Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року липня місяця 26 дня                                                             м.
Полтава

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого:
Дряниці Ю.В. Судді: Прядкіна О.В. Чернова
С.І.

при секретарі:
Колодюк О.П.

з участю

позивача -
ОСОБА_1

відповідачів -
ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на
рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 червня
2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення участі у вихованні дитини
батька, який проживає окремо від неї та стягнення моральної шкоди у зв'язку з
невиконанням рішення опікунської ради.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської
області Дряниці Ю.В., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 червня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено
порядок спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 кожну неділю з 10-00 год. ранку по   19-00
год.  вечора,   без  участі
ОСОБА_2,  за  місцем

проживання
ОСОБА_1 А при наявності путівки дозволити громадянину ОСОБА_1 оздоровлювати
сина з виїздом в зони відпочинку.

Зобов'язано
ОСОБА_2 не перешкоджати гр.. ОСОБА_1 в спілкуванні з сином.

В решті позовних
вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, судові витрати - судовий збір в розмірі 17 грн.,
оплату витрат за ІТЗ - 7 грн.50 коп., витрати на правову допомогу в сумі 250 грн.
Всього на користь ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 274 грн.50
коп.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 08 червня 2007 року змінити, вказавши , що ОСОБА_1 має
право зустрічатися з сином тільки в присутності ОСОБА_2 по середам з 18.00. до
20.00. в межах міста, крім місця проживання позивача. Виключити з рішення
можливість позивача виїжджати з сином в зони відпочинку.

При
цьому, зазначає, що дане рішення винесене із порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В суді
апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи.

Судом
першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі до 2007 року. В них є спільна дитина ОСОБА_3, 2002 року
народження. З 21.01.2007 року позивач з відповідачкою проживають окремо.
Питання, щодо виховання дитини, батьки вирішити спільно не змогли, що спонукало
ОСОБА_1 звернутись для вирішення питання щодо участі у вихованні сина до Ради
по опіці та піклуванню Миргородської міської ради. Відповідно рішення даного
органу ОСОБА_1 визначено порядок участі у спілкуванні з сином ОСОБА_3. Протягом 2007
року до рішення ради по опіці та піклуванню та після його прийняття ОСОБА_2 не
надала можливості ОСОБА_1 спілкуватися з сином ОСОБА_3. І навіть їх короткочасні зустрічі супроводжувались
суперечками та скандалами дорослих ч.1енів сім"ї та їх родичів, що
негативно впливало на розвиток ОСОБА_3.

Враховуючи,
що суду не було надано доказів, які б вказували на те, що особисте спілкування
позивача з своїм сином може суперечити інтересам неповнолітнього ОСОБА_3 суд
вважає за необхідне дозволити ОСОБА_1 особисте спілкування з сином.

Оцінюючи
пояснення сторін, свідків даних в судовому засіданні суд виходить з інтересів
малолітньої дитини, тієї негативної ситуативної поведінки дорослих, рівності
прав та обов'язків батьків, важливістю батьківської лінії виховання сина, суд
вважає за доцільне визначити спосіб спілкування ОСОБА_1 з своїм сином,
виключивши спілкування між собою конфліктуючі строни (батьків та їх родичів), з
метою уникнення негативних впливів на психічний розвиток дитини. При визначенні
способу спілкування також врахувати слабке здоров'я ОСОБА_3.

Враховуючи,
що ОСОБА_1
проживає у квартирі своїх батьків, де проживають четверо дорослих членів сім'ї
суд при визначенні часів спілкування батька з сином відмовляє в цілодобовому
спілкуванні.

Позовні
вимоги щодо відшкодування моральної шкоди відповідачкою за невиконання рішення
ради по опіці та піклуванню не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що
рішення ради по опіці та піклуванню Миргородської міської ради мало
рекомендаційний характер так як згідно «Правил опіки та піклування» від
26.05.1999 року, опікунська рада є дорадчим органом органу опіки та піклування,
яким відповідно ст.,34 Закону України «Про місцеве самоврядування та
вищевказаних правил являються районні, районні в містах Києві та Севастополі
державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах
сільських, селищних рад.

Щодо
заборони ОСОБА_2 без дозволу батька вивозити сина за межі міста Миргород, дана
позовна вимога не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню.

Однією з
форм спілкування батька з сином є спілкування з його рідними, що не потребує
окремого обговорення в рішенні суду. У разі якщо батьки позивача ОСОБА_1
бажають окремо забезпечити себе правом спілкування з онуком ОСОБА_3, вони мають
право особисто звернутись до суду з відповідними позовними заявами на підставі
ст..257 Сімейного кодексу України.

Встановивши
такі обставини справи рішення місцевого суду слід вважати законним,
обґрунтованим і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.
ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 червня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.