Справа №
22ц-1384/07                                               Головуючий
16                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня  2007р.                                                                                                     м.Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                                                   Круглікової
К.С.

суддів                                                  Соломахи
Л.І., Олейникової Л.С.

при
секретарі                                                   Стефановій
І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю „Енергохолдинг" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з апеляційною скаргою
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької
області від 14 грудня 2006р., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 грудня
2006р. з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ „Енергохолдінг"
стягнута заборгованість за теплову енергію та гаряче водопостачання за період з
01 жовтня 2003р. по 01 жовтня 2005р. у сумі 568грн. 31коп. та судові витрати в
сумі 81грн.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та
невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначають, що відповідач
ОСОБА_1 з лютого 1994р. працює в органах прокуратури, з 29 травня 2003р. на
посаді прокурора-криміналіста. Відповідно до ст.49 Закону України „Про
прокуратуру" та Указу Президента України від 02 червня 1995р. №414 „Про заходи щодо
підвищення соціального захисту працівників органів прокуратури" йому
надається 50-відсоткова знижка плати за комунальні послуги, в тому числі
теплову енергію. В зв'язку з цим з червня 2004р. по 30 вересня 2005р.
їх сім'я проводила плату за теплову енергію з урахуванням наданої
50-відсоткової знижки і заборгованості за теплову енергію не має. Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції вимоги вищезазначених нормативних актів не
врахував, пославшись на ст.59 Закону України „Про Державний бюджет України на
2003 рік", ст.78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004
рік", положення яких рішеннями Конституційного Суду України від 17 березня
2004р. та від 01 грудня 2004р. визнані неконституційними.

В апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_1 доводи
апеляційної скарги підтримав.

2

Відповідач ОСОБА_2, представник ТОВ „Енергохолдінг"
у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені
належним чином (а.с.61-62).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних
підстав:

При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що ЗАТ „Торговий дім
„Мегаресурс" в період з 01
жовтня 2003р. по 01 жовтня
2005р. надало відповідачам послуги з постачання теплової енергії та гарячого
водопостачання на суму 1997грн. 93коп. Відповідачі сплатили 1387грн. 94коп.
Заборгованість з нарахуванням 100%
плати складає 609грн. 99коп.

Відповідач ОСОБА_1 з 1994р. є працівником органів прокуратури, в зв'язку з
чим на нього та членів сім'ї розповсюджується ст.49 Закону України „Про
прокуратуру", зокрема щодо 50-відсоткової знижки плати за комунальні
послуги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно ст.59 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2003 рік"
та ст.78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік" пільги
по оплаті комунальних послуг працівникам прокуратури надаються у разі, якщо їх
доходи менше величини прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних
осіб. Положення ст.59 Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік"
визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 17 березня 2004р.
№7-рп/2004 та втратили чинність лише з 17
березня 2004р. Положення ст.78 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2004 рік"
визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004р.
№20-рп/2004 та втратили чинність з 01
грудня 2004р. і не можуть застосовуватися до правовідносин, які виникли до
його ухвалення. Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 01 грудня
2004р. №20-рп/2004 за грудень 2004р. позивач повинен був нарахувати
відповідачам плату за теплову енергію з врахуванням 50-відсоткової знижки. В
грудні 2004р. відповідачам нараховано 100%
плати - 83грн.
37коп., а підлягало нарахуванню 50%
- 41грн. 68коп., тому заборгованість відповідачів підлягає зменшенню на
41грн. 68коп. і за період з 01
жовтня 2003р. по 30 вересня 2005р. складає 568грн. 31коп.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов
передчасно, порушивши норми процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що в порушення вимог ст.169 ЦПК України
судом першої інстанції справа розглянута у відсутності відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі: 1) неявки в судове
засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у
справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

З матеріалів справи встановлено, що вперше розгляд справи був призначений
на 14 грудня
2007р. (а.с.28).

В судове засідання 14
грудня 2007р. відповідач ОСОБА_2 не з'явилася (а.с.29), причини неявки суду
не повідомила. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що вона належним
чином була повідомлена про час та місце слухання справи.

Порушення вимог ст.169 ЦПК України позбавило суд
можливості повно та всебічно дослідити обставини справи, на які відповідачі
посилаються в апеляційній скарзі.

Пославшись в рішенні суду одночасно на ст.ст.64, 67-68, 156, 160, 162 ЖК
України та ст.319 ЦК України,
суд першої інстанції фактично не з'ясував правовий статус квартири, в якій
проживають відповідачі, та не встановив, яким же законом

3

3регулюються
правовідносини, що виникли між сторонами, по оплаті комунальних послуг.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1
пояснив, що квартира, в яку надавалися послуги з теплопостачання, належить йому
на підставі договору купівлі-продажу. Яке саме підприємство надавало послуги з
теплопостачання йому не відомо.

Проте в матеріалах справи договір купівлі-продажу, що підтверджує правовий
статус квартири, відсутній.

При розгляді справи суд першої інстанції не з'ясував чи
дійсно та на якій правовій підставі послуги з теплопостачання відповідачам
надавало ЗАТ „Торговий дім „Мегаресурс", не запропонував надати позивачу
відповідні докази.

Суд не перевірив статус відповідача ОСОБА_1 як працівника прокуратури і не
дав правову оцінку чи має він право на 50-відсоткову знижку плати за комунальні
послуги на підставі ст.49 Закону України „Про прокуратуру", яка передбачає
ці пільги лише для слідчих прокуратури, чи на підставі Указу Президента України
від 02 червня
1995р. №414 „Про
заходи щодо підвищення соціального захисту працівників органів
прокуратури", і чи розповсюджуються на нього відповідно положення ст.59
Закону України „Про державний бюджет на 2003
рік", ст.78 Закону України „Про Державний бюджет на 2004 рік" та
ст.73, ст.42 Закону України „Про Державний бюджет на 2005 рік".

Відповідно до п.3 ст.311 ЦПК України якщо справу
розглянуто у відсутності будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним
чином не повідомлених про час і місце судового засідання, рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.307, ст.311, ст.314, ст.315 ЦПК України, апеляційний суд
Донецької області, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 грудня 2006р.
скасувати, справу передати на новий розгляд до Краматорського міського суду
Донецької області в іншому складі суду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.