УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року                                                                                  м.Ужгород

Колегія судців судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої:
Готри Т.Ю.,

суддів :
Панька В.Ф., Мацунича М.В.,

при
секретарі: Карбованець М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_1на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 1 лютого
2007 року в справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом виселення, -

встановила:

Відповідач ОСОБА_1. подав апеляційну
скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 1 лютого 2007 року,
яким усунено ОСОБА_2. перешкоди у володінні та користуванні належною їй
власністю шляхом виселення ОСОБА_1. з житлової квартири АДРЕСА_1, а також
стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. 8,50 грн. сплаченого державного мита та
7,50 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У скарзі апелянт просить скасувати рішення суду, як
незаконне та необгрунтоване, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1.
апеляційну скаргу підтримав, вимоги викладені в ній просив задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_2. -
адвокат ОСОБА_3. скаргу не визнав, просив таку відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_2. в
судове засідання не з»явилася, хоча про час і місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, а тому її неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_1, представника позивачки адвоката ОСОБА_3., перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали справи, колегія судців вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи
позивачці ОСОБА_2. та її неповнолітній доньці ОСОБА_2. на праві приватної
спільної сумісної власності належить

__        Справа №:22ц-615/07                                             Номер
рядка статистичного звіту: 2

Головуючий
у першій інстанції: Леміш О.М. Доповідач: Готра Т.Ю.

2

квартираАДРЕСА_1, що
стверджується витягом про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, виданого КП «Ужгородське МБТІ» від

18.05.2004   року
(а.с.6).

Однак, позивачка разом з своєю донькою ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
народилася від шлюбу з відповідачем ОСОБА_1. не можуть користуватися та
розпоряджатися своїм майном, так як у вказаній квартирі проживає відповідач, з яким шлюб на підставі рішення Ужгородського
міськрайонного суду від

15.11.2005   року розірвано через постійні сварки з ним,
фактів її побиття відповідачем, у

зв'язку з чим вона змушена була переїхати до своїх батьків в АДРЕСА_2, у яких проживає і по теперішній час, що робить
неможливим належне

володіння,
користування та розпорядження власним майном.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права
володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст яких не
впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, яким він у
відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України володіє, користується
та розпоряджається на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні, а тому у відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

За нормами даних статей та статті 48 Закону України «Про власність» власник
має право на захист права власності від порушень, хоча
б вони і не були пов'язані з позбавленням володіння.

Враховуючи, що відповідач своєю протиправною поведінкою створює позивачці перешкоди у здійсненні права користування та
розпорядження майном, яке вона має у своєму володінні, що об'єктивно порушує її
права, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що для усунення
позивачці перешкод у користуванні належною їй власністю слід виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України слід залишити без
зміни, а апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1. відхилити, так як доводи
апеляційної скарги не дають суду апеляційної інстанції підстав
для скасування судового рішення й направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 1 лютого 2007 року - залишити
без змін.