Справа № 22ц-2818/07                                                     Головуючий
у 1 інстанції Андреев
Категорія 36                                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007р.                                                                                                         м.Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                                                 Соломахи
Л.І.

суддів                                              Олєйникової
Л.С., Лук'янової С.В.

при
секретарі                                               Стефановій
І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку справу за скаргою Добропільської
об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Державної виконавчої
служби у Добропільському районі Донецької області про відмову у відкритті
виконавчого провадження з апеляційною скаргою Державної виконавчої служби у
Добропільському районі Донецької області на рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2007р., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня
2007р. визнані неправомірними дії державного виконавця Державної виконавчої
служби у Добропільському районі Донецької області (далі ДВС) по відмові у
відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1943 від 07 листопада
2006р., виданим Добропільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави судового збору в сумі 51грн. Постанова державного виконавця
Державної виконавчої служби у Добропільському районі Донецької області про відмову
у відкритті виконавчого провадження від 15 грудня 2006р. скасована. ДВС у
Добропільському районі Донецької області зобов'язано відкрити виконавче
провадження за виконавчим листом №2-1943 від 07 листопада 2006р., виданим
Добропільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави
судового збору в сумі 51грн.

В апеляційній скарзі ДВС просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що відсутність у виконавчому листі числа та місяця народження,
ідентифікаційного номеру боржниці ОСОБА_1 позбавляє ДВС можливості
ідентифікувати боржника та своєчасно, повно та неупереджено виконати судове
рішення. Зазначені відомості про боржника органи податкової служби ДВС не
надають. За відсутності цих відомостей ДВС не може накласти заборону на
відчуження нерухомого майна. Враховуючи зазначене, у відкритті виконавчого
провадження ОДПІ відмовлено у відповідності до п.6 та п.7 ст.26 Закону України
„Про виконавче провадження". Крім того, суд розглянув скаргу на постанову
ДВС у відсутність боржника.

Постановою
Кабінету Міністрів України №1622 від 16 листопада 2006р. Департамент державної
виконавчої служби, що діє у складі Міністерства юстиції як урядовий орган
державного управління, ліквідований. Установлено, що Міністерство юстиції є
правонаступником Департаменту державної виконавчої служби.

Враховуючи зазначену ліквідацію, апеляційним судом до участі у справі як
правонаступника ДВС у Добропільському районі залучено відділ державної виконавчої
служби Добропільського міськрайонного управління юстиції (далі В ДВС).

В апеляційній інстанції представник В ДВС Борковська В.М.
доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник Добропільської ОДПІ Колесник
В.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ВДВС Борковської В.М.,
представника Добропільської ОДПІ Колесник
В.О., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що на підставі
рішення суду від 07 листопада 2006р. Добропільським міськрайонним судом 20
листопада 2006р. був виданий виконавчий лист №2-1943 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави судового збору у сумі 51грн.

Добропільською ОДПІ вказаний виконавчий лист був
направлений на виконання в ДВС у Добропільському районі Донецької області.

15 грудня 2006р. державним виконавцем ДВС у Добропільському районі Донецької
області Дармочинським С.М. винесено постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.7 ст.26 Закону України „Про виконавче
провадження" в зв'язку з тим, що у виконавчому листі не зазначені число та
місяць народження боржниці, її індивідуальний ідентифікаційний номер, що не дає
можливості ідентифікувати особу (а.с.5).

Задовольняючі скаргу ОДПІ, суд першої інстанції виходив з того, що
постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження постановлена в
порушення вимог закону. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про виконавче
провадження" зазначення в виконавчому документі дати і місяця народження
боржника, індивідуального ідентифікаційного номеру не є обов'язковим і не може
бути перепоною для відкриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд
вважає, що цей висновок суду є законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст.26 Закону України „Про виконавче
провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі:

1)
пропуску встановленого строку пред'явлення документів до
виконання;

2)
неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3
цього Закону;

3)
якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного виконання;

4)
пред'явлення виконавчого документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення;

5)
якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;

6)
у разі невідповідності виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 19 цього Закону;

7)
наявності інших обставин, передбачених законом, які
виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про виконавче
провадження" у виконавчому документі повинні бути зазначені:

1)
назва документа, дата видачі та найменування органу,
посадової особи, що видали документ;

2)
дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ;

3)
найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника,
їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних
осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та
боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце
народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження
майна боржника тощо;

4)
резолютивна частина рішення;

5)
дата набрання чинності рішенням;

6)
строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і
скріплений печаткою.

Виконавчий лист №2-1943, виданий Добропільським міськрайонним судом 20
листопада 2006р. на підставі рішення від 07 листопада 2006р. про стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави судового збору у сумі 51грн., відповідає вимогам ст.
19 Закону України „Про виконавче провадження", а доводи ДВС про його
невідповідність вимогам ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження"
не ґрунтуються на законі.

З матеріалів справи встановлено, що в виконавчому листі №2-1943 дійсно не
зазначені дата та місяць народження, індивідуальний ідентифікаційний номер
боржниці ОСОБА_1 (а.с.4).

Проте згідно з п.3 частини 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче
провадження" індивідуальний ідентифікаційний номер боржника зазначається у
виконавчому листі за його наявності; дата і місце народження боржника - якщо
вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ.

Тобто суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що
зазначення в виконавчому листі дати та місяця народження, індивідуального
ідентифікаційного номеру боржниці ОСОБА_1 не є обов'язковим і не перешкоджає
відкриттю провадження по справі.

Як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи
представник ДВС не навів будь-яких переконливих доводів того, що відсутність
даних про число та місяць народження, відсутність індивідуального
ідентифікаційного номеру боржниці ОСОБА_1 при наявності зазначених у
виконавчому листі прізвища, повних імені та по-батькові, року та місця
народження, місця проживання боржника буде перешкоджати примусовому виконанню
рішення суду про стягнення з боржника 51грн.

Згідно постанови від 15 грудня 2006р. у відкритті виконавчого провадження
відмовлено на підставі п.7 ст.26 Закону України „Про виконавче
провадження". Проте будь-яких обставин, передбачених законом, які
виключають здійснення виконавчого провадження, в постанові не наведено.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
те, що постанова державного виконавця від 15 грудня 2006р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження постановлена з порушенням вимог закону, а
саме, не відповідає вимогам ст. 19, ст.26 Закону України „Про виконавче провадження".

Безпідставна відмова ДВС у відкритті виконавчого
провадження порушує вимоги ст.5 Закону України „Про виконавче
провадження", згідно якої державний

виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання судових
рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, зазначена постанова порушує ст.6 „Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод" щодо розумних строків розгляду справи, до
яких входить і виконання судового рішення.

Доводи ДВС про те, що при розгляді скарги суд першої інстанції порушив
норми процесуального права, а саме, розглянув скаргу у відсутності боржника
ОСОБА_1, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.386 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні
за участю заявника та державного виконавця або іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Участь при розгляді скарги інших учасників виконавчого провадження, крім
заявника, процесуальним законом не передбачена.

В резолютивній частині рішення суд першої інстанції помилково послався на
ст.207-212, ст.248-6, 248-7 ЦПК України в редакції Закону 1963р. замість
ст.383-387 ЦПК України в редакції Закону від 18 березня 2004р., які регулюють
питання судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до частини 3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання суду при розгляді справи на норми ЦПК України, який з 01 вересня
2005р. втратив чинність, не призвело до неправильного вирішення справи, тому
підстав для скасування рішення суду не має.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої
служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи свободи.

Рішенням суду ДВС у Добропільському районі Донецької області зобов'язано
відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №2-1943 від 07 листопада
2006р., виданим Добропільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави судового збору в сумі 51грн.

Зазначений спосіб усунення допущених порушень з боку ДВС не відповідає
вимогам закону.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26
грудня 2003р. „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" у разі визнання неправомірними рішення,
дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом
поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі
зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом „Про
виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем
або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.24 Закону України „Про виконавче провадження"
відкриття виконавчого провадження може здійснюватися тільки державним
виконавцем, тому суд першої інстанції не мав підстав зобов'язувати ДВС відкрити
виконавче провадження.

Відповідно до ст.309 п.4 ЦПК України неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права є підставою для зміни рішення суду.

Враховуючи, що у відкритті виконавчого провадження
постановою від 15 грудня 2006р. ОДПІ відмовлено неправомірно, ця постанова
судом визнана незаконною, правонаступника ДВС, а саме, ВДВС Добропільського
міськрайонного

управління юстиції слід зобов'язати відповідно до ст.24 Закону України „Про
виконавче провадження" вирішити питання про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №2-1943, виданим Добропільським міськрайонним
судом 20 листопада 2006р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового
збору в сумі 51грн.

Керуючись ст.307, ст.309, ст.314, ст.315, ст.387 ЦПК України, апеляційний
суд Донецької області, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби у Добропільському районі
Донецької області задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня
2007р. в частині зобов'язання Державної виконавчої служби у Добропільському
районі Донецької області відкрити виконавче провадження по виконавчому листу
№2-1943 від 07листопада 2006р., виданому Добропільським міськрайонним судом про
стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 51грн. змінити.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Добропільського
міськрайонного управління юстиції відповідно до ст.24 Закону України „Про
виконавче провадження" вирішити питання про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №2-1943, виданим Добропільським міськрайонним
судом 20 листопада 2006р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового
збору в сумі 51грн.

В решті частини
рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.