Справа №22- 2056                           Головуючий
Категорія-   21                                   суддя-
Доповідач: суддя
УХВАЛА ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

16
березня     2007 року                                         М.Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області

у складі
головуючого: судді Новодворської О.І.

суддів:
Сукманової Н.В., Кіянової С.В.

при секретарі     Писаревій Ю.Г.

з участю
позивачки ОСОБА_1, представника відповідача Самаріній О.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду
в м. Донецьку цивільну справу по апеляційній скарзі Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Харцизьку Донецької області таОСОБА_1на
рішення Харцизького міського суду Донецької області від 25 грудня 2006 року у
справі за позовомОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України у м. Харцизьку Донецької області про відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
- Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування   від нещасних випадків на виробництві та
професійних   захворювань України у   м. Харцизьку   Донецької області подало апеляційну скаргу
на рішення Харцизького   міського суду
Донецької області    від 25 грудня   2006 року
, яким частково задоволені позовні вимоги позивачки про стягнення
моральної шкоди, у зв'язку з
ушкодженням здоров'я на виробництві.

Суд
стягнув з відповідача на    користь
позивачки     в відшкодування моральної
шкоди 15000гривень,та   300 гривень за
надання юридичної допомоги  ,а
всього  15300 гривень.

Відповідач
вважає, що рішення підлягає   скасуванню,
по справі слід постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних
вимог, оскільки не доведений    факт
спричинення моральної шкоди , а крім того відповідно до с т. 71 п.22   Закона
України «  Про Державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено дії абзацу четвертого статті 1 (в частині
відшкодування      моральної шккоди
застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу    настання страхового випадку), підпункту
"є" пункту 1 частини
першої статті 21, частини третьої статті 28; абзацу десятого     пункту 7 частини сьомої статті 17 та
пункту 7 частини першої      статті 22 в
частині надання підприємствам фінансової допомоги на     безповоротній основі; частини третьої
статті 34; частини п'ятої

2

статті 47 (в частині знижок та надбавок до розміру
страхового      внеску) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне     страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності". Також на думку
відповідача   судом безпідставно стягнуто
на користь позивачки за надання правової допомоги 300 гривень, бо адвокат
приймав участь при розгляді справи не більше години часу.

Крім того, позивачкою пропущений строк позовної давності
при поданні позовної заяви до суду.

Позивачка також подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просила
рішення суду змінити та стягнути на її користь у відшкодування моральної шкоди
50000 гривень, оскільки саме в такому розмірі їй спричинена моральна   шкода.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу , перевіривши матеріали
цивільної справи , апеляційний суд, приходить до наступних висновків.

Задовольнаючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того,
що позивачка працювала в ВАТ „ Силур „ волочильщиком
проволоки 12.08.2002 року з нею стався нещасний випадок в результаті якого
вона отримала   травму -   правого ока.

Висновком МСЕК від 10.12.2002 року їй було встановлено 45% втрати
професійної працездатності вперше - по вищезазначеній травмі, визнана   інвалідом Ш групи.

Висновком МСЕК від 20.06.2003 року їй було встановлено 55 % втрати
професійної працездатності - по цій же травмі, визнана інвалідом Ш групи.

У зв'язку з травмою порушені нормальні життєві зв'язки позивачки, вона
переносить фізичні та моральні страждання , втрата працездатності призвела до
обмеження її можливості вести активний спосіб життя , їй тяжко фізично
працювати , не може працювати ні на підприємстві, ні вдома - все це змушує її
прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, що спричинило
моральну шкоду.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно
від відшкодування майнової втрати передбачено ст. 1 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності"(далі - Закон) і є одним із засобів захисту особистих немайнових
прав працівника. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим, як
це передбачено підпунктом „є" пункту 1 частини першої статті 21, частиною
третьою статті 28 Закону, покладена на відповідача.

В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-9/2004
р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивачки підтверджений висновком МСЕК про
встановлення ступеню втрати працездатності, поясненнями позивачки, медичними
документами.

Апеляційний суд не приймає довід відповідача про те, що
для визнання факту завдання позивачці моральної шкоди необхідно висновок МСЕК
про наявність заподіяння такої шкоди позивачці. Такий висновок МСЕК відповідно
до вимог ст. 34 п. З Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" необхідний у разі відсутності
стійкої втрати працездатності.

Посилання    відповідача
на с т. 71 п.22   Закона України
«  Про Державний бюджет України на 2007
рік», якою зупинено дії абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування
моральної шккоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу    настання страхового випадку), підпункту
"є" пункту 1 частини
першої статті 21, частини третьої статті 28; абзацу десятого     пункту 7 частини сьомої статті 17 та
пункту 7 частини першої      статті 22 в
частині

3

надання підприємствам фінансової допомоги на     безповоротній основі; частини третьої
статті 34; частини п'ятої ї статті 47 (в частині знижок та надбавок до розміру
страхового      внеску) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне     страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" - безпідставні,
оскільки , вони не поширюються на вищезазначені правовідносини.

Доводи відповідача стосовно того, що позивачкою пропущений строк позовної
давності при поданні позовної заяви до суду, апеляційний суд не приймає до
уваги, оскільки вони не відповідають діючому
законодавству .

Крім того, відповідачем не надані суду відповідні докази, що розгляд справи
судом першої інстанції тривав менше години і тому стягнута сума за надання
юридичної допомоги у розмірі 300 гривень не відповідає діючому законодавству і
є завеликою.

Доводи апеляційної скарги позивачки, апеляційний суд. також може прийняти
до уваги , оскільки , ці обставини вже були предметом дослідження , як в суді
першої інстанції так і в апеляційному суді, і підстав для їх задоволення немає.

За таких обставин , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
наявність заподіяння позивачці моральної шкоди в результаті пошкодження
здоров*я на виробництві.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції
врахував глибину фізичних та моральних страждань позивачки , погіршення стану
її здоров'я і встановив його у розмірі 15000 гривен.

Перевіривши доводи апеляційних скарг в межах оскарження, апеляційний суд
дійшов висновку про те, що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права і тому підстав для задоволення
апеляційних скарг ні відповідача ні позивачки немає.

Таким чином, розглядаючи справу, суд всебічно, повно і об'єктивно, згідно з
наданими доказами розглянув спір, прийняв правильне рішення.

Керуючись ст.ст.
307ч.1.п.1,308,313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХ В А Л И В:

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у м. Харцизьку Донецької

області та ОСОБА_1                        -
відхилити.

Рішення Харцизького міського суду Донецької області від
25 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.