Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26" березня 2007
року                                                                                          м.
Гребінка

Гребінківський
районний суд Полтавської області у складі:

Головуючої
судді Кривчун Т.О., при
секретарі Сапі A.M.,

за
участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гребінка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Служба у
справах неповнолітніх Деснянської РДА у м.Києві, ОСОБА_4, про позбавлення
батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007
року ОСОБА_1. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що,
згідно рішення виконкому Гребінківської міської ради Полтавської області від 21.01.1999 року №458, є опікуном над
неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, яку знайшла в с. Писарщина
Гребінківського району, звідки родом її чоловік, ОСОБА_6, та, з дозволу її
матері, ОСОБА_2, взяла до себе проживати у жовтні 1996 року, віддала у дитсадок
м. Гребінки, водила по лікарнях, де визначили у дитини сліпоту та встановили
інвалідність.

Зазначає, що, мати ОСОБА_4, ОСОБА_2, має шістьох дорослих
дітей і проживає без чоловіка, батько, ОСОБА_3, взагалі не звертав уваги на
доньку, а пізніше, залишивши дружину з дітьми, переїхав жити до м. Гребінки.

Вказує, що, з часом, ОСОБА_4 навчалася в спеціалізованій
школі в м. Світловодську Кіровоградської області, звідки батьки не забирали її
навіть на канікули, та з того часу було встановлено її опікунство над дитиною,
яка почала проживати разом із нею, навчалася у школі-інтернаті №5 в м. Києві,
де закінчила дев"ять класів, на даний час навчається в Київському
поліграфічному ПТУ.

Вважає, що поведінка відповідачів, які жодного разу за
весь цей час не відвідали дитину, не сплачують аліменти на її утримання, разом
не проживають (у батька інша родина), зловживають спиртними напоями, свідчить
про те, що вони є лише біологічними батьками, і не можуть вважатися батьками з
точки зору вимог сімейного законодавства, що розуміє і сама дитина, яка
вирішила позбавити батьків прав на неї.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні
вимоги підтримали повністю, прохаючи їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала

2

проти позбавлення її батьківських прав, та суду пояснила,
що, маючи шестеро дітей, в т.ч.
троє від першого шлюбу, та трьох дітей (ОСОБА_7, ОСОБА_8і ОСОБА_4) від
відповідача, перебувала у скрутному матеріальному стані, особливо після розпаду
колгоспу, в якому вона працювала, в зв"язку з тим, що заробітну плату не
виплачували, тому в неї не було можливості утримувати дитину, тому вона
погодилася з тим, щоб дитиною опікувалася ОСОБА_1., яка мала можливість
доглядати за нею та утримувати її, за що вона вдячна позивачці.

Відповідач ОСОБА_3 спочатку заперечував проти позову з
тих підстав, що ОСОБА_2, яка вийшла працювати, коли дитині було лише півроку, а
дитину віддала ОСОБА_1. без його згоди, в той час, як з ним у його новій
сім"ї увесь цей час проживали двоє дітей від шлюбу з відповідачкою,
пояснив, що останнім часом дитина не приходить до нього, а після позбавлення
його батьківських прав, на його думку, їй узагалі заборонять це робити. Однак
пізніше змінив свою думку, 27.01.2007 року звернувся до суду з письмовою
заявою, в якій позов визнав та погодився на позбавлення його батьківських прав
щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4в зв"язку з тим, що не має можливості
утримувати дитину, одержуючи мінімальну заробітну плату та маючи на утриманні
двох неповнолітніх дітей.

Третя особа -
ОСОБА_4 - позов
підтримала, прохала його задовольнити, та суду пояснила, що з 1996 року проживає у
сім"ї позивачки, разом з її дітьми та внуками, за цей час стала
рівноправним членом цієї сім'ї, хотіла би, щоб і з боку батьків було таке
ставлення до неї, як у сім'ї ОСОБА_1. Однак при цьому вона не припиняє
спілкування з матір"ю та батьком, приходить до останнього та сестри
ОСОБА_7, хоча, батька часто не застає вдома, оскільки він знаходиться на
роботі, а коли буває вдома, то нерідко у нетверезому стані. Зазначила що
позовні вимоги в повній мірі відповідають і її думкам та бажанням.

Судом досліджувався Висновок від 19.12.2006 року (вих.
№10-4068) органу опіки та піклування - Служби у справах неповнолітніх
Деснянської РДА у м.Києві, які вважають позов обґрунтованим, з тих підстав, що
мати та батько з моменту народження дитини ухиляються від обов"язку по
вихованню та навчанню, не проявляють щодо неї батьківської турботи, не
цікавляться її життям та здоров"ям, не утримують матеріально. З
урахуванням інтересів дитини, на підставі рішення опікунської ради від
19.12.2006 року, вважають доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та
ОСОБА_2стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Заслухавши пояснення позивача та його представника,
відповідачів, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 4
ст. 174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю
ООН 20 листопада
1959 року,
визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Стаття 18
Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного
піклування.

Згідно ст. 150
СК України та ст. 12
Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки
мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний і моральний розвиток, навчання, створюючи належні умови для розвитку
її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного
життя та праці.

Таким
чином, найважливіший обов'язок батьків -
це обов'язок виховувати, ростити дитину. Це обов'язок не лише перед
дитиною, а й перед усією родиною та суспільством.

3

Закон України
«Про освіту» у статті 59
та Закон України «Про охорону дитинства» у статті 12 детально визначають, які
дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини як особистості. Зокрема, цим
законами батьки зобов'язані виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти,
милосердя, шанобливе ставлення до старших, поваги до прав, свобод людини і
громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського
та інших народів.

Судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2та ОСОБА_3є батьками неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження
(Свідоцтво про народження серія І-КЕ №
НОМЕР_1, а.с.7).

Сторонами не заперечується, що, в зв"язку із
скрутним матеріальним становищем сім"ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка станом на 1996 рік мала на
утриманні шістьох дітей (в т.ч.
трьох малолітніх дітей від даного шлюбу), що особливо ускладнилося
внаслідок незалежних від них об"єктивних обставин, зокрема, розпадом
колгоспу, в якому працювала ОСОБА_2, невиплатою заробітної плати, утримувати
дитину було досить важко, тому відповідачка не заперечувала стосовно того, щоб
дитиною з жовтня 1996 року
фактично опікувалася ОСОБА_1., яка мала можливість доглядати за нею та
утримувати її.

Рішенням виконкому Гребінківської міської ради
Полтавської області від 21.09.1999
року №458, ОСОБА_1призначено
опікуном над неповнолітньою ОСОБА_4, 1990
року народження (а.с.11).

На ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як на батьків, законодавством
покладено обов'язок по вихованню та розвитку їх доньки. Маючи можливість
виконувати обов'язок по вихованню своєї неповнолітньої дитинна, піклуватися про
її здоров'я, фізичний і моральний розвиток, навчання, батьки повністю ухилилися
від виконання свого батьківського обов'язку, кожен з них жив своїм життям,
відокремленим від доньки, ОСОБА_4.

До певної міри в даній ситуації, яка склалася, свою роль
відіграли також і об"єктивні, незалежні від волі сторін, обставини, як от:
процеси, які відбувалися у 90-ті роки ХХ-го сторіччя в економічному розвитку
країни, в т.ч. реорганізація бувших колгоспів, невиплата заробітної плати
працівникам протягом тривалого часу та її низький рівень, неможливість знайти
роботу та достойний заробіток.

Судом встановлено, що протягом тривалого часу її батько,
ОСОБА_3, має іншу сім"ю, в якій утримується двоє неповнолітніх дітей від
шлюбу з ОСОБА_2, та з якою фактично проживає в м. Гребінці. Матеріальне
становище даної сім"ї є недостатнім для належного утримання ще однієї
неповнолітньої дитини, загальний щомісячний дохід членів сім"ї становить
орієнтовно 800 грн.

Мати дитини -
ОСОБА_2, тривалий час ніде не працює, доходу не одержує, внаслідок чого
також не має матеріальних можливостей для належного утримання, лікування
дитини, забезпечення одержання нею в подальшому достатнього освітнього рівня та
її працевлаштування.

Неповнолітня ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом з дитинства, має
вроджену ваду зорового аналізатора обох очей, сліпоту правого ока, інші
захворювання, що підтверджується заключениям
ЛКК №56 від 09.08.2006 року дитячої
поліклініки №1 Деснянського
району м. Києва (а.с.
17), медичним висновком від 11.10.2006
року №4800 міської
спец ЛКК, м. Київ, на дитину, потерпілу внаслідок Чорнобильської катастрофи у
віці до 18 років (а.с. 16).

У
судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що батьки не цікавилися
станом здоров"я дитини, не знали про її вроджені захворювання, змалечку
дитина була недоглянутою, і лише, після того, як у 1996 році ОСОБА_1., з
дозволу ОСОБА_2, взяла дитину до себе, позивачка почала опікуватися нею,
доглядати та утримувати її,

4

відвідувала разом з нею лікарняні заклади, внаслідок чого
було виявлено наявність у ОСОБА_4вроджених вад зору та сліпоту, встановлено
інвалідність. Завдяки зусиллям позивачки, ОСОБА_4було влаштовано у
спеціалізовану школу в м. Світловодську Кіровоградської області, потім
переведено до школи у с. Майорщині Гребінківського району, звідки до
школи-інтернату №5 для сліпих дітей у м. Києві, де вона здобула неповну середню
освіту. Протягом усього часу батьки дитину не відвідували, не цікавилися її
життям, здоров"ям, навчанням, не надавали жодної матеріальної допомоги на
її утримання. На даний час ОСОБА_4 навчається у Київському вищому професійному поліграфічному
училищі, що підтверджується довідкою навчального закладу від 06.10.2006р. (вих.
№614), має
перспективи працевлаштування по спеціальності.

Судом встановлено, що з 1996 року неповнолітня ОСОБА_4 проживає в сім"ї позивачки
ОСОБА_1., на даний час в м. Києві (а.с. 14).
Згідно довідки ЖЕК №306
КП по утриманню житлового господарства „Житлорембудсервіс"
Деснянського району м. Києва від 13.12.2006
року, до складу сім'ї' ОСОБА_1. входить її донька ОСОБА_9, 1967 р. народж.,
онуки ОСОБА_10, 1995 р.
народж., ОСОБА_11, 1998 р.
народж., та опікувана ОСОБА_4, 1990
р. народж. (а.с.
10), що підтверджується також Актом обстеження житлових умов АДРЕСА_1,
відповідно до якого сім"я мешкає у трикімнатній приватизованій
умебльованій квартирі загальною площею 72,17
кв.м., житловою площею 42,20
кв.м., яка має задовільний санітарний стан (а.с. 15).

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що за час
проживання у сім"ї позивачки вона стала рівноправним членом цієї
сім"ї, в якій панують дружні та доброзичливі стосунки, зазначила що позовні
вимоги в повній мірі відповідають її думкам та бажанням.

Як вказано вище, судом досліджувався Висновок від 19.12.2006 року органу
опіки та піклування - Служби у
справах неповнолітніх Деснянської РДА у м.Києві, які вважають позов
обгрунтованим з наведених підстав (а.с.9).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі по справі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 протягом тривалого часу, більше десяти років, не займаються
вихованням та матеріальним утриманням своєї неповнолітньої доньки, ухиляються
від виконання батьківських обов'язків, не проявляють до дитини материнської та
батьківської уваги та піклування та з"ясовано, що подібне ставлення до
дитини мало місце з їх сторони і з часу народження дитини до передачі її на
утримання і виховання ОСОБА_1. у 1996
році.

За таких обставин, у суду є достатні підстави для
задоволення позову та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3 відносно
їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4

Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 164
СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав у
разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Виходячи
з викладеного, керуючись ст.ст. 150,
152, 164, 166 Сімейного кодексу України, Декларацією прав дитини,
Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Законом
України «Про освіту», ст.ст. 8,
10, 11, 59-60, ч.4 ст.174,213-215
ЦПК України, суд, -

5

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про позбавлення
батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження,
батьківських прав щодо їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3на користь ОСОБА_18,50 грн. судового
збору та 7,50 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.