УХВАЛА
іменем України

17 квітня 2007 року                                                                                    м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати із цивільних справ
апеляційного суду Закарпатської області

в
складі:

Головуючого
-Купина М.М., суддів: Чужі Ю.Г., Кожух О.А. при
секретарі - Бобик О. І.

за
участю представника апелянта представника ОСОБА_1. та представника відповідачки
ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_3на
ухвалу Свалявського районного суду від 5 лютого 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_3до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів

встановила:

У січні 2007 року ОСОБА_3звернувся до
суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він сплачує аліменти на
утримання сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, від першого шлюбу, в розмірі 1/4 частини його заробітку, і по сплаті аліментів у нього є
заборгованість в сумі 3476.56 гривень, яка виникла внаслідок того, що він
перебуває у повторному шлюбі, від якого в нього є двоє неповнолітніх дітей,
дружина та він не мають постійного заробітку.

Позивач по
справі, посилаючись на важке матеріальне становище, просив суд звільнити його
від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, в
зазначеній сумі та визначити розмір стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі.

Ухвалою
Свалявського районного суду від 5 лютого 2007 року у відкритті провадження в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3С
В. відмовлено.

В апеляційній
скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за його позовом,
через порушення суддею норм процесуальною законодавства.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді , пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали
справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Справа №22ц-538/07

2

Відповідно до п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, є таке, що набрало законної сили,
рішення чи ухвала суду у спорі між тими самими
сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Із матеріалів цивільної справи №2-342/06 вбачається, що в березні 2006 року
ОСОБА_3. звернувся до Сваляв:ського
районного суду з позовом до ОСОБА_4про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, та рішенням цього суду від 14
травня 2006 року в задоволенні позову відмовлено, зазначене рішення було
предметом перевірки в суді апеляційної інстанції Закарпатської
області, та ухвалою цього суду від 11 липня 2006 року залишено
без змін, тобто набрало законної сили.

Із матеріалів цивільної справи №2-178 /07 р. доведено, що ОСОБА_3С. В. у січні 2007 року звернувся до Свалявського районного суду
з аналогічним позовом, і ухвалою цього ж суду від 5
лютого 2007 року у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3.
відмовлено з підстав, передбачених п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду у
спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України ,
оскільки зазначений пункт вказує на підставу для
відмови у відкритті провадження у справі в разі наявності в суді спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, місцевий суд правильно визначив, що пред'явлені позови
ОСОБА_3. до ОСОБА_4про звільнення від сплати
за аліментами є тотожними, та правильно застосував
процесуальний закон, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 312, 313,315 ЦПК
України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Свалявського районного суду
від 5 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак, може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.