Справа № 22-140007                            Головуючий в 1
інстанції: Кухарець В.М.
Категорія: 44                                  Доповідач:
24 грудня 2007 року                                           м.
Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого - судді: Оніпко О.В.
суддів: Мельника Ю.М., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання
за участю ОСОБА_1, представників сторін
- ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 9 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,
в с т а н о в и л а:
Рішенням
Рівненського міського суду від 9 липня 2007 року в позові відмовлено за
безпідставністю.

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважаючи рішення, що оскаржується, незаконним
й необґрунтованим, покликається на неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального й процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Вважає,
що суд першої інстанції розглянув не ту позовну вимогу, на якій наполягав
ОСОБА_1. Так, позивач просив суд виділити йому на праві часткової власності (в
натурі) кімнату площею у 11, 5 м. кв., а ОСОБА_2 - кімнату площею у 17, 4 м.
кв., залишивши у спільній власності кухню, коридор, туалет, ванну та балкон.
Натомість судом залишено поза увагою зазначену вимогу й вирішено спір про
встановлення порядку користування квартирою.

Крім
того, судом першої інстанції поставився до розгляду справи однобічно й упереджено.
У судове засідання не викликано представника органу бюро технічної
інвентаризації й не заслухано його пояснень з приводу спору. Не витребувано з
цього органу документальні докази про статус житла; про те, ким, коли та в якій
формі вчинено реєстрацію квартири. На його думку, виконання цих дій судом мало
б істотне значення для правильного і об'єктивного вирішення спору.

Також рішення, що оскаржується, оформлене з
порушенням вимог ст. 215 ЦПК України щодо його змісту.

Просив
колегію суддів скасувати рішення й ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В
судовому засіданні позивач та його представники підтримали апеляційну скаргу
повністю, надавши колегії суддів пояснення в межах її доводів.

Представник
відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення апеляційної
скарги, покликалися на її безпідставність. Просила колегію суддів її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в судовому
засіданні, і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги, виходячи з такого.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив із безпідставності позову про
встановлення порядку користування квартирою.

Між
тим, такий висновок суду суперечить обставинам справи та перевіреним колегією
суддів доказам.

З
матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання примусового відчуження частини
квартири, позивач змінив позовні вимоги, просивши суд поділити квартиру і
виділити йому житлову кімнату площею у 11, 5 м. кв., відповідачу - житлову
кімнату площею у 17, 4 м. кв.; кухню, коридор, туалет, ванну та балкон просив
залишити у спільній сумісній власності (а.с.а.с. 50-51, 96-97). Обставина зміни
предмета позову судом досліджувалась, що вбачається із протоколу судового
засідання (а.с.а.с. 98, 100), однак спір за цією вимогою не вирішено.

Згідно
із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Колегія
суддів знаходить очевидним, що суд першої інстанції, залишивши поза увагою вимогу
про поділ квартири, вирішив спір про встановлення користування квартирою, що
суперечить положенням диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно
до п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України в разі, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунутий ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись
п. 5 ч. 1 ст. 307, п. 5 ч. 1 ст. 311, ст.ст. 313-314, 316, 324-325 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Рівненського міського суду від 9 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - скасувати, а справу
направити суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту
проголошення. Сторони мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду
першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: