Справа № 22ц-1777
2007 рік                                       Голов, в 1-й інстан. Чернецький В.А.
Категорія 32                                                                    Доповідач Пономарьова О.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 березня 2007 року              Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів                         Бабенка П.М., Бондаренко
Л.І.,

при секретарі             Баклановій Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1., його представника ОСОБА_3.,

відповідачки ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку

цивільну справу за позовом   ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання такою, що
втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

25 вересня 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суд з позовом до ОСОБА_2. про визнання такою, що
втратила право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1. Позивач посилався на те, що відповідачка з 1998
року після розірвання шлюбу і до наступного часу не живе в спірній
квартирі, а тому відповідно до вимог ст. 71,72 ЖК України втратила право
користування цією квартирою.

Рішенням
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 2 листопада 2006
року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені і ОСОБА_2. визнана такою, що втратила
право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1 .

Не погодившись з
зазначеним рішенням, ОСОБА_2. звернулась до Апеляційного суду Донецької області
з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та направити
справу на новий судовий розгляд, оскільки суд розглянув справу неповно і
необ'єктивно, допустив порушення норм цивільно-процесуального законодавства,
врахував неправдиві відомості, які надав позивач.

В судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_2. підтримала доводи апеляційної скарги і просила
її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1.
та його представник ОСОБА_3. заперечували проти доводів апеляційної скарги,
вважали рішення суду першої інстанції правильним, таким, що відповідає
встановленим  по справі  обставинам та наданим  сторонами доказам.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні встановлено:

Квартира
АДРЕСА_1 складається з двох кімнат і в ній зареєстровані: позивач ОСОБА_1.
-наймач, його колишня дружина ОСОБА_2., та їх дві доньки ОСОБА_4, 1988 року
народження, та ОСОБА_5, 1991 року народження.

2

Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні не спростовував ту
обставину, що він в спірній квартирі не проживає з 1995 року, коли припинив
шлюбні стосунки з відповідачкою, не сплачує витрати на утримання квартири.

Відповідачка з
доньками після розірвання шлюбних стосунків з позивачем продовжувала проживати
в спірній квартирі, але з січня 2000 року у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем змушена була піти жити до
родички, а спірну квартиру здавати квартирантам в оренду.

Відповідно до
вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач
або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей
строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачка фактично не проживає в
спірній квартирі понад 9 місяців, а тому втратила право користування житлом в
спірній квартирі. Суд послався на те, що реєстраці відповідачки в зазначеній
квартирі заважає позивачу і він несе додаткові витрати по сплаті комунальних
послуг.

Між тим такі висновки суду не відповідають встановленим
по справі обставинам.

З матеріалів
справи видно, що ні позивач, ні відповідачка не проводили оплату комунальних послуг за користування спірною
квартирою, а тому утворився великий борг.

Зазначаючи, що
відповідачка понад 9 місяців не живе в спірній квартирі, суд не визначив, з
якого строку вона не проживає і з яких причин.

Доводи
відповідачки про те, що у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки
вона на утриманні мала двох неповнолітніх дітей, вона вимушена була здавати
спірну квартиру в оренду квартирантам, нічим не спростовані.

З пояснень
відповідачки вбачається, що в липні 2006 року вона з дітьми знову вселилася в спірну
квартиру і намагалась звернутися до суду з позовом про визнання позивача таким,
що втратив право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, про що його
повідомила по телефону, але він звернувся раніше до суду з аналогічним позовом
до неї.

Ці обставини
підтверджуються копією ухвали Костянтинівського міськрайонного суду про
залишення позовної заяви ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про визнання таким , що втрати
право користування житловим приміщенням, без розгляду.

Враховуючи
зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що відповідачка не втратила право
користування жилим приміщенням в спірній квартирі, оскільки була відсутня в ній
більше 6 місяців з поважних причин, а тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а в задоволенні позову ОСОБА_1. належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2. частково задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 2
листопада 2006 року скасувати.

ОСОБА_1
відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право
користування жилим приміщенням .

Рішення суду
набирає законної сили з дня його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.