Справа № 22 -2347/2007
рік                             Головуючий
в 1-й інстанції   Решетнік М. О.
Категорія   5                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня
2007 року.                                                                        м.  Дніпропетровськ

Колегія    суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного    суду Дніпропетровської
області   у складі:

головуючого    судді Ремеза В.А.,

суддів                                 - Максюти
Ж.І.,  Осіяна О.М. ,

при
секретарі                    - Білоус A.M.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 січня 2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності,  -

встановила:

Рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 січня 2007 року задоволено позов ОСОБА_2 та
визнано дійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між
сторонами,  та визнано за позивачкою
право власності на цю квартиру.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду,  та
направлення справи на новий розгляд,
оскільки вона із позивачкою ніяких угод не укладала,  розписки не писала. В судовому засіданні вона
присутня не була,  а представника
ОСОБА_3,  який виступав за довіреністю
вона не знає та не уповноважувала його на визнання позову. На час винесення
рішення на спірну квартиру було накладено арешт ухвалою суду від 04 грудня 2006
року.

Перевіривши
матеріали справи,  законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а рішення суду необхідно
скасувати із наступних підстав.

Приймаючи
рішення про задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції виходив із того,
що 20 листопада 2006 року між позивачкою і відповідачкою була досягнута
згода у простій письмовій формі про укладення договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. При оформленні письмової угоди позивачка передала відповідачці 17 000
доларів США,  але відповідачка в
наступному ухилилась від нотаріального посвідчення цієї угоди. Тому із
врахуванням вимог  ст. 220, 638, 657 ЦК України суд
визнав дійсною угоду та визнав за позивачкою право власності на вказану
квартиру.

Але із
такими висновками суду погодитись не можна,
оскільки вони зроблені без урахування всіх обставин у справі,  та із порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Як
вбачається із матеріалів справи розписка від 20 листопада 2006 року про
досягнення згоди між позивачкою і відповідачкою на укладення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 надана у копії,  яка ніким не завірена,  а оригінал розписки згідно протоколу судового
засідання не досліджений судом під час розгляду справи.

В
матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те,  що відповідачка була повідомлена про місце і
час розгляду справи відповідно до вимог
ст.  ст. 74, 76 ЦП К України. Сама
відповідачка заперечує наявність угоди із позивачкою та отримання грошей,  а також вказує на те,  що вона не надавала повноважень ніяким особам
для ведення її справи у суді,  про
розгляд справи вона належним чином повідомлена не була. В порушення вимог  ст. 169 ЦПК України суд не відклав розгляд
справи за відсутності відомостей про вручення судової повістки відповідачу.

Такі
порушення норм матеріального та процесуального права перешкоджають суду
апеляційної інстанції дослідити нові докази та вирішити спір по суті,  а тому відповідно до п.3 ч.1  ст. 311 ЦПК України це є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд
до того ж суду в іншому складі.

Керуючись  ст.
307,  311 ч.1 п.3,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 січня 2007 року скасувати,  а справу направити на новий розгляд до того ж
суду в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців
з моменту її проголошення.