Справа № 2-2232007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                           УКРАЇНИ

«10» квітня 2007р.

Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у складі

Головуючого
судді Криворучко І.В.

при
секретарі Бердник О.І., Макаревич Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Бориспільського районного відділу земельних
ресурсів, Бориспільськокого відділу Київської регіональної філії Центру
державного земельного кадастру про визнання дійсним правочину та визнання права
власності і зобов'язання виконання дій та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,
-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов зазначений позов, обґрунтовуючи і
підтримуючи який в судовому засіданні представник позивача зазначив, що
05.10.2004 року між позивачкою та Відповідачем ОСОБА_4., (якого в сукдовому
засіданні було замінено правонаступником ОСОБА_2.), в особі
Відповідача ОСОБА_3. було укладено договір міни земельної ділянки. За договором
Позивачка мала передати Відповідачам товар - дверні полотна, а взамін отримати
земельну ділянку. Договір було укладено у простій письмовій формі, однак
сторони зобов'язалися здійснити нотаріальне оформлення договору протягом п'яти
днів після його укладення.

06.10.2004 року
Позивачка виконала свої зобов'язання за договором та передала Відповідачеві
ОСОБА_3. дверні полотна, відповідно до Акту здачі-приймання.

Відповідачем
ОСОБА_4., на виконання договору було передано позивачці Державний акт Серії Р2
№ 019344 від 15 січня 2004 року, виданий на підставі розпорядження
Бориспільської райдержадміністрації від 7 квітня 2003 року №193, оскільки він
необхідний для нотаріального посвідчення договору.

Однак, в
подальшому Відповідач ОСОБА_4. та Відповідач ОСОБА_3. ухилялися від нотаріального посвідчення договору, в
результаті чого до цього часу договір нотаріально не посвідчений.

При цьому, до
Відповідача ОСОБА_4. перейшло право власності на дверні полотна, а право
власності на земельну ділянку до Позивачки не перейшло, оскільки договір не
укладений в належній формі.

Посилаючись на
ст. 220 ЦК України,
він просить визнати договір дійсним, оскільки сторони погодили всі істотні
умови договору та відбулося часткове виконання його умов.

Також, з метою
захисту своїх прав, просить визнати за Позивачкою право власності на спірну
земельну ділянку.

Крім того,
представник Позивачки просить зобов'язати Відповідача Бориспільський районний
відділ земельних ресурсів та Відповідача Бориспільський відділ Київської
регіональної філії Центру Державного земельного кадастру скласти, видати та
зареєструвати у встановленому порядку Державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Зустрічний позов
він не визнає та вказує, що договір міни спірної земельної ділянки' було
укладено до смерті ОСОБА_4Таким чином, ОСОБА_4. відчужив земельну ділянку за
цивільно-правовою угодою, а його право власності на земельну ділянку було
припинено. Таким чином на моменту відкриття спадщини право власності на
земельну ділянку не належало ОСОБА_4., в результаті чого вона не могла бути
включена до спадкової маси. При цьому Позивач посилається на ст. 1218 ЦК України.

Представник
Відповідача ОСОБА_2. в судовому засіданні первісний позов не визнав та
звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати за Відповідачем
ОСОБА_2. право власності в порядку спадкування на

2

земельну
ділянку-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва прощею 4.3000
гектарів, розташовану на території Мартусівської сільської ради, яка визначена Державна актом на право приватної
власності на землю серії Р2 № 019344 від 15 січня 2004 року, зареєстрованим в
Книзі записів державних актів на право приватної
власності на землю № 166.

Крім того він пояснив, що спірна земельна ділянка належала на праві приватної власності ОСОБА_4, що є дідом Відповідача
ОСОБА_2.. ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_4. помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.04.2005 року. Після
смерті ОСОБА_4відкрилась спадщина, і, відповідно до
заповіту від 13.08.1998 року, спадкоємцями стали Відповідач ОСОБА_2. та ОСОБА_5, яка відмовилася від спадщини на користь Відповідача ОСОБА_2. згідно заяви від 22 квітня
2005 року. Протягом шестимісячного терміну
Відповідач 1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за останнім
місцем проживання спадкодавця до Бориспільської
районної державної нотаріальної контори Київської області, де була відкрита спадщина. В зв'язку із судовим
спором він не може оформити право власності на спірну земельну ділянку.

При цьому
Відповідач ОСОБА_2. вважає первісний позов необґрунтованим,
.оскільки угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та
нотаріально посвідчуються, а також підлягають
державній реєстрації. З цієї причини договір міни від 5 жовтня 2004 року є нікчемним. Крім того, сторонами не додержано вимог ст. 132 та п. 4. ст. 201 Земельного Кодексу
України.

Відповідач ОСОБА_3. первісний позов визнав повністю, та
пояснив, що дійсно, на підставі довіреності,
уклав договір міни з Позивачкою та отримав за даним договором дверні полотна,
які передав ОСОБА_4.

Представники відповідачів Бориспільського районного відділу земельних
ресурсів та Бориспільськокого відділу Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру в судовому засіданні
неодноразово не заявлялись, тому справа була
заслухана у їх відсутність.

Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні пояснила, що вона працює приватним нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального округу і довіреність на право обміну земельної ділянки від 27
квітня 2004 року була в її присутності підписана особисто
ОСОБА_4., який звернувся до неї з таким проханням. При цьому нею було
встановлено особу довірителя на підставі звірки фотокартки у
паспорті з його особою, в ході її бесіди з ОСОБА_4. було.встановлено, що він є
дієздатним, усвідомлює свої дії та їх наслідки, правочин вчиняє
добровільно, без примусу.

Суд дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності та сукупності з показами сторін та свідка,
і дійшов висновку, що первісний позов обгрунтований і
підлягає задоволенню у повному обсязі, натомість
зустрічний позов необгрунтований і задоволенню не підлягає.

Як встановлено в судовому засіданні, між Позивачкою та Відповідачем ОСОБА_3., що діяв від імені ОСОБА_4., у простій письмовій
формі було укладено договір міни земельної ділянки. Договір було
укладено 05.10.2004року, при цьому сторони
зобов'язалися нотаріально посвідчити договір протягом п'яти днів з
моменту виконання Позивачкою своїх зобов'язань
за договором. Позивачка зобов'язання виконала повністю, натомість Відповідачі лише передали оригінал
Державного акту на право приватної
власності на землю, від нотаріального посвідчення договору ухилились.

Відповідно до п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції Закону №.1709 від 12.05.2004 року, що діяла на
момент укладення угоди), громадяни України -
власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм
земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину
та при вилученні земель для суспільних потреб.

3

Від імені
ОСОБА_4договір міни було укладено Відповідачем ОСОБА_3., який діяв на підставі
довіреності від 27.04.2004, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського
районного нотаріального округу ОСОБА_6. Справжність __ підпису ОСОБА_4на
довіреності було посвідчено нотаріусом у відповідності до норм чинного
законодавства. Оригінал довіреності досліджено під час судового розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_3. у своїх усних та
письмових поясненнях не заперечує факту та часу укладення договору міни,
підтверджує факт виконання Позивачкою своїх зобов'язань за договором.

Таким чином,
договір міни земельної ділянки є правомірним та укладений у відповідності до
законодавства, що діяло на момент його укладення.

Згідно до ст.715
ЦК України, за
договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні
у власність один товар в обмін на інший товар.

При цьому,
ст.716 ЦК України
передбачено, що до договору міни застосовуються загальні положення договорів
про купівлю-продаж. Стаття 657 ЦК
України визначає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається
у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У відповідності
до норм ст.220 ЦК України,
якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним.

Згідно ст.132 ЗК
України, угоди про перехід права власності на земельні ділянки повинні містити:
а) назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної
особи); б) вид угоди; в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця
розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму
тощо); г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ)
відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості
про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за
цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); є) договірну ціну; є)
зобов'язання сторін.

При цьому
сторонами у Договорі (а.с.9-10) не зазначено відомості про відсутність заборон
на відчуження земельної ділянки та відомості про відсутність або наявність
обмежень на використання земельної ділянки.

Однак, даний
договір на цей час не оскаржено з причини наявності заборони на відчуження
земельної ділянки та до суду не надано відомостей про наявність таких заборон
на момент укладення угоди. Позивачем дана угода також не оскаржена з причини
неповідомлення його про наявність або відсутність обмежень щодо використання
земельної ділянки.

Таким чином, суд
робить висновок, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

На підставі
доказів, що містяться у матеріалах справи та надані для огляду у судовому
засіданні, судом встановлено, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов
договору, мало місце повне виконання договору з боку Позивачки, при цьому інша
сторона - тобто ОСОБА_4 та Відповідач ОСОБА_3.
ухилялися від нотаріального посвідчення цього договору.

Отже, існують
всі підстави для визнання договору міни земельної ділянки від 05.10.2004 року
дійсним на підставі ст.220 ЦК
України.

Щодо включення
спірної земельної ділянки до спадкової маси ОСОБА_4судом встановлено наступне:

Згідно ст. 1220 ЦК України, часом
відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується
померлою.

Відповідно до
вимог ст.1218 ЦК України,
до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

4

Право власності
ОСОБА_4на земельну ділянку припинилося внаслідок її відчуження за договором
міни 05.10.2004 року. Часом відкриття спадщини ОСОБА_4є ІНФОРМАЦІЯ_1року - день
смерті. Таким чином, на момент відкриття спадщини, ОСОБА_4. не мав права
власності на спірну земельну ділянку, а тому це право не могло бути включене до
спадкової маси та успадковане Відповідачем ОСОБА_2.

В зв'язку з
визнанням дійсним договору міни, у Позивачки виникає право власності на
земельну ділянку площею 4,3 га, що знаходиться на території Мартусівської- сільської ради Бориспільського
району Київської області.

Враховуючи, що
Інструкцією, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних
ресурсах від 4 травня 1999 року № 43 встановлено спеціальний порядок реєстрації
та підтвердження права власності на земельну ділянку, що передбачає видачу
Державного акту про право власності на земельну ділянку, суд вважає за
необхідне зобов'язати Бориспільського
районного відділу земельних ресурсів, Бориспільськокого відділу Київської
регіональної філії Центру державного земельного кадастру скласти, видати та
зареєструвати Позивачці у встановленому порядку Державний акт про право
власності на земельну ділянку.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 220, 655-697, 715, 716, 1218, 1220 ЦК України,
Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.132 ЗК України, керуючись
ст. 10, 60, 210, 212, 213 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Бориспільського районного відділу земельних ресурсів,
Бориспільськокого відділу Київської регіональної філії Центру державного
земельного кадастру про визнання дійсним правочину та визнання права власності і. >зобов*язання виконання дій
задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним
Договір міни земельної ділянки площею 4,3 га, що знаходиться на території
Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 05
жовтня 2004 року між ОСОБА_1та ОСОБА_4.

Визнати право
власності ОСОБА_1на земельну ділянку площею 4.300 га, що знаходиться на
території Мартусівської сільської ради, яка визначена у Державному акті на
право власності на землю серії Р2 № 019344 від 15 січня 2004 року.

Зобов'язати
Бориспільський районний відділ земельних ресурсів та Бориспільський районний
відділ Київської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру
скласти, видати та зареєструвати у встановленому порядку ОСОБА_1 Державний акт
на право власності на земельну ділянку площею 4,3 га, що знаходиться на
території Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської
області.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути• з
ОСОБА_2та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1понесені судові витрати у вигляді
попередньо сплаченого держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення
у розмірі 438 (чотириста тридцять вісім) грн. 50 коп. - солідарно.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до Апеляційного суду
Київської області через Бориспільський міськрайсуд Київської області протягом
10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 20 (двадцяти) днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення .