Справа №22-ц-7  2007 р.                              Головуючий
21                                                   Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

іменем
України

2007 року березня «
28 » дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
МасловаВ.О.

суддів               - Батюка А.В.,
Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Суми

на рішення
Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 27 вересня 2006 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Суми про встановлення факту нещасного випадку на виробництві,-

встановила:

Рішенням суду
від 27 вересня 2006 року позов
ОСОБА_1. задоволено.

Встановлено факт
отримання ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_1,
каліцтва у зв'язку з виконанням трудових обов'язків у Сумському підприємстві
"Сільгоспенерго" 10
листопада 1987 року.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

З матеріалів
справи вбачається, що з 16.10.1985
року по 31.03.1988 року
позивач працював у якості водія легкового автомобіля у Сумському обласному
міжгосподарському виробничо-експлуатаційному об'єднанні по енергетиці і
електрифікації "Облсільгосп-енерго", назва якого в трудовій книжці
позивача, довідці про його заробітну плату у скороченому варіанті значиться як
Сумське об'єднання "Облсільгоспенерго" /ас.9, 116, 118/. Тому висновки
суду першої інстанції про те, що в названий період позивач працював у Сумському
підприємстві "Сільгоспенерго" -
є помилковими і не відповідають зібраним у справі доказам.

Із запису у
трудовій книжці позивача вбачається, що Сумське об'єднання
"Облсільгоспенерго"  у березні 1988 року було
ліквідоване.

2

Звертаючись до
суду з позовом про встановлення факту отримання виробничої травми позивач
посилався на те, що з приводу отримання ним у жовтні 1987 року каліцтва,
пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків, складався акт форми Н-1,
копія якого знаходиться у нього на руках. Однак оригіналу цього акту він не має
і в даний час втрачена можливість його витребувати, так як, організація, в якій
він отримав травму, - ліквідована
без правонаступника і оригінали документів щодо його травми не збереглися.

Колегія суддів
вважає, що у справі є достатньо доказів про те, що 10 жовтня 1987 року позивач
отримав трудове каліцтво, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_1. Проте при цьому суд першої інстанції помилився у
визначенні дати отримання трудового каліцтва, зазначивши в резолютивній частині
рішення помилкову дату -10.11.1987р.

По-перше. Факт
отримання позивачем трудового каліцтва підтверджується показами свідків
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. , які були
допитані в суді першої інстанції /ас. 75-77/.

Позивач надав
суду апеляційної інстанції ксерокопії трудових книжок названих свідків, з яких
вбачається, що ОСОБА_2.
в 1987 році дійсно працював в об'єднанні "Облсільгоспенерго"
ст. інженером по техніці безпеки, а
ОСОБА_3. в 1987 році працював у об'єднанні "Облсільгоспенерго"
водієм /ас. 123,124/.

По-друге. Під
час розгляду справи в суді апеляційної інстанції з Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми та МСЕК Ковпаківського району м. Суми
були витребувані документи відносно ОСОБА_1., з яких вбачається наступне.

З особової
справи позивача, яка знаходиться у МСЕК Ковпаківського району м. Суми,
вбачається, що 13.01.1988
року голова Сумського обласного міжгосподарського
виробничо-експлуатаційному об'єднання по енергетиці і електрифікації
"Облсільгосп­енерго" ОСОБА_4 надіслав до МСЕК лист про необхідність
огляду позивача з метою встановлення ступені втрати професійної працездатності / ас.186-188/. До
речі. Відповідно до діючого в той час законодавства до компетенції МСЕК входило
надання висновків щодо ступені втрати професійної працездатності, якщо шкода
була заподіяна в зв'язку з виконанням працівником трудових обов'зків, а в інших
випадках такі висновки давала СМЕ.

25.01.1988 року за результатами огляду МСЕК позивачу була
встановлена третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва / асі 12/.

Управління
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м.Суми надіслало апеляційному
суду ксерокопії документів, які містяться у особовій справі позивача. З цих
документів вбачається, що на початку 1988
року Сумське об'єднання "Облсільгоспенерго" надіслало до
управління соціального захисту населення ряд документів для призначення
позивачу пенсії по інвалідності. Серед цих документів були : виписка з акту
огляду МСЕК про встановлення позивачу третьої групи інвалідності від трудового
каліцтва, належним чином завірена копія Акту № 3 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який
стався з позивачем 10 жовтня 1987 року, довідка
про заробітну плату позивача та ін. У ас. 111-121/.
Вбачається, що даний Акт №
3 форми Н-1 був складений у відповідності до вимог законодавства, що діяло на
час його складення.

з

Із запису у
трудовій книжці позивача вбачається, що після його звільнення у березні 1988 року у зв'язку з
ліквідацією Сумського об'єднання "Облсільгоспенерго", він був
прийнятий на роботу в Обласне міжгосподарське підприємство " Агропроменерго".

В особовій
справі позивача, що знаходиться у МСЕК Ковпаківського району м. Суми, є також
лист, з якого вбачається, що в липні 1988
року директор підприємства "Агропроменерго" ОСОБА_5. направляв
позивача для огляду до МСЕК з метою встановлення проценту втрати професійної
працездатності внаслідок трудового каліцтва для визначення розміру
відшкодування шкоди /ас. 187,188/.

Таким чином
колегія суддів вважає, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної
інстанції зібрано достатньо переконливі докази про те, що 10 жовтня 1987 року позивач
отримав трудове каліцтво. Факт отримання позивачем трудового каліцтва був
зафіксований складенням відповідного акту форми Н-1, оригінал якого в даний час
не зберігся. В той же час є всі підстави для висновку про те, що такий акт
складався, оскільки його завірена належним чином копія надсилалась об'єднанням
"Облсільгоспенерго" державній установі для виплати позивачу пенсії по
інвалідності.

Факт отримання
позивачем виробничої травми не заперечувався і керівником об'єднання
"Облсільгоспенерго", під час роботи в якому позивач отримав цю травму.
Вбачається, що керівник названого об'єднання направляв позивача на МСЕК для
встановлення ступені втрати ним професійної працездатності у зв'язку з
каліцтвом, заподіяним при виконанні ним трудових обов'зків.

Ці докази
беззаперечно спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність достатніх
підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1. Обставини, при яких позивач
отримав 10 жовтня 1987 року трудове
каліцтво, детально описані в Акті №
3 форми Н-1, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи на ас. 113 На підтвердження
своїх доводів про те, що отримана позивачем травма не є трудовим каліцтвом, - апелянт ніяких
доказів суду не надав.

Перевіряючи
доводи апеляційної скарги про поверхове з'ясування судом першої інстанції
обставин щодо наявності правонаступника Сумського об'єднання "Облсільгосп­енерго",
суд апеляційної інстанції прийняв всі можливі заходи для з'ясування цього
питання. Однак під час розгляду справи не були знайдені докази про те, що в
даний час існує правонаступник Сумського обласного міжгосподарського
виробничо-експлуатаційного об'єднання по енергетиці і електрифікації
"Облсільгоспенерго" /скорочено-Сумське об'єднання
"Облсільгоспенерго" /,
на якому в 1987 році
позивач отримав виробничу травму. На підтвердження своїх доводів про наявність
в даний час такого правонаступника апелянт ніяких доказів не надав.

Таким чином
вбачається, що при
постановлены рішення суд першої інстанції помилився у встановленні
фактичних обставин справи, зокрема, щодо назви організації, в якій позивач
отримав трудове каліцтво, та часу його отримання, тому в цій частині рішення
суду підлягає зміні.

Колегія суддів
не може погодитись з доводами апелянта про те, що позивач пропустив строк
позовної давності для звернення з даним позовом.

Відповідно до
положень як ЦК УРСР /1963/, так і ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатись про порушення свого права.

4

З пояснень
позивача вбачається, що про порушення свого права, тобто про те, що оригінал
Акту № 3 форми
Н-1 щодо отримання ним трудового каліцтва не зберігся, він довідався тільки
тоді, коли почав оформляти документи для Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Суми з метою отримання сум відшкодування шкоди.

Керуючись ст. 303, п.З ч.І ст.307,
п.1 ч.І ст.309, ст.ст. 313,
316 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила   :

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми
задовольнити частково.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 27 вересня 2006 року змінити.

Встановити факт
отримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
каліцтва у зв'язку з виконанням трудових обов'язків у Сумському об'єднанні
"Облсільгоспенерго" 10
жовтня 1987 року.

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни .

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді