Справа №22ц-2104,  2007р.                                           Головуючий
18                                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2007 року грудня
"12" дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Пузанової Л.В. Суддів: Орловської Н.В.,
Стародубця М. П. при секретарі - Костеннікові Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні

цивільну    справу     за
апеляційною     скаргою                             ОСОБА_1,  діючого від імені ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м.  Херсона
від 12 червня 2007 року в справі

за
позовом.  закритого акціонерного
товариства Комерційний банк

«Приватбанк»

до

ОСОБА_2

про
стягнення безпідставно набутого майна у вигляді готівкових

коштів
та відсотків за користування ними,

встановила:

В лютому
2006 року закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

В
обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав,
що 23 січня 2003 року відповідач відкрив у Херсонській філії ЗАТ КБ «Приватбанк» на
власне ім'я поточний рахунок в іноземній валюті за НОМЕР_1.

Посилаючись
на те,  що в період з 20.02.2003 року по
26.03.2003 року відповідач через помилку працівників банку отримав із вказаного
рахунку грошових коштів на 7 000 доларів США
більше ніж йому належало,  позивач
просив суд стягнути з нього на користь банку безпідставно набуті грошові кошти
у розмірі 7 000 доларів США,  проценти за користування ними за період з 26 березня 2003
року по 20 вересня 2005 року на загальну суму 16 709, 24 грн. та судові
витрати.

В якості
забезпечення позову позивач просив заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які
дії,  спрямовані на відчуження його
особистого майна.

Ухвалою
від 07 квітня 2006 року суд в порядку забезпечення позову наклав арешт на
квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

В лютому
2007 року позивач звернувся до суду із заявою про часткове збільшення розміру
позовних вимог і просив стягнути з відповідача на користь банку відсотки за
користування безпідставно отриманими грошовими коштами за період з 26 березня
2003 року по 07 лютого 2007 року в сумі 25 973 грн. 76 коп.

Рішенням
суду від 12 червня 2007 року постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 35 350
грн.,  що в еквіваленті становить 7 000
доларів США безпідставно
набутих коштів,  а також 25 973, 76 грн.
процентів за користування ними та судові витрати у вигляді державного мита на
суму 512 грн.,  а всього - 61 844 грн. 76
коп.

Суд
стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 97 грн. 44 коп. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  діючий від
імені ОСОБА_2 за дорученням,  просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні
позову,  скасувавши вжиті судом заходи
забезпечення позову,  зазначаючи,  що висновки суду в спірних правовідносинах не
відповідають обставинам справи і нормам цивільного законодавства. Вважає,  що факт безпідставного отримання ОСОБА_2
грошових коштів не доведений.

Представник
позивача доводи апеляційної скарги не визнала,
а рішення суду вважає правильним та законним.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених  ст.  303 ЦПК України,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що 23 січня 2003 року між
сторонами був укладений договір про відкриття та обслуговування поточного
рахунку в іноземній валюті.

При
цьому ОСОБА_2 на рахунок,  що був
відкритий банком на його ім'я,  грошові
кошти не вкладав,  а,  як пояснив його представник в судовому
засіданні,  відкрив рахунок з ціллю
зарахування на нього грошових коштів,  які
повинні були надійти від його матері ОСОБА_3 із-за кордону (США).

Одержання
іноземної валюти,  переказаної із-за
кордону здійснювалося ЗАТ КБ
«Приватбанк» за допомогою міжнародної системи грошових переказів SWIFT
і іноземна валюта,  що була
переказана із-за кордону на ім'я ОСОБА_2,
обліковувалася банком на балансовому рахунку 2909 «Інша кредиторська
заборгованість за операціями з клієнтами банку»,  як це передбачено Правилами здійснення
переказів іноземної валюти за межі України за дорученням фізичних осіб та
одержання фізичними особами в Україні переказаної їм із-за кордону іноземної
валюти (затв. Постановою Правління Національного банку України від 17 січня
2001 року №18,  із послідуючими змінами,  яка діяла на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно
до виписки на балансовому рахунку «2909» облікована на ім'я ОСОБА_2 іноземна
валюта,  що була переказана із-за кордону
19.02.2003 року в сумі 7 000 доларів США,  в той час,  як на його особовий рахунок помилково
зараховані та отримані ним грошові кошти в розмірі 14 000 доларів США.

Враховуючи
викладені обставини та те,  що факт
переказу коштів на ім'я ОСОБА_2 із-за кордону у розмірі більшому,  ніж: 7 000 доларів США свого
підтвердження в процесі розгляду справи не знайшов,  колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про   те,   що
відповідач  зобов'язаний  повернути
банку

грошові
кошти в сумі,  еквівалентній 7000 доларів
США,  як отримані без достатніх підстав відповідно до
вимог  ст.  469 ЦК України в редакції 1963 року,  що регулює спірні правовідносини за часом їх
виникнення,  а також відшкодувати завдані
банку збитки у вигляді неодержаних ним доходів,
які банк одержав би в процесі здійснення банківської діяльності від
передачі безпідставно отриманих ОСОБА_2 коштів у кредит іншим особам в розмірі
середньовизначеного розміру відсотків за користування грошовими коштами у
системі «Приватбанку».

При
цьому,  колегія суддів вважає,  що збитки мають відшкодовуватися з 28.02.2005
року,  коли ОСОБА_2 дізнався про
обов'язок повернути банку безпідставно отримані ним грошові кошти і їх розмір
становитиме 13 217 грн. (0, 052% (відсотки за добу) х 719 діб = 37, 388% від 35
350 грн.)

Таким
чином,  на думку колегії суддів,  неправильно застосувавши норми ЦК
України,  які набрали чинності з 01 січня
2004 року,  в той час,  як спірні правовідносини виникли в лютому
2003 року,  суд вирішив спір у
відповідності до наведених вище положень ЦК України в редакції 1963 року,  а тому ухвалене ним рішення підлягає лише
частковій зміні у частині визначення розміру відсотків за користування чужими
грошовими коштами та розподілу судових витрат.

В іншій
частині доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і як
необгрунтовані законом та належними доказами підлягають відхиленню.

На підставі
викладеного,   ст.  469 ЦК
України  1963 року,  керуючись
ст.  ст.  303, 307, 309 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну                                скаргу              ОСОБА_1,  діючого від імені ОСОБА_2,  частково задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.
Херсона від

12 червня 2007 року в частині позовних
вимог про стягнення

відсотків за користування грошовими коштами та розподілу

судових витрат змінити,  зменшивши
стягнуту з ОСОБА_2 на

користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суму відсотків за користування

безпідставно  набутими грошовими
коштами з  25 973, 76  грн.
до

13 217 (тринадцяти тисяч двохсот
сімнадцяти) гривень,  а суму

судових витрат з 512 грн. до 485 грн. 67 коп. (чотирьохсот

вісімдесяти п'яти гривень 67 коп.)

Рішення
суду в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита на користь держави у розмірі
97 грн. 44 коп. скасувати.

В решті частині
це ж рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду
України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.