Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої    судді             Кардаш
О.І.

при секретарі                         Микитин Н.І.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші цивільну справу за
позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 12.01.2004 року померла
мати її чоловіка ОСОБА_3, яка склала заповіт і все належне їй майно заповіла
своєму синуОСОБА_4ОСОБА_3 належав земельний пай розміром 43,29 кадастрових
гектарів. 05.05.2006 року
помер чоловік позивачки, який після смерті своєї матері не оформив своїх
спадковихх прав, що стало причиною відмови при зверненні до нотаріальної
контори про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримала.

Відповідач в
судове засідання не з'явилася, однак подала нотаріально посвідчену заяву про
відмову від спадку в користь позивачки та слухання справи у її відсутності.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

У відповідності
ст. 130 ч.4 ЦПК
України у разі визнання позову, суд ухвалює судове рішення у попередньому
засіданні в порядку, встановленому ст.сп.174 і 175 ЦПК України.

Суд, заслухавши
пояснення сторін та перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено,
щоОСОБА_4помер 05.05.2006
року, що стверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.9),
який був сином ОСОБА_3(а.с.10), яка померла 12.01.2004 року (а.с.
8).

Згідно заповіту
від 5 серпня 1992 року,
посвідченого секретарем Томашівської сільської ради, зареєстрованого за № 75, ОСОБА_3 заповіла
усе своє майно ОСОБА_4 (а.с.4).

Згідно довідки
Томашівської сільської ради №
1810 від 19.10.2006 року,
ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована в с.Томашівці. З нею разом проживали
синОСОБА_4з дружиною ОСОБА_1, які постйно надавали допомогу, доглядали матір,
вели спільно господарство, обробляли город та здійснили похорон матері. Після
її смерті здійснювали нагляд за господарством, садили город, обробляли та
збирали урожай (а.с.5).

Померлій ОСОБА_3
належав земельний пай розміром 43,29
кадастрових гектарів в с.Томашівці Калуського району, грошовою оцінкою  9186,58
грн,  що

2

підтверджується
Сертифікатом про право власності на земельну частку та довідкою від 27.10.2006 року, виданою
Калуським райвідділом земельних ресурсів (а.с.6-7).

При зверненні
позивача до Калуської районної державної нотаріальної контори їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як
відсутній факт прийняття спадщиниОСОБА_4після смерті ОСОБА_3 (а.с.3)

На підстві ст.
1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те,
що на час смерті ОСОБА_3 з нею постійно проживав син, ОСОБА_4., то суд визнає
його такого, що прийняв спадщину після смерті матері.Відповідно позивачка
прийняла спадщину після смерті чоловікаОСОБА_4і за нею слід визнати право
власності на спадкове майно, а саме земельний пай.

На підставі наведеного
та керуючись ст.ст. 1261,
1268 ЦК України 130,174,
209, 213-215,256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати право
власності за ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті чоловіка, ОСОБА_4., а саме
земельний пай розміром 43,29 кадастрових гектарів в с.Томашівці Калуського
району згідно Сертифікату про право власності на земельний частку (пай), серія
ІФ № 014162 виданий 03.09.1999 року.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.