Справа № 2-606/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

3 травня 2007 року        Полтавський районний суд Полтавської
області

в складі головуючого судді - Шелудякова Л.В.

при секретарі - Горошинській
Г.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в м.Полтава

справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики, відсотків та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить
стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 2600,00 грн. з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (853,80 грн.), три
проценти річних від простроченої суми (156,00
грн.) та моральну шкоду в розмірі 400,00
грн., а всього 4009 грн.80 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав
пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав у повному об'ємі і не заперечував
проти задоволення позову.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести
рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до
ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174
ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з матеріалів справи 2 вересня 2004 року між
сторонами був укладений договір позики за яким відповідач взяв в борг суму 2600,00 грн., які
зобов'язався повернути до 2
жовтня 2004 року
(а.с.З).

За змістом ст.ст.10, 11,
60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених сторонами вимог, та на
підставі доказів наданих сторонами які повинні довести обставини на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що жодна сторона не заперечує факт укладення
договору позики грошей, суд вважає повністю доведеним факт існування договору
позики між сторонами та той факт, що відповідачем за цим договором не виконані
зобов'язання.

Відповідно до ст.1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

2

Вирішуючи питання про стягнення конкретної суми процентів стадом на 4 квітня 2007 року, про що
просить позивач, суд виходить із того, що час прострочення повернення боргу
становить 2 роки:

отже 3% річних (2600 х 3/100) = 78;

2 роки х 78
(3% річних) =156 грн.

Суд вважає, що у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань
відповідачем, позивачу, окрім матеріальної шкоди заподіяна моральна шкода, яка
полягає в його переживаннях з того приводу, що не міг своєчасно оплатити своє
навчання в'інституті і вимушений був працювати робітником на підприємстві, що
негативно відобразилося на його успіхах в навчанні.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд враховує ступінь вини
відповідача, глибину моральних страждань позивача, виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості, вважає, що на користь позивача
необхідно стягти у відшкодування моральної шкоди 400 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь
позивача необхідно стягти понесені, документально підтверджені судові витрати,
а саме, витрати на інформаційно-технічне забезпечення, в сумі 30 грн. (а.с.5) та
судовий збір в розмірі 51
грн. (а.с.4).

Керуючись ст.ст.10, 11,
60, 208-215 ЦПК України, ст.ст. 530,
610, 623, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2600,00
грн. боргу за договором позики, 853,80
грн. - індекс
інфляції за весь час прострочення, 156,00
грн. - проценти
від простроченої суми, 400,00
грн. моральної шкоди, судові витрати у сумі 81 грн. (51
грн. - державне
мито, 30 грн. -витрати на
інформаційно-технічне забезпечення), а всього стягненню підлягає 4090,80 грн. (чотири
тисячі дев'яносто гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 10 днів з моменту
проголошення шляхом подачі заяви про намір оскарження та подачі на протязі 20
днів з моменту подачі заяви апеляційної скарги.