Справа № 22-23
Головуючий у 1 інстанції
Категорія            Доповідач Сукманова Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

14 березня   2007
року                                                        м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого: судді
Новодворської О.І. Суддів Сукманової Н.В., Кіянової С.В.

При секретарі   Проляпа О.В.

З участю позивача ОСОБА_1, його
представникаОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2., його представника ОСОБА_4

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Донецьку цивільну справу  за апеляційною скаргою ОСОБА_1                            на рішення
Марійського районного суду Донецької області від 05 липня 2006
року у справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою
,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Марійського районного суду
Донецької області                     від 05 липня       2006
року     у справі за    його
позовом      до ОСОБА_2  про відшкодування
шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 11 лютого 2005
року в с. Желание -1 у Марійському районі Донецької області з його участю
та відповідача, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні
пошкодження, просив стягнути з відповідача на свою користь
спричинену йому матеріальну шкоду у сумі 2912,27 гривень, моральну шкоду 1600
гривень та сплачений судовий збір у розмірі 68 гривень.

Рішенням суду у
задоволенні його позовних вимог було відмовлено у повному обсязі, у зв*язку з
їх недоведеністю.

Просив рішення
суду скасувати та постановити нове рішення , про задоволення його позовних вимог, оскільки, судом першої інстанції
неповно з*ясовані обставини які мають значення для справи , що відповідач
порушив „Правила дорожнього руху" і сам визнавав свою вину і пропонував відшкодувати шкоду у розмірі 3000 гривень. Крім
того, суд не прийняв до уваги, що притягнення відповідача до адміністративної відповідальності той не оскажував у
встановленому законом порядку.

Вважає, безпідставним висновок суду стосовно того, що не можна взяти до
уваги пояснення понятого ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_1. та працівника
ДАІ ОСОБА_6, оскільки, вони робили заміри
проїзджої частини не по асфальтному покриттю , а по зачищеному сніговому
накату, також при цьому суд випустив з поля зору , що зачищення снігу було
зроблене по асфальтовому покриттю і дорожньо-транспортна пригода сталася на
закругленні шляху , бо відповідач не
справився з керуванням і зіткнувся з його автомобілем. На його думку , суд
прийняв до уваги тільки показання свідків відповідача і не прийняв до
уваги пояснення його свідків , а також . те, що відповідач   притягувався до адміністративної
відповідальності.

2

Відповідач надав
заперечення на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу
позивача залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки, воно
постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, учасників процесу , дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів
справи вбачається, що 11 лютого 2005 року в с. Желание -1 у Марийському районі
Донецької області сталася дорожньо- транспортна пригода , в результаті чого
транспортні засоби   сторін
отримали механічні пошкодження.

За даних обставин , відповідно висновків судової автотехнічної екпертизи
позивачеві слід було діяти згідно п.16.11. Правил дорожнього руху України,
яким передбачено, що на перехресті нерівнозначних
доріг водій автотранспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі ,
повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до данного проїздних частин
по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

А з пояснень самого позивача ОСОБА_1 , в ході розгляду справи судом першої
інстанції вбачається, що він рухався по вул. Кошового і йому треба
було повернути на вул . Буряка і при здійсненні поворота він пропустив два автомобілі , це свідчить про те , що
позивач усвідомлював , що рухався саме другорядній дорозі , а не по головній ,
тому і пропускав автомобілі.

Однак, в момент зіткнення з автомобілем відповідача, який рухався по
головній дорозі , автомобіль позивача вже знаходився в стані руху , про що
зазначав, як відповідач , так і зазначено у
висновку судово - трасологічної екпертизи № 6056/19 від 29.01.2007 року
призначеної ухвалою апеляційного суду від 03.11.2006 року.

Таким чином, судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що суду не
надані дані, якіб свідчили про наявність вини відповідача у цій
дорожньо-транспортній пригоді і узадоволенні позовних
вимог відмовлено, оскільки , відповідно ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги в межах оскарження, а вони вже перевірялись, як при
розгляді справи судом першої інстанції, так і були перевірені апеляційним
судом, який прийшов до висновку ,що суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права і тому підстав для
задоволення апеляційної   скарги   позивача
немає.

Таким чином, розглядаючи справу, суд всебічно, повно і об'єктивно, згідно з
наданими доказами розглянув спір, прийняв правильне рішення.

Керуючись ст.ст. 307ч.1.п.1,308,313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Марійського районного суду Донецької області від 05 липня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.