Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                   Данчука В.Г.,
-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області,
третя особа - ДП “Макіїввугілля”, про відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 16
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 січня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_1звернувся в суд із позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області, третя особа - ДП
“Макіїввугілля”, про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що перебував
у трудових відносинах з ВП шахта ім. Бажанова ДП “Макіїввугілля” з 25 серпня
1997 року та був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України згідно з
наказом № 577                    від 17 червня 2005 року. Унаслідок
виконання своїх трудових обов'язків отримав професійне захворювання. Висновком
МСЕК від 22 червня 2006 року
ОСОБА_1. безстроково встановлено 50 % утрати професійної працездатності
з визначенням інвалідності ІІІ групи. Отриманим професійним захворюванням
позивачу спричинено моральну шкоду, яку останній оцінив у 25 000 грн. й яку
просив стягнути на його користь із відповідача.

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 16
листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 19 січня 2007 року, позов задоволено частково. Стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області на користь ОСОБА_1. на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області подало до Верховного
Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в
позові ОСОБА_1.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до вимог статті 214 цього
Кодексу  під час ухвалення рішення суд,
зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до
спірних правовідносин.

Судами встановлено, що ОСОБА_1з 25 серпня 1997 року до 20
червня 2005 року перебував у трудових відносинах із ВП шахта ім. Бажанова ДП
“Макіїввугілля” і був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом
здоров'я згідно з наказом № 577 від 17 червня 2005 року (а.с. 5-6).

Відповідно до наказу розслідування хронічного
професійного захворювання від 1 червня 2005 року № 74 в результаті виконання
трудових обов'язків
ОСОБА_1отримав професійне захворювання (а.с. 3-4).

Висновком МСЕК від 22 червня 2006 року ОСОБА_1.
безстроково встановлено 50 % утрати професійної працездатності з визначенням
інвалідності ІІІ групи (а.с. 2).

Вирішуючи спір, суди виходили з того,
що внаслідок ушкодження здоров'я - отримання професійного захворювання ОСОБА_1. завдана моральна шкода, обов'язок відшкодувати яку
повинен бути покладений на відповідача з підстав                     ст. ст. 21, 28 та 34  Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі -
Закон).

Однак з таким висновком судів погодитися не можна.

Згідно з пунктом 27 статті 77 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2006 рік” дію абзацу четвертого статті 1, підпункту
“е” пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини
третьої статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” у частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей зупинено на 2006 рік.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій при
вирішенні спору помилково застосовано норми Закону, що не підлягали
застосуванню.

Ураховуючи, що підставою для часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1. став висновок МСЕК від 22 червня 2006 року, а дію норм
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності”, на підставі яких здійснюється відшкодування моральної
шкоди застрахованим особам, було зупинено на 2006 рік пунктом 27 статті 77
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, колегія суддів
вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Апеляційний суд на наведене уваги не звернув, у порушення вимог ст. 303 ЦПК
України в достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги.

Ураховуючи, що фактичні обставини справи встановлені
судами вірно, але неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія
суддів вважає за необхідне відповідно до статті 341 ЦПК України ухвалені судові
рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 336, статтею
341, частиною другою статті 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області
задовольнити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 16
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 січня
2007 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області, третя особа
- ДП “Макіїввугілля”, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук