Справа №3024
Головуючий у 1 інстанції Вірченко О.М.
Категорія 23                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді
Лук'янової С.В.

суддів Соломахи Л.І., Олєйникової Л.С.

при секретарі
Стефановій І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Державного
підприємства „Шахтарськантрацит" на рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 27 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до
Державного підприємства „Шахтарськантрацит", третя особа управління
Пенсійного фонду України в місті Шахтарську про відшкодування матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
позивача, представників відповідача і третьої особи, перевіривши матеріали
справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд

встановив:

У жовтні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним
позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 1977 року по 27 вересня 1988 року
він працював на шахті „Шахтарська-Глибока". З 13 травня по 13 червня 1987
року він приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Після
виконання робіт він повернувся на підприємство і надав довідку для нарахування
заробітної плати за вказаний період. У лютому 1990 року йому встановлена 2
група інвалідності через захворювання, пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС.
Для призначення пенсії ВП „Шахта Шахтарська-Глибока" надало ПФУ міста
Шахтарська довідку про його заробіток у зоні відчуження. Він вважав, що довідка
є правильною. Пізніше йому стало відомо, що йому неправильно оплатили роботу в
зоні відчуження. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням
перерахувати йому вказану заробітну плату. Розпорядженням Шахтарського міського
голови від 16 березня 2004 року №72р створена комісія з проблемних питань
пенсійного забезпечення інвалідів, захворювання яких пов'язане з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС і лише на підставі рішення останньої 5 квітня 2004
року підприємство перерахувало йому заробітну плату за роботу у зоні
відчуження. Йому була видана нова довідка про заробіток і з 1 квітня 2004 року
він став отримувати пенсії у більшому розмірі. За період з 1990 по 2004 рік
підприємство спричинило йому шкоду у сумі 20 тисяч гривень - сума не отриманої
ним пенсії. Тому на підставі ст. ЛОІ Закону України „Про пенсійне
забезпечення" просив стягнути вказану суму з підприємства (а.с.1-2).

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від 27 грудня 2006 року   з   ВП
„Шахтоуправління
„Шахтарське-Глибоке"
ДП   „Шахтарськантрацит"   на

2

користь позивача стягнуто 47259 грн. 35 коп. - сума
недоплаченої пенсії за період з 13 липня 1992 року по 1 квітня 2004 року; а на
користь держави стягнуто судовий збір - 475 грн. 25 коп. і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн.

Цим рішенням встановлено, що з 1977 року по 1988 рік
позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. В період з 13 травня по
13 червня 1987 року позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС. З 1988 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду
України і отримує пенсію за інвалідністю через захворювання, пов'язане з ліквідацією
наслідків на ЧАЕС. Пенсія по інвалідності позивачу була призначена на підставі
довідки про середній заробіток позивача, наданої відповідачем. На підставі
рішення комісії з проблемних питань пенсійного забезпечення інвалідів,
захворювання яких пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, створеної
розпорядженням Шахтарського міського голови від 16 березня 2004 року „72р,
відповідач перерахував заробітну плату позивачу за час роботи у зоні
відчуження. Після надання управлінню Пенсійного фонду України нової довідки про
розмір заробітної плати позивача розмір пенсії, яка була нарахована і
сплачувалася позивачу, збільшений. 13 липня 1992 року МСЕК встановила позивачу
втрату 80% професійної працездатності. Розмір заробітної плати позивача за
роботу у зоні відчуження за період з 13 по 31 травня

1987  року, виданої відповідачем, і з
якої призначається пенсія, складає 2119,47 крб. З

врахуванням 80% втрати позивачем професійної працездатності та коефіцієнтів

підвищення розміру пенсії за період з 13 липня 1992 року по 1 квітня 2004
року позивачу

з вини відповідача недоплачена пенсія у розмірі 47259 грн. 35 коп.
(а.с.40-41).

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про
скасування рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 27
грудня 2006 року і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в
частині стягнення 45738 грн. 68 коп. Перерахунок розміру заробітної плати
позивача за час його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як того
вимагає позивач, відповідачем не проводився, оскільки на час призначення
позивачу пенсії діяв інший порядок, якого відповідач дотримувався. Суд не
встановив час, коли позивач дізнався про те, що заробітна плата йому нарахована
неправильно, хоча це має значення для вирішення питання про строк позовної
давності. Розмір недоплаченої позивачу пенсії за місяць складає 278 грн. 94
коп.; в межах строку позовної давності в період з 18 жовтня 2003 року по 18
жовтня 2006 року ця сума складає 1520 грн. 57 коп. і не оспорюється
(а.с.49-50).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги; позивач і представник третьої особи не визнали
апеляційну скаргу і просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача
підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову через
наступне.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.
Відповідно ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування рішення.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції правильно встановив, що з 1977 року по

1988  рік позивач перебував у трудових
відносинах з відповідачем. В період з 13 травня по

13 червня 1987 року позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС. З

1988 року позивач перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України і отримує

2

пенсію за
інвалідністю через захворювання, пов'язане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС.
Пенсія по інвалідності позивачу була призначена на підставі довідки про
середній заробіток позивача, наданої відповідачем. На підставі рішення комісії
з проблемних питань пенсійного забезпечення інвалідів, захворювання яких
пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, створеної розпорядженням
Шахтарського міського голови від 16 березня 2004 року „72р, відповідач
перерахував заробітну плату позивачу за час роботи у зоні відчуження. Після
надання управлінню Пенсійного фонду України нової довідки про розмір заробітної
плати позивача розмір пенсії, яка була нарахована і сплачувалася позивачу,
Пенсійним фондом збільшена.

Але апеляційний
суд вважає, що не можна погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що
відповідачем були порушені права позивача, передбачені законодавством про
пенсійне забезпечення, і що саме з вини відповідача в період з 13 липня 1992
року по 1 квітня 2004 року Пенсійний фонд недоплачував позивачу пенсію.

Згідно ст.101
Закону України „Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії,
мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і
окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх
видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або
подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і
відшкодовують її.

Одним із
загальних принципів матеріальної відповідальності є наявність вини особи, яка
спричинила шкоду (за виключенням деяких випадків, передбачених законом, коли
шкода відшкодовується без врахування вини в діях особи, що спричинила шкоду).
Для вирішення наявного спору встановлення вини відповідача в спричиненні шкоди
позивачу є обов'язковим.

Рішенням
Шахтарського міського суду Донецької області від 17 листопада 2000 року,
залишеним без змін ухвалою Донецького обласного суду від 18 грудня 2000 року,
позивачу відмовлено у задоволенні позову про стягнення з відповідача
недоплаченої суми заробітної плати, про зобов'язання внести зміни по заробітній
платі в особовий рахунок і видати нову довідку про заробітну плату для надання
в УПСЗН для нарахування пенсії (а.с.66-73). Ухвалою Верховного Суду України від
27 грудня 2001 року позивачу відмовлено у задоволенні касаційної скарги на
вказані рішення від 17 листопада 2000 року і ухвалу від 18 грудня 2000 року
(а.с.74).

В квітні 2004
року відповідач перерахував позивачу розмір заробітної плати за час його роботи
під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і видав нову довідку для
нарахування позивачу пенсії у більшому розмірі. Підставою для цього стало
рішення комісії з проблемних питань пенсійного забезпечення інвалідів,
захворювання яких пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, створеної
розпорядженням Шахтарського міського голови від 16 березня 2004 року №72р.

Враховуючи
викладене, апеляційний суд вважає, що відсутня вина відповідача в тому, що лише
з 1 квітня 2004 року, а не з 1992 року, позивачу нараховують пенсію у більшому
розмірі, оскільки вказані рішення суду 2000 року не зобов'язали відповідача
видати позивачу довідку про заробітну плату у більшому розмірі, а після
прийняття в квітні 2004 року комісією з проблемних питань пенсійного
забезпечення інвалідів, захворювання яких пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС, рішення про зобов'язання відповідача видати позивачу довідку
про заробіток у більшому розмірі, відповідач виконав це рішення комісії і видав
позивачу довідку.

Враховуючи викладене в сукупності, апеляційний суд
вважає, що відсутня вина відповідача у тому, що до 2004 року позивач отримував
пенсію в меншому розмірі, і тому прийшов до висновку про необхідність скасування
рішення суду першої інстанції з ухваленням у справі нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

3

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 313,
316, 317 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства
„Шахтарськантрацит" частково
задовольнити.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від 27 грудня 2006 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Державного підприємства
„Шахтарськантрацит" про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.