Справа №22-6967
інстанції - Ступак О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19
жовтня 2007 року. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого   Пікуль А.А.

суддів  Кабанченко О.А. Коротуна В.М.

при секретарі  Твердохліб Ю.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійського
озброєння» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське
бюро «Артилерійського озброєння» про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди

встановила:

Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2007 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське
бюро «Артилерійського озброєння» про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди.

Суд
стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 28 834 грн. 48 коп., в задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду ДП «Конструкторське бюро «Артилерійського
озброєння» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильну оцінку доказів, порушення норм
матеріального права, просить рішення суду першої інстанції

скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову.

При
ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2006 року, частково зміненим
рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2006 року, на користь ОСОБА_1
з Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійського озброєння»
стягнуто 27 469 грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості по заробітній
платі та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Під час
розгляду указаної справи питання про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час затримки розрахунку не вирішувалось.

Позивач
має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку, який
складає період від дня його звільнення до дня прийняття судового рішення про
стягнення заборгованості по заробітній платі.

Заслухавши
доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскільки висновки суду
першої інстанції в частині обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 та наявності
підстав для задоволення заявленого ним позову не відповідають обставинам
справи.

Відповідно
до положень ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При
наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на
користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті спору.

В даному
конкретному випадку з пояснень представника ДП «Конструкторське бюро
«Артилерійського озброєння»у судовому засіданні як в ході даної справи так і в
ході розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати
вбачається, що відповідач не заперечував проти наявності заборгованості по
заробітній платі перед позивачем, однак при цьому зазначав, що заборгованість
виникла саме з вини позивача як керівника підприємства.

Вимог
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
позивач при подачі позову про стягнення заробітної плати не заявляв.

Доказів
того, що позивач неодноразово звертався до роботодавця про виплату сум,
належних при звільненні, і йому було безпідставно відмовлено,

немає.
Представник відповідача в цій частині пояснив, що позивач міг отримати
заробітну плату у будь-який час, однак не бажав цього робити.

Крім
того, у відповідності до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою
про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня,
коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у
справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі
порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким
строком.

В даному
випадку посилання позивача на те, що вимоги про виплату заробітної плати не
обмежені строком не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки
вимога про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною
від основних вимог, зокрема, про стягнення сум, належних при звільненні, крім
того, ця виплата не є заробітною платою, а являється компенсаційною виплатою у
зв'язку з порушенням трудових прав працівника.

Враховуючи
наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову, а тому в його задоволенні
слід відмовити.

Керуючись
ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійського
озброєння» задовольнити.

Рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове
рішення.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське
бюро «Артилерійського озброєння» про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.