У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Берднік І.С.,
Гуменюка В.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Баранівському районі
Житомирської області (далі - відділення Фонду) про відшкодування шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У січні 2007 року
ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що в 1995 році,
працюючи на Першотравенському заводі електротехнічного фарфору, він отримав
травму правого ока і висновком МСЕК від 15 листопада 2000 року йому встановлено
втрату 55% професійної працездатності. 13 березня 2001 року він вдруге отримав
виробничу травму на зазначеному підприємстві. Адміністрація заводу визнала його
вину у нещасному випадку і прийняла рішення про зменшення розміру відшкодування
шкоди, заподіяної каліцтвом руки, на 5%. За направленням відділення Фонду,
висновком МСЕК від 18 березня 2002 року йому встановлено втрату 15% професійної
працездатності по другій травмі. Страхові виплати відділенням Фонду нараховані
і виплачені не були через те, що МСЕК не встановила сукупний відсоток втрати
працездатності по першій і другій травмі, не було зазначено про залік часу, з
якого вважати втрату працездатності і йому повторно було видано направлення на
МСЕК. 13 травня 2003 року МСЕК встановлено йому сукупний відсоток втрати
професійної працездатності по отриманих травмах в 1995 та 2001 роках в розмірі
70%, але знову в довідці не було зазначено про час, з якого рахувати втрату
працездатності. По вказівці працівників відділення Фонду він звернувся до МСЕК,
яка внесла в довідку необхідні доповнення. Лише в  2004 році відповідач нарахував та виплатив
йому одноразову допомогу та провів перерахунок щомісячних страхових виплат з 18
березня 2002 року. Вважає, що відповідачем невірно проведено нарахування
одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат, не виплачено страхове
відшкодування за грудень 2001 року, безпідставно збільшений відсоток його вини
в отриманні другої травми з 5% до 30%.

Посилаючись на
викладене, просив стягнути з відповідача страхову виплату за грудень 2001 року
в розмірі 115 грн. 31 коп. з відповідним коригуванням, страхову виплату в
розмірі 404 грн. з відповідним коригуванням з квітня 2005 року по квітень 2006
року, не відкориговану одноразову допомогу, яка виплачена із запізненням в
розмірі 1500 грн. та 695 грн. 70 коп., не донараховану одноразову допомогу в
розмірі 430 грн. з відповідним коригуванням, зобов'язати відповідача провести
перерахунок розміру страхових виплат по другій травмі з урахуванням 5% його
вини, а не 30% та стягнути 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Баранівського районного суду
Житомирської області від                      26 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 6 червня
2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судом
норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Баранівського районного суду
Житомирської області від 26 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 6 червня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

В.І. Гуменюк