Справа
№22-ц-1388/07р.                                               Головуючий
у 1 інст.Флоряк Д.В.
Категорія 33                                                                     Доповідач-суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня  2007 року                                                                          м.
Івано-Франківськ.

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого    Фединяка В.Д.,

суддів:                                                               Стефанів
Н.С., Пнівчук О.В.,

секретаря                                                         Юрків
І.П.,

з участю:                                                          ОСОБА_2
та її представників

ОСОБА_1 і
ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Надвірнянського районного суду від
18 травня   2004 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2003
року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про
стягнення 100 грн. матеріальної і 1000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те,
що відповідачі у червні 2002 року самовільно скосили траву на належній
позивачці земельній ділянці площею 0,17 га чим заподіяли їй матеріальну і
моральну шкоду.

У процесі
розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги і просила додатково стягнути
з відповідачів 216 грн. вказуючи про те, що відповідачі таким же способом у
червні 2003 року заподіяли їй матеріальну шкоду у розмірі 216 грн. та

зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод позивачці в користуванні земельною ділянкою
розміром 0,1495 га у селі
Зелене урочище Фентираль, яка належить їй на праві приватної власності.

03 листопада
2003 року ОСОБА_2 звернулась в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_4 і
виконавчого комітету Зеленської сільської ради Надвірнянського району про
визнання незаконним акта встановлення та узгодження меж землекористування
ОСОБА_4 від 31 жовтня 2000 року та план землекористування відповідачки.

В обґрунтування
позовних вимог позивачка зазначала, що рішенням виконавчого комітету Зеленської
сільської ради від 27 липня 1988 року позивачці надано у користування 0,17 га
земельної ділянки в урочищі Фентираль у с
Зелене. Однак, зазначена земельна ділянка вищевказаним актом та планом
незаконно передана у користування відповідачці.

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 18 травня 2004 року позов ОСОБА_4
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на
користь позивачки 316 грн. матеріальної і 1000 грн. моральної шкоди, 68 грн.
державного мита та 160 грн. за надання юридичної допомоги. Цим же рішенням
зобов"язано відповідачів не чинити перешкод позивачці в користуванні
земельною ділянкою розміром 0,1495 га
у с Зелене, дільниця Фентираль
Надвірнянського районного.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, вказуючи про те, що суд
неповно з"ясував фактичні обставини у цій справі та не врахував заповіту
ОСОБА_7 на користь
апелянта, згідно якого ОСОБА_1 стала власником спірної земельної ділянки. Крім
цього, на думку представника апелянта, спірна земельна ділянка ОСОБА_4 передана
у приватну власність з допущенням порушень земельного законодавства, що не було
враховано судом.

У судовому
засіданні ОСОБА_1 та її представники підтримали доводи апеляційної скарги,
просить задовольнити цю скаргу.

Інші сторони у
справі у судове засідання не з'явились, хоч про час і місце розгляду справи за
апеляційною скаргою були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши
пояснення апелянта та її представників, дослідивши письмові докази, колегія
суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у червні
2002 року та 2003 року самовільно захопили та використовували земельну ділянку
розміром 0,17 га в урочищі
Фентираль села Зелене Надвірнянського району, яка належить позивачці і чинять
їй перешкоди в користуванні цією землею. Скошуючи на цій земельній ділянці
траву і привласнюючи сіно, відповідачі спільними діями заподіяли позивачці
матеріальну шкоду в загальному розмірі 316 грн. Також зазначив суд, що тривалим
порушенням права власності позивачки на спірну земельну ділянку і заподіюючи
матеріальну шкоду, відповідачі взаємопов'язаними, сукупними діями з єдиним
наміром заподіяли позивачці моральну шкоду, яка пов'язана з намірами
відповідачів привласнити належну позивачці земельну ділянку внаслідок чого
ОСОБА_4 зазнала моральних страждань.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1, суд зіслався на те, що передаючи у приватну
власність ОСОБА_4 спірну земельну ділянку, Зеленська сільська рада чи відділ
земельних ресурсів не порушили права власності чи права користування позивачки
на спірну земельну ділянку.

Висновок суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

За змістом ст.
125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Приступати до
використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості),
одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації
забороняється.

Згідно ч.1 ст.
126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Представленими
суду доказами, зокрема: копією державного акта та технічною документацією по
складанню цього акта (а.с.148-151); копією рішення виконкому Зеленської
сільської ради від 27 липня 1988 року про надання позивачці 0,17 га земельної
ділянки та встановлення меж цієї землі в натурі (а.с.5-7); копіями рішень суду
від 19 серпня 1993 року (а.с.42-46), 3 травня 2001 року (а.с.8), 3 серпня 2003
року (а.с.59) підтверджується, що земельна розміром 0,17 га в урочищі Фентираль
села Зелене Надвірнянського району належить ОСОБА_4 і передана позивачці у
приватну власність з дотриманням вимог закону.

З змісту акта
від 2 липня 2002 року і 9 вересня 2003 року, складених комісією Зеленської
сільської ради та актів від 19 березня 2003 року і 24 лютого 2004 року
складених комісією Надвірнянської райдержадміністрації (а.с.13-18,139-143)
вбачається, що відповідачі самовільно захоплювали належну позивачці спірну
земельну ділянку, косили на ній траву і привласнювали сіно. Загальний розмір
заподіяних позивачці збитків, згідно розрахунку становить    316 грн.

Вищенаведеними
доказами також підтверджується, що відповідачі, взаємопов'язаними, сукупними
діями з єдиним наміром привласнити належну позивачці земельну ділянку заподіяли
позивачці ОСОБА_4 матеріальну шкоду. Тривалим чиненням перешкод позивачці у
користуванні належною їй земельною ділянкою, вищенаведеними діями відповідачів
позивачці заподіяно моральну шкоду, розмір якої судом визначений правильно і
така шкода підлягає відшкодуванню у солідарному порядку, як передбачено ст. ст.
440,440-1 ЦК України (в редакції 1963 p., який діяв на
час спричинення майнової і моральної шкоди) та п.10 роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. з наступними
змінами.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши
позов ОСОБА_4 і стягнув з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на
користь позивачки 316 грн. матеріальної і 1000 грн. моральної шкоди, 68 грн.
державного мита та 160 грн. за надання юридичної допомоги та зобов'язав
відповідачів не чинити перешкод позивачці в користуванні земельною ділянкою
розміром 0,1495 га у с Зелене, дільниця Фентираль Надвірнянського районного,
так як відповідачі сукупними неправомірними діями з єдиним наміром, заподіяли
позивачці моральну і матеріальну шкоду та чинять їй перешкоди у користуванні
належною позивачці земельною ділянкою.

Правильним є
також висновок суду, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки при
передачі ОСОБА_4 у приватну власність 0,17 га спірної земельної ділянки, право
власності чи право користування позивачки земельною ділянкою не було порушене,
що підтверджується письмовими доказами у справі.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в
оскаржуваному рішенні, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду по суті є   правильним, ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права. Підстав для скасування зазначеного
судового рішення за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити, рішення
Надвірнянського районного суду від 18 травня 2004 року  в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України з часу
набрання законної сили.