Справа № 22-2471 - 2007
р.                        Головуючий у 1
інстанції - Гусинський М. О.
-16                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 травня 2007
р    Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого -
судді Новікової Г.В. суддів: Кіянової С. В.,
Дем*яносова М. В. при секретарі
Андрусь B.C.

розглянув
у відкритому судовому засіданні у м.
Донецьку справу за апеляційною скаргою представника Закритого
акціонерного товариства „Український мобільний зв'язок"

на
рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2006
року по справі за позовом Закритого акціонерного товариства „Український
мобільний зв'язок" до ОСОБА_1про стягнення суми заборгованості і штрафу за
договором про надання послуг зв'язку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
оскаржує рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18
грудня 2006 року,  яким частково
задоволений зазначений позов.

З
матеріалів справи вбачається,  що у
листопаді 2006 року ЗАТ „Український мобільний зв'язок" звернулося до суду
з позовом про стягнення суми боргу у розмірі 82-40 грн. та штрафу у розмірі
912-50 грн.,  оскільки відповідач не
виконав умов договору надання послуг зв'язку від 10.08.2004 року,  а саме з 01.08.2005 року перестав вносити
щомісячну абонентську плату.

Суд розглянув
справу у заочному порядку і рішенням від 18 грудня 2006 року стягнув з
відповідача суму боргу у розмірі 82-40 грн. та відмовив у задоволені позову в
частині стягнення неустойки - 912 грн.

В
апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та
направити справу на новий розгляд,
оскільки рішення суду не відповідає нормам матеріального права.

В
обґрунтуванні доводів апеляційної скарги посилається на те,  що суд прийшов до помилкового висновку,  що договірна санкція в розмірі 3-65 грн. за
кожен день,  що залишився до закінчення
терміну дії Додаткової угоді до договору по суті є неустойкою і не є
штрафом.  Відповідно до вимог  ст.
549 ч.3 ЦК України,  пеня є неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання. Відповідно до п.п. 12 Додаткової угоди,  Абонент несе відповідальність у вигляді
сплати на користь позивача договірної санкції в розмірі 3-65 грн. за кожен день
при відмові від основного договору,  зокрема
від послуг голосової телефонії,  до
закінчення терміну,  на який ця угода
була укладена. Пеня абоненту не нараховувалася у зв'язку з положеннями Закону
України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за
несвоєчасне внесення плати за послуги зв'язку",  неустойку у вигляді штрафу суд повинен був
стягнути з відповідача.

Представник
позивача у с удове
засіданння не з*явився про день та час слухання справи повідомлений належним
чином .

Відповідач
належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи,  у судове засідання не з'явився.

Апеляційний
суд,  заслухав суддю-доповідача,  дослідивши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги,  вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно
зі  ст.
308 ч. 1 ЦПК України,  апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суД першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Відмовляючи
у задоволені позову у частині стягнення штрафу,
суд першої інстанції виходив з того,
що сума неустойки у розмірі 912-50 грн.,
виходячи в положень  ст.  549 ЦК
України,  є пенею,  стягнення якої заборонено Законом України
„Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне
внесення плати за послуги зв'язку" від 04.02.1999 № 422 - XIV.

Апеляційний
суд вважає,  що місцевий суд повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини справи,
встановлені факти,  надані
сторонами докази,  правильно вирішив спір
по суті позовних вимог.

Судом
першої інстанції при розгляді справи встановлено,  що між ЗАТ „УМЗ" та відповідачем
10.08.2004 року укладений договір про надання послуг стільникового зав'язку № 1.10980864U 785653
та додаткова угода до договору. Відповідач з 01.08.2005 року перестав
оплачувати рахунки ЗАТ „УМЗ" і на момент розгляду справи не оплатив
рахунки на суму 82-40 грн. Відповідно до п.п. 1.2 Додаткової угоди передбачена
договірна санкція в розмірі 3-65 грн. за кожен день,  що залишився до закінчення терміні дії цієї
Додаткової угоди у разі несплати абонентом наданих йому послуг.

Суд
прийшов до обгрунтованого висновку,  що
відповідно до вимог  ст.  549 ЦК України зазначений спосіб забезпечення
зобов'язань є пенею,  оскільки штраф
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання,  а пеня - у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Таким
чином,  суд прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову у задоволені позову,
оскільки Законом України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян
України пені за несвоєчасне внесення плати за послуги зв'язку" заборонено
стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за послуги
зв'язку.

Доводи
апеляційної скарги необгрутовані і не спростовують висновків суду.

Апеляційний
суд вважає,  що при встановлені
зазначених фактів і постановлені рішення судом першої інстанції не порушено
норм процесуального та матеріального права,
яки би призвели до неправильного вирішення даного спору,  тому підстав для скасування рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги не має.

Керуючись  ст.
ст.  218,  303,
304,  307 ч. 1 п. 1,  308 ч. 1,
313,  314 ч.1 п.1,  315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника Закритого акціонерного товариства „Український мобільний
зв'язок"   відхилити.

Рішення
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена протягом двох місяців
з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.