Справа№2-132707
Головуючий у 1 інстанції: Крижова О.Г.
Доповідач: Хилевич С.В.
24 грудня 2007 року                                     м. Рівне
Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого - судді: Оніпко О.В.
суддів: Хилевича С.В., Мельника Ю.М.
при секретарі судового засідання
за участю позивача та представників
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Рівненського
учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих  на рішення Рівненського міського суду від 25
вересня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського
учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих про поновлення
на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и л а:
грудні 2006 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Рівненського
учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих   про поновлення на роботі й стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
обґрунтування позову зазначала, що наказ про її вивільнення видано на підставі
спільного засідання профспілкового комітету 8 листопада 2006 року.
Невідповідність кількості відпрацьованих днів, зазначених у протоколі цього
засідання, із фактично відпрацьованими вважає очевидною. Переконана, що
дільниця працювала в 2005 році 129 робочих днів, а в 2006 році - 109 робочих
що вивільнення проведено з порушенням трудового законодавства (невідповідність
виробничої необхідності скорочення штату працівників дійсним обставинам,
недотримано процедуру погодження на вивільнення з профкомом, відсутність
пропозиції роботодавця щодо переведення на іншу посаду, неврахування
переважного права на залишення на роботі), просила суд поновити її на роботі та
стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
ході судового розгляду розмір позовних вимог уточнено до стягнення на її
користь з роботодавця суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у 5
040 гривень 42 копійки.
Рішенням
Рівненського міського суду від 25 вересня 2007 року позов задоволено повністю.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі й стягнуто з відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу сумою у 5 040 гривень.

Цим
рішенням допущено його негайне виконання в частині стягнення заробітку не
більше, ніж за один місяць.

У
поданій апеляційній скарзі Рівненське учбово-виробничого підприємство
Українського товариства сліпих, вважаючи рішення незаконним й необґрунтованим,
покликається на неправильне встановлення обставин, що мають значення для
справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також на
порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення
справи.

На
думку апелянта, судом першої інстанції у рішенні, що оскаржується, не наведено
жодного доказу, наданого відповідачем на семидесяти аркушах, які додані до
заперечень на позов, і які досліджувались судом; не наведено достовірно та
повно пояснень свідків, допитаних судом за клопотанням відповідача із головних
обставин, що мають значення для справи, а навпаки, записані таким чином, що перекручують
суть показань; знехтувано протоколами засідання профкому підприємства щодо
давання згоди на звільнення позивача та власною ухвалою щодо повторного
звернення до профкому Рівненського учбово-виробничого підприємства Українського
товариства сліпих.

Суд
обмежився лише неповним викладенням показань свідків та листів, адресованих
позивачу інспекцією праці в Рівненській області та федерацією профспілок, які
суперечать первісним документам відповідача та обставинам справи, які не
досліджувались судом.     Просить колегію суддів скасувати рішення суду
першої інстанції від 25 вересня 2007 року та ухвалити нове, яким у позові
відмовити.

В
поданих на апеляційну скаргу запереченнях ОСОБА_1 покликається на її
безпідставність. Просить колегію суддів рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку
про  задоволення апеляційної скарги,
виходячи з такого.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Між
тим, такий висновок суду суперечить обставинам справи і перевіреним доказам у
їх сукупності.

З
матеріалів справи вбачається, що наказом №43к від 15 листопада 2006 року ОСОБА_1
вивільнено з роботи в зв'язку із скороченням штату працівників, тобто за п. 1
ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Обставина
виробничої необхідності для скорочення штату працівників підтверджується
сукупністю проаналізованих колегією суддів письмових доказів. Зокрема, із
витягу табеля обліку робочого часу за січень 2005 року - листопад 2006 року
(а.с.а.с. 26-68) видно, що щіткова дільниця, де позивач обіймала посаду
майстра, працювала 26 днів за 2005 рік та 7 днів за 2006 рік. Кількість же
відпрацьованих робочих днів ОСОБА_1 як майстром, із включенням роботи
підпорядкованої дільниці, за 2005 рік становить 96 днів, за 2006 рік - 60 днів.

Згідно
із п. 4.3 ст. 4 Статуту підприємства об'єднання громадян - Рівненського
учбово-виробничого підприємства (УВП) Українського товариства сліпих (УТОС)
директор підприємства організовує його роботу та несе повну відповідальність за
його діяльність.

З
наведеного вбачається, що рішення щодо скорочення штату працівників, а саме
майстра щіткової дільниці, прийняте директором з урахуванням вимог чинного
законодавства.

Відповідно
до ч. 9 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником
проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного
органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд
зупиняє провадження в справі, запитує згоду виборного органу первинної
профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання
або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового
представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті)
розглядає спір по суті.

Зазначене
положення закону судом першої інстанції враховано і 15 лютого 2007 року та 1
березня 2007 року профспілковим комітетом первинної профспілкової організації
Рівненського УВП УТОС надано згоду на звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України (а.с.а.с 101-109).

Заперечення
ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду щодо пропозиції відповідача перевестись
на іншу посаду спростовуються її ж поясненнями в суді першої інстанції про те,
що їй 8 листопада 2007 року пропонувалася посада товарознавця (а.с. 128). Так
само спростовуються її доводи щодо переважного залишення на роботі при
вивільненні, оскільки в спорі має місце документально обґрунтована обставина
виробничої необхідності.

Враховуючи
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, рішення, що
оскаржується, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові за
безпідставністю.

На
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40, ч. 9 ст. 43 КЗпП України, керуючись п. 2 ч. 1 ст.
307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну
скаргу Рівненського учбово-виробничого підприємства Українського товариства
сліпих - задовольнити повністю.

Рішення
Рівненського міського суду від 25 вересня 2007 року - скасувати.

В
позові ОСОБА_1 до Рівненського учбово-виробничого підприємства Українського
товариства сліпих про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Сторони мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду протягом двох місяців з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: