УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року липня місяця 23 дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді: Яковенко Л.Г.

Суддів:
Синельщікової О.В., Летягіної О.В. з участю секретаря: Гребеннікової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
недійсним договорів купівлі-продажу та визнання права власності на спадкове
майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 06.12.2004 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від
06.12.2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, реєстровий №4781, укладений між ОСОБА_3,
який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_6 з одного боку, та ОСОБА_7 з
другого боку, від 13 серпня 2002 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, реєстровий
№1437, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 31 серпня 2002 року.

Визнано також право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті державного мита в розмірі 347 гривень та 500 гривень у
рахунок сплати послуг адвоката, усього - 847 гривень.

Додатковим рішенням того ж суду від 09.11.2006 року
доповнено рішення того ж суду від 06.12.2004 року наступним пунктом: повернути
сторони договорів у первісне становище, для чого зобов'язати ОСОБА_5 повернути
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4. ОСОБА_4 зобов'язати повернути ОСОБА_6 квартиру
АДРЕСА_1. Визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1.

Справа № 22-
1596/2007 р.                         Головуючий

в першій
інстанції Берещанський Ю.В.

Доповідач                Яковенко Л.Г.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить
рішення від 06 грудня 2004 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову
в задоволенні позову. Вважає, що висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи, рішення являється незаконним та необгрунтованим, ухвалено з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає за таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з фактичних обставин
справи, вимог закону.

Судом
встановлено, що ОСОБА_6 належала на праві приватної власності квартира
АДРЕСА_1.

09.01.2002 року
ОСОБА_6 видав довіреності на право приватизації квартири та на право її продажу
ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Знаючи про
смерть ОСОБА_6, ОСОБА_3 13 серпня 2002 року, діючи за довіреністю від імені
ОСОБА_6 склав договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_4, від якої
одержав в рахунок вартості квартири грошову суму у розмірі 34736 гривень.

Визнаючи
зазначений договір недійсним, суд виходив з положень ст.69 ЦК України (в
редакції 1963 року), згідно з якими дія довіреності зупиняється у зв'язку зі
смертю громадянина, який видав довіреність.

Таким чином,
ОСОБА_3 не мав права складати договір купівлі-продажу спірної квартири від
імені особи, яка на момент заключения
зазначеного договору померла.

Суд обґрунтовано
не визнав ОСОБА_4 добросовісним набувачем. Встановлено, що порушуючи вимоги
ст.229 ЦК України,
при заключенні договору купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_4, продавець
ОСОБА_3 не попередив ОСОБА_4 про права третіх осіб на предмет договору
купівлі-продажу. А покупець не поцікавився цим питанням. Встановлено, що
позивачка по даній справі ОСОБА_1 являється спадкоємицею першої черги після
смерті сина - ОСОБА_6

Намагаючись
штучно позбавитись придбаного майна, ОСОБА_4 31 серпня 2002 року за договором
купівлі-продажу передає спірну квартиру своєму синові ОСОБА_5.

Згідно статті
224 ЦК України
(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується
передати майно у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти майно і
заплатити за нього визначену грошову суму.

Судом
встановлено, що ОСОБА_5 грошей за одержану спірну квартиру своїй матері
ОСОБА_4. не сплачував.

Обидві угоди на
підставі ст.48 ЦК України
(в редакції 1963 року) обґрунтовано визнані судом недійсними.

Відповідно до
статті 529 ЦК України
(в редакції 1963 року) позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємицею першої черги
після смерті сина ОСОБА_6 вона звернулась у строк, передбачений законом з
заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але питання про
оформлення права на спадщину та права власності не могло бути вирішеним, тому
що спірну квартиру, яка є спадщиною, було передано.

Справа № 22- 1596/2007 р.                         Головуючий

в першій інстанції Берещанський Ю.В.

Доповідач                Яковенко Л.Г.

Колегія суддів вважає, що висновки суду в частині визнання за ОСОБА_1 права
власності на квартиру АДРЕСА_1 також являються обґрунтованими.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 15, 30, 62, 202 ЦПК України,
ст.ст.48, 69, 145, 224, 229, 529, 549 ЦК
України (в редакції 1963 року), підстав для його скасування не вбачається.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 307,
308, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 06.12.2004 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала  може
бути  оскаржена  безпосередньо
до  суду  касаційної
інстанції

протягом
двох місяців.