АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
22ц -904/2007 р.                                       Головуючий
Категорія: спори з житлових правовідносин                        Калашник В.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

іменем України

10 травня 2007 року                            Колегія суддів судової
палати в цивільних

справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Ювшина В.І.

суддів                                Корнієнко Н.В.,
Захарової А.Ф.

при
секретарі                   Петренко С.П.

з участю
адвоката            ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення
Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_3 в її інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Смілянського міськвиконкому про вселення, усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

Позивачка ОСОБА_3 в її інтересах
та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Смілянського міськвиконкому про вселення,
усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної
шкоди. В позові зазначила, що ОСОБА_2
на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Разом з ним в
цій квартирі зареєстровані та проживають на правах членів сім'ї позивачка та їх
неповнолітня дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди
в користуванні житлом, створив нестерпні умови та позбавив можливості її і
дочку там проживати. При цьому припинив газопостачання до будинку, намагався
розірвати договір на постачання електроенергії, а 10 січня 2007 року змінив
замки в будинку, змусивши тим самим її та дочку шукати інше житло в зимовий
період.

Рішенням
Смілянського міськрайонного суду від 20
березня 2007 року
позов задоволено частково.

Вирішено вселити
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 800 грн.
моральної шкоди, 8,50 грн.
судового збору, 7,50 грн.
витрат на ГТЗ розгляду справи та 700
грн. за надання юридичної допомоги, а всього 1516 грн.

В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В своїй
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
вказує на те, що дане рішення постановлене з порушенням норм матеріального
та процесуального права. Просить йоге
скасувати як незаконне, скерувавши справу на новий розгляд у складі іншого
суду.

Заслухавши
учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів приходить до наступного.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_2
на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Разом з ним в
цій квартирі зареєстровані та проживали на правах членів сім'ї позивачка та їх
неповнолітня дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди
в користуванні житлом, створив нестерпні умови та позбавив можливості її і
дочку там проживати. При цьому припинив газопостачання до будинку, намагався
розірвати договір на постачання електроенергії, а 10 січня 2007 року змінив
замки в будинку, змусивши тим самим її та дочку шукати інше житло в зимовий
період.

На підставі
зазначених даних і було прийнято оскаржуване рішення про часткове задоволення
позову з посиланням на норму ст..
156 ЖК України, згідно якої припинення сімейних відносин з власником будинку не
позбавляє права колишніх членів сім'ї користуватися займаним приміщенням.

При стягненні
моральної шкоди у вказаному в рішенні розмірі 800 грн., суд вказав на те, що в результаті дій відповідача,
коли ним було припинено газопостачання, спроба відключення електропостачання,
заміна замків в квартирі, позивачка та її дочка зазнали страждань та хвилювань.

При розгляді
справи в апеляційній інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала не
відповідачу, а згідно договору дарування від 12.03.2007 року, його матері ОСОБА_5. Хоча будь-які дані про
наявність вказаної обставини під час всього розгляду справи в суді першої
інстанції в матеріалах справи були відсутні. Відповідач в свою чергу не
повідомив суд та інших учасників процесу про даний факт, уклавши договір
дарування квартири 12.03.2007
року, а він, ОСОБА_2,
був присутнім і приймав участь у слуханні справи та давав пояснення по суті
заявленого до нього позову 13.03.2007
року, коли фактично відбувся повний її розгляд (а.с.95).

Проте, колегія
вважає, що в даному випадку порушуються права позивачки та її неповнолітньої
дочки, оскільки можливий інший варіант вирішення даного спору як щодо вселення
так і щодо інших обставин, які можуть виникнути при такій ситуації, оскільки вселення
по оскаржуваному рішенні необхідно буде проводити в квартиру до іншого
власника.

Тому в даному
випадку колегія вважає за необхідне керуватися нормами ст..311 ЦПК, згідно п.4
якої, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд,
якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у
справі.

Що стосується
стягнення моральної шкоди на користь позивачки при вирішенні заявленого позову,
то суду при новому розгляді справи необхідно врахувати норму ст..23 ЦК України, давши
оцінку обставинам по справі.

Керуючись
ст.ст.303,307,311,314,
315 ЦПК України, колегія суддів, -

3

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення
Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 20(П
року по справі за позовом ОСОБА_3 в її інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя
особа -орган
опіки та піклування Смілянського міськвиконкому про вселення, усунення перешкод
в користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди, - скасувати.

Справу направити до Смілянського міськрайонного суду на
новий розгляд.

Ухвала може бути
оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня його
проголошення.

Головуючий:

Судді: