УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року липня
місяця „02" дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді:    Ланкова М.В.

Суддів:    Шаповалової О. А. Белинчук Т.Г. При
секретарі:    Галіч Ю. Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення моральної шкоди, та ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування матеріального
збитку, завданого в наслідок ДТП,
витрат пов'язаних з оплатою авто-товарознавчого дослідження та судових
витрат по справі,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Центрального районного суду міста Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 12
квітня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. та ОСОБА_3., в судовому засіданні
позивачка уточнила свої позовні вимоги і просила стягнути з ОСОБА_2. моральну
шкоду в сумі 5000 грн., а
з ОСОБА_3. вартість відновлюваного ремонту її пошкодженого автомобіля в сумі 10500 грн. 24 коп., витрати за
проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 300 грн., та усі
судові витрат по справі в сумі 158
грн.

Свої вимоги
мотивує тим, що 25 вересня 2006 року в
результаті ДТП, було
пошкоджено її автомобіль „Крайслер-300М" держномер НОМЕР_1. Дане ДТП було скоєно
з вини відповідача - водія ОСОБА_2., який керуючи автомобілем свого брата
„ЗИЛ-ММЗ-4502" держномер НОМЕР_2, не вибрав безпечний боковий інтервал,
чим порушив вимоги п. 13.1 ПДРУ, в результаті чого допустив зіткнення з її
автомобілем, який в свою чергу, отримав численні механічні ушкодження.

Рішенням
Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим від 12 квітня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. З ОСОБА_2. стягнуто на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в сумі 500
грн. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Крім того, скасовано заходи щодо забезпечення
позову.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати з направлення справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
вимог статті 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Справа № 22-ц-4296/2007 р.                             Головуючий
суду першої інстанції:

Осіпова Ю. В.

Доповідач:
Белинчук Т.Г.

Постановляючи
рішення про відмову в задоволені позову про стягнення матеріальної шкоди до
ОСОБА_3. як до фактичного власника автотранспорту, суд першої інстанції виходив
з того що винуватцем у ДТП
є ОСОБА_2, якій на відповідній правовій підставі володів транспортним
засобом та безпосередньо своїми діями завдав позивачу матеріальну шкоду.
Задовольняючі частково позов про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того,
що з вини ОСОБА_2 трапилося ДТП, у зв'язку з чим, керуючись принципом
розумності і справедливості, стягну у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

З даними
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають вимогам закону і підтверджені зібраними по справі доказами.

Відповідно до
положень чатсини1 статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частина 2 статті 1187 ЦК України
встановлює що, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

З матеріалів
справи вбачається, що 25
вересня 2006 року
близько 09 годин 00 хвилин, з вини
відповідача ОСОБА_2., якій керував автомобілем «ЗИЛ-ММЗ-4502», державний номер НОМЕР_2, трапилося
зіткнення з автомобілем «Крайслер-300М» державний номер НОМЕР_1, який належить
на праві приватної власності позивачки ОСОБА_1

Відповідач
ОСОБА_2. керував автомобілем «ЗИЛ-ММЗ-4502», державний номер НОМЕР_2 на підставі
свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 з правом його керування. Вказаний автомобіль
належить на праві власності його брату - відповідачу ОСОБА_3., про що також
свідчить свідоцтво про реєстрації НОМЕР_3.

ДТП трапилося з
вини відповідача ОСОБА_2., про що свідчить постанова Центрального районного
суду м. Сімферополя від 25 жовтня 2006 року, про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності по ст. 124 КоАП України у вигляді штрафу.

Вказана
постанова відповідно до положень частини 4 статті 61 ЦПК України є
преюдиціальною для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

В наслідок
зіткнення було пошкоджено автомобіль позивача «Крайслер-300М», вартість
матеріальної шкоди в результаті ДТП склала 7390 грн. 75 коп., а вартість відновлювального
ремонту - 10500 грн. 24 коп., про що свідчить висновок авто-товарознавчого
дослідження № 31-1191 від 12 жовтня 2006 року.

При вказаних
обставинах суд першої інстанції, обгрунтовано прийшов до висновку, що в момент
зіткнення власником автомобіля «ЗИЛ-ММЗ-4502» був ОСОБА_2. оскільки в нього
було речове право на зазначений автомобіль під час керування.

У зв'язку з
вищевказаним доводи апеляційної скарги відносно того, що з фактичного власника
транспортного засобу ОСОБА_3 підлягає стягненню матеріальна шкода у вигляді
вартості відновлюваного ремонту, є безпідставними та не засновані на законі.

Доводи скарги проте, що в позовних вимогах позивачка
просила стягнути матеріальну шкоду з винної особи, суперечать матеріалам справи
. Відповідно до
ч.2 статті 11 ЦПК
України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правам щодо
предмету спору на власний розсуд. В своєї заяві від 12.04.2007 року ( а.с. 51)
позивачка просила стягнути зОСОБА_3матеріальну шкоду, з ОСОБА_2 моральну шкоду
. Відповідно до частини 1
статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільну справу не інакше як за звернення фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених позовних вимог.

Посилання що те,
що розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає характеру та об'єму моральних
страждань позивачки не заслуговує уваги, оскільки визначаючи розмір стягнення у
500 грн.,
суд виходив з загальних засад цивільного судочинства щодо справедливості,
добросовісності і розумності, та прийняв до уваги, що позивачка не була
учасницею, очевидицею ДТП,
а є власницею автомобілю.

Доводи
апеляційної скарги   не спростовують
висновки суду першої інстанції і не є підставами для скасування чи зміни
рішення суду.

Судом правильно
встановлені факти, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та докази якими вони
підтверджуються, правовідносини, та норми матеріального права, які регулюють ці
правовідносини і постановлено рішення по справі на підставі доказів, наданих
особами в порядку правил ЦПК України.

Суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права, що в силу ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної
скарги.

На підставі
викладеного і керуючись статтями 303,
307, 308, 315, 325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 12 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.