УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня
місяця 21 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах.
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді: Яковенко Л.Г.

Суддів:
Синельщікової О.B., Куриленка О.С, з участю секретаря: Гончарук В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, за участю третьої особи: нотаріуса першої
Ялтинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу частки будинку і земельної ділянки, визнання їх
договором довічного утримання та його розірвання,

за апеляційними
скаргами Прокуратури м.Ялти, ОСОБА_1на рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 29
січня 2007 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Звернувшись до
суду з зазначеним позовом. ОСОБА_1. мотивував його тим, що оспорювані договори
купівлі-продажу були укладені внаслідок обману з боку відповідачки і введення
його в оману щодо характеру правочину, оскільки до укладення оскаржених
договорів у нього з чоловіком відповідачки - ОСОБА_4існувала усна домовленість про укладення договору
довічного утримання на умовах. щомісячних
виплат йому утримання у розмірі 250 гривень і його довічного проживання
в спірній частці домоволодіння. Разом з тим, перед здійсненням правочину в
нотаріальній конторі, з боку ОСОБА_4до нього був застосований психічний тиск,
внаслідок чого він підписав оспорювані договори купівлі-продажу, розраховувавши
при цьому на порядність відповідачки. Після укладення оспорюваних договорів
відповідачка і її чоловік виконували умови усно укладеного договору довічного
утримання і протягом року виплачували йому щомісячно по 250 гривень. Позивач
продовжував проживати в своїй квартирі.
Проте, після звернення ним до суду із даним позовом, відповідачка
припинила виплачувати йому утримання, а в липні 2006 року виселила його з квартири за рішенням суду. Вважає,
що укладені між ними правочини по купівлі-продажу є удаваними, вчиненими з
метою приховання укладення договору довічного утримання.

Уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_1. просив визнати недійсними договори купівлі-продажу
від 16 липня 2004 року 3/8 часток будинку
АДРЕСА_1 і 3/8 часток
земельної ділянки за тією ж адресою; визнати дані правочини договором довічного утримання і розірвати його, повернувши
спірні частки будинку і земельної ділянки і його власність.

Справа № 22- ц-2764/2007 р.                     Головуючий

в першій інстанції Переверзєва Г.С

Доповідач                Яковенко Л.Г.

Рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 29 січня 2007 року у
задоволені позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційних
скаргах Заступник прокурора м.Ялти, ОСОБА_1. просять вказане рішення скасувати
та ухвалити нове про задоволення позову. Вважають, що висновки суду не
відповідають дійсним обставинам справи, рішення незаконне та необгрунтоване, ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, їх представників,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив з вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу, відповідно якої кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено, що 16 листопада
2004 року
міжОСОБА_1 іОСОБА_2. були укладені договори купівлі-продажу 3/8 часток будинку АДРЕСА_1. Вартість
частки будинку і земельної ділянки були визначені по 25 000 гривень кожен (а.с.154, 155). Договори були
посвідчені нотаріусом державної нотаріальної конториОСОБА_3

29 липня 2005 року, через рік
після укладення вказаних договорів, позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, стверджуючи, що оскаржені договори є удаваними,
вчиненими ним внаслідок обману з боку відповідачкиОСОБА_2. та її чоловіка
ОСОБА_4

Твердження
позивача про те, що була усна домовленість з відповідачкою про укладення
договору довічного утримання, а не договору купівлі-продажу частки будинку та
земельної ділянки, спростовується матеріалами справи.

Так, у судовому
засіданні свідок ОСОБА_5 (а.с.28) пояснювала, що ОСОБА_1. в 2004 році пропонував
їй купити його частку домоволодіння у зв'язку з тим, що вона є власником 1/4
частки спірного будинку. Вона у нотаріуса підписала заяву про відмову від
права переважної покупки (а.с.51).
Також ОСОБА_5 пояснила, що позивач розповідав їй про свої наміри продавати
свою частину будинку і переїхати жити до Білорусії.

Вказані
обставини також спростовуються поясненнями позивача в судовому засіданні 08 листопада 2005 року
(а.с.27-об), де він вказував на те, що в нього була домовленість з чоловіком
відповідачки - ОСОБА_4
про укладення договору купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки за 50 000 гривень. Розмови
про укладення договору довічного утримання між сторонами не було.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду про те, що надана позивачем квитанція від 19 грудня 2003 року про замовлення в БТІ витягу для
укладення договору довічного утримання (а.с.153), не може служити доказом про дійсний намір ОСОБА_1. укласти
саме цей вид договору, оскільки витяг БТІ видається для вчинення будь-якого
виду правочину. Крім того, в судовому засіданні була досліджена інвентарна
справа (а.с.215) та було встановлено, що витяг, виданий на замовлення ОСОБА_1,
не відповідає номеру витягу, який послужив підставою для укладення оспорюваних
договорів купівлі-продажу.

Довід
апеляційної скарги про те, що позивач не отримав грошову суму у розмірі 50000 гривень за
продаж частки будинку та земельної ділянки спростовується поясненнями третьої
особи - нотаріуса
першої Ялтинської державної нотаріальної конториОСОБА_3.
в судовому засіданні 16 листопада 2006 року (а.с.213-213об.) та постановою про відмову у
відкритті кримінальної справи від 01.02.2006 року (а.с.72).

Справа № 22- ц-2764/2007 р.                            Головуючий

в першій інстанції Переверзєва Г.С

Доповідач                ЯковенкоЛ.Г.

Крім того,
договори були оголошені нотаріусом російською мовою, що не заперечував позивач.
ОСОБА_1. підтвердив, що на момент підписання оспорюваних договорів йому було
відомо, що він підписує саме договори купівлі-продажу, а не договори довічного
утримання (а.с.213 об,).

Суд правильно не взяв до уваги пояснення в судовому засіданні свідків з боку позивача -
ОСОБА_6., ОСОБА_7.,ОСОБА_8.,ОСОБА_9.
у зв'язку з тим, що про правовідносини, які
склалися між сторонами по справі, їм було відомо тільки зі слів ОСОБА_1.
Крім того, свідки вказували на те, що особисто не бачили, як ОСОБА_4 передавав 250 гривень позивачу
(а.с.214-217).

Рішення суду являється законним та обґрунтованим, підстав для його скасування
не вбачається.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303,
307, 308, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Прокуратури м.Ялти, ОСОБА_1відхилити.
Рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 29 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції
протягом двох місяців.

Справа № 22- ц-2764/2007 р.                     Головуючий

в першій інстанції Переверзєва Г.С.

Доповідач                Лковенко Л.Г.