено, що належним чином оформленого договору страхування сторонами по
справі до суду не було надано.

Виходячи з
цього, суд зобов'язав відповідача повернути позивачці перераховану нею як
страховий платіж грошову суму в розмірі 4274,20
грн. Вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення вказаного платежу з урахуванням
встановленого індексу інфляції суд визнав необгрунтованими, оскільки даний
платіж був здійснений в результаті недійсного правочину і підлягає поверненню в
розмірі фактично перерахованої грошової суми.

Колегія суддів
згодна з такими висновками суду, так як вважає, що відсутність договірних
відносин тягне за собою відсутність будь-яких договірних зобов'язань.

Також, суд не
знайшов підстав для задоволення вимог позивачки про відшкодування збитків та
моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 не надала

Справа № 22-256/2007 р.                  Головуючий у першій інстанції Сердюк О.С.

Доповідач Летягіна О.В.

доказів, які б достовірно вказували на вину відповідача в
заподіянні їй збитків і моральної шкоди.

Таким чином,
судова колегія з цивільних справ вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303,
304, п.1 ст.307, 308,
313, п.1 ст.314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Залізничного районного суду міста Сімферополя АР Крим від 15.08.2006 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили безпосередньо до Верховного суду України.

Справа № 22-256/2007 р.                 Головуючий у першій інстанції Сердюк О.С.

Доповідач
Летягіна О.В.