Категорія №
21(2)                                                               інстанції
УХВАЛА

Іменем    України

20 грудня 2007
року                                                                 м.
Кривий Ріг

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого
судді - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.

при секретарі -
Чубіній А.В.,

за участю -
представника Відділення Фонду Бершадської Людмили Станіславівни,

представника   ВАТ "ЦГЗК" Гриши Кирила
Володимировича,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 10 квітня 2007року за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, Відкритого акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат" (третя особа - Відкрите
акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат")
про стягнення недоплат по втраченому заробітку, одноразовій допомозі та
компенсації за несвоєчасну виплату недоплат у зв'язку з відшкодування шкоди
здоров'ю , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково, на користь позивача стягнуто: з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) заборгованість по
щомісячних страхових виплатах за період з 21 березня 2003р. по 01 січня 2007р.
в сумі 6454грн.40коп. та щомісячні страхові виплати в розмірі 320грн. 16коп.,
починаючи з 01 січня 2007р.

В апеляційній
скарзі Відділення Фонду просить скасувати рішення суду та направити справу на
новий розгляд, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно
притягнув його до участі в справі в якості відповідача; не врахував, що він не
є правонаступником помилок підприємства, а виплата перерахунків потерпілим
внаслідок вини підприємства за період до 01 квітня 2001 року є нецільовим
використанням коштів;  не надана  належна правова оцінка економічному
обґрунтуванню застосування чи незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних
ставок за цей період; суд не взяв до уваги вимоги постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 24.10.2003 р. «Про внесення змін і доповнень до Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно якого перерахунок
страхових виплат проводиться лише у випадках, встановлених ст.29 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати
працездатності"; не правильно застосував п. 28 Правил відшкодування шкоди,
оскільки необгрунтовано застосовані коефіцієнти підвищення тарифних ставок
посадових окладів, замість коефіцієнтів фактичного підвищення середньої
заробітної плати, яке відбулося внаслідок змін в структурі заробітної плати на
коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів без урахування зміни структури
заробітної плати; Взяв до уваги не належні докази, порушив строк позовної
давності.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 працювала в шкідливих
умовах праці підземною стволовою на шахті імені Орджонікідзе Виробничого
об'єднання "Кривбасруда", правонаступником якого є Відкрите
акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", а в
теперішній час третя особа - Відкрите акціонерне товариство "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат", внаслідок чого отримала професійне
захворювання.

За висновком
МСЕК від 17 лютого 1997р. ОСОБА_1. вперше встановлено 25% втрати професійної
працездатності. При повторних переоглядах відсотки втрати професійної
працездатності змінювалися, а висновком МСЕК від 13 лютого 2006р. позивачці
встановлено 40% втрати професійної працездатності і третю групу інвалідності
безстроково.

Позивачем
поставлено питання про неправильне обчислення базової середньої зарплати та
неправильне коригування сум відшкодування втраченого заробітку за період з 01
червня 1997 року.

Ухвалюючи
рішення, суд, в порушення вимог ст.215 ЦПК України, не зазначив у рішенні
встановлених судом обставин і відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких
суд вважає встановленою наявністю або відсутністю фактів, якими обґрунтувалися
вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені в
рішення нормативно -правові акти.

Так, суд не
зазначив, які збільшуючи коефіцієнти він застосував до сум відшкодування шкоди
за період до 01 березня 1997 року, які суми фактично були сплачені позивачеві.

За відсутності в
рішенні розрахунку колегія суддів позбавлена можливості перевірити правильність
висновку суду, згідно якого сума відшкодування втраченого заробітку позивачці з
01 березня 1997 року повинна складати 66грн. 17коп.

Частково
задовольняючи позов, суд погодився із доводами позивача стосовно того, що
підприємство неправильно застосувало до базового середнього заробітку
коефіцієнт 1,25 з 01 січня 1996 року та неправильно коригувало щомісячні суми
відшкодування шкоди, застосовуючи коефіцієнти фактичного росту середньої
заробітної плати замість коефіцієнтів підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) працюючих.

Однак з таким
висновком суду щодо наявності підстав для перерахунку щомісячних платежів
погодитись неможна, оскільки, змінюючи розмір щомісячних виплат, суд першої
інстанції не перевірив, чи відбулося фактично підвищення заробітної плати по
підприємству, не витребував відомості про нарахування і одержання заробітної
плати за професією позивача за оспорюваний період, тобто на час виплати
відшкодування шкоди підприємством.

Крім того,
відповідно до пункту 28 Правил перерахований або нарахований розмір втраченого
заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може
бути більшим від середнього заробітку відповідного працівника (після підвищення
тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи спір
суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунок на повний календарний місяць роботи, та чи не буде перевищувати
розмір відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження.

У зв'язку з тим,
що суд першої інстанції розглянув не всі позовні вимоги і цей недолік не був і
не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,
крім того, порушив норми матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає, що ухвалене рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 303, 307, 311 ч. 1 п. 5, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2007року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.