АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1110-07                                        Головуючий в їй
інстанції -Чебикін В.П.
Категорія-44                                                Доповідач-   Дерев'янко О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Гайдук В.І.

суддів - Дерев'янко О.Г.,
Красвітної Т.П.

при
секретарі - Колесніченко
О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1

на
рішення Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 15 вересня 2006 року за позовом
ОСОБА_2 до Виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська про
визнання права власності на самочинно збудовану будівлю

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006
року ОСОБА_2. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила
суд визнати за нею право власності на самочинно збудований будинок АДРЕСА_1, обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що в період з липня по листопад 1997 року вона без
належного дозволу збудувала будинок з господарчими спорудами. Оскільки
збудовані нею споруди не введені в експлуатацію та внесені до плану з відміткою
як побудовані самовільно, позивачка просила суд задовольнити її позовні вимоги,
зобов'язавши виконком Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська ввести в
експлуатацію самочинно збудований житловий будинок та господарські споруди.

Рішенням Індустріального районного суду
М.Дніпропетровська від 15
вересня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_2. задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про скасування рішення суду
та направлення його на новий розгляд до суду першої інстанції, вказуючи на те,
що судом порушені норми процесуального та матеріального права.

Перевіривши матеріалі справи та апеляційної скарги у
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2. та визнаючи за нею право власності на
самочинно збудований житловий будинок що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а також
зобов'язуючи виконком Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську ввести
будинок в експлуатацію, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до
п. 5 ст. 376 ЦК України за
вимогою власника земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самовільно збудоване на земельній ділянці, якщо при цьому
не порушуються права інших осіб.

Але з цим
погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Амур -Нижньодніпровського
районної ради № 2244 від 28 липня 1959 року ОСОБА_3
відведено земельну ділянку площею 400
кв.м, для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 (а.с. 6)

Згідно акту Дніпропетровського міжміського бюро технічної
інвентаризації ОСОБА_4
відведено в натурі земельну ділянку загальною площею 400 кв.м, по
АДРЕСА_1 (а.с. 7)

2

Згідно до вимог
ч. 1 ст.. 125 ЗК
України право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. В частині 3 цієї статті
зазначено, що приступити до використання земельної ділянки до встановлення її
меж у натурі ( на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Відповідно до
вимог ч. З ст. 376 ЦК України
право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці , що не
була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Позивачкою не
надано суду відповідних документів щодо надання їй у встановленому порядку
земельної ділянки по АДРЕСА_1
Нема таких даних і в матеріалах справи.

Вирішуючи
питання щодо визнання права власності за ОСОБА_2. на самочинно збудовану
будівлю по АДРЕСА_1, суд
першої інстанції не з'ясував коло осіб які мають право на спірну будівлю(
дружина, сини), і в порушення п. 4
ст. 311 ЦПК України
не залучив їх до участі по справі.

Відповідно до п.
4 ст. 311 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо
суд вирішив питання про пьава та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Крім того,
згідно матеріалів справи позивачка вказує на те, що нею в період з липня по
листопад 1993 року
самочинно збудований житловий будинок з господарськими спорудами на земельній
ділянці по АДРЕСА_1

Відповідно до
технічного паспорту, житловий будинок АДРЕСА_1
житловий будинок А-1 збудований у 1992
році, господарські споруди «В», «Г», «Д» побудовані у 1960 році. ( а.с. 22-24) Цім обставинам
суд першої інстанції у рішенні належної оцінки не дав.

При таких
порушеннях норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає що,
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новій розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись
ст.ст.218, 307,311-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 15 вересня 2006 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала
апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Судді: