УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22   червня 2007 року                                                                                           м.  Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Новосядлої В.М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1на дії державного
виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного
управління юстиції м.  Києва ,  за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Печерського районного суду м.  Києва від
1 грудня 2004р. та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 18 лютого 2005р.,

встановила:

У
листопаді 2004р. ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного
виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного
управління юстиції м.  Києва.

Зазначала,  що 5 жовтня 2004р. було
відкрито виконавче провадження на

підставі виконавчого документу,
виданого Печерським районним судом м.
Києва

від 29.09.2004р. про стягнення з неї на користь держави 1 700 грн. та

запропоновано строк для добровільного виконання рішення до 11.10.2004р.

Зазначену постанову вона отримала поштою 22.10.2004р.,  що позбавило її

можливості      у   встановлений   строк
добровільно   виконати   рішення
суду.

Державним
виконавцем порушено вимоги ч.5  ст.  24 Закону України "Про виконавче
провадження",  тому просила визнати
дії державного виконавця незаконними.

Рішенням   Печерського районного   суду м.
Києва від   1 грудня 2004р.   у

Справа
№33-ц - 1024 кс/ 2007р.                                                       Категорія
ЦП 43

Головуючий у
першій інстанції Горяйнов A.M.                             Доповідач
Краснощокова Н.С.

задоволенні
скарги відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 18 лютого
2005р. відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1,
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 1 грудня 2004р. залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати ухвалені у справі

рішення,       посилаючись   на
порушення          судами   вимог
матеріального      і

процесуального
права.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну
скаргу  ОСОБА_1  відхилити. Рішення Печерського районного суду
м.  Києва від 1 грудня 2004р. та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 18 лютого
2005р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.