УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді                         Малахової
Н.М.

суддів:                                                Жизневської
А.В.

Матюшенка
І.В. при секретарі

судового
засідання                        Кульчицькій
І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області
від 20 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до виконавчого комітету Городницької
селищної ради, ОСОБА_2про встановлення факту прийняття спадщини та визнання
права власності на житловий будинок та за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,
виконавчого комітету. Городницької селищної ради про визнання права власності
на ½  частину жилого будинку,

встановила:

У лютому 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про встановлення
факту прийняття ним спадщини після смерті його матері (житловий будинок №
АДРЕСА_1) та визнання за ним права власності на цей будинок, посилався на те,
що він постійно проживав в даному будинку.

У процесі розгляду справи ОСОБА_2. звернулася з позовом про визнання за нею
права власності на ½  частину спірного будинку, оскільки вона
набула це право в порядку спадкування після смерті її батьків.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду
Житомирської області від 20 лютого 2007 року позов ОСОБА_1. задоволено
частково. Встановлено факт прийняття ним спадщини на житловий будинок після
смерті батьків та визнано за ним право власності на ½
частину житлового будинку № АДРЕСА_1. У решті задоволення вимог
відмовлено за безпідставністю. Позов ОСОБА_2. задоволено. Визнано за нею право
власності на ½  частину житлового будинку № АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення в частині
задоволення вимог ОСОБА_2. та відмови у задоволені частини його позову.
Зазначає, що фактично прийняв спадщину тільки він один, оскільки він

постійно проживав у даному будинку після смерті матері,
добудував його, зробив капітальний ремонт.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у 1938 році помер батько сторін, що
вбачається з свідоцтва про смерть, а в 1942 році померла їх мати, що
підтверджено рішенням суду. Після їх смерті у спірному будинку залишилися
проживати діти померлих в тому числі і сторони у справі, які фактично прийняли
спадщину.

Інші спадкоємці притягнуті до участі у справі, проте своїх прав на спірний
будинок не пред'являють.

У відповідності до ст. 12 Закону України „Про власність" громадянин
набуває права власності на майно одержане внаслідок успадкування.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1. та позовні вимоги ОСОБА_2.,
суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що сторони набули права
власності на Уз. частини спірного будинку, як спадкоємці.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому
підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ОСОБА_1.
не надав суду доказів, що він внаслідок надбудови, прибудови або перебудови будинку
має право на збільшення його частки у спадковому будинку. Про відсутність таких
доказів підтвердив представник апелянта у суді апеляційної інстанції. Крім
того, апелянт не заперечував, що ОСОБА_2. (його сестра) після смерті батьків до
1960 року проживала у спірному будинку.

Керуючись
ст. ст.ЗОЗ, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення
Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого
2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Справа № 22 ц
/920        Головуючий у суді 1-ї інст.
Євпак В.В.

Категорія 19   Доповідач-суддя Малахова Н.М.