АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22а-105                                                          Головуючий
2007рік                                                                            інстанції
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ               УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого
судді Лобова О.А.,

суддів
Новохатньої В.А.,  Петренка В.М.

при секретарі
Зеленській О.І.

за участю

позивача ОСОБА_1

представників
відповідачів

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтава адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1  до Державної виконавчої
служби у Гребінківському районі,
Державного Казначейства України,
Управління юстиції Полтавської області про визнання незаконними дій
державного виконавця,  відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2006 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_1  в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Зазначеним
судовим рішенням встановлено,  що на
виконання вироку Лубенського районного суду від 13 лютого 1998
року в частині стягнення з ОСОБА_1  на
користь держави 3 130 грн.
судом виданий виконавчий лист №
1-2,  на підставі
якого старшим державним виконавцем відділу ДВС Гребінківського РУЮ відкрите
виконавче провадження № 961л.

28.12.1998 року виконавче
провадження закрите і 05.01.1999
року виконавчий лист №
1-2 надісланий до Полтавського обласного військового комісаріату з пропозицією
стягувати з пенсії ОСОБА_1  по 30% в дохід держави.

2

Відрахування
з пенсії ОСОБА_1  проводилося з 24.02.1999 року по 03.12.2004 року.

За
висновком місцевого суду ОСОБА_1
дізнався про відрахування його пенсії у березні - квітні 1999 року,  але без поважних причин пропустив строки
звернення до суду.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  посилаючись
на порушення норм матеріального та процесуального права,  просить скасувати постанову суду першої
інстанції і справу повернути на новий розгляд.

Обґрунтовуючи
вимоги апеляційної скарги,  ОСОБА_1  стверджує,
що суд невірно застосував норми закону,
якими регулюється питання застосування строків позовної давності (
ст.  257,   ст.  261,
ст.  268
ЦК України).

За
твердженням позивача суд у своєму рішенні не дав оцінки правильності
відрахування з його пенсії 30%
в порушення вимог  ст.  68
ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім
того,  на думку позивача,  суд помилково всупереч положенням  ст.  155-6 ч.3 КК України в
редакції 1960 року не
визнав вказані у вироку суду З 130
грн. безпідставної наживи як додаткову міру покарання.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення учасників адміністративного процесу,  дійшла висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав:

Відповідно
до п.1 ч.1  ст.  198,
ст.  200 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення,  а постанову суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З
матеріалів справи вбачається та не заперечувалося сторонами те,  що вироком Лубенського районного суду
Полтавської області від 13
лютого 1998 року
ОСОБА_1  визнано винним та засуджено за
ч.1  ст.
148-2,  ч.3  ст.  155-6
КК України в редакції 1960
року до трьох років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного
йому майна,  стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави 5 852 грн. 98 коп. несплачених
податків та 3 130 грн.
безпідставної наживи.

Ухвалою
обласного суду Полтавської області від 25
березня 1998 року
вирок Лубенського районного суду в частині стягнення з ОСОБА_1  3
130 грн. безпідставної наживи залишено без змін.

02 жовтня 1998 року
ОСОБА_1  звільнений від відбування
покарання на підставі п.
б)  ст. 1 ЗУ «Про амністію» від 24 липня 1998 року.

На
підставі виконавчого листа №
1-2,  виданого
Лубенським районним судом 18
грудня 1998 року,  старшим державним виконавцем відділу ДВС
Гребінківського РУЮ відкрите виконавче провадження № 961л з
примусового стягнення з ОСОБА_1  на
користь держави 3 130 грн.
безпідставної наживи.

3

28 грудня 1998 року вказане
виконавче провадження закрите та 05
січня 1999 року
виконавчий лист №1-2 направлений
до Полтавського обласного військового комісаріату з пропозицією відраховувати з
пенсії ОСОБА_1  30% в дохід держави.

З 24 лютого 1999 року по 03 грудня 2004 року з пенсії
ОСОБА_1  на користь держави з
перевищенням встановленого законом максимального розміру відраховувалося 30% коштів.

Встановивши
наведені обставини,  місцевий суд дійшов
вірного висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду,
оскільки досліджені місцевим судом докази безперечно свідчать про
те,  що,
починаючи з березня 1999
року ОСОБА_1 ,  знав про відрахування
коштів з його пенсії,  але не скористався,  за відсутності поважних причин,  правом оскаржити до суду правомірність та
розмір відрахувань з його пенсії.

Посилання
в апеляційній скарзі на п.4 ч.1  ст. 268 ЦК України та
твердження позивача про порушення його права власності є безпідставними,  оскільки 3 130 грн. стягнуті з ОСОБА_1
на виконання вироку суду,  який
набрав законної сили.

Твердження
позивача про те,  що призначені до
стягнення вироком суду З 130
грн. є додатковою мірою покарання,
отже вони не підлягали стягненню з нього відповідно до  ст.  20 ЗУ «Про амністію» від 24 липня 1998 року
суперечать  ст.  23
КК України в редакції 1960
року,  в якій наведений вичерпний
перелік основних та додаткових мір покарання.

Таким
чином,  колегія суддів вважає,  що місцевий суд на підставі вірно встановлених
фактичних обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального права
ухвалив законне рішення.

Керуючись
п.іч.1  ст.  198,   ст.  200,   ст.  206
КАС України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1  до Державної виконавчої
служби у Гребінківському районі,
Державного Казначейства України,
Управління юстиції Полтавської області про визнання незаконними дій
державного виконавця,  відшкодування
матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно з дня її проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.