Справа №22-ц-387 / 2007 р.                                   Головуючий
категорія - 5                                                              Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів              - Білецького О.М.,
Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб, які прийняли участь у справі - позивача
ОСОБА_1. і його представників ОСОБА_2

та адвоката ОСОБА_3., відповідачки ОСОБА_4. і її
представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
апеляційного суду Сумської

області апеляційні скарги представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2   та
ОСОБА_3   на   рішення
Шосткинського

міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2007 року

у  справі  за
позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_4,

Шосткінської міської ради,

треті  особи:   Комунальне
підприємство  промислово  -  виробниче
об'єднання  «Енергія»,

Товариство з обмеженою відповідальністю
«Шосткажитлосервіс»,

про визнання недійсним свідоцтва про право власності на
житло, -

встановила:

Рішенням
Шосткинського міськрайонного суду від 18
січня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено у зв'язку з пропуском строків
позовної давності.

В апеляційних
скаргах представники позивача -
ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення норм
матеріального і процесуального права, просять оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважають
помилковим висновок суду про те, що позивач знав про результати, приватизації
спірної квартири до часу отримання ним у 2006
році дублікату свідоцтва про право власності.

Вказують, щодо
участі в справі не був залучений належний відповідач - орган
приватизації, а позовні вимоги до ОСОБА_4. не спрямовувались.

Заслухавши
пояснення і заперечення, дослідивши матеріали, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потрібно
залишити без задоволення, а рішення суду -
без зміни з таких підстав.

Як встановлено
судом і вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін і їх представників,
ОСОБА_6 була наймачем трикімнатної впорядкованої, загальною площею 82,2 кв.м, житловою - 46,5 кв.м, АДРЕСА_1

Після смерті її
сина ОСОБА_7, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_1, по
заяві наймача від 11 жовтня 1991 року в це жиле
приміщення був прописаний неповнолітній на той час син померлого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2(позивач по
даній справі).

2

26 серпня 1992
року ОСОБА_1. виписувався з цієї адреси в зв'язку з навчанням за денною
формою у м.Харкові і по закінченні ВУЗу 22
липня 1997 року
прописався та став знову проживати в тій же квартирі АДРЕСА_1

2 серпня 1993
року ОСОБА_6 звернулась до органу приватизації ВО «Свема» з заявою про
приватизацію квартири у якій вона проживає. До цієї заяви вона додала довідку
про склад сім'ї у якій поряд з нею -
наймачем був зазначений її онук -
ОСОБА_1.

Рішенням
вказаного органу приватизації від ЗО вересня 1993 року квартира АДРЕСА_1
передана у власність ОСОБА_6 та на її ім'я видано свідоцтво про право власності
на це житло.

За письмовою
заявою власника квартири ОСОБА_6 від 20
лютого 1999 року, в
цьому житловому приміщенні була прописана і вдова її загиблого сина - ОСОБА_8 (мати
позивача). Позивач ОСОБА_1. також не заперечував проти прописки своєї матері.

Протягом ряду
років догляд за хворою ОСОБА_6, яка за станом здоров'я мешкала за місцем
проживання відповідачки, здійснювала її дочка ОСОБА_9.(відповідач по справі), а
на останньому році життя ОСОБА_6 проживала за місцем реєстрації, де її
доглядали як дочка ОСОБА_9. так і невістка ОСОБА_2

19 липня 2005
року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно з яким заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_1 своїй
дочці ОСОБА_4. та онуку ОСОБА_1, у рівних частках кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

За заявою
позивача про видачу документів для оформлення спадщини орган приватизації - КП ПВО «Енергія» надав
йому 1 червня 2006 року дублікат
свідоцтва про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

На даний час в
спірній квартирі проживає лише мати позивача.

Вказані факти
повно і всебічно встановлені судом на підставі належним чином досліджених
доказів на які суд послався у рішенні і яким дав правильну оцінку.

За таких
обставин обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про допущені ВО «Свема», який на
той час був органом приватизації, порушення визначених Законом України «Про
приватизацію житлового фонду» прав позивача на участь в приватизації квартири в
якій він на той час тимчасово не проживав з поважних причин.

Під час розгляду
справи по суті позивач в письмовій формі (а.с.81) просив поновити пропущений
ним строк звернення до суду. Відповідач та її представник проти цього
заперечували.

Відповідно до ст.ст.71,
76 ЦК УРСР та
ст.257, 261 ЦК України,
загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про
порушення свого права.

4.4 ст.267 ЦК України вказує,
що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у спорі.

Посилання
апелянтів на те, що позивач про приватизацію спірної квартири дізнався лише
влітку 2006 року є
безпідставними оскільки, в заяві ОСОБА_6 від 20 лютого 1999
року на ім'я начальника ЖКВ (а.с.36) з проханням прописати в спірній
квартирі її невістку (представника позивача по даній справі) зазначено, що
квартира приватизована.

з

Вказану заяву 10 березня 1990 року підписував
і позивач ОСОБА_1., який з цього часу мав реальну можливість дізнатись про
обставини приватизації квартири та звертатись за захистом порушених прав.

Доводи позивача
про подальші дописки у вказаній заяві не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, не
знайшовши підстав які б вказували на зупинення чи переривання строків позовної
давності суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних
вимог за пропуском строків звернення за захистом порушеного права.

Рішення суду є
законним і справедливим. Воно не порушує житлових прав позивача та його матері,
узгоджуеггься з волевиявленням покійної ОСОБА_6

Інші доводи
апеляційних скарг висновків суду також не спростовують.

Правонаступник ВО «Свема» - КП ПВО «Енергія» був
залучений до участі в справі,
як орган приватизації, в якості третьої особи.

Саме рішення
органу приватизації, на підставі якого видавалось свідоцтво про право власності
на квартиру позивачем не оспорене.

За таких
обставин допущені судом в цій частині порушення норм процесуального права щодо
статусу одного з учасників процесу не вплинули на суть самого рішення суду.

Оскільки суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального правгі, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст.307 ч.І п.1, 308,314,
315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні
скарги представників позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, а рішення Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 18 січня 2007 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, однак протягом двох місяців з цього часу
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.