АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа № 22 -1292/2007 рік                                   Головуючий у 1-й інстанції  Зайцев
Категорія   21                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року.                                                                   м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області  у складі:

головуючого   судді
- Костюченко Н.Є.

суддів                  - Осіяна О.М.,
Присяжної Ж.І.

при секретарі              - Качур Л.В.,

розглянувши
апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Першотравенську Дніпропетровської області

на рішення
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої страхової
виплати одноразової допомоги, -

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом в якому вказував на те, що він знаходився у
трудових відносинах із шахтою "Ювілейна" ВАТ
"Павлоградвугілля". За час роботи він одержав травму -відкритий
перелом 2-го пальця
правої кісті, про що був складений акт №59
від 10.07.2002 року,
також одержав травму спини та правої кісті, про що був складений акт №38 від 18.04.1986 року, та одержав
професійне захворювання -
пиловий бронхіт 1-го
та 2-го ступеня
що підтверджено актом від 31.10.2003
року. За висновком МСЕК від 16.12.2003
року йому встановлено 65
% втрати професійної працездатності: 45%
у зв'язку із травмами та первинно 20%
у зв'язку із професійним захворюванням. Постановою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Першотравенську від 13.01.2004 року №2676/3 йому була
нарахована одноразова допомога за збільшення проценту втрати стійкої
професійної працездатності у зв'язку із повторним ушкодженням здоров'я у
розмірі 37455,8 гривень
та обмежено до виплати чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати,
з якої справляються внески до Фонду -
10 640 гривень. Оскільки ст. 34 п.2 абз.2 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" сума
одноразової допомоги не повинна обмежуватись чотирикратним розміром, тому він
просив стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової допомоги - 26 815 гривень.

Рішенням
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2006 року позов
задоволено. Стягнуто із відповідача на користь позивача 26 815 гривень
недоплаченої страхової виплати.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської області ставить питання про скасування
рішення суду та відмову в задоволенні позову, оскільки суд не врахував норми
матеріального права, а саме те, що відповідно до ст.34 4.2 п.2 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" одноразова допомога потерпілому

2

виплачується в розмірі не більше чотирикратного розміру
граничної суми заробітної плати(доходу), з якої стягуються внески до Фонду. Ця
норма закону є загальною та застосовується до всіх випадків виплати одноразової
допомоги.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити
без змін з наступних підстав.

Приймаючи
рішення, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що позивач одержав
травму - відкритий
перелом 2-го пальця
правої кісті, про що був складений акт №59
від 10.07.2002 року,
також одержав травму спини та правої кісті, про що був складений акт №38 від 18.04.1986 року, та одержав
професійне захворювання -
пиловий бронхіт 1-го
та 2-го
ступеня, що підтверджено актом від 31.10.2003
року. За висновком МСЕК від 16.12.2003
року йому встановлено 65
% втрати професійної працездатності: 45%
у зв'язку із травмами та первинно 20%
у зв'язку із професійним захворюванням.

Постановою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську
від 13.01.2004 року №2676/3 позивачу була
нарахована одноразова допомога за стійку втрату працездатності в розмірі 37455,8 гривень та
обмежено до виплати 10640
гривень.

Оскільки
відповідно до ст.34 ч.2 абзац 2
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" при подальших обстеженнях МСЕК та у разі
встановлення вищого ступеня стійкої втрати професійної працездатності обмеження
одноразової допомоги потерпілому не передбачено, то суд дійшов правильного
висновку про необхідність стягнення із відповідача недоплаченої суми
одноразової допомоги в розмірі 26815
гривень.

Безпідставними є
доводи апеляційної скарги про те, що положення ст.34 ч.2 абзац 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" є загальною нормою, оскільки відповідач не взяв до уваги,
що такі обмеження виплат передбачені у цьому абзаці були введені в дію згідно
Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове
страхування..." №2272-111
від 22.02.2001 року та
стосувалися саме випадку вперше встановленого факту стійкої втрати професійної
працездатності, а положення абзацу другого при цьому змінені не були.

В зв"язку
із чим, немає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, 308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської області відхилити.

Рішення
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з моменту її проголошення.