Справа № 22ц-1792007 рік                                           Головуючий
Категорія 20                                                                           Суддя-доповідач
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області в складі:
суддів Козлова О.М., Кочегарової Л.М.
при секретарі Жило І.А. розглянувши
у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до   Авто-гаражного сполшвчого кооперативу
„Центральний" (далі АГСК „Центральний")  про
відшкодування  шкоди  за
апеляційною  скаргою  відповідача на рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя від 27
Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006
року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково. Стягнуто з АГСК
„Центральний" на користь позивачки у відшкодування майнової шкоди 2 540 грн., судові
витрати 25 грн.92 коп. В решті позову
відмовлено.

В апеляційній
скарзі АГСК „Центральний" просить рішення скасувати і прийняти нове
рішення про відмову у позові, посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника АГСК „Центральний" Жука М.І.,
який доводи скарги підтримав, заперечення представника позивачки ОСОБА_1. - ОСОБА_2, який
просив відмовити у задоволенні скарги, перевіривши законність і обгрунтованість
рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
скарга  не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1. про відшкодування шкоди, суд виходив з
того, що позивачці заподіяна матеріальна шкода з вини відповідача, який не
виконав свої обов'язки по охороні автотранспортного засобу.

Висновки суду відповідають нормам матеріального права та
обставинам справи.

Згідно ст.977 ЦК України за
договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних
стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб
і видати транспортних засіб за першою вимогою поклажодавця.

Договір
зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між
гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не
встановлено законом або статутом кооперативу.

Прийняття
автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером,
жетоном).

-2-

Судом встановлено, що і це підтверджується матеріалами
справи, що позивачка є членом АГСК „Центральний", користується гаражем НОМЕР_1, розташованим на
території кооперативу і зберігає там автомобіль "DAEWOO
-LANOS". У липні 2005
року до гаражу проникли сторонні особи, які вкрали задні двері автомобіля,
вартістю 1660 грн. та
авто-магнітолу, вартістю 880
грн. За даним фактом органами внутрішніх справ порушено кримінальну справу,
провадження по якій зупинено до розшуку винних осіб.

Ці обставини
підтверджуються ордером на право користування гаражем НОМЕР_1; довідкою про те,
що позивачка з вересня 2003
року є членом кооперативу; квитанцією про сплату членських внесків до АГСК
„Центральний"; довідкою органів внутрішніх справ про крадіжку з гаражу з
проникненням у приміщення і викрадання дверей та автомагнітоли; даними товарних
чеків про вартість викраденого, випискою з журналу прийому та здачі
об"єкту АГСК „Центральний".

Згідно п.4.4
Статуту АГСК „Центральний" в зобов'язання правління кооперативу входить
організація охорони кооперативу.

З інструкції про
трудові обов"язки сторожа кооперативу, затвердженої правлінням кооперативу
31 січня 2003 року,
вбачається, що при виконанні обов'язків сторож зобов'язаний знати кількість та
розташування гаражів, які приймаються під охорону, сумлінно нести службу по
охороні гаражів.

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача Жук М.І. пояснював, що при
огляді гаражу 17 липня 2005 року він бачив,
що з машини знято двері та в ній відсутній магнітофон.

Таким чином, суд
першої інстанції повно, всебічно і об"єктивно встановив обставини справи
та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку, що АГСК „Центральний" не виконав свої
зобов'язання по зберіганню майна, що було в гаражі, яким користувалася
позивачка і тому заподіяна ОСОБА_1. матеріальна шкода підлягає відшкодуванню за
рахунок АГСК „Центральний".

Відповідно до
ч.І ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В апеляційній
скарзі відповідач посилався на те, що позивачка не надала доказів того, що
автомобіль було передано на зберігання на підставі квитанції або жетону, але з
матеріалів справи вбачається, що факт зберігання та знаходження автомобіля в
гаражі, який знаходився під охороною  на
час крадіжки, сторонами не оспорюється.

Доводи
представника відповідача про те, що предметом діяльності кооперативу є
будівництво гаражів, надання членам кооперативу послуг по ремонту, технічному
обслуговуванню транспортних засобів і АГСК „Центральний" не несе
відповідальності за зберігання транспортних засобів є безпідставними і
спростовуються дослідженими доказами.

Не погоджуючись
із рішенням, відповідач зазначав, що судом невірно визначено розмір
матеріальної шкоди, заподіяної позивачці.

Між тим, на
думку апеляційного суду, висновки суду відповідають наданим позивачкою доказам
та дійсним цінам на вказані товари і тому посилання в апеляційній скарзі на
недоведеність цих обставин до уваги не приймаються.

-3-

Рішення  суду     постановлене     на підставі     ст.ст.950,951,977  ЦК України,
відповідає вимогам ст. 10,60,213-214
ЦПК України і підстав для його скасування немає.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну
скаргу Авто-гаражного споживчого кооперативу „Центральний" відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді