УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07      грудня 2007
року                                                            м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палата в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого:                                                      Проскурніцького
П.І.

суддів:                                                                 Ясеновенко
Л .В.,
Девляшевського В.
А.,

секретаря:                                                           Юрків
І.П.,

з участю
сторін:     відповідачів ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  адвоката ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_6,  ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на
рішення Калуського міськрайонного суду від 21 червня 2007
року, -

ВСТАНОВИЛА:

8        квітні 2007 року ОСОБА_5
,  звернувся в суд з позовом про
відшкодування

матеріальної шкоди посилаючись на те що з відповідачами по справі ним було
укладено

договір позики на суму 12266
гривень,  терміном до 11 березня 1997 року. Для
забезпечення

виконання договору позики було укладено договір застави квартири.

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 29
грудня 2006 року
свідоцтво про право власності на квартиру,
що була предметом забезпечення договору позики,  визнано недійсним.

Стягнення
за договором позики проводиться на підставі виконавчого напису нотаріуса. Про
те у зв"язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов"язання відповідачі
зобов'язані  сплатити  суму
боргу  з  урахуванням
індексу  інфляції та  3%
річних  від

Справа № 22-ц-1404/2007
рік.                                Головуючий
у 1 інстанції:
Бердан Н.В.

Категорія
18                                                              Доповідач:
Проскурніцький П.І.

простроченої
суми що складає 29383 гривні.

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 21
червня 2007 року
позов задоволено частково.

Не
погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу,  до якої приєдналась ОСОБА_2,  посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального і матеріального права. Суд розглянув справу за
його відсутності не повідомивши про час та місце розгляду справи. Висновки суду
не відповідають фактичним обставинам справи. Посилання суду на те,  що борг не був повернутий,  безпідставні оскільки у виконання боргового
зобов"язання 20.05.1997
року було вчинено виконавчий напис нотаріусом і квартира що була предметом
застави 19 листопада
1997 року
була передана позивачу і на квартиру він 10.12.1998
року оформив свідоцтво про право власності і був власником квартири до 23 лютого 2007 року тому за
прострочення грошового зобов"язання вони відповідати не можуть. В рішенні
суд першої інстанції зазначив що гроші в позивача в борг отримало п'ять
осіб,  в тому числі і ОСОБА_7  проте позов про відшкодування шкоди,  заявлено і вирішено щодо чотирьох,  не вказуючи в рішенні обґрунтування
причин,  з яких вони повинні нести
відповідальність ще за одного позичальника ОСОБА_7 ,  який на рівні із іншими має нести
відповідальність за виконання грошового зобов"язання. Неправильно
нараховано розмір відшкодування. Просив рішення суду першої інстанції скасувати
і ухвалити нове про відмову в позові.

Колегія
суддів,  вислухавши доповідача,  відповідачів та їхнього адвоката,  перевіривши матеріали справи,  приходить до висновку що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  224
ЦПК України,  умовою заочного
розгляду справи є повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи
належним чином.

Позивач
в позовній заяві вказав поштову адресу відповідачів,  про те суд в порушення вимог  ст.  74 ЦПК
України,  не направив усім відповідачам
повістки а викликав їх через оголошення в пресі. Виклик відповідачів в
суд,  через оголошення в пресі,  допускається за умови,  коли після звернення позивача до адресного
бюро і органів внутрішніх справ,  місце
проживання чи знаходження відповідачів залишається невідомим.

Даних
про звернення позивача до вказаних органів в матеріалах справи немає а тому
відповідачі не можуть вважатись такими що повідомлені про час та місце розгляду
справи.

В заяві
про перегляд заочного рішення відповідачка по справі ОСОБА_8,  посилається на суттєву обставину по
справі,  зокрема на те,  що суд вирішив питання про права та
обов"язки сторін,  не залучених до
участі в розгляді справи. Такі посилання містяться і в апеляційній скарзі.
Перевіряючи зазначену обставину колегія суддів приходить

до
висновку що вона знайшла своє підтвердження,
оскільки згідно із договором позики та виконавчим написом,  крім відповідачів,  позичальником і боржником по спільному
зобов'язанню є ще і ОСОБА_7.1з матеріалів справи вбачається що ОСОБА_7,  помер. Суду першої інстанції слід було
з'ясувати хто є правонаступником після його смерті і в якому обсязі повинен
нести відповідальність за невиконання зобов"язання. У договорі позики та
виконавчому написі не вказано що відповідачі є солідарними боржниками,  предметом зобов"язання є гроші які
подільні. Предметом забезпечення зобов"язання була квартира,  яка не належала відповідачам на праві сумісної
власності,  що також підтверджує
наявність у договірних правовідносинах що виникли між сторонами часткової а не
солідарної відповідальності. За загальним правилом  ст.  173 ЦК України ( в редакції 1963 року) кожен із
боржників повинен виконати обов "язок у рівній частці з іншими,  якщо інше не випливає із закону і не
встановлено договором.  Відповідно до
вимог  ст.  174
ЦК України (в
редакції 1963 року)
солідарний обов"язок або солідарна вимога виникають у випадках
встановлених договором або законом,  зокрема
у разі неподільності предмета зобов"язання.

Відповідно
до вимог  ст.  311
ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд,  якщо: справу розглянуто за
відсутності будь-кого з осіб,  які беруть
участь у справі,  належним чином не
повідомлених про час і місце судового засідання; суд вирішив питання про права
та обов"язки осіб,  які не брали
участь у справі.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  307; 311; 313; 314; 315 ЦПК
України,  колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Калуського міськрайонного суду від 21
червня 2007 року
скасувати і передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку,  безпосередньо до
Верховного Суду україни на протязі двох місяців.