Справа № 2-92 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.04.2007 року
Ново бузький районний суд Миколаївської області

в складі:
головуючої судді                                  Кушнірової
Т.Б.

секретаря                              Войцеховської О.А.

з участю
прокурора                              М'якенького
С.В.

відповідача                              ОСОБА_1

представника
третьої особи                              ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засідлані в залі суду в м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою
військового прокурора Миколаївського гарнізону до ОСОБА_1про відшкодування
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
в інтересах військової частини А 2709 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в
якому зазначив, що ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.5 ст. 191, ч. 5 ст.27
та ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України. За це він був засуджений вироком
військового місцевого суду Одеського гарнізону 27.05.2005 року. Сума
матеріальних збитків від вчиненого ним злочину заподіяних державі в особі
військової частини А 2709, а саме автомобільного майна ввіреного та
розтраченого ОСОБА_1 склала 149 855,92 грн.

Посилаючись
на вимоги ст. 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців
за шкоду, заподіяну державі № 243 / 95 від 23.06.1995 року прокурор просив суд
стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини заподіяну
шкоду у трикратному співвідношенні до його вартості 590 471,38 грн. та судові
витрати по справі.

Представник
військової частини А 2709 позов підтримав.

Відповідач позов не визнав мотивуючи тим, що ввіреним
йому майном не розпоряджався а тому його діями збитків державі не заподіяно.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно
вироку військового місцевого суду Одеського гарнізону від 27.05.2005 року
ОСОБА_1 був визнаний винним та засуджений за вчинення ним злочинів,
передбачених ч.5 ст.191 ч.5 ст.27 та ч.5 ст.191 ч.2 ст.366 КК України за те, що
під час виконання обов'язків начальника автомобільної служби військової частини
А 2709 будучи посадовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем здійснив
розтрату ввіреного йому державного майна в липні 2002 року на суму 4 676,16
грн. в серпні 2002 року на суму 20 080,66 грн. в серпні 2002 року на суму 11
197 ,39 грн. в жовтні 2002 року 22 532,72 грн. в жовтні 2002 року на суму 91
368,99 грн. Внаслідок чого діями ОСОБА_1 державі було завдано збитків на
загальну суму 149 855,92 грн.

Даний
факт підтвердили в судовому засіданні сторона позивача, фактично в своїх
письмових поясненнях не заперечує відповідач. Як видно з вироку суду від
27.05.2005 року ОСОБА_1в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи
визнав, що своїми діями вчинив розтрату ввіреного йому майна. З матеріалів
документальної ревізії фінансово -господарської діяльності від 14.08.2004 року
та додаткового акту ревізії від 22.10.2004 року вбачається, що відповідачем
було отримано майно на вищевказану суму при цьому у військову частину це майно
не надходило.

Сукупність доказів свідчить про те, що з вини ОСОБА_1
державі завдано шкоду, яка складає 149 855,92 грн. Сума завданих збитків
встановлена судом при розгляді кримінальної справи що вказано у вироку суду від
27.05.2005 року.

На
підставі зі ст. 1166 ЦК України,
шкода завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала.

Згідно ст. 14
Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду,
заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95 від
23.06.1995 року, військовослужбовці за шкоду, заподіяну розкраданням
військового майна несуть матеріальну відповідальність з урахуванням кратності.
Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого
відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року,
розкрадання автомобільного майна відшкодовується у трикратному співвідношенні до
його вартості, що складає 590 471,38 грн.

Суд,
відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК
України не може зменшити суму позову так як збитки, заподіяні злочинними
діями відповідача.

У
відповідності зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід
стягнути 1 700 грн. державного мита та 30 грн. витрати на і формаційно -
технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214-215,218 п.2 ст. 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
військового прокурора Миколаївського гарнізону задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь військової частини А 2709, що розташована в м. Первомайську
Миколаївської області в рахунок відшкодування шкоди 590 471,38 грн.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь держави 1 700 грн. державного мита та 30 грн. витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд шляхом подачі в
10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.