Справа № 2-487/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

3 квітня
2007 року                                                                                 м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в
складі: головуючого-судді                          Барашкова
В.В.

при
секретарі:                        Шевчук
І.Ю.

за участю сторін
та представників сторін: ОСОБА_1-  позивачка.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті
Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, згідно яким
позивачка просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право на користування житловим приміщенням, в квартирі АДРЕСА_1 в м.
Івано-Франківську, мотивуючи свою позицію тим, що вона перебувала у шлюбі з
відповідачем по даній справі ОСОБА_2. і під час перебування у шлюбі вони
отримали спірну квартиру на сім»ю в складі 4-х чоловік. З 2003 року шлюбні відносини між ними
припинилися і відповідач по справі із своєї ініціативи забравши все своє майно
виселився із квартири. З 2003
року і по даний час відповідач жодного разу в квартирі не появлявся і
наміру такого не виявляв ,
суд -

встановив :

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового
розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин, керуючись
ст.ст.169, 224 ЦПК
України, суд вважає, що в даному випадку можна провести заочний розгляд справи,
враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого розгляду справи.

Під час слухання справи свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона мешкає по
сусідству з позивачкою. Відповідача ОСОБА_2 вона знає давно з 1991 року. Про те з 2003 року вона його
не бачила, і їй відомо про те, що в квартирі він не проживає, оплату за
комунальні послуги проводить позивачка. Чому він не проживає в квартирі їй не
відомо.

Окрім пояснень
позивачки та свідка судом досліджені наступні письмові докази:

1.  Копія
обмінного ордера на квартиру №
001991.

2.  Копія
Свідоцтва про укладення шлюбу.

3.  Довідка
від 18.08.2006 року.

4.  Довідка
ЖЕО № 9 від 03.08.2006 року .№ 807.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10,11 ,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин
справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій   і
сприяє   здійсненню   їхніх
прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд

2

розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
перебуває на балансі ЖЕО №
9 і є у комунальній власності міста. Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Під час перебування у шлюбі вони згідно ордеру № 001391 від 29.08.1989 року, отримали
спірну квартиру на сім»ю в складі 4-х
чоловік. З 2003 року шлюбні відносини між ними припинилися і відповідач по
справі із своєї ініціативи забравши все своє майно виселився із квартири. З 2003 року і по даний
час відповідач жодного разу в квартирі не появлявся і наміру такого не виявляв.

Відповідно до ст. 72
ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування
житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені
строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається житлове приміщення протягом
шести місяців.

Як встановлено судом, що ОСОБА_2 в спірному житлі не проживає, не приймає
участі в його утриманні, не сплачує плату за комунальні послуги, і не виконує
обов»язки передбачені ст.64 ЖК України

Виходячи з вищенаведеного відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України та
керуючись ст. ст. 208,209,212
- 218 , 224 - 232 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим приміщенням -задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим  приміщенням, в квартирі АДРЕСА_1 в м.
Івано-Франківську.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до
апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано позивачем
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення
подається позивачем протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.