УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня місяца 10 дня
колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді   Моісеєнко Т.І.

Суддів   Полянської В.О.,Мамасуєвої Л.О.

при
секретарі    Бєлоусові Є.С

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Керченське
АТП-14313» про скасування наказу про перевід на іншу роботу і стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення
Керченського міського суду від 02.02.2007 року -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся в
суді з позовом до ВАТ «Керченське АТП-14313» про скасування наказу №61 від
19.09.2006 року про перевід його на іншу роботу і стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу.

Вимоги мотивовані тим, що з 1991 року він працював на посаді водія міських перевозок, а з 1997 року
був переведений у бригаду міжміських перевозок.
Останній час працював в екіпажі водіїв «Богдан-А-092» №033-10 КО, який був орендований
АТП-14313 і використовувався для міжміських перевозок.

19.09.2006 року був ознайомлений з наказом №61, котрим він був переведений
на міські перевозки за невиконання
плану перевозки пасажирів
у серпні 2006 року. Вважає наказ неправомірним, таким, що порушує його права,
оскільки продаж квітків на автобус, а також забезпечення кількості пасажирів не
входить до його обов.язків.

Оскільки до роботи на міських маршрутах він не став, йому сплатили 23
частини його зарплати, як за простой
з вини відповідача, чим також порушені його права.

Просив скасувати наказ №61 від 19.09.2006 року про перевод його для роботи
на міських маршрутах та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Керченського міського суду від 02.02.2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1..
було відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не
засновані на законі, оскільки він був прийнятий на роботу до відповідача на
автобуси всіх марок. Суд вказав, що мало місце переміщення працівника на іншу
роботу на тому ж підприємстві і доручення йому роботи в межах посади,
обумовленої трудовим договором, що не є переводом без згоди працівника..

На вказане рішення суду ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в який ставить питання про
скасування зазначеного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення його
позовних вимог.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не дав належної
оцінки наданим доказам, не врахував, що він був переведений на міські перевозки в зв'язку з
невиконанням плану перевезення міжміських пасажирів у серпні 2006 року,
тобто   за

Справа № 22ц-601
ф/2007г.

вчинення
порушення. Вважає, що ніяких порушень він не допускав, за весь час роботи в АТП
не допускав порушень трудової дисципліни, а виконання плану перевозок не входить до його
обов'язків, що не було враховане судом.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що права позивача не порушені і захисту на підставі норм КЗпП
не підлягають.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають матеріалам справи, фактичним обставинам та чинному
законодавству.

Судом ретельно досліджувались позовні вимоги ОСОБА_1. . про те, що ним
не було вчинено будь-яких порушень. Вказані обставини знайшли своє
підтвердження. Однак судом було встановлено, що ОСОБА_1. мав низькі показники роботи в частини виконання плану
перевезення пасажирів.

Крім того, судом було встановлено, що наказом №17-0К від
27.01.1992 року ОСОБА_1.
був прийнятий на роботу в АТП на автобуси всіх марок. Наказу про
переведення ОСОБА_1. на
роботу на міжміські перевозки
суду не надано.

Безперечних доказів, які підтверджують доводи ОСОБА_1. про
неправомірний перевод на
роботу на автобус «ЛАЗ-52523», що працює на міських перевезеннях, суду не
надано.

Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини. На які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що зміна істотних умов праці в межах спеціальності,
кваліфікації та посади працівника, передбачених трудовим договором, не є
переведенням на іншу роботу.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування
наказу №61 від 19.09.2006 року.

Згідно з правилами 303 ЦПК України, при розгляді в апеляційному порядку,
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і
не є підставою для скасування чи зміні рішення суду.

З таких підстав, колегія суддів, вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до задоволення
апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись     ст.303,308
ЦПК  України,  колегія
суддів  судової     палати
по цивільним справам,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  -   відхилити.

Рішення   Керченського міського суду від 02
лютого.2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржена в

касаційному
порядку протягом двох місяців.