УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року місяця квітня 03 дня колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у складі: Головуючого, судді -   Горбань
В.В. Суддів:   Даніла Н.М.

Чистякової Т.І.

при секретарі: Антипові Д.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та
визнання права власності на 1/4 частку домоволодіння, за апеляційними скаргами
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 27 жовтня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2004 року
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання факту
прийняття спадщини після смерті батька, визнання права власності на 1/4 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 та
виділення 1/4 частки домоволодіння в натурі, посилаючись на те, що вона
фактично прийняла спадщину після смерті батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки
на день смерті батька вона проживала та користувалась спірним будинком.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 27 жовтня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1
після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1, в решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в якій ставлять питання про його скасування,
посилаючись на те, що рішення суду незаконне і необгрунтоване, ухвалено з
порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній
скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_2 вказують, що позивачкою пропущений строк позовної
давності та строк подання заяви про прийняття спадщини, також їй не доведений
факт проживання разом з померлим батьком, оскільки фактично, позивачка мешкала
разом з матір'ю в її половині будинку, крім того, суд визнав за ОСОБА_1 право
власності на 14 частку будинку, але не прийняв до уваги, що рішенням суду
домоволодіння було поділено по 1/2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції неправомірно
відмовив їй у виділі в натурі 1/4 частки домоволодіння, тим самим позбавив її
можливості користуватися належній їй власністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення  сторін,  що з'явились,
обговоривши  підстави  апеляційних
скарг,

Справа № 22-ц-1445/2007р.                        Головуючий

в першій
інстанції   Тимошенко К.Г.

Доповідач   Даніла Н.М.

2

колегія
суддів вважає за необхідне апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
відхилити.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права
власності у порядку спадкування на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1, суд виходив з
того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги по закону, фактично прийняла
спадщину, тому має право на спадкову долю в спірному домоволодінні.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія,
оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як убачається з матеріалів справи, спадкове майно складається з 1/2 частки
будинку АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 529 ЦК
України ( в
редакції 1963 року)
спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є спадкоємці першої черги - його дві доньки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ст.549 ЦПК України (
в редакції 1963 року)
передбачає умови визнання прийняття спадщина спадкоємцем, а саме: 1) якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в
нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини,
вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1, мешкаючи у
спірному будинку на день смерті батька та в подальшому, фактично прийняла
спадщину після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнав за нею право
власності на 1/4 частку
спірного будинку.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в медах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У порушення вимог ст. 60
ЦПК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надали суду доказів, які б свідчили про
те, що спірний будинок був поділено у натурі, як убачається з рішення суду
Центрального районного суду м. Сімферополя від 9 лютого 1987
року при розірванні шлюбу за ОСОБА_3 визнано право власності на ідеальну
долю спірного домоволодіння -
1/2 частину.

Доводи апелянта про те, що на день смерті батька ОСОБА_1 мешкала у половині
будинку, яка належала ОСОБА_3 правового значення не мають.

Посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_1 пропустила строк на
звернення до суду за захистом свого права, колегія визнає необгрунтованим,
оскільки вони суперечать вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з'ясував обставини справи
не надав належної оцінки доказам, а тому необгрунтовано задовольнив позов
ОСОБА_1, є
безпідставними.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові про виділ 1/4 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 у
натурі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 всупереч ч.1 ст.11 ЦПК
України не надані безспірні докази, які б свідчили про можливе реальне
виділення 1/4 частки домоволодіння.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно
з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам згідно за ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК

3

України, а в
рішенні навів переконливі доводи на обгрунтування своїх висновків.

Інші доводи апеляційної скарги не містять безумовних підстав для скасування
рішення.

Згідно зі ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 304
п.1, 307, 308, 314,
315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів
судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на рішення
Центрального районного суду м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від 27 жовтня 2006 року відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 27 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двох місяців.