справи 2-319
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
листопада 2007 року                              Маневицький
районний суд   Волинської області

в складі:   головуючого - судді                                  Покидюка М.В.

при секретарі                                                                Каращук
B.C.

з участю позивача                                                        ОСОБА_1.

представника відповідача                                           Ліщука
М.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовомОСОБА_1до Прилісненської
сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права
власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася в суд з
позовом до Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області
про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, щоОСОБА_2, яка
ІНФОРМАЦІЯ_1, ще за свого життя склала заповіт, який було посвідчено 5 березня
2003 року Прилісненською сільською радою Маневицького району, згідно якого
належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1
заповіла їй - ОСОБА_1. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом на
вказане спадкове майно немає. Після смерті ОСОБА_2. позивачка своєчасно
прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим
майном. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в даний час
позивачка не може через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих
документів і в позасудовому порядку вирішити це питання неможливо. Посилаючись
на зазначені обставини, ОСОБА_1. просила суд визнати за нею в порядку
спадкування право власності на будинковолодіння, належне до смертіОСОБА_2

Позивачка ОСОБА_1. позовні
вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у поданій до суду позовній
заяві, пояснила, що вона, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, після
смерті ОСОБА_2. фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння
спадковим майном, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини. Через відсутність правовстановлюючих документів вона не
може оформити на себе право власності на спадкове майно, а тому просить суд
оформити його на неї.

Представник відповідача
Ліщук М.І. позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти визнання за
позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, які заповіла їйОСОБА_2 Будь-якого спору щодо даного майна
немає.

Заслухавши пояснення
сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і
підлягає до повного задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону
України „Про власність" від 7.02.1991 року громадянин набуває права власності
на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці,
підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

Відповідно
до ст.328  Цивільного кодексу України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст. 1223 Цивільного
кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1235
Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст. 1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного
кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1296
Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд вважає, що позивачка
набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2. (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 2
жовтня 2006 року) правомірно.

Дана обставина, крім
пояснень сторін, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
заповітом, посвідченим Прилісненською сільською радою 5 березня 2003 року;
довідкою цієї ж ради № 1748 від 2 липня 2007 року, витягом з погосподарської
книги № 1 за 2006 рік; технічним паспортом від 14 листопада 2007 року та
експертним висновком від 21 листопада 2007 року на об'єкт нерухомого майна,
якими доведено, щоОСОБА_2, яка проживала в АДРЕСА_1, 5 березня 2003 року
заповіла житловий будинок з господарськими спорудами, а також все інше майно,
що їй належить - ОСОБА_1., яка після смерті спадкодавця своєчасно прийняла
спадщину і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як
постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Будинковолодіння відповідає діючим будівельним, санітарним і пожежним нормам.

Наведені обставини свідчать
про правомірність набуття права власності на спадкове майно позивачкою ОСОБА_1.

На даний час право
власності на це спадкове майно ніким не оспорюється. Виходячи із наведеного,
суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1. в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, які заповіла їйОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60,
88, 212 ЦПК України, ст.ст. 328, 1223, 1235, 1268, 1270, 1296 Цивільного кодексу
України, Законом України „Про власність" від 7.02.1991 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в
порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться АДРЕСА_1 Волинської області, які
належалиОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.