Справа №
22-ц-1403/2007р.                          Головуючий
у 1 інстанції Томин О.О.
Категорія 33                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня
2007року                                                                       м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого:                                       Кукурудза
Б.І.,

суддів:                                                   Матківського
Р.Й., Пнівчук О.В.,

секретаря:                                             Пожар
Р.В.

з участю
адвоката:                               Остап'юк
Н.О.,

сторін:                                                  апелянтки,
представника позивача, представника

міської ради,
представника відділу земельних ресурсів,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Івано-Франківського міського суду від 24 вересня 2007 року,-

встановила:

ОСОБА_3 подав в
суд позов до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про зобов'язання Івано-Франківської міської ради дати згоду на передачу
йому земельної ділянки розміром 0,0441 га для будівництва та обслуговування
будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 24 вересня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись
з даним рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

В поданій скарзі
зазначили, що судом першої інстанції неправильно застосовано законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, не дано належної оцінки доказам по справі, а
висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Просили
оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні позову.

Заслухавши
доповідача, сторони, їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних
підстав.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи та
прийшов до вірного висновку, що спірною земельною ділянкою належно користуються
позивач та його спадкодавці з 1953 року. Вказана земельна ділянка закріплена за
будинковолодінням, 1/2 частина якого на праві власності належить ОСОБА_3

У зв'язку з
володінням частини будинковолодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності до
ОСОБА_3 перейшло і право користування земельної ділянкою, що рахується за цим
будинковолодінням та обов'язок сплачувати земельний податок.

Встановлено, що
ОСОБА_3 користується даною земельною ділянкою, утримує її у належному стані,
сплачує земельний податок за її користування (а.с. 95 - 102).

Правомірність
заявлених позивачем вимог підтверджується рішенням Івано -Франківського
міського суду від 27 червня 2007 року та ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Івано - Франківського Апеляційного суду від 26 грудня 2001
року, якими визнано незаконність користування ОСОБА_1 спірною земельною
ділянкою.

Посилання
апелянтів, що оскаржуваним рішенням порушуються їхні права як землекористувачів
не беруться колегією суддів до уваги, оскільки спірна земельна ділянка не
перебувала у них ні у власності, ні у користуванні.

Згідно ст. 116
Земельного кодексу України підставами набуття права на землю є безоплатна
передача земельних ділянок у власність громадян у разі приватизації земельних
ділянок, які перебувають у їх користуванні.

При таких
умовах, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що відмова Івано -
Франківської міської ради від дачі згоди на передачу у власність спірної
земельної ділянки є неправомірною.

Крім того, план
даної земельної ділянки був погоджений ОСОБА_3, для передачі у приватну
власність, начальником міського відділу земельних ресурсів, головним
архітектором міста та інженером - впорядником Івано-Франківського філіалу
інституту землеустрою.

Висновок суду,
викладений у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, про набуття позивачем
права власності на земельну ділянку за давністю користування є помилковим,
оскільки вимоги ст. 119 Земельного кодексу України не поширюються на спірні
правовідносини, що виникли між сторонами.

Однак, спір між
сторонами вирішено по суті, встановлені обставини справи відповідають дійсності
і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до
змісту ст. ст. 10, 11, 58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах
змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами та їх представниками, оскільки апелянти інших доказів, які б дали
підстави задоволити їхні позовні вимоги, не представили, то суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку.

При таких
обставинах, оцінивши та повно і всебічно дослідивши докази по справі, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обгрунтованим та ухвалене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної
скарги не спростовують його законності та обгрунтованості.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду
від 24 вересня 2007 року залишити без зміни.

Рішення набирає
чинності негайно, але може бути оскаржено протягом двох місяців з часу
проголошення у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.