Справа
№2-190/07/04
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007
р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді                Донець О. В.

при секретарі                                       Муленко
К.І.

за участю адвоката                             ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Київського райвиконкому м. Харкова, виконкому Харківської міської
ради, ОСОБА_3, 3-я
особа КЖЕП №4 Київського
району м. Харкова про усунення перешкод в користуванні, визнанні права
користування земельною ділянкою,зобов"язання передати у власність земельну
ділянку, за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за
позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до Київського райвиконкома
м. Харкова, а в наступному до виконкому Харьківської міської ради з вимогою про
визнання права власності на самочинно зведений гараж за інвентарним НОМЕР_1, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_2. Вподальшому змінила позовні
вимоги та пред'явила позов про усунення перешкод в користуванні гаражем,
визнання права користування земельною ділянкою, покладення зобов'язання
передати у власність земельну ділянку.

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилалася на
те, що вона особисто здійснила будівництво гаража на прибудинковій території
будинку АДРЕСА_2 в період 1974-1975 p.p. Рішенням Київського
РВК м. Харкова №138-9 від 01.06.99 р. їй було дозволено користування цим
гаражом. Вона уклала договір з ПЖРЕП №4 про
відшкодування витрат на утримання земельної ділянки, на якій розташований
самовільно возведений
гараж. Всі ці роки вона сплачувала за користування
гаражем необхідні платежі. Також постійно з 1974 р. сплачувала
земельний податок за користування земельною ділянкою. На її замовлення було
проведено незалежну оцінку вартості будівлі та отриманий висновок про технічний
стан будівельних конструкцій і будинку гаража вцілому. ОСОБА_3, який у 2003
р. купив нежитлову будівлю по АДРЕСА_2, до стіни якої прибудований
її гараж, порушує її права. Він самочинно проводить реконструкцію належної йому
будови, збудував над її гаражем навіс, який заважає вентиляції гаража.
Відповідач перешкоджає їй в користуванні гаражем, вимагає від неї забезпечення
доступу до стіни його будівлі. Його дії порушують її права користувача гаражем,
тому просить зобов'язати ОСОБА_3 знести навіс над її гаражем, звільнити
територію біля гаража від будматеріалів, зобов'язати його не перешкоджати їй в
користуванні гаражем. Крім того, просить, зобов'язати Київський РВК винести
рішення, яким покласти на ОСОБА_3 обов'язок привести належну йому будівлю в
первісний стан, який був на момент укладання договору купівлі - продажу у 2003
р. з урахуванням сплати нею земельного податку за
використання земельної ділянки тривалий час. Також просить визнати за нею право
користування земельною ділянкою площею 26,6 кв.м. во дворі дома по АДРЕСА_2
м.Харкова і зобов'язати виконком Харківської міської ради винести рішення про
передачу їй у власність зазначеної земельної ділянки.

Представник Київського РВК позовні вимоги ОСОБА_2 не
визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки вони не ґрунтуються на
законі та не доведені позивачкою у повному обсязі. Пояснив, що ОСОБА_2 не є власником гаража. їй дано право тільки на користування ним. Щодо її
вимог про покладення певних обов'язків на Київський РВК щодо захисту прав
ОСОБА_2, то райвиконком не був стороною при угоді купівлі-продажу будівлі з
ОСОБА_3, не має відношення до стану будови, яка була відчужена фізичною особою,
та не має відомостей про первісний стан будови, приведення якої в належний стан
від виконкому вимагає позивачка. Примушувати ОСОБА_3 на виконання певних дій
Київській РВК не має повноважень. Крім того, стверджує, що ОСОБА_2 не сплачувала земельний податок, а платила за експлуатаційні витрати у
відповідності до договору.

Представник КЖЕП-4 Київського району м. Харкова в судове
засідання вдруге не з'явився. Про день та час слухання справи сповіщений
належним чином. Просить розглядати справу за його відсутністю.

Представник Харківської міської ради позовні вимоги
ОСОБА_2 не визнав, вважаючи їх незаконними, безпідставними та не доведеними в
повному обсязі. Харківська міська рада звернулася до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на
те, що капітальний гараж за адресою АДРЕСА_2 розміщений без оформлення належним чином документів на право користування
земельною ділянкою. Цей гараж інв. НОМЕР_1 обліковується як самовільно побудований та використовується ОСОБА_2.
Правовстановчі документи на його будівництво та на право власності відсутні.

2

Харківською міською радою ОСОБА_2 було направлено листа-попередження з
вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, але вона свідомо
ухиляється від усунення порушень чинного законодавства. Невиконання вимог
Харківської міської ради обмежує Раду в праві розпоряджатися зазначеною
земельною ділянкою та використовувати її за своїм призначенням. ОСОБА_2 не набула права на земельну ділянку, на який розташований гараж. Вона не
надала до суду доказів, підтверджуючих право власності або право користування
земельною ділянкою. Згідно до постанови №2156 по справі про
адміністративне правопорушення (а.с. 46) від 15 грудня 2005
року за самовільну будову цегляного гаража на ОСОБА_2 був накладений штраф. З тим, що вона вчинила правопорушення, ОСОБА_2 погодилася, про що свідчить її підпис в постанові, а також те, що постанова
оскаржена не була. Управлінням земельних відносин Головного управління
містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради
ОСОБА_2 27.01.06 р. було направлено лист-попередження №250 з вимогою звільнити
самовільну зайняту земельну ділянку та привести її в належний для подальшого
використування стан, але ОСОБА_2 ухиляється від усунення порушень чинного
законодавства. Просить зобов'язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2, повернувши її
Харківській міській раді, з приведенням її у придатний для подальшого
використання стан, а саме знести самовільно побудований гараж.

Третя особа ОСОБА_3, його представник
позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали, пояснивши, що ствердження ОСОБА_2 про те, що
будівництво гаража здійснювала вона особисто матеріалами справи не
підтверджено. Згідно п.4 рішення Київського РВК №138-9 (а.с. 23) користувачі
самовільних споруд попередженні, що дане рішення виконкому не являється
підставою для оформлення власності на самовільну споруду. «Незалежна оцінка
вартості будівлі гаража НОМЕР_1»
(а.с. 5-) є неналежним доказом,
тому що виконано згідно цін на гаражі, які мають інший правовий статус, ніж
самовільно збудований гараж НОМЕР_1. Звернувся з зустрічним
позовом до ОСОБА_2 про поновлення порушенного права власності. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те,
що йому з грудня 2003
р. належить будинок НОМЕР_2, до якого прибудований гараж, яким користується ОСОБА_2 і тільки у 2005
році він довідався, що цей гараж є самовільно побудованою
спорудою. Зазначений гараж унеможливлює проведення ремонтних робіт належного
йому будинку, заважає доступу до його стін і цим порушує його права як власника
нерухомого майна. Також гараж займає частину земельної ділянки, яка необхідна
йому для обслуговання будинку та є загрозою його майну, тому що споруджений без
дотримання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та протипожежних
норм і правил. Крім того, гараж, в порушення Закону України «Про основи
містобудування», збудований без урахування державних та громадських інтересів
при плануванні та забудові територій та без урахування законних інтересів та
вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують
місце будівництва. Просить зобов'язати ОСОБА_2 знести розташований на земельній ділянці по вул .Дарвіна, 31 м. Харкова самочинно зведений гараж за інвентарним НОМЕР_1.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши
матеріали справи, відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, задовольняє
позови Харківської міської ради та ОСОБА_3, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з грудня 2003 р. на підставі договору купівлі-продажу належить будинок АДРЕСА_1/а.с.94/.
До зазначеної будівлі прибудований гараж НОМЕР_1, яким користується ОСОБА_2 на
підставі договору №39 від 1.06.1999 р. на право тимчасового користування
гаражем з ПЖРЕП №4 /а.с.4/, укладеного на підставі рішення Київського РВК
№138-9.

У відповідності до п.1.2 договору гараж надається
користувачу в тимчасове користування на період його проживання за даною адресою
- АДРЕСА_2. З позовної заяви, інших документів, які надходили від позивачки
ОСОБА_2,
вбачається, що вона зареєстрована та проживає АДРЕСА_3.
За користування гаражем ОСОБА_2
сплачувала з 1975 р.
експлуатаційні витрати на підставі п.2.1 договору, що підтверджено наданими нею
квитанціями. Згідно з п.4 рішення Київського РВК №138-9 /а.с.23/ користувачі
самовільних споруд попередженні, що дане рішення виконкому не являється
підставою для оформлення власності на самовільну споруду.

Судом встановлено, що капітальний гараж АДРЕСА_2, яким користується ОСОБА_2, розміщений без оформлення належним чином документів на право користування
земельною ділянкою.

Гараж інв. НОМЕР_1 обліковується як самовільно побудований у відповідності до зазначеного
рішення Київського РВК. Правовстановчі документи на його будівництво та на
право власності у позивачки відсутні.

ОСОБА_2 письмово попереджалася про необхідність звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку, але ухиляється від усунення порушень чинного законодавства,
виконання вимог Харківської міської ради, чим обмежує міськраду в праві
розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою та використовувати її за своїм
призначенням. ОСОБА_2
не набула права на земельну ділянку, на який розташований
гараж. Вона не надала до суду доказів, підтверджуючих право власності  або
право  користування  земельною ділянкою.  Також
відсутні  докази   надання
їй

3

земельної
ділянки для користування гаражем, про сплату земельного податку, на чому
наполягала позивачка.

Згідно з постановою №2156
по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 46) 15 грудня 2005 року за
самовільну будову цегляного гаража на ОСОБА_2 був
накладений штраф. З тим, що вона вчинила правопорушення, ОСОБА_2 погодилася, про
що свідчить її підпис в постанові, а також те, що постанова оскаржена не була.

Управлінням земельних відносин Головного управління містобудування,
архітектури та земельних відносин Харківської міської ради ОСОБА_2 27.01.06 р. було
направлено лист-попередження №250
з вимогою звільнити самовільну зайняту земельну ділянку та привести її в
належний для подальшого використання стан, але ОСОБА_2 ухиляється від усунення порушень чинного законодавства. У
відповідності до ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню власнику чи землекористувачу без відшкодування
витрат, понесених за час незаконного користування ними за рішенням суду.
Приведення земельних ділянок в належний до використання стан включає в себе
знесення будинків, споруд за рахунок громадян, юридичних осіб, які самовільно
зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК
України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не відведена для цієї мети, або без належного дозволу, або з
істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа,
яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Відповідно до ч.З ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме
майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Оскільки ОСОБА_2 не має
рішення про відвід земельної ділянки про визнання права власності на гараж, ця
споруда є самовільною. Посилання позивачки на рішення Київського РВК №138-9 та договір на
користування гаражем є безпідставними, оскільки як рішенням, так і договором
дозволено тимчасове використання гаражу. Користувачі попереджені, що не
набувають права власності на гаражі. Гаражі не знаходилися на балансі ККЖЄП-4.
Останній згідно до вказаного вище договору стягував платню за експлуатаційні
витрати, які не є орендною платою за землю. Таким чином, наведене спростовує
посилання позивачки на існування в неї права вимагати визнання власності на
гараж, на користування земельною ділянкою та на визнання за нею права власності
на земельну ділянку.

Гараж, яким користується ОСОБА_2,
унеможливлює проведення ремонтних робіт будинку, належного на праві
власності ОСОБА_3 Він заважає доступу до його стін і цим порушує його права як
власника, займає частину земельної ділянки, яка необхідна власнику для
обслуговування будинку та є загрозою його майну, тому що споруджений без
дотримання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та протипожежних
норм та правил. Гараж, в порушення Закону України «Про основи містобудування»,
збудований без урахування державних та громадських інтересів при плануванні та
забудові територій та без урахування законних інтересів та вимог власників або
користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Таким чином, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні гаражем, визнання права користування земельною ділянкою,
покладення зобов'язання на міську раду винести рішення про передачу їй у
власність земельної ділянки під самочинно возведении
гаражем не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги Харківської міської ради, ОСОБА_3 суд задовольняє, оскільки ОСОБА_2 своїми діями
порушує як право міської ради на володіння та розпорядження належною їй
земельною ділянкою, так і права власності ОСОБА_3 щодо належної йому будівлі.

Суд зобов'язує ОСОБА_2
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2, повернувши її
Харківській міській раді, та знести за власний рахунок розташований на
земельній ділянці по АДРЕСА_2 самочинно зведений гараж за інвентарним ен.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, ст..ст. 12,90,125,126,212 Земельного
кодексу України, ст. 376
ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Київського райвиконкому м. Харкова,
виконкому Харківської міської ради, ОСОБА_3, 3-я особа КЖЕП №4
Київського району м. Харкова про усунення перешкод в користуванні, визнанні
права користування земельною ділянкою, зобов'язання передати у власність
земельну ділянку - відмовити.

4

Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3
про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, позовні вимоги ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права власності
-задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2, повернувши її
Харківській міській раді.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести
за власний кошт розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_2 самочинно
зведений гараж за інвентарним ен.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.