Справа 22 ц- 3301                                Суддя 1 інстанції   Каніщєва Н.О.
Категорія 21                                          Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем
України

ЗО березня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі

Головуючого Новодворської   О.І.

Суддів Сукманової Н.В, Кіянової С.В.

При секретарі Писаревій Ю.Г.

З участю представника відповідача Кудрова А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку
апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у м. Селидове
Донецької області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18 січня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у м. Селидове
Донецької    області про
відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у м. Селидове
Донецької області    про відшкодуваня
моральної шкоди.

В обгрунтування
позову посилалася на те, що перебувала в трудових правовідносинах з ТОВ
Агрофірма . Світанок
„ з01.03.2004 року по25.08.2005 року.

25.08.2004 року при виконанні трудових обов'язків з позивачкою
трапився нещасний випадок ,
в результаті якого вона отримала травму.

Висновком МСЕК
від 22.06.2005 їй
встановлено 40 % втрати
професійної працездатності по зазначеній травмі, визнана інвалідом Ш групи .

Висновком МСЕК
від 04.08.2006 року по
цій же травмі їй встановлено ЗО %
втрати професійної працездатності,
визнана інвалідом Ш групи .

Наслідки травми спричиняють їй
моральну шкоду , за яку
вона просила стягнути на свою користь з відповідача   ЗО 000
грн..

Рішенням
Селидівського міського суду Донецької області від 18 січня 2007 року позовні
вимоги позивачки задоволені частково, на її користь з відповідача у
відшкодування моральної шкоди було стягнуто 16000 грн.

На вказане рішення
суду відповідачем була подана апеляційна скарга у якій ставиться питання про
скасування судового рішення, та постановления
нового, яким слід позивачеві відмовити в задоволені позову. В обгрунтування
доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що позивач не надав суду
доказів з приводу спричинення моральної шкоди. окрім того, суд не звернув увагу
на те. що дія закону, який передбачає стягнення моральної шкоди на 2007 рік зупинено, що
не давало суду підстав для стягнення моральної шкоди.

У судовому
засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги у повному
обсязі, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Вислухавши
пояснення представника відповідача ,
перевіривши матеріали цивільної справи , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга фонду
підлягає задоволенню, рішення суду -
скасуванню, а по справі слід прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачці у позові виходячи з наступного.

2

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з то , що з позивачкою 25.08.2004 року при
виконанні трудових обов'язків трапився нещасний випадок , в результаті
якого вона отримала травму і оскільки ОСОБА_1
є застрахованою особою,
то у неї у відповідності з вимогами ст. 21,28,34 Закону України „
Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробнитцві та профзахворювання, які спричинили втрату
працездатності „ виникло
право на відшкодування моральної шкоди.

Однак, з таким
висновком суду погодитись не можна, оскільки судом не були враховані та не дана
належна оцінка усім обставинам, на які посилався у доводах відповідач.

Зокрема,
заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що п. 22 ст. 71 Закону України „ Про державний
бюджет України на 2007 рік „ була зупинена
дія абз 4 етапі 1, пдп „ є" п. 1 ч. 1 ст. 21, частини 3 статті 28 та ч. З ст. 34 Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності", в
частині стягнення моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, що не було
враховано судом у той час як ці обставини мають суттєве значення для вирішення
справи.

Апеляційний суд
вважає, що ці доводи відповідача заслуговують на увагу.

Дійсно судом
першої інстанції не було враховано те, що пуктом. п. 22 ст. 71 Закону України „ Про Державний
бюджет України на 2007 рік було
зупинено дію абзацу четвертого статті 1
(в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового випадку), підпункту "є" пункту
1 частини першої
статті 21, частини
третьої статті 28; частини
третьої статті 34; Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

У данному випадку
зупинення дії вказаних норм закону на 2007
рік, свідчить про те, що вони не діють,
тобто не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи , що судом першої
інстанції при розгляді справи була допущена помилка у застосовані матеріального
закону, апеляційний суд вважає необїхідним у відповідності з вимогами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України
рішення суду скасувати, постановити нове рішення яким відмовити позивачу у
задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст ст.
307 ч. 1 п.2,309 ч 1 п. 4,314 ч.2,316 ЦПК України
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у м Селидове
Донецької області - задовольнити.

Рішення
Селидівського міського суду Донецької області від 18 січня 2007 року - скасувати.

Відмовити у
задоволенні позові ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у
м. Селидове Донецької області   про
відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути оскаржене до Верховного Суду України на
протязі двох місяців з дня набрання законної сили .