Справа №
22ц-1618/ 2007 p.                                  Головуючий
у 1 інстанції Лаврушин О.М.
Категорія 19                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
березня 2007 року.                                                                     м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі: Головуючого судді Голубинського A.M., суддів Папоян В.В., Санікової О.М.
При секретарі Левтерової Н.В. за участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, представника відповідача Чумак І.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля на рішення
Добропільського міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропілля про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги ,-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі відділення ВД ФССНВВтаПЗ України в
м. Дбропілля просить скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду від
22 грудня 2006 року, яким повністю задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 і на його
користь з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Добропілля стягнута не виплачена у повному розмірі одноразова допомога в сумі
62597грн.55 коп.

В обґрунтовування доводів апеляційної скарги, відділення ВД ФССНВВтаПЗ
України в м. Добропілля посилається на те, що суд першої інстанції не у повному
обсязі врахував обставини справи та невірно застосував норми матеріального і
процесуального права. Вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку, що
одноразова допомога, яка підлягає виплаті не повинна бути обмежена
чотирикратним розміром граничної суми, з якої справляються внески до Фонду.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився у
трудових відносинах з шахтою „Білицька" і 28.12.2000 року при виконанні
трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, у результаті якого він був
травмований. В подальшому він отримав професійне захворювання „хронічна
вертобрагенно пояснично-кресцова радікулопатія", що підтверджується актом
розслідування хронічного професійного захворювання від 06 лютого 2006 року.
Висновком МСЕК від 14.02.2006 року йому встановлено втрату 50% професійної
працездатності (5% по виробничої травмі та 45% вперше по професійному
захворюванню). Відповідач виплатив йому одноразову допомогу у розмірі 19320
грн., але виходячи з його середньомісячної заробітної плати 1820грн.39 коп.,
розмір одноразової допомоги повинен складати 81917 грн.55 коп. Тому, просив
стягнути з відповідача на його користь не до виплачену суму одноразової
допомоги в розмірі 62597 грн.55коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення осіб які брали
участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скаргане підлягає
задоволенню з наступних підстав.

2

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з
відповідача на його користь не виплачену у повному розмірі одноразову допомогу
в сумі 62597грн.55 коп., суд першої інстанції виходив з того, що розмір
одноразової допомоги не повинен бути обмежений чотирикратним розміром граничної
суми, з якої справляються внески до Фонду.

З матеріалів справи вбачається, що висновком МСЕК від 14
лютого 2006 року ОСОБА_1 було встановлено 50% втрати професійної працездатності
за сукупністю: 5%-внаслідок травми отриманої 28.12.2000 року повторно та 45%-
професійним захворюванням вперше.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідно до
п.2 ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" позивачу має бути виплачена
одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного
заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної
працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК без обмеження
чотирикратним розміром граничної плати (доходу), із якої справляються внески до
Фонду.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що визначаючи розмір доплати
одноразової допомоги в сумі 62597грн.55коп. суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з встановлених обставин та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст.308 ЩІК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких
обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суд першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.
308, 315 ЩІК України апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відділення ВД ФССНВВтаПЗ України в м. Добропілля відхилити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.