Справа №2-1139/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 грудня 2007р.
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого-
судді: Ліхтанської Н.П. при секретарі -
Димової Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.  Бердянську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  3-ї особи при­ватного
нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Каракулової Людмили Іванів­ни
про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Як видно з
позовної заяви,  по заповіту,  засвідченому 3 лютого 2006року приватним но­таріусом Бердянського
міського нотаріального округу Каракуловою Л.І.,
дружина  позивача ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  заповідала своїй сестрі  ОСОБА_2 своє майно,  у тому числі частку квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла
в М. Бердянську. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання
заповіту недійсним на тих підставах,  що
через вік і стан здоров'я його дружина ОСОБА_3 ,  будучи тяжко хворою на ішемічний
інсульт,    не могла реально оцінювати
тих дій,  що відбувалися навколо неї і з
нею і не могла  скласти заповіт  на ім'я ОСОБА_2  Спадкоємцем першої черги згідно із зако­ном є
позивач,  як чоловік померлої.

У судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги і пояснив,  що з 1974року він пе­ребував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ,  дітей
не мали,  у дружини і у нього є сестри. З
дружиною вони проживали у двокімнатній квартирі і була домовленість,  що квартира зали­шається тому,  хто переживе іншого і про заповіт не було
ніяких розмов. 1.02.2006р.
у дружини стався інсульт,  у неї була
порушена свідомість,  вона не могла
рухатися,  не пізнавала своєї ква­ртири,  казала,
що треба їхати додому і на другий день ОСОБА_2 привела
нотаріуса  Кара­кулеву Л.І. і вони
уговорили дружину підписати заповіт на квартиру і нотаріус посвідчила цей
заповіт. Дружина позивача продовжувала хворіти,
її паралізувало і вона не завжди все розуміла. Позивач вважає,  що дружина була тяжко хвора,  не могла реально оцінювати тих дій,  що відбувалися навколо неї і з нею і не
могла  скласти заповіт на ім'я
ОСОБА_2,  тому позивач наполягає на
визнанні цього заповіту недійсним.

Відповідачка
ОСОБА_2  позов не визнала і
пояснила,  що у неї були добрі стосунки з
її сестрою ОСОБА_3,  яка замінила їй
матір. її сестра  хворіла,  але працювала,
обробляла дві дачі,  бо пенсії не
вистачало,  а чоловік не давав їй грошей.
1.02.2006р. ОСОБА_3 чистила ки­лим у дворі,  їй стало зле,  вона
упала і вдарилася головою об камінь,  але
на ранок їй стало кра­ще і вона сказала,
що хоче написати заповіт на користь відповідача. Коли приїхала
нотаріус,  ОСОБА_3  все сама їй розказала і підписала заповіт.
Сестра завжди була при повному ро­зумі,
хоча і хворіла і часто викликали лікарів. Вона вже давно хотіла
розлучитися з чоловіком і завжди казала,
що її частина квартири буде належати
відповідачу після її смерті.

2

Третя особа - приватний
нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Караку-лова Л.І.
пояснила,  що під час складаня заповіту
ОСОБА_3  була хвора,  лежала,
але вона все розуміла,  висловила
свою думку про заповіт на користь своєї сестри,
і сама написала текст в заповіті,
тому не було   сумнівів в її
дієздатності.

Свідок ОСОБА_4
пояснив,  що 1.02.2006р. на
швидкій допомозі він,  як
лікар-нев-ропатолог,  приїзжав до хворої
ОСОБА_3,  поставив діагноз- інсульт,  бо у хворої було гостре порушення мозкового
обігу,  порушення свідомості,  у неї був контактний сопор- вона могла ре­агувати
на накази,  але не могла розуміти
значення своїх дій,  5.02.2006р. він
знову оглянув хво­ру,  стан у неї був
важкий,  загальмований,  вона реагувала на чоловіка,  казала окремі слова не пов"язані між
собою. В такому стані вона не могла нічого написати,  але вона працювала довго вчителем і
автоматично під диктовку могла написати якись слова,  не розуміючи їхнього змісту.

Свідок ОСОБА_5
пояснила,  що вона як дільничний лікар
2.02.2006р. оглянула ОСОБА_3,  яка була у
важкому стані після інсульта,  ліва
сторона у неї не рухалася,  а правою вона
могла рухати.

Свідки
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8
ОСОБА_9, ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11 пояснили,  що 2
лютого 2006р. у ОСОБА_3  був
інсульт,  вона впала   у дворі будинку,  викликали
швидку допомогу додому,  вона
лежала дома,  їй робили уколи,  во­на могла розмовляти,  але не чітко,
могла рухати правою рукою. Протягом лютого-березня мі­сяця 2006р. вона
відповідала на привітання друзів по телефону,
бо була прикута до ліжка. Коли друзі приходили її навідати,  вона не завжди їх пізнавала.

Розглянувши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
учасників процесу,  суд вважає позов
обгрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

24 жовтня 1974року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 і
останнім часом вони проживали в своїй власній квартирі за адресою
АДРЕСА_1,  що підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу,  копією
договору купівлі-продажу від 10.03.2000р.,
копією технічного паспорту на квартиру.

За
заповітом,  посвідченому 3 лютого 2006року
приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Каракуловою
Л.І.,  дружина  позивача ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  заповідала своїй сестрі   ОСОБА_2 своє майно,  у тому числі частку квартири АДРЕСА_1,  що підтверджується копією заповіту,  реєстраційний № 174.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3  померла,  що підтверджується копією свідоцтва про
смерть,  копією доповнення до свідоцтва
про смерть.

Згідно акту
посмертної судово-психіатричної експертизи № 472 від 2
серпня 2007р. ОСОБА_3.  на період
складання заповіту 3 лютого 2006р. виявляла ознаки органічного ура­ження
головного мозку (ішемічний інсульт) з сіндромом порушення свідомості і через це
З лютого 2006року вона не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до
ч.1  ст.
225 ЦК України - правочин,  який дієздатна фізична особа вчинила у
момент,  коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла керувати ними,  мо­же бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи,  а в разі її смерті-
за позовом інших осіб,  чиї цивільні
права або інтереси порушені.

Враховуючи,  що в судовому засіданні було доведене,  що ОСОБА_3
у момент складан­ня заповіту не могла розуміти значення своїх дій і
керувати ними,  але в теперішній час її
не

3

має в
живих,  суд вважає за можливе визнати цей
правочин недійсним за позовом її спадко­ємця- чоловіка.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.   11, 10, 212-215 ЦПК
України,   ст. 225, 1257 ЦК Украйни,  суд

ВИРІШИВ:

Визнати
недійсним заповіт,  посвідчений 3 лютого 2006 року приватним
нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Каракуловою Л.І.
/реєстраційний №
174/,  по яко­му
ОСОБА_3,  заповідала всю належну їй
частку квартири АДРЕСА_1  ОСОБА_2 та привести сторони в первинний стан.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області.

Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути поданою протягом 10-днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.