Справа
№2-2643/2007
РІШЕННЯ

Іменем України

23 серпня 2007 року                                                                                                       м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі: головуючого - судді Коверзнева В.О., при секретарі -
Бабич В.Д.,

з участю:  сторін,
представника позивачки - ОСОБА_3, представника відповідача - адвоката Авраменко
Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсними заяви, заповіту та свідоцтва про право власності,

третя особа - Перша чернігівська державна нотаріальна
контора,

встановив:

05.04.2007 року позивачка звернулася до суду з позовом до
відповідача про визнання недійсними заповіту її чоловіка та свідоцтва про право
на спадщину за заповітом.

В обґрунтування позову зазначила, що фактично між її
чоловіком та відповідачем було укладено договір довічного утримання, який
останній не виконував, а тому заповіт є удаваним правочином.

У попередньому судовому засіданні позивачка подала заяву,
в якій додатково просила визнати недійсною її заяву від 25.04.2006 року про
відмову від обов'язкової долі у спадщині чоловіка, у зв'язку з невиконанням
відповідачем умов договору довічного утримання.

У судовому засіданні позивачка
заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. її представник вважає,
що підтвердженням укладення договору довічного
утримання є письмові пояснення відповідача, які містяться у матеріалах
перевірки 4MB УМВС України в Чернігівській області.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що не укладав з
чоловіком позивачки договору довічного
утримання, а надавав йому допомогу за власною ініціативою, оскільки він
є його родичем.

Представник третьої особи не з'явився, при цьому надіслав
заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що у травні 2005 року,
чоловік позивачки в її ж присутності повідомив, що має намір відписати належну
йому частину квартири відповідачу, і позивачка з приводу цього не заперечувала.

2

Судом встановлені такі факти і відповідні
їм правовідносини.

ОСОБА_7, є чоловіком позивачки і
дядьком відповідача. Він
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 15.08.2005 року Коржавін В.І. та позивачка уклали
заповіти, якими заповіли відповідачу належну їм на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка, 25.04.2006
року позивачка звернулася до третьої особи із заявою, якою повідомила про те, що їй відомо про укладення
чоловіком заповіту не на її користь,
а також про відмову від обов'язкової долі у його спадщині (а.с. 45а - 54).

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який
вчинений сторонами для приховування іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин
був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами іншого правочину.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного
утримання (догляду) одна
сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх
частину, інше нерухоме майно або рухоме майно,
яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

В силу ст. 745 цього Кодексу
договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному
посвідченню.

Договір довічного утримання
(догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Позивачка не виконала вимоги ст. 10
ЦПК України і не надала суду жодного доказу на підтвердження фактичної передачі ОСОБА_7 належної йому частини квартири відповідачу та наявності
між ними домовленості про види
матеріального забезпечення, про види догляду (опікування), а також їх грошову оцінку, що є умовою договору довічного
утримання, а з письмових пояснень
відповідача, які містяться в матеріалах перевірки 4MB УМВС України в Чернігівській області № НОМЕР_1(а. 4, 5)
цього не вбачається.

Таким чином по справі не доведено,
що Коржавін В.І., укладаючи заповіт на користь відповідача, насправді мав намір приховати інший правочин -договір довічного утримання.

Зазначене є безумовною підставою для
відмови в задоволенні позову.

Керуючись статтями 208, 209, 212 -
215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсними заяви,
заповіту та свідоцтва про право власності
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного
суду Чернігівської області. Заява про апеляційне оскарження рішення подається
протягом 10 днів з дня
його проголошення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання

3

заяви. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження рішення, якщо вона подається в строк, встановлений для подання
заяви.