Справа
№2-7108/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„8" жовтня 2007 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого -
судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі
судового засідання Куліковой О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку
спадкування за законом, -

встановив:

В Малиновський
районний суд м. Одеси звернулася ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 з
позовною заявою про визнання права власності на частину квартири у порядку
спадкування за законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалась на те,
що їй в порядку спадкування за законом належить частка у квартирі АДРЕСА_1, в
якій свого часу мешкали батько позивачки -ОСОБА_4, дочка позивачки -ОСОБА_5.
Оскільки - ОСОБА_4,ОСОБА_5 померли, а квартира була приватизована за їх життя,
до спадкової маси входили частки квартир, які успадковуються відповідно до
закону спадкоємцями першої черги. Відповідно позивачка просила визнати за нею
право власності на 1/2 частин квартири АДРЕСА_1.

В процесі
судового розгляду позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з
відповідача аліменти, починаючи 7 вересня 2007 року, на

Відповідачка
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Як встановлено у
судовому засіданні згідно з Свідоцтвом про право власності на житло № 36082 від
10 березня 1994 року, виданим Управлінням житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради народних депутатів, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
на праві спільної власності без визначення часток належала квартира АДРЕСА_1.

Визначаючи
частки, що належали учасникам приватизації, суд виходе з ч.2 ст. 8 Закону
України „Про приватизацію державного житлового фонду", згідно з якою
передача займаних квартир (будинків) здійснювалася в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх,
за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого
власника квартири (будинку).

Згідно з п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.95 р. „Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності"
частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна,
виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної
власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності
доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у
надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким
чином, за Свідоцтвом про право власності на житло № 36082 від 10 березня 1994
року, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної
власності належало по 1/3 частині квартири за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1
батько позивачки - ОСОБА_4 помер, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 04
квітня 2001 року було зроблено відповідний актовий запис за № 3086, та Відділом
реєстрації актів громадського стану Жовтневої райадміністрації виконкому
Одеської міської ради било видано Свідоцтво про смерть. Після його смерті
відкрилася спадщина, у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 яку, відповідно до
заповіту від 07 червня 1994 року, він заповідав своїй доньці - позивачу
ОСОБА_1.

Визначаючи норми
матеріального права, що підлягають застосуванню та надаючи правову кваліфікацію
фактично існуючим по справі правовідносинам суд виходе з того, що до спадкових
відносин підлягає застосування норми ЦК УРСР, оскільки вони виникли та
припинили своє існування фактичним прийняттям спадщини позивачкою. Таким чином,
в частині визначення порядку спадкування та оформлення спадкових прав,
підлягають застосуванню норми матеріального права, що були чинними на момент
відкриття спадщини, тобто ЦК
УРСР. Згідно зі ст. 534 ЦК
УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та
іншим громадським організаціям.

Згідно з п.1 ч.
1 ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Позивачка фактично прийняла спадщину, мешкає у
квартирі, сплачує комунальні платежі, та фактично володіє майном. Таким чином,
позивачка після смерті ОСОБА_4, фактично прийняла спадкове майно продовжувала
проживати у квартирі АДРЕСА_1 та сплачувала комунальні платежі. Відповідач по
справі - ОСОБА_2 також мала право на обов'язкову долю у спадщини після смерті
ОСОБА_4. Але вона вирішала відмовитися від своєї долі у спадщині на користь
позивача.

Таким чином,
власниками вищевказаної квартири залишились ОСОБА_1, доля якої стала складати
1/3 зазначеної квартири, ОСОБА_3 -1/3 частки та ОСОБА_5 - 1/3 частка квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 померла. У 1998 році вона розірвала шлюб з громадянином ОСОБА_6, про що
15.12.1998 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено
актовий запис № 593. 20 лютого 1999 року вона одружилась з громадянином
ОСОБА_7, про що 20 лютого 1999 року в книзі реєстрації актів про одруження було
зроблено актовий запис № 69. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3.
14.08.2002 року ОСОБА_5 розірвала шлюб з громадянином ОСОБА_7, про що
14.08.2002 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено
актовий запис № 355. 08.05.2007 року в книзі реєстрації актів про смерть було
зроблено відповідний актовий запис № 4146 про смерть ОСОБА_5.

Згідно зі ст.
1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Спадкоємцем після її
смерті стала мати - позивачка ОСОБА_1, донька - ОСОБА_3 та її бабуся - ОСОБА_2.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від неї. Позивачка такої заяви не
робила. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином
позивачки стало належати 14 частина квартири, ОСОБА_2 - 1/3 частина квартири та
ОСОБА_3- 1/6 частина квартири.

Сторони
звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але в
оформленні спадщини їм було відмовлено через невизначеність часток у свідоцтві
про право власності. Згідно зі ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від
неї. Як вбачається з відповіді Сьомої одеської державної нотаріальної контори
сторони такої заяви не робили. Таким чином, суд вважає встановленим, що
спадщина була прийнята спадкоємцями - сторонами    провадження. Підставою виникнення права
приватної власності є, зокрема, успадкування майна. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 41
Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися
своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК
України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається
належним йому майном.

Згідно зі ст. 16
ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема визнання права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють
задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно зі ст.
217 ЦК України
суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Керуючись
ст.ст.16, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11,60, 130, 208, 209, 212, 213-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за
законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

Встановити
порядок виконання рішення суду, згідно з яким воно є підставою реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, що включає 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,
за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за
законом на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
апеляційної скарги або в порядку 4 ст. 295 ЦПК України.