Справа
№2-0-17/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

" 16" березня 2007
року                                                        Хорольський
районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Личковахи О.О.

при секретарі -
Дикопавленко В.М. та народних засідателів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання громадянина безвісти відсутнім, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до
Хорольського районного суду з заявою про визнання громадянина безвісно
відсутнім.

В заяві вказувалося, що 06.07.1990 року уклала шлюб із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Так як її тодішній чоловік був військовослужбовцем, після
укладення шлюбу він був направлений на службу до Буряцької РСР, де вони
проживали однією сім"єю протягом одного року.

У 1991
році в зв'язку із навчанням заявниця переїхала до батьків
в с Богатир Великоновоселківського району Донецької області, де від шлюбу із
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
року народилася донька - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 09.08.1991
року, виданим Великоновоселківським районним відділом
РАГСу Донецької області.

її тодішній чоловік залишився служити у Буряцькій РСР.
Оскільки він жодним чином не цікавився життям та здоров'ям доньки та дружини,
не відвідував їх, не посилав про себе звісток, у 1992 році заявниця звернулася
до суду із позовом про розірвання шлюбу і 26.07.1994 року їх шлюб було
розірвано, про що Великоновоселківським районним відділом РАГСу Донецької
області було зроблено актовий запис № 92.

В зв"язку із хворобливістю доньки заявниця була
разом із батьками переїхала до Хорольського району, де клімат для доньки є
сприятливим, і проживає там протягом 10 років.

Так як ОСОБА_2 добровільно не надавав
допомоги на утримання доньки, її лікування, а заявниця має хиткий стан
здоров"я, є інвалідом, самостійно її утримувати не мала змоги, тому
звернулася до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання
доньки.

ОСОБА_2 сплачував аліменти до 1995 року, доки не
звільнився із військової служби і заявниця перестала отримувати від нього
аліменти та відомості про його місцеперебування, роботу чи фізичний стан.

Заявниця намагалася отримати звістку про колишнього
чоловіка від знайомих чи його батьків, які мешкають у м. Києві, але це
виявилося марним, ніхто жодних звісток про нього не мав до цього часу.

В зв"язку із несплатою аліментів 19.10.2006 року відділенням ВГІРФО Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області
на ОСОБА_2 було заведено розшукову справу, але розшуковими заходами місце його
перебування досі не встановлено, на території Хорольського району по прописці-виписці він не значиться, що підтверджується відповідними довідками № 1447 та 1448
від 14.03.2007 року, приєднаними до
матеріалів даної заяви.

В порядку виконання розшукових заходів за дорученням,
Дніпровським РУГУ МВС в м. Києві було направлено в адресу Хорольського РВ УМВС
України в Полтавській області пояснення батька ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та рапорт старшого ДІМ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві
ОСОБА_7, якими встановлено, що ОСОБА_2 дійсно на протязі
останніх 11
років не проживає за місцем прописки - АДРЕСА_1 і відомостей про його місцеперебування немає навіть у рідних.

В зв"язку із необхідністю отримати право на
вирішення питання про призначення пенсії на дитину в зв"язку з втратою
годувальника заявниця звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2
безвісно відсутнім..

В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і прохала
суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Представник зацікавленої особи відділу соціального
забезпечення Хорольської районної державної адміністрації ОСОБА_8не
заперечувала проти заяви та визнання громадянина ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Суд, заслухавши заявницю, представника зацікавленої
особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку,
що заява підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо
протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про
місце її перебування.

2

Факт відсутності даних про місце знаходження ОСОБА_2 за місцем його
реєстрації в м.Києві протягом більше одного року підтверджується зібраними по
справі доказами.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що вони є сусідами заявниці,
проживають поряд із нею близько останніх десяти років в с Староаврамівці
Хорольського району Полтавської області, дружать сім"ями, спілкуються і за
цей час вони ОСОБА_2 не бачили, де він знаходиться вони не знають і ніколи не
бачили, щоб він приїжджав та не чули, щоб він телефонував чи надсилав листи до
заявниці та їхньої доньки.

Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 19.10.2006 року оголошено в
розшук ОСОБА_2, на даний час розшукові заходи результатів не дали, що
доводиться довідкою Хорольського РВ № 1447 від 14.03.2007 року.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України початком строку
безвісної відсутності ОСОБА_2 необхідно вважати 01 січня 2001 року.

Задоволення
заяви має юридичне значення для заявниці та її доньки.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 234, 235, 246, 248, 249 ЦПК
ст.43 ЦК України,
суд

РІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання
громадянина безвісно відсутнім, задовольнити.

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця м. Донецька.

Рішення може
бути оскаржено шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення в 10- денний термін з
моменту його оголошення до Хорольського районного суду Полтавської області та
подання апеляційної скарги в судову палату по цивільних справах апеляційного
суду Полтавської області через Хорольський районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви на апеляційне оскарження рішення.