Категорія   44(1)                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р.
листопада 27 дня колегія суддів Судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого
судді    Михайлів Л.В.

Суддів                                        Карнаух В.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі                            Бондаренко І.В.

за участю
ОСОБА_3., ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 2
листопада 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 доОСОБА_4 про
припинення договору простого товариства та про розподіл майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2005
року ОСОБА_3звернувся до суду з позовом до суб'єкту підприємницької
діяльності-фізичної особи -ОСОБА_4. про припинення договору простого товариства
та про розподіл майна посилаючись на те, що у 1999 році він, ОСОБА_2 таОСОБА_4.
домовились збудувати кафе «Кордон» за адресою: АДРЕСА_1для цього об'єднали свої
грошові внески і заснували просте товариство метою якого було отримання
прибутку.

За домовленістю
кафе повинен був зареєструватиОСОБА_4. на себе, а йому -позивачу ОСОБА_3.
таОСОБА_2 повинен був щомісячно виплачувати частку прибутку.

ОскількиОСОБА_4.
не доплачував суми за період з 1.01.1999 р. по 1.01.2003р., а з 1.01.2003 року
взагалі не виплачував частину прибутку, виникла заборгованість у сумі 83531,78
грн. яку просив стягнути з відповідача і припинити просте товариство.

Відповідач не
визнав позов.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 2 листопада 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_3. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та направити справу на новий
розгляд посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,
неповноту та неправильність встановлення обставин які мають істотне значення по
справі. Суд не звернув уваги на те, щоОСОБА_4. є власником ТОВ «Нілард» за яким
зареєстровано кафе.

Суд першої
інстанції не вірно застосував норми ЦК
України 2003 року, оскільки вони застосовуються до цивільних відносин що
виникли після 1.01.2004 року.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених в суді першої інстанції позовних вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом
встановлено, що 28.12.1999 року державна приймальна комісія постановила рішення
про прийняття в експлуатацію кафе «Кордон» після реконструкції, загальною
площею 171.3 м  , будівництво якого
здійснено на підставі рішення від 22 травня 1998 року №211/8 виконкому
Жовтневої районної ради.

Проектно-кошторисна
документація по проведенню будівельно-монтажних робіт була затверджена наказом
товариства з обмеженою відповідальністю «Нілард».

Вказана будівля
належала ТОВ «Нілард» на підставі свідоцтва про право власності, виданого
виконавчим комітетом Криворізької міської ради та зареєстровано за товариством
17 вересня 2001 року в Криворізькому інвентар-бюро по книзі за № 8 «Н»-341 за
реєстровим №3341, що вбачається із договору купівлі-продажу (а.с. 29).

Згідно договору
купівлі-продажу від 31.03.2004 року ТОВ «Нілард» продалоОСОБА_4. одноповерхову
нежитлову будівлю загальною площею 171,3 м2 .

Згідно витяга
про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.30) власником вказаної
нежитлової будівлі єОСОБА_4..

Відмовляючи в
задоволені позову ОСОБА_3. про припинення договору простого товариства та про
розподіл майна, суд першої інстанції виходив із встановленого факту
приналежності кафе «Кордон» до 31.03.2004 року юридичній особі ТОВ «Нілард» і
відсутності доказів, що між сторонами мала місце спільна сумісна діяльність, що
відповідала б вимогам ст.ст.430, 431 ЦК України в редакції 1993 року, який діяв
на час правовідносин, на які посилається позивач. Суд також виходив із
відсутності угоди між сторонами.

Застосовуючи в
мотивувальній частині норми ЦК України 1963 року , суд вказав, що посилання
позивача на норми ЦК України 2003 року не ґрунтуються на законі і не можуть
застосовуватись до спірних правовідносин.

Колегія суддів
вважає такі висновки суду першої інстанції правильними.

ОСОБА_3. не
довів в суді обставини на які він посилається.

Тоді як
відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на
які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Застосовуючи
норми глави 38 ЦК України
1963 року, суд вірно врахував, що події на які посилається позивач мали місце
до набрання чинності ЦК України
2003 року.

Судом
обґрунтовано застосування норм ЦК
1963 року, однак в рішенні у реченні «керуючись ст. ст. 44, 430, 431 ЦК України в
редакції 1963 року, ст. ст. 15, 16, 206, 207, 208, 357ч2, 364, 367, 1131, 1133
ч.1, 1134, 1139, 1141 ЦК
України» посилання на норми ст. ст. 15, 16, 206, 207, 208, 357ч2, 364, 367,
1131,1133 ч.1, 1134, 1139, 1141 ЦК
України є зайвим.

Колегія суддів
виключає із тексту рішення ті посилання, залишаючи рішення в силі.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстави для
скасування рішення суду.

Позивач не
спростував висновок суду, що кафе «Кордон» належало ТОВ «Мілорд».

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суду
апеляційної інстанції не доведено про неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм процесуального права, рішення суду не
підлягає скасуванню.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 2 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з моменту набрання нею законної сили.