Справа-22ц-11-2007 p.                                              Головуючий
Категорія : 20                                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

ЗО березня 2007
року    Судова палата у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області в складі: головуючого - судді      Новодворської О.І.

суддів                             Кіянової
СВ., СукмановоїН.В.

при секретарі                 Писаревій
Ю.Г.

за участю позивача      ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного
суду м.Донецька від 7 червня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої
злочином,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду у березні 2005
року з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок ,
вчинення злочину, посилаючись на те, що 16 травня 2003
року відповідач скоїв замах на його вбивство, внаслідок чого його було
визнано винним вироком Кіровського районного суду м.Донецька від 14.12.2004 року і засуджено
за ст.15, ч.І ст. 115 КК
України до 9 років
позбавлення волі. В зв"язку зі спричиненням йому тілесних ушкоджень
відповідачем йому висновком МСЕК від б.10.2003
року було встановлено 2
групу інвалідності з переоглядом, висновком МСЕК від 1.11.2004 року йому
встановлено також 2 групу
інвалідності, висновком МСЕК від 27.10.2005
року йому встановлено З групу інвалідності, внаслідок чого йому заподіяно
матеріальну та моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача на свою користь
витрати на лікування в розмірі 8175,79
грн., від зупинення господарської діяльності в розмірі 18400 грн., заробіток,
втрачений внаслідок втрати працездатності за період з 1.06.2003 року до 31.12.2004 року в розмірі 5700 грн., на
відшкодування моральної шкоди 50000
грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн.

В судовому
засіданні суду першої інстанції позивач уточнив свої вимоги в частині
відшкодування втраченого заробітку. Просив відповідно до ч.І ст.1197 ЦК України з
урахуванням відсотка втрати працездатності з 1.07.2006 року стягувати з відповідача по 1125 грн., а за
період з моменту встановлення стійкої втрати працездатності до дня ухвалення
рішення суду по 1050 грн.

Рішенням
Кіровського районного суду м.Донецька від 7.06.2006
року вказаний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача
стягнуто матеріальну шкоду за придбання лікарських препаратів в розмірі 8175,79 грн., за надання
юридичних послуг 600 грн.,
моральну шкоду в розмірі 5000
грн., а також втрачену заробітну плату за період з вересня 2003 року по травень 2006 року в розмірі 5888 грн і щомісячно
стягувати втрачену заробітну плату в розмірі 180 грн. з 1.06.2006
року до 31.10.2006 року, в
іншій частині позову - відмовлено.
При цьому суд виходив з того, що внаслідок замаху на вбивство відповідачем
заподіяно позивачу матеріальну та моральну шкоду, позивачу було встановлено 2 групу
інвалідності висновком МСЕК від 6.10.2003
року, він перебував на лікуванні певний час, з урахуванням відсотку втрати
працездатності 60% втрачений
щомісячний заробіток позивача складає 180
грн., тому за період з вересня 2003
року до травня 2006 року
заборгованість складає 5888
грн., а з травня 2006
року по 31 жовтня 2006 року слід
стягувати з відповідача на користь позивача щомісячно втрачений заробіток в
розмірі 180 грн.. В
частині відшкодування витрат на лікування та надання юридичної допомоги позовні
вимоги задоволені в повному обсязі відповідно до наданих доказів. В частині
відшкодування моральної шкоди вимоги позивача задоволено частково з урахуванням
обставин справи. У позові про стягнення витрат, пов"язаних з припиненням
господарської діяльності підприємства, на якому позивач працював, позивачу
відмовлено, в зв"язку з відсутністю доказів.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати в частині розміру відшкодування
сум втраченого заробітку і постановити нове про задоволення його вимог,
оскільки судом були порушені норми матеріального права, тобто не враховано, що
відповідно до ст.. 1197
ЦК України передбачено відшкодування потерпілому розміру втраченого заробітку
виходячи з п"яти кратного розмірі мінімальної заробітної плати, тобто за
період з вересня 2003

2

року до травня 2006 року з
урахуванням відсотка втрати їм працездатності загальна сума втраченого
заробітку складатиме 25958
грн., а щомісячні платежі повинні складати 1050 грн. з 1.06.2006
року до 31.10.2006 року.

В судовому
засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи
апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Відповідач,
будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з"явився, знаходиться в місцях позбавлення волі.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу позивача слід
задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині стягнення втраченого
заробітку і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог з наступних підстав.

При розгляді
справи суд першої інстанції встановив, що внаслідок споєння замаху на вбивство 16.05.2003 року позивачу
було заподіяно матеріальну та моральну шкоду відповідачем., якого засуджено за
вказаним фактом. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було
спричинено тяжкі тілесні ушкодження і висновком МСЕК від 6.10.2003 року йому встановлено
2 групу
інвалідності. Висновком судово-медичної експертизи від 28.02.2006 року (а.с.73-75)
встановлено 60% втрати
професійної працездатності позивачем. Середній заробіток позивача на момент
ушкодження здоров'я складає 300
грн., тому втрачений заробіток буде складати 180 грн. щомісячно, а за період з 9.09.2003 року до 31.05.2006 року
заборгованість складає 5888
грн., у подальшому з червня 2006
року до 31.10.2006 року з
відповідача слід стягувати по 180
грн. щомісячно у відшкодування втраченого заробітку.

Але, з такими
висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки вони зроблені з
порушенням норм матеріального права.

Відповідно до
ч.2 ст.309 ЦПК України норми права вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон, якій не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, якій підлягав застосуванню.

Згідно вироку
Кіровського районного суду м.Донецька від 14.12.2004
року відповідача ОСОБА_3 засуджено за ст.ст.15 ч.З, 115 ч.І КК України
до 9 років
позбавлення волі за фактом замаху на умисне вбивство позивача - ОСОБА_1, якій
мав місце 16 травня 2003 року, тобто з
вказаного моменту у позивача виникло право на відшкодування шкоди завданої
злочином. Тому виникли між сторонами правовідносини регулюються ст.457 ЦК України (в
редакції 1963 року).

Відповідно до
ч.І ст.457 ЦК України
(в редакції 1963 року)
якщо пошкодження здоров'я спричинено особою, яка не повинна сплачувати за
потерпілого внески по державному соціальному страхуванню, ця особа повинна
відшкодувати потерпілому шкоду за правилами ст. 440 вказаного Кодексу в частині, яка не перевищує суми
призначеної йому після ушкодження здоров'я і фактично отриманої ним пенсії.

Відповідно до
ст.455 ЦК України
(в редакції 1963 року) у
випадку ушкодження здоров'я особа, яка відповідає за шкоду, забов"язана
відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення
працездатності, а також відшкодувати витрати в зв"язку з ушкодженням
здоров'я.

Згідно довідки
МСЕК від 6.10.2003 року
(а.с.18) позивачу встановлено вперше друга група інвалідності за вказаним
фактом, висновком МСЕК від 1.11.2004
року позивачу повторно встановлено 2
група інвалідності, висновком МСЕК від 27.10.2005 року йому за даним фактом встановлено 60% втрати
професійної працездатності.

Згідно висновку
експерта від 19.12.2006 року
(а.с.140-141) втрата позивачем професійної працездатності з 6.10.2003 року, коли він
був визнаний інвалідом 2
групи склала 80%

Згідно висновку
експерта від 28.02.2006 року
(а.с.73-75) втрата позивачем професійної працездатності на момент освідчення , тобто коли він є
інвалідом 3 групи
складає 60%.

Згідно довідки
(а.с.38) середня заробітна плата позивача за 2 місяці до ушкодження здоров'я, тобто за березень-квітень 2003 року складала 300 грн. згідно п.2
Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про
затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Таким чином,
заробіток, втрачений позивачем, внаслідок ушкодження здоров'я складатиме : за період з 6.10.2003 року до 31.10.2005 року по 240 грн. щомісячно ( 300 грн. х 80% : 100% = 240 грн.),
тобто 240 грн. х 25 міс. = 6000 грн.; за період
з 1.11.2005 року до 31.10.2006 року по 180 грн. щомісячно ( 300 грн. х 60% : 100%) = 180 грн.),
тобто 180 грн. х 12 міс. = 2160 грн.

3

Крім того,
враховуючи положення ч.І ст.457 ЦК
України ( в
редакції 1963 року)
слід

зарахувати суми отриманої позивачем
пенсії за період до 1.01.2004
року, тобто до набрання чинності ЦК
України в редакції 2003
року, що складала за період жовтень-грудень 2003 року по 156,25
грн. щомісячно, тобто 156,25
х 3 = 468,75 грн.

Таким чином, за
період з жовтня 2003 року до 31.12.2003 року слід
стягнути з відповідача 251,25
грн. (втрачений заробіток 720
грн. - отримана
пенсія 468,75 грн. = 251,25 грн.), за період
з січня 2004 року до 31.10.2005 року - 5280 грн. (240 грн. х 22 міс. = 5280 грн.), за період
з 1.11.2005 року до 31.10.2006 року 2160 грн. ( 180 грн. х 12 міс. = 2160 грн.), в
загальній сумі 7691 грн. 25 коп.

При цьому судом
прийнято до уваги, що відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003 року) цивільний
Кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після
набрання ним чинності.

Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України,
положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов"язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

В даному
конкретному випадку цивільні відносини між сторонами виникли до набрання
законної сили ЦК України
в редакції 2003 року,
тобто до 1.01.2004 року і
продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому відповідно до ч.З
ст.1197 ЦК України
в редакції 2003 року
шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,
відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв"язку з втратою
здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. При
таких обставинах за період з 1.01.2004
року до 31.10.2006 року на
користь позивача слід стягнути втрачений заробіток без урахування отриманої ним
пенсії.

Відповідно до
ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в
розмірі 76 грн. 91 коп.

Доводи позивача
про те, що при розрахунку втраченого заробітку слід керуватися ст.1197 ЦК України в
редакції 2003 року не
ґрунтуються на законі і суперечать п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003 року).

Крім того,
апеляційним судом встановлено і позивач підтвердив в судовому засіданні, що з
листопада 2006 року
йому знято групу інвалідності і пенсію він не отримує.

Відповідно до
ст.1208 ЦК України
за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає
індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення
розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному
збільшенню на підставі рішення суду.

Але, позивач не
ставив зазначеного питання, тому суд не може виходити за межі позовних вимог
відповідно до ч.І ст.ЗОЗ ЦПК України.

Відповідно до
п.4 ч.І ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.307 ч.І п.2, 309 ч.І п.4, 313-314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Кіровського районного суду м.Донецька від 7
червня 2006 року
скасувати в частині стягнення втраченого заробітку.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заробіток, втрачений внаслідок ушкодження здоров'я,
за період з 6.10.2003 року до 31.10.2006 року в розмірі 7691 грн. 25 коп., судовий
збір на користь держави в розмірі 76
грн. 91 коп., в
іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання, законної сили.

Головуючий:  Судді: