Справа №22ц-8121/2007
Головуючий у їй інстанції-Дубіжанська Т.О.
Доповідач - Петренко І.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 грудня 2007
року

Колегія суддів
судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області
в складі:

головуючого -                   судді                                  Петренко І.О.,

суддів -                                                                        Приходченко
А.П., Лаченкової
О.В.,

при секретарі -                                                           Шило
С.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу по апеляційній
скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2007 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства „Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації"" про визнання недійсною
державної реєстрації права власності, скасування цієї реєстрації, недійсним
витягу, довідки та їх скасування,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006
року позивачі звернулися до суду з позовною заявою та просили постановити
рішення, яким звільнити з-під арешту та виключити з акту опису майна,
складеного державним виконавцем ДВС у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Уг частини квартири АДРЕСА_1, зупинити провадження щодо
звернення стягнення до розгляду справи по суті, визнати неправомірними дії КП
„ДМБТІ", пов'язані з видачею довідки та витягу з реєстру, зобов'язати КП
„ДМБТІ" скасувати довідку №12819/20, № 12936/20 від 11 травня 2005 року та
витягу з реєстру прав власності від 26 жовтня 2004 року.

В обґрунтування
позовних вимог вони вказували на те, що ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 березня 2003 року з ОСОБА_3 стягнено на
користь ОСОБА_4. 13250 грн. По виконанню цієї ухвали 28 жовтня 2004 року ДВС у
Красногвардійському районі м. Дніпропетровська відкрито виконавче провадження
№6957.

18 травня 2005
року ДВС у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська складено акт опису і
арешту майна на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та накладено заборону на
відчуження майна. Підставою для складання опису та арешту майна стала довідка
КП „ДМБТІ" №12819/20, № 12936/20 від 11 травня 2005 року та витягу з
реєстру прав власності від 26 жовтня 2004 року, в яких безпідставно визначені
частки позивачів.

Також, позивачі
вказують на те, що 2 грудня 1996 року вони приватизували квартиру АДРЕСА_1, що
посвідчено свідоцтвом про право власності на житло від 2 грудня 1996 року,
видане ДП „Авіаагрегат" та зареєстровано в ДП „ДМБТІ" за №303П-45. До
27 січня 2006 року позивачі ніяких угод по встановленню (визначенню) часток у
спільному майні не укладали, не посвідчували та не реєстрували. Рішення суду
про виділ часток також не має. 27 січня 2006 року співвласники реалізували своє
право щодо визначення часток у спірній квартирі - уклали та нотаріально
посвідчили відповідний договір, згідно з яким ОСОБА_3 належить 1/100 частки
квартири, а ОСОБА_2. належить 99/100 частки цілої квартири. Тому, позивачі
вважають, що ДВС у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська необхідно
було звернути стягнення тільки на 1/100 частку квартири АДРЕСА_1, яка була
виділена ОСОБА_3, а КП „ДМБТІ" не мало права видавати реєстр прав
власності від 26 жовтня 2004 року та довідку № №12819/20, № 12936/20 від 11
травня 2005 року, де зазначено, що ОСОБА_3 належить на праві власності 1/2
частина квартири. У зв'язку з чим, вони змушені звернутися до суду.

У судовому
засіданні ( ар. сп. 26,37,38) представник позивачів змінював предмет позову ,
відмовившись від вимог про звільнення з під арешту майна та виключення цього
майна з акту опису та просив постановити рішення , яким визнати недійсною
Державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1
від 26 жовтня 2004 року та Державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_2 на 1/2
частину той же квартири від 26 жовтня 2004 року, проведеної КП „ДМБТІ"; скасувати
цю реєстрацію, а також визнати недійсним витяг №5188286 від 26 жовтня 2004
року, довідку №12819/20, 12936/20 від 11 травня 2005 року та скасувати їх,
посилаючись на те, що КП „ДМБТІ" без законних на те підстав провело
реєстрацію права власності по 1/2 частини квартири за кожною з позивачок., про
що видало витяг та довідку. Однак , при цьому не було враховано те , що 27
січня 2006 року позивачки уклали договір про визначення часток у спільній
сумісній власності на зазначену квартиру та нотаріально посвідчили його.

В судовому
засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав.

Справа
розглядалась не одноразово.

Рішенням
Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2007 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2., ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення суду та просять
постановити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Вислухавши
учасників процесу , вивчивши матеріали справи , законність та обґрунтованість
рішення суду та доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає , що
апеляційну скаргу слід задовольнити частково , рішення суду скасувати , а
провадження про справі закрити за наступними підставами.

Постановляючи
оскаржуване рішення суд виходив із того , що відповідно до положень ч. 1 ст.3
ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх
порушених прав чи інтересів .Оскільки при розгляді справи порушення прав
позивачів не було встановлено , а предмет спору між сторонами відсутній , то в
задоволенні позову слід відмовити.

Однак з такими
висновками погодитись не можна.

Так, завданням
цивільного судочинства у відповідності до положень ст.. 1 ЦПК України
являється зокрема розгляд справ , з дотриманням положень ст.. 15 ЦПК України з
метою захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів
осіб, що звернулись до суду . Суд вивчає при розгляді таких справ
правовідносини , які виникли із цивільних, житлових, земельних, сімейних,
трудових відносин , а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться по правилам іншого судочинства.

Змінивши свої
позовні вимоги позивачки через свого представника просили рішенням суду визнати
недійсною Державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 від 26 жовтня 2004 року та Державну реєстрацію прав власності за
ОСОБА_2 на 1/2 частину той же квартири від 26 жовтня 2004 року, проведеної КП
„ДМБТІ"; скасувати цю реєстрацію, а також визнати недійсним витяг №5188286
від 26 жовтня 2004 року, довідку №12819/20, 12936/20 від 11 травня 2005 року та
скасувати їх, посилаючись на те, що КП „ДМБТІ" без законних на те підстав
провело реєстрацію права власності по 1/2 частини квартири за кожною з
позивачок., про що видало витяг та довідку.

Однак, в своїй
діяльності , при виконанні оспорюваних дій КП „ДМБТІ" керувалося діючим на
момент виконання ним дій законодавством стосовно державної реєстрації
об"єктів нерухомого майна , що являється основною функцією діяльності
МБТІ. Колегія суддів вважає , що така діяльність відноситься до здійснення
владних управлінських функцій , а тому справа повинна була розглядатись за
правилами адміністративного судочинства.

У відповідності
до п.1 ч.1 ст.3 , а також ст..ст. 17, 50 КАС справа адміністративної юрисдикції
- це  переданий  на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією стороною є суб"єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

А , згідно до
положень ст.. 2 КАС
України завданням адміністративного судочинства є захист прав і інтересів
зокрема фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку
органів державної влади , органів місцевого самоврядування , їхніх посадових і
службових осіб , інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства. До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення , дії чи бездіяльність суб"єктів владних
повноважень , крім випадків, коли щодо таких рішень , дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Виходячи з
вищенаведеного , колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково , рішення суду скасувати і провадження по справі закрити
на підставах п.іч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст..ст.
303,307, ч. 1 ст. 310 ,313,314,315,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення
Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2007 року
-скасувати.

Провадження по
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства
„Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації"" про
визнання недійсною державної реєстрації права власності, скасування цієї
реєстрації, недійсним витягу, довідки та їх скасування - закрити.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до Верховного Суду України .