УХВАЛА

іменем України

30
жовтня 2007 року                                                                                 м.  Ужгород

Колегія
суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі: головуючого Куцина М. М. ,
судів: Чужа Ю.Г.,  Боднар О.В. при секретарі Довбанка Т.
О.,  з участю апелянта ОСОБА_1  та його представника ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Свалявського
районного суду від 4 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про примусове вселення в житлове приміщення та усунення перешкод в користуванні
та проживанні в квартирі,  що є спільною
сумісною власністю,  визнання права
власності 1/2 частини квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання квартири приватною власністю та поділ спільного майна подружжя, -

встановила:

ОСОБА_3
звернулася  до   суду
із   позовом   до
ОСОБА_1 про примусове вселення в житлове приміщення та усунення перешкод
у користуванні та проживанні у квартирі,
що є спільною сумісною   власністю,  визнання права власності 1/2 частини
квартири,

ОСОБА_1
звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання квартири
приватною власністю та поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_3
у первісному позові зазначала,  що з 1993
року по березень 2005 року вони з гр. ОСОБА_1
перебували в зареєстрованому шлюбі ,
від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_4,  який проживає та знаходиться на її утриманні.

15
травня 2001 року сторони на підставі договору купівлі продажу придбали
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У 2004
році відповідач вигнав позивачку із сином з квартири. З того часу вона
неодноразово намагалася вселитися у квартиру,
але відповідач перешкоджає ,
зміняючи замки. З цих причин позивачка змушена з сином проживати у
матері.,  а відповідач вдруге одружився
та вселив в цю квартиру свою дружину.

Позивачка,  посилаючись на зазначені в позовній заяві
обставини,  у суді першої інстанції
просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі

Справа №
22ц-1654                                                               Номер
рядка статистичного звіту: 34

Головуючий у
першій інстанції: Вінер Е.А. Доповідач: Куцин М. М.

ОСОБА_1  у зустрічному позові зазначав,  що за час проживання в зареєстрованому
шлюбові,  він виїжджав за межі держави та
на особисто зароблені гроші купив однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1
,  посилаючись на вказані обставини,  у зустрічній позовній заяві просив у
місцевому суді визнати право приватної власності на спірну квартиру,  як майно здобуте за час шлюбу за його
особисті кошти,  а позивачці ОСОБА_3
присудити все рухоме майно та кошти на загальну суму 8463 гривень.

Рішенням
Свалявського районного суду від 4 вересня 2007 року первісний позов задоволено
в повному обсязі,  визнано за ОСОБА_3
право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,  та позивачка вселена у квартиру АДРЕСА_1,  зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у
користуванні та проживанні квартирою ОСОБА_1. У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

ОСОБА_1
оскаржив у апеляційному порядку рішення Свалявського районного суду від 4
вересня 2007 року,  яким позов ОСОБА_3
задоволено,  а в його зустрічному позові
відмовлено.

В
апеляційній скарзі апелянт,  посилаючись
на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права,  просить рішення суду скасувати,  а справу направити на новий судовий розгляд

Крім цього,  у апеляційній скарзі апелянт зазначав,  суд першої інстанції ухвалюючи рішення про
задоволення позову ,  не прийняв до
уваги,  що зароблені гроші він віддавав
дружині для утримання сім»ї,  а в
позаурочний час він підробляв і відкладав кошти на придбання квартири,  ще позичив 300 доларів США у своїх
родичів,  тобто купив цю спірну квартиру
на особисті заощадження,  позивачка по
справі частину майна винесла з квартири без його відому.

Апелянт
та його представник у судді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу
в повному обсязі.

Представник   відповідача
та   третя   особа
вважають                     апеляційну   скаргу

безпідставною,  а рішення суду законним та обґрунтованим.

Суд
апеляційної в порядку ч. 2  ст.  305 ЦПК України розглянув справу у відсутність
позивача та його представника,  оскільки
вони належним чином були повідомлені про час та місце розладу справи.

Заслухавши
доповідача,  осіб,  які прийняли участь у розгляді справи,  дослідивши матеріали справи й обговоривши
доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,  з
наступних підстав.

Приймаючи
рішення про задоволення первісного позову,
місцевий суд виходив з того,  що
сторони по справі,  перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 15 березня 2005 року на підставі договору
купівлі продажу від 15 травня 2001 року придбали квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно
до ч.1  ст.  60 СК
України майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один з них не мав права з поважної причини
(навчання,  ведення домашнього
господарства,  догляд за дітьми,  хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)

Відповідно
до положень ч.1 п.1-3 СК України визначено,
що особистою приватною власністю дружини та чоловіка є майно,  набуте ними до шлюбу або під час шлюбу на
підставі дарування,  та в порядку
спадкування.

Місцевим
судом встановлено,  що ОСОБА_1 купив
квартиру АДРЕСА_1 на кошти,
заощаджені,  під час перебування в
зареєстрованому шлюбі з Кенес Тетяною Іванівною,  і цей факт стверджується договором купівлі
продажу від 15 травня 2001 року.

Крім
цього,  відповідач по справі ОСОБА_1  у місцевому суді не заперечував факт
того,  що позивачка по справі ОСОБА_3,  проживає з їх спільним сином у батьків,  а вчиняв їй перешкоди в користуванні спірною
квартирою,  рахуючи що ця квартира є його
особистою приватною власністю.

Таким
чином,  судова колегія приходить до
висновку,  що місцевий суд правильно
дійшов до висновку,  визнавши за ОСОБА_3
право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Місцевий
суд при розгляді первісного позову в частині вирішення позовних вимог за
первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про примусове вселення в житлове
приміщення та усунення перешкод у користуванні та проживанні у квартирі,  що є спільною сумісною власністю,  суд вселив позивачку квартири АДРЕСА_1.. При
цьому суд не з»ясував,  хто на даний час
проживає в цій квартирі,  не притягнув їх
до участі в справі,  вирішуючи тим самим
питання про їхні права й обов'язки,  що
відповідно з п.4  ст. 311 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд

Відмовляючи
в задоволенні зустрічного позову,  тобто
в частині позовних вимог про визнання права особистої приватної власності на квартиру
ОСОБА_1 ,  місцевий суд виходив з
того,  що ця квартира набута подружжям
Кенес за час шлюбу,  а тому належить їм
на праві спільної сумісної власності.

При
цьому,  судова колегія не може погодитися
з висновком місцевого суду щодо відмови в частині позовних вимог про поділ
спільного майна подружжя по зустрічному позову,
оскільки в цій частині позовної вимоги про поділ майна суд по суті не
вирішив,  а безпідставно відмовив.

Отже,  суд не вирішив заявлених позовних вимог
зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя,  що згідно п.5
ст. 311 ЦПК України тягне за собою скасування рішення в цій частині
зустрічного позову з направленням справи на новий судовий розгляд.. Цей недолік
суду не міг бути усунутий ухваленням додаткового рішення,  оскільки з приводу цієї вимоги сторони не
подавали доказів.,  а для вирішення цього
позову необхідно провести ряд процесуальних дій.

Із врахуванням
наведеного,  судова колегія вважає,  що рішення Свалявського районного суду   від 4 вересня   2007 року
в частині вирішення   позовних
вимог за

первісним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про примусове вселення в житлове приміщення та
усунення перешкод у користуванні та проживанні у квартирі,  що є спільною сумісною власністю,  та в частині відмови про поділ спільного
майна подружжя за зустрічним позовом скасувати,
а справу в цій частині направити на новий розгляд до того ж суду іншим
складом суду . У решті рішення залишити без змін.

Керуючись   ст.
ст. 307, 308,  ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 - частково задовольнити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - частково задовольнити.

Рішення
Свалявського районного суду від 4 вересня 2007 року в частині вирішення
позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про примусове вселення в
житлове приміщення та усунення перешкод у користуванні та проживанні у
квартирі,  що є спільною сумісною
власністю,  та в частині відмови про
поділ спільного майна подружжя за зустрічним позовом скасувати,  а справу в цій частині направити на новий
розгляд до того ж суду іншим складом суду.

У решті рішення
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили,  шляхом подачі скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.