справа № 2-260/07р.
РІШЕННЯ

іменем
України

16 березня 2007 року                                                                            м.
Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого -
судді Криворученко Д.П.,

при секретарі Дударенко Ю.П.,

за участю
позивача ОСОБА_1., представника відповідача Трясухо З.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городня цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до відділу освіти Городянської районної державної адміністрації,
третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог Головного управління
Державного казначейства України в Чернігівській області про зобов'язання
нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом до відділу освіти Городянської районної державної
адміністрації, третьої особи на боці відповідача Головного управління
державного казначейства України у Чернігівській області про стягнення
компенсації грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів виплати
заробітної плати за період з 01.07.1997
року по 31.08.2002 року.

Позивач у
позовній заяві зазначив, що він працював вчителем Конотопської ЗОШ І-ІІ ст. і
йому своєчасно не нараховувалась і не виплачувалась гарантована доплата за стаж
роботи і допомога на оздоровлення. Згідно рішення суду він отримав заборговану
частину заробітної плати за період з 01.07.1997
року по 31.08.2002 року.
Подібне порушення термінів виплати призвело до втрати частини заробітної плати.
Відповідно до ПКМУ від 21.02.2001
року №159, підприємства,
організації та установи усіх форм власності та господарювання, які своєчасно не
виплатили своїм працівникам зарплату за 1997-2002
роки, повинні в обов'язковому порядку при виплаті цієї заборгованості
нараховувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в порядку встановленому ПКМУ №1427 від 20.12.1997 року. Просить
стягнути з відділу освіти компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку
з порушенням термінів її виплати згідно нарахувань.

02 лютого 2007 року відкрито
провадження у справі.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав заявлений позов, просить стягнути з
відділу освіти компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати нараховану згідно довідки відділу освіти у сумі 1135,22 грн. на
виплачену заборгованість за період з 01.01.1998
р. по 31.08.2002 p..

Представник
відповідача по справі Трясухо 3.0.
у судовому засіданні заявлений позов не визнала і пояснила, що у зв'язку з
не фінансуванням з бюджету виплат передбачених ст.57 Закону України „Про
освіту", відсутністю відповідних бюджетних асигнувань протягом 1997-2000 років
працівникам районного відділу освіти не проводилось нарахування надбавки за
вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки
педагогічним працівникам. Ці виплати не були нараховані, не вівся їх облік,
вони не відносились до кредиторської заборгованості. Згідно Закону України „Про
реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України
"Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів" від 09.09.2004
року №1994-IV врегульовано правовідносини з цього питання і цим Законом
не передбачено виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати. Крім того, спільним листом Міністерства освіти і
науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики
України, Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681
роз'яснено, що виплата згідно Закону України „Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів"
від 09.09.2004 року №1994-IV
є разовою виплатою державного бюджету, яка здійснюватиметься протягом п'яти
років. Таким чином, вимоги позивача є такими, що суперечать бюджетному
законодавству і компенсація нарахуванню та виплаті не підлягає.

Представник
третьої особи на боці відповідача ГУ
Державного казначейства України в Чернігівській області, у судове засідання
не з'явився, згідно листа від 08.02.2007
року ГУ ДКУ

2

просить справу
розглянути
без  участі  представника
казначейства,   у  задоволенні  позову
відмовити, /а.с.11-12/

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини і визначені
відповідно до них правовідносини.

З довідки
відділу освіти Городнянської райдержадміністрації встановлено, що позивач на
виконання рішення Городнянського районного суду, отримав у червні та жовтні 2006 року грошові
кошти як заборгованість по зарплаті, /а. с. 7/

Дослідженням у
судовому засіданні рішення Городнянського районного суду №2-78 по справі за
позовом ОСОБА_1. до відділу освіти про стягнення заборгованості по зарплаті за 1997-2002 роки
встановлено, що на його користь з відділу освіти Городнянської
райдержадмінстрації стягнуто заборгованість по надбавці за вислугу років,
/додаток до справи /

З довідки
відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації, яка надана на
виконання ухвали суду встановлено, що компенсація втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить позивачу ОСОБА_1. - 1135,22 грн., /а. с. 17/

Відповідно положень
статті 233 КЗПП
України в редакції статті до 11.07.2001
року працівник мав право звернутися з заявою про вирішення трудового спору
до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права. 11.07.2001
року з прйняттям Закону України №2620-ІІІ, згідно якого ст.233 КЗПП
доповнено частиною другою, у разі порушення законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд, з'ясувавши причини
пропущення позивачем тримісячного строку звернення до суду, що того вимагала
стаття 233 КЗПП
України в редакції до 11.07.2001
року, прийшов до висновку, що він пропущений з поважної причини з причини
необізнаності позивачем про існування гарантованого права на отримання
кромпенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати. Як встановлено у судовому засіданні, позивач про своє право дізналався
тільки у 2006 році,
коли колеги почали звертатись до суду.

За таких
обставин, суд вважає, що позивачем недопущено порушення строків зверення до
суду за захистиом свого трудового права.

Статтею 55 Конституції
України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Стаття 22 Конституції
України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 43 Конституції
України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне
одержання винагороди за працю захищається законом.

В статті 57 Закону України
„Про освіту", якою визначені гарантії держави педагогічним,
науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних
закладів, визначено, що держава забезпечує вказаній категорії працівників
виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу ( ставки
заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи та виплату допомоги на
оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні
щорічної відпустки.

Відповідно до ст.94
КЗПП України, заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України
„Прот оплату праці", додаткова заробітна плата, це - винагорода за
працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки.

Таким чином, суд
прийшов до висновку, що позивачу неправомірно своєчасно не виплачувалась надбавка
за вислугу років, яка є частиною його заробітної плати, чим порушено його
конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю.

Зазначений
висновок підтверджується і рішенням Городнянського районного суду Чернігівської
області №2-78 ухваленого
28.02.2004 року,
яке вступило у законну силу, і виконано у примусовому порядку державною
виконавчою службою.

Відповідно до
положень ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно положень
ст. 34 Закону
України „Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться
відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у
порядку, встановленому чинним законодавством.

Цей порядок
врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІІІ,
Постановою КМУ від 20 грудня 1997 p. N 1427 „Про
затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів

з

її виплати",    Постановою КМУ від 21 лютого 2001
p. N 159    „Про затвердження Порядку
проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати".

Суд не приймає
до уваги твердження представника відповідача, що надбавка за вислугу років не
виплачувалась у зв'язку з тим що дію ст. 57
ЗУ „Про освіту" було призупинено у 2001 році, було
відсутнє фінансування на реалізацію цієї норми, а Законом України „Про
реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України
"Про освіту"" зазначену заборгованість було визначено як
кредиторську заборгованість Державного бюджету України і вона погашається
протягом 5 років
рівними частинами, і цим же Законом не передбачено виплати компенсації втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, оскільки вони не
відповідають дійсності і суперечать Конституції України, норми якої є нормами
прямої дії. Зазначений Закон встановлює та регулює правовідносини, що склалися
у зв'язку з не фінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України
"Про освіту", а не порядок компенсації громадянам втрати частини
доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Закон України
„Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України
"Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів" було прийнято 09.09.2004 року,
правовідносини що склалися між позивачем та відділом освіти, і які
досліджуються судом, відбувались в період 1998-2002
років, рішення суду про захист прав позивача прийнято на початку 2004 року, і таким
чином зазначений Закон не може якимсь чином обмежувати права позивача, оскільки
відповідно до ст.58 Конституції України він не має зворотної дії у часі.

Роз'яснення
Міністерства освіти і науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці
та соціальної політики України, Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 на яке
посилається представник відповідача, у тій частині, що виплата по ст.57 ЗУ „Про освіту" є
разовою виплатою державного бюджету, суперечить вимогам ч.1 ст.5 ЗУ „Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів",
оскільки кредиторська заборгованість погашається працівникам помісячно разом з
виплатою поточної заробітної плати.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають
задоволенню у повному обсязі та підлягає стягненню з відділу освіти
Городнянської районної державної адміністрації нарахована позивачу компенсація
втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до
ст.88 ЦПК України з відділу освіти Городнянської райдержадміністрації слід
стягнути судові витрати по справі.

На підставі
викладеного й у відповідності до положень ст.ст. 22, 43, 55, 58 Конституції України, ст. 57 Закону України
„Про освіту", ст.2, ст. 34
Закону України „Про оплату праці", ст. 233 КЗПП України, Закону України „Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІМ,
Постанови КМУ від 20 грудня 1997 p. N 1427 „Про
затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати", Постанови
КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159 „Про
затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити повністю.

Стягнути з
відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської
області на користь ОСОБА_1-
1135,22 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 01.01.1998 року по 31.08.2002 року, без
врахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають утриманню.

Стягнути з
відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації 51 грн. 00 коп. державного
мита (судового збору) на користь держави та ЗО грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь
державного бюджету Городнянського району Чернігівської області.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Криворученко
Д.П.