Справа № 22ц-1312/2007р.                                            Головуючий
18                                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20
грудня 2007р. колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

головуючого:                               Колбіної Т.П.,

суддів:                                          Алєєвої
Н.Г.,  Птіціної В.І.,

при
секретарі:        Павленко Є.О.,

за
участю:                                     позивача
ОСОБА_1 та представника

відповідача
- Ареф'єва М. І.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду
Нахімовського району м.  Севастополя від
26 травня 2004р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_1 до Ощадбанку України про розірвання
договору зберігання вкладу,
відшкодування збитків і моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИЛА:

У травні
1998р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Ощадбанку України про
розірвання договору термінового зберігання вкладу,  відшкодування збитків та моральної шкоди.

Вимоги
мотивовані тим,  що позивачкою 19 березня
1993 року у філії Ощадбанку №8398 Нахімовського району м.  Севастополя був укладений договір термінового
зберігання вкладу №06337 на суму 250000 крб. Однак,  при наданні послуг по зберіганню грошових
коштів,  відповідачем були допущені
суттєві порушення умов договору.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з аналогічним позовом до відповідача до рахунку №07312 від 03 вересня 1993
року на суму 410000 крб.

Уточнив
позовні вимоги,  представник за позовом
ОСОБА_2 та позивач за своїм позовом - ОСОБА_1
просив суд розірвати договори термінового зберігання вкладів №06337 від 19
березня 1993р. та №07312 від 03 вересня 1993р.,
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 за станом на 14 травня 2004р.
в рахунок відшкодування збитків 5682 грн. та моральну шкоду в сумі 2214
грн.,  та на свою користь в рахунок
відшкодування збитків 1540 грн. 84 коп. та 3701 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням
місцевого суду Нахімовського району м.
Севастополя від 26 травня 2004р. у задоволені позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог,  посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для
справи,  та на порушення судом норм
матеріального права.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді-доповідача,  пояснення осіб,  що з'явилися,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  вважає,
що остання підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд виходив з того,  що Законом України „Про державні гарантії
відновлення збережень громадян" від 21.11.1996р. визначено порядок
компенсації збережень громадян. Перелік груп вкладників та черговість виплати
вкладів визначений Постановою Верховної Ради України від 17.07.1997р. №472/97
„Про виплату в 1997р. установами Ощадбанка України грошових
збережень",  яким не передбачена
виплата вкладів іншим категоріям громадян по будь-яким іншим обставинам.

З такими
висновками суду погодитися неможливо,
оскільки  ст. 7 Закону України „Про
державні гарантії відновлення збережень громадян України" від 21.11.1996р.
встановлені зобов'язання держави перед громадянами,  які внаслідок знецінення втратили свої
збереження,  розміщені в установах
Ощадного банку СРСР,  що діяли на
території України у період до 2 січня 1992р.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уклали договори строкового зберігання вкладу з філіями Ощадбанку України
відповідно 3 вересня 1993р. та 19 березня 1993р. (т.1 а.с. 9-13,  а.с. 23 - справа №2-115/01).

Враховуючи
викладене,  колегія суді приходить до
висновку,  що суд І інстанції застосував
норму закону,  яка не підлягає
застосуванню до даних правовідносин,  а
тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовів.

Судом І
інстанції правильно встановлено,  що
ОСОБА_2 уклала 19.03.1993р. договір термінового зберігання вкладу №06337 на
суму 250000крб. в філії Ощадбанку №8398 Нахімовського району м. Севастополя,  що підтверджується копією рахунку (т.1 а.с.
9-13).

Як вбачається
з копії розрахунку (а.с. 129-131),
відсотки по вкладу нараховані відповідно до ставок,  встановлених Ощадбанком України,  а не ставок,
встановлених Національним банком України,  відповідно до вимог п.5 Декрету Кабінету
Міністрів України №1-93 від 11.01.1993р. „Про компенсацію громадянам України
втрат від знецінення заощаджень в Ощадному банку України".

Оскільки
відсотки за вкладом нараховані ОСОБА_2 виходячи з рівня облікових ставок,  встановлених Ощадбанком України,  а не ставок Національного банку України,  на відповідача необхідно покласти
зобов'язання зробити перерахунок вкладу ОСОБА_2 відповідно до відсоткових
ставок,  встановлених НБУ.

Що ж
стосується вимог ОСОБА_2 стосовно розірвання договору строкового збереження
вкладу,  то вони не можуть бути
задоволені,  оскільки до наступного часу
з вимогою про розірвання договору ОСОБА_2 до відповідача не зверталася,  та не позбавлена цієї можливості у теперішній
час,  що свідчить про відсутність спору у
вказаної частині позову.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 3 вересня 1993р.
уклав договір термінового зберігання строком на 6 місяців. 04.03.1994р. рахунок
закритий. При закритті рахунку ОСОБА_1,
з урахуванням 220% ставки,
встановленої Ощадбанком України,
виплачено 981580крб.

Відповідно
до п.5 Декрету Кабінету Міністрів України №1-93 від 11.01.1993р. „Про
компенсацію громадянам України втрат від знецінення заощаджень в Ощадному банку
України",  з метою захисту вкладів
громадян від знецінення внаслідок інфляції Ощадному банку встановлювати починаючи
з січня 1993р. процентні ставки по вкладах населення,  покладених на строк не менш 6 місяців,  на рівні облікової ставки Національного банку
України.

Згідно
розрахунку,  наданого Ощадним банком
України,  розмір недосплачених процентів
по вкладу рахунку №07312 у розмірі 410000крб. починаючи з дня відкриття вкладу
- 03.09.1993р. до дня його закриття -04.03.1994р. виходячи із ставки
Національного банку України - 240% та

перерахунку
карбованців на гривні складає 0, 52грн. Розмір процентів,  нарахованих за зберігання цього вкладу (0,
59грн.) за період з 05.03.1993р. до 20.12.2007р. з урахуванням ставок НБУ,  які діяли весь цей час,  складає 37, 87грн.

Вказана
сума процентів за вкладом ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь останнього.

Що ж
стосується вимог позивачів про необхідність стягнення на їх користь збитків
оскільки суми коштів,  які залишились на
початкових вкладах підлягають індексації,
то вони не підлягають задоволенню.

Відповідно
до  ст. 162 ЦК України (ред.1963р.),  банк не має права односторонньо змінювати
умови укладеного з вкладником договору щодо визначеного розміру ставки і в тому
разі,  коли цим договором передбачалась
можливість у наступному відповідно до кон'єктури і ступеня інфляції переглянути
розмір цієї ставки (т.1 а.с. 221).

Згідно вимог
Декрету Кабінету Міністрів України №1-93 від 11.01.1993р. „Про компенсацію
громадянам України втрат від знецінення заощаджень в Ощадному банку
України",  облікові ставки по
вкладах населення були встановленні на рівні облікової ставки Національного банку
України,  у тому числі,  з метою захисту вкладів громадян від
знецінення внаслідок інфляції.

Доводи
про індексацію за загальними правилами грошових доходів громадян не
заслуговують уваги,  оскільки згідно  ст. 1 Закону України „Про індексацію грошових
доходів населення",  індексації
підлягають грошові доходи громадян,  що
одержуються ними в гривнях на території України і не мають разового характеру:
пенсії,  соціальна допомога,  стипендії,
оплата праці (грошового забезпечення),
суми відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,  тощо. Вклади громадян до таких доходів не
відносяться.

Вимоги
позивачів щодо відшкодування заподіяної їм моральної шкоди також підлягають
відхиленню,  оскільки підстав для
стягнення моральної шкоди не встановлено.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 307, 309 ЦПК України,  колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в своїх інтересах,  та
інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення
місцевого суду Нахімовського району м.
Севастополя від 26 травня 2004р. - скасувати.

Ухвалити
нове рішення,  яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково,  стягнути
з Ощадбанка України на його користь 37, 87грн. В інший частині позову -
відмовити.

Позов
ОСОБА_2 - задовольнити частково. Покласти на Ощадбанк України зобов'язання
перерахувати ОСОБА_2 проценти по вкладу за період з 19.03.1993р. по
20.12.2007р. відповідно до ставок Національного банку України за цей період. В
інший частині позову - відмовити.

Рішення
вступає в законну силу з моменту його проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного суду України протягом 2-х місяців із дня
набрання чинності.ї