Справа № 22-299
/07                                              Головуючий
у 1 інстанції Панченко О.М.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 21 " лютого 2007
року                                                                                м.
Запоріжжя

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого    Пільщик Л.В.

Суддів                     Сапун О.А.

Краснокутської
О.М. При секретарі   Ткаченко М.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від «23» листопада 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Бердянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання державного акту на
право власності на земельну ділянку недійсним, -

ВСТАНОВИЛА :

09 серпня 2005 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Бердянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання державного
акту на право власності на земельну ділянку недійсним.

Зазначала, що є власником АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 є власником
сусіднього АДРЕСА_2. Згідно державного акту на право власності на земельну
ділянку від 05 квітня 2005 року, який виданий на підставі рішення № 44
Бердянської міської ради від 10 грудня 2004 року, відповідачці належить
земельна ділянка площею 0,0582 га.
В березні 2003 року ОСОБА_2 встановила новий паркан між домоволодіннями,
внаслідок чого змінила межу і захопила 1 метр її ділянки. Внаслідок цього
ширина ділянки в АДРЕСА_1
стала 12 метрів, а не 13 метрів, як було виділено у 1952 році. Зазначене
підтверджується замірами, які за її заявою були зроблені землевпорядною
установою „Меридіан". З цих підстав просила визнати державний акт, виданий
05 квітня 2005 року ОСОБА_2 на підставі рішення № 44 Бердянської міської ради
Запорізької області від 10 грудня 2004 року, на право власності на земельну
ділянку недійсним.

В
судовому засіданні 05 квітня 2006 року ОСОБА_2 залучена до участі у справі в
якості відповідачки ( а. с.53-54).

2

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2006 року
ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила рішення
суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

В судове засідання апеляційного суду Запорізької області
сторони не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені своєчасно
і належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового
відправлення, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, розглянувши
матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 308 ЩІК України передбачено, що апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи видно, що на підставі договору на
право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, який
укладений 23 травня 1952 року між комунальним відділом виконкому Осіпенківської
міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_3, ОСОБА_4. виділена земельна ділянка
площею 600 кв. м. З акту № 20 від 25 квітня 1952 року про проведення відбивку
меж земельної ділянки вбачається, що ширина ділянки з боку 5-ї лінії ( на
теперішній час з вулиці Некрасова) дорівнювала 13,40 м., з протилежного боку -
11,20 м. В подальшому власницею зазначеного домоволодіння стала ОСОБА_1 При
проведенні з 12 травня 2004 року по 15 червня 2004 року обстеження земельної
ділянки позивачки виявлено, що ширина її з боку вул. Некрасова дорівнює 13,17
м, з протилежного боку- 12,0 м. (а. с.25,25,30,43-45 ).

Власником сусіднього АДРЕСА_2та розташоване на земельній
ділянці розміром 600 кв. м, був ОСОБА_5, який 22 серпня 2001 року подарував
будинок ОСОБА_2 (а. с. 52).

Оскільки вирішення питання про передачу у приватну
власність земельної ділянки належить до компетенції відповідних місцевих рад,
29 червня 2004 року ОСОБА_2 звернулась до Бердянської міської ради з заявою про
передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 600 кв.м, яка
розташована в місті Бердянську по вул. Некрасова
№34. Рішенням № 44 Бердянська міська рада Запорізької області 10 грудня
2004 року на підставі технічних матеріалів та документів, оформлених у
відповідності до положень статті 118 ЗК України, передала безоплатно у приватну
власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0582 га (а. с 86-108).

На підставі рішення № 44 відповідачка отримала державний
акт на право власності на земельну ділянку, в якому зазначений план меж цієї
ділянки (а. с. 32).

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на

власний
розсуд,

ОСОБА_1
09 серпня 2005 року звернулась в суд з позовом, в якому просила ВИЗнаТИ
незаконним і скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку
площею 0,0582 га в АДРЕСА_2, який виданий ОСОБА_2, на підставі рішення № 44
Бердянської міської ради від 10 грудня 2004 року. При цьому позивачка не
оспорює вказане рішення Бердянської міської ради. З протоколу судового
засідання від 23

3

листопада 2006 року видно, що ОСОБА_1
відмовилась уточнити свої позовні вимоги ( а. с 111-112).

Будь-яких доказів, які б свідчили про незаконність
спірного державного акту на право власності на земельну ділянку позивачка не
надала, тому суд правильно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її вимог.

Рішення відповідає матеріалам справи, вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої
інстанції неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права,
що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись
ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 23 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може буги оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.