Справа № 22-ц-368  2007р.                          Головуючий
у 1-й інстанції     Шелєхова А.В.
Категорія 43                                                   Суддя-доповідач                         Смирнова Т.В.
РІШЕННЯ

Іменем   України

26 квітня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Ведмедь Н.І.,
Ільченко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

та осіб, які
беруть участь у справі -
позивачка, третя особа, представник

відповідача

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикомунтранс»,
третя особа: ОСОБА_1 Ірина Петрівна, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

26 жовтня 2006
року ОСОБА_1. звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. В період з 15
серпня 2006 року по 20 листопада 2006 року відбувалось
неодноразове залиття квартири позивачки, але відповідач, на якого покладені
обов'язки по усуненню причин залиття, не вжив таких заходів, не виявив причини
залиття, такий стан продовжувався і на час звернення до суду.

Позивачка дуже
хвилювалась за стан свого житла, неодноразово зверталась до відповідача з
заявами і скаргами, на які не отримувала відповідного реагування, порушився
звичайний уклад її життя, вона була вимушена звертатися в різні інстанції за
допомогою, на це витрачала додаткові зусилля, втрачала час, що значно погіршило
її здоров'я, адже вона є інвалідом, ветераном праці, тому вона просила стягнути
моральну шкоду у розмірі 10
000 грн.

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 07
лютого 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити
нове рішення, яким задовольнити її позов. Апелянт вважає, що суд неповно
встановив обставини справи, зробив невірні висновки, порушив норми
матеріального та процесуального права.

2

Апелянт
зазначає, що залиття її квартири припинилось після того, як сусід зверху у
листопаді 2006 року
замінив сифон у ванній кімнаті, при цьому ремонт каналізаційного стояка ТОВ
«Сумикомунтранс» не проводило. Відповідач фактично на протязі 3-х місяців не
вживав заходів по виявленню та усуненню причин залиття, чим спричинив позивачці
моральну шкоду, однак суд неправомірно не прийняв цього до уваги.

Приймаючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Сумикомунтранс» вжив всі
необхідні заходи для встановлення та усунення причин залиття, склав акт, але
позивачка відмовилася руйнувати потолочне перекриття, а також сторони
відмовилися від залучення спеціалістів. Суд послався на те, що позивачкою не
надано переконливих доказів того, що саме з вини відповідача їй завдано
моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, заслухавши пояснення апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу,
заперечення проти скарги представника відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановлениям нового рішення з
наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1. та її донька (третя особа у справі)
ОСОБА_2. є власниками квартири АДРЕСА_1.

Даний будинок
обслуговується ТОВ «Сумикомунтранс».

Між ОСОБА_1. та
ТОВ «Сумикомунтранс» укладено договір №
20 від 12 липня 2005 року про участь
у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

За умовами п. 2.1.1 Договору ТОВ
«Сумикомунтранс» зобов'язаний здійснювати обслуговування будинку згідно
переліку робіт поточного ремонту, забезпечити роботу технічного обладнання, виконувати
прибирання прибудинкової території.

15 серпня 2006
року в квартирі позивачки сталося залиття стелі, стін у ванній та туалетній
кімнатах, цей факт визнається сторонами.

В той же день
ОСОБА_1. неодноразово зверталась до диспетчерської служби відповідача з приводу
усунення залиття квартири. Наступного дня зранку приходив до її квартири
працівник відповідача, але ніяких мір не вживав, подача води по стояку була
припинена. Позивачка знову зверталась до диспетчера, а 17 серпня 2006 року подала
відповідачу письмову скаргу.

18 серпня 2006
року, 19 серпня 2006 року та в інші
дні вона письмово зверталась до відповідача з проханням усунути протікання
води, скласти акт, надати їй відповідь. Проте на її письмові звернення
відповіді не надійшли.

3

Зазначені факти
підтверджуються наявними у справі зверненнями позивачки (а.с. 4, 5, 6, 7, 8).

Позивачка
вважала, що вода протікає з верхньої квартири № 45, оскільки її мешканці раніше неодноразово затоплювали її
квартиру.

Проте відповідач
склав акти про те, що залиття квартири сталося внаслідок пошкодження
каналізаційного стояка в міжповерховому перекритті та для перевірки своїх
висновків відповідач вимагав від ОСОБА_1 надати можливість пробити отвір в
стелі туалетної кімнати в квартирі позивачки.

На це остання не
погоджувалась і протягом тривалого часу залишалась невстановленою остаточна
причина протікання води в квартирі позивачки.

За цей час
позивачка та інші мешканці будинку були позбавлені можливості нормального
користування холодною водою, оскільки при її включення в квартирі позивачки
починала капати вода зі стелі і стін, та воду відключали.

Починаючи з
листопада 2006 року без
будь-якого втручання спеціалістів відповідача щодо усунення аварійної ситуації,
протікання води в підсобних приміщеннях в квартирі позивачки припинилося.

Як вона пояснила
в засіданні апеляційної інстанції, протягом подальших місяців мешканці будинку
користуються водою, а її квартиру не заливає.

Виходячи з таких
фактів, вона вважає, що відповідач всупереч умовам договору не виконав своїх
обов'язків щодо забезпечення обслуговування будинку та його технічного
обладнання, а також відповідач не встановив причину протікання води в квартирі
позивачки і не вжив ніяких заходів для усунення протікання.

Не погоджуючись
з позовом, відповідач в судовому засідання посилався на те, що лише з вини
ОСОБА_1, як не допускала до усунення аварії, тривалий час не було встановлено
достовірну причину залиття її квартири, а попередній висновок спеціаліста
відповідача - це
пошкодження каналізаційного стояка в міжповерховому перекритті.

З'ясувавши
позиції сторін в судовому засіданні, заслухавши пояснення свідків, дослідивши
додаткові докази, колегія суддів дійшла висновку, що з боку відповідача було
допущено невиконання умов договору, укладеного між сторонами про участь у витратах
на утримання будинку та невиконання Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

Так, згідно з п.
7 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», на відповідача покладено обов'язок утримувати
в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт
внутрішньо-будинкових мереж, вживати заходів ліквідації аварійних ситуацій.

4

Всупереч цьому
відповідач протягом тривалого часу не виявляв причину протікання води в
підсобних приміщеннях квартири позивачки та не вживав відповідних заходів для
його усунення, аж до тих пір, коли невідомо з яких причин після 3-х місяців
протікання води припинилось.

Посилання
відповідача на винні дії позивачки, яка нібито перешкоджала проведенню
необхідних дій щодо усунення причини залиття є безпідставними.

Так,
представники відповідача неодноразово бували в квартирі ОСОБА_1, оглядали місце
протікання, але так і не з'ясували його причину.

ОСОБА_1
скаржилась на те, що її неодноразово заливали сусіди з верхнього поверху,
просила провести в них перевірку стану технічної системи з водопостачання та
водовідведення, проте відповідач лише 18
серпня 2006 року
оглянув квартиру № 45, що
знаходиться над квартирою позивачки, без її участі, і після цього відповідач
настоював тільки на пробитті отвору в стелі квартири позивачки, щоб перевірити
цілісність каналізаційного стояка.

Інших заходів
відповідач не вживав, не намагався перевірити цілісність стояка через квартиру № 45 (зробивши отвір
в підлозі).

Разом з тим,
позивачка обґрунтовано посилалась на те, що причина не в пошкодження стояка,
адже через 3 місці
протікання води припинилось.

Крім того,
затоплення мало все ж періодичний характер, а не постійний.

11 квітня 2007
року Зарічним районним судом м. Суми в рамках розгляду іншої цивільної
справи був зроблений вихід до квартири позивачки та оглянуті приміщення і
каналізаційний стояк. Ніяких пошкоджень стояка не виявлено, протікань на ньому
не виявлено, «в потолочному
перекритті навколо каналізаційного стояка вибита дірка».

Таким чином,
попередній висновок працівників відповідача про пошкодження каналізаційного
стояка не підтвердились, а іншого висновку відповідач не зробив, оскільки не
з'ясував, звідкіля протікала вода в квартиру позивачки на протязі трьох
місяців.

За таких
обставин, позивачка як споживач послуг має право на відшкодування завданої їй
моральної шкоди внаслідок бездіяльності відповідача, невиконання ним договірних
обов'язків та порушення вимог зазначеного закону.

Згідно ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав, а згідно з ч. 1
ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній особі бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

5

Саме з цих
підстав відповідач повинен відшкодувати ОСОБА_1 завдану їй моральну шкоду
внаслідок своєї бездіяльності щодо виявлення причин залиття квартири та
невжиття заходів по усуненню причин залиття.

Суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок
чого прийшов до помилкового висновку про недоведеність позову, що згідно з п.1
ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового
рішення про часткове задоволення позову.

Визначаючи
розмір компенсації моральної шкоди, колегія суддів виходить з обсягу душевних
страждань позивачки, ступеня вини відповідача у його бездіяльності, і вважає,
що при даних обставинах справи, з урахуванням вимог розумності та
справедливості, достатнім буде стягнути з відповідача на користь позивачки 700 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Крім того,
згідно вимог ч. 3 ст. 88
ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

На підставі
викладеного, керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.1, ст.ст. 313-314, 316 ЦПК України,
колегія суддів:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 07
лютого 2007 року в
даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикомунтранс» на користь ОСОБА_1 700 (сімсот) гривень
на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикомунтранс» в прибуток держави
судовий збір у розмірі 8
грн. 50 коп.

Рішення набрало
законної сили, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.