Справа № 2-332/2007 p.
I Ш Е НН Я ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
10 травня 2007 року                          Бериславський районний
суд Херсонської області
у складі головуючого судді            Сіянка В. М.
за участю секретаря                        Третьякової
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бериславі Херсонської області в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, нажитого
ними під час шлюбу, посилаючись на те, що з 28.12.1991 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час
спільного проживання та перебування у шлюбі вони придбали:
В   житловий будинок АДРЕСА_1 23.03.2000 року за 4000 гривень; в
автомобіль марки ГАЗ-53 (самоскид) 22.08.2001
року; в  холодильник, телевізор та кухонні меблі.
Просила суд
розділити спільно нажите майно наступним чином: виділити їй на праві особистої
приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 з урахуванням інтересів дитини
вартістю 4000 гривень,
У судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, з
підстав, викладених у позові, додатково пояснивши, що шлюб між сторонами
розірвано, спільно вони не проживають і спільного господарства не ведуть.
Відповідач коштів на утримання дитини не виділяє, забрав автомобіль ГАЗ-53 та
виїхав на ньому на постійне проживання до своїх батьків у Волинську область.
судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був
належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи. Надав до
суду письмові пояснення та заперечення на позовну заяву, які зводяться до
наступного. Житловий будинокАДРЕСА_1 складається з чотирьох кімнат і є єдиним
місцем проживання відповідача, а тому задоволення вимог позивачки про виділення
їй всього будинку істотно ущемляє його право на житло. Більше того даний
будинок придбаний на кошти його матері. Автомобіль ГАЗ-53 зароблений ним особисто
і отриманий ним від радгоспу в рахунок погашення заборгованості по заробітній
платі, а вартість автомобіля, зазначена позивачкою не відповідає дійсній його
ринковій вартості, оскільки позивачка не врахувала ступінь зносу автомобіля (1971 року випуску) та
його технічний стан. Крім того, за час спільного проживання сторони придбали
холодильник "Самсунг'" вартістю 2000
гривень, телевізор "LG" вартістю 1200 гривень, кухонні
меблі, ліжко, дві шафи, крісла, килими, трельяж, побудували сарай. Просив суд
для визначення дійсної ринкової вартості житлового будинку та можливих
варіантів його поділу, а також вартості автомобіля призначити відповідні судові
позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до
Суд, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та враховуючи письмові
заперечення відповідача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.
Судом
встановлено, що з 28.12.1991
року сторони перебували у шлюбі (а. с. 9). Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10), яка проживає
разом з позивачкою. У грудні місяці 1993
року керівництвом радгоспу-заводу "Червоний Маяк" та Фондом
комунального майна Бериславського району Херсонської області було надано дозвіл
відповідачу на придбання автомобіля ГАЗ-53 1971 року випуску, який був переобладнаний під самоскид, що
підтверджується копіями документів, доданими відповідачем до своїх заперечень
05.07.1995 року даний автомобіль ГАЗ-53, державний номер НОМЕР_1, 1971 року випуску,
самосвальний кузов, синього кольору було зареєстровано за відповідачем у
Новокаховському МРЕВ ДАІ та перереєстровано за ним же 22.08.2001 року, що
відображено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 7)
23.03.2000 року згідно договору купівлі-продажу відповідач придбав
житловий будинок АДРЕСА_1 за 4000 гривень,
Суд вважає, що
вищевикладене майно є спільною сумісною власністю подружжя, що передбачено
ст.22 КпШС України, який був чинним на момент придбання майна, та ст.16 Закону
України "Про власність". Посилання відповідача на ту обставину, що
житловий будинок придбано за кошти його матері не знайшло свого підтвердження
під час судового розгляду справи, а тому не береться судом до уваги.
Статтею 22 КпШС України
передбачено що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном.
Відповідно до ст..28 КпШС України, в
разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними, тобто кожна сторона має право на /4 частину майна,
яке придбане в період зареєстрованого шлюбу. В окремих випадках суд може
відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Згідно статті 70 С К України у разі
поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може
відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне
значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка,
за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для
забезпечення   їхнього   фізичного, духовного розвитку та лікування.
За статтею 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між
ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував
їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні
іншого майна другому з подружжя.
п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995
року з змінами внесеними постановою №15
"Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної
власності" судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону України
"Про власність" громадянин не може бути позбавлений права власності
на своє майно, крім випадків передбачених цим законом та іншими законодавчими
актами України. Оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників
спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід
розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової
компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або
поділити майно в натурі чи
Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови №7 від 04.10.1991 року "Про
практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної
власності громадян на жилий будинок" -
виходячи з правил ст.29 КпШС України при неможливості поділу будинку, що є
спільною власністю подружжя, в натурі і відсутності згоди подружжя про спосіб
поділу спільного майна, суд з урахуванням неповнолітніх дітей і таких, що
заслуговують увагу, інтересів одного з подружжя, забезпеченості житлом в іншому
місті другого з них може залишити будинок одному з подружжя і покласти на нього
обов'язок компенсувати право на частку в будинку другого за рахунок іншого
спільного майна або грішми.
того, що сторони мають від шлюбу дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та
перебуває на повному її утриманні, суд при поділі майна відступає від засад
рівності часток подружжя у спільно придбаному майні з урахуванням інтересів
дитини і вважає необхідним збільшити частку позивачки до 2/3 у спільному
наведене, суд вважає заявлений позивачкою спосіб поділу спільного майна таким,
що підлягає задоволенню, оскільки автомобіль ГАЗ-53 є річчю неподільною, то
його необхідно залишити відповідачу, з урахуванням також тієї обставини, що
позивачка не має навичок керування автомобілем, не має відповідного права на
таке керування та не має наміру в майбутньому керувати автомобілем. Таки чином,
в межах заявлених у позові вимог, позивачці підлягає компенсація 2/3 частини вартості
автомобіля ГАЗ-53, в якості якої виступає 1/3
частина відповідача у житловому будинку, який   підлягає виділенню позивачці в натурі із
спільного майна повністю (в цілому).
відповідача про призначення судово-технічної експертизи з метою визначення
дійсної ринкової вартості житлового будинку та можливих способів його поділу, а
також про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення
дійсної ринкової вартості автомобіля ГАЗ-53 не підлягають задоволенню, оскільки
відповідач у своїх клопотаннях не виявив готовності сплатити вартість заявлених
ним експертиз, що унеможливлює їх проведення.
викладеного, в межах заявлених позивачкою вимог, з урахуванням принципів
змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись ст. ст. 60-63, 68-72 СК
України, ст. ст. 355,
364, 368-372 ЦК України, ст.ст. 16,
55 Закону України "Про власність"ст.ст.10, 11, 57-66, 209, 212, 214-215, 224-226
ЦПК України, суд
задовольнити. Поділити майно, що перебувало у спільній сумісній власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:
на праві особистої приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1;
на праві особистої приватної власності автомобіль ГАЗ-53 державний номер
випуску, самосвальний кузов, синього кольору.
На рішення суду
може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя                                                                                                                        В-
М-СІЯНКО