РІШЕННЯ

іменем
України

"3"
квітня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Храпак Н.М., Гірського Б.О.

при секретарі - Заєць К.В.

з участю - позивача ОСОБА_1 та
представника Тернопільської обласної

комунальної клінічної
психоневрологічної лікарні - Авдєєнка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення

Тернопільського міськрайонного суду
від 9 лютого 2007 року по цивільній

справі за позовом ОСОБА_1   до Тернопільської

обласної комунальної клінічної
психоневрологічної лікарні, третьої особи

головного управління праці та
соціальної політики Тернопільської обласної

державної  адміністрації
про   відшкодування   матеріальної
та  моральної

шкоди,

встановила:

у січні 2004 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до Тернопільської обласної комунальної клінічної
психоневрологічної лікарні про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, посилаючись на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії і у відповідності
до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
має право на безоплатний відпуск ліків. З 12 по
26 травня 2003 року він перебував на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні даної лікарні і витратив на купівлю медикаментів 310 грн. власних коштів, які
просить стягнути на його користь. Крім цього, просить
відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн.,
оскільки все це спричинило йому психологічний дискомфорт.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 9 лютого 2007 року в позові ОСОБА_1 до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, третьої
особи Головного укправління праці та соціальної
політики Тернопільської обласної державної адміністрації
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Справа № 22а -
373                                               Головуючий у 1-й інстанції Подлісна І.М.

Категорія 19
Доповідач Храпак H.M.

2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги
задоволити повністю, посилаючись на те, що судом невірно
застосовані норми матеріального права, а також невірно дана оцінка
зібраним по справі доказам, в зв"язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1.
підлягає до часткового задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1. в частині відшкодування моральної шкоди, суд вірно виходив з того, що позивачем в суді не доведено,
а судом не встановлено факту заподіяння йому моральної шкоди.

Однак, відмовляючи в позові ОСОБА_1. в частині відшкодування матеріальної
шкоди, суд виходив з того, що право на безкоштовні ліки за рецептами лікарів передбачене у випадках амбулаторного, а
не стаціонарного лікування, а також й те, що в
аптечному складі лікарні на час лікування позивача були
відсутні необхідні йому ліки.

Проте, колегія суддів вважає, що з даними висновками погодитись не можна, оскільки судом порушені норми матеріального права,
а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

Тому відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України у вказаній частині рішення суду слід
скасувати і ухвалити нове рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам віднесеним до 1 категорії надаються такі гарантовані
державою компенсації та пільги:

1) безплатне придбання ліків за
рецептами лікарів.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.21 цього ж Закону передбачено, що особам віднесеним до категорії 2, надаються гарантовані державою
компенсації та пільги вказані в п.1 ст.20.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1. є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії і має право на пільги та компенсації встановлені
Законом УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3

З 12.05.2003р.
по 26.05.2003р. позивач ОСОБА_1. перебував на стаціонарному лікуванні в
третьому неврологічному відділенні Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної
лікарні.

Відповідно до
вимог Постанови KM України від 4.10.1996р. "Про затвердження переліку
спеціалізованих медичних закладів, що забезпечують лікування осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Тернопільська обласна
клінічна психоневрологічна лікарня внесена розпорядженням голови обласної
державної адміністрації № 438 від 6.10.1998р. до переліку медичних закладів
області, що забезпечують лікування осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

З довідки головного
управління праці та соціальної політики Тернопільської обласної державної
адміністрації № 02-02/402 від 7.02.2007р. видно, що фінансування статті
видатків "Комплексне медико-санітарне забезпечення осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи з державного бюджету розпочалося 3 березня
2003 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка лікуючий лікар позивача
ОСОБА_2. ствердила, що ОСОБА_1. було призначене лікування, проте частину
лікарських засобів він змушений був придбати за власні кошти, оскільки в
аптечному складі на той час їх не було.

З долучених до
матеріалів справи касових чеків (а.с.4-18) вбачається, що позивачем було
затрачено 208 грн. 46 коп. власних коштів на придбання призначених лікарських
засобів.

Доводи представника відповідача про те, що в державному бюджеті на 2003 рік
існувало дві статті видатків, які стосувалися лікування
"чорнобильців", зокрема осіб, як проходять лікування в умовах
стаціонару та які проходять амбулаторне лікування, позивачем в даному випадку
були заявлені вимоги, що стосувалися придбання ліків за рецептами осіб, які
проходять амбулаторне лікування, що не стосується виниклих правовідносин,
колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що наведені доводи є
надуманими.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про обгрунтованість заявленого
позову ОСОБА_1. в частині відшкодування матеріальної шкоди, який слід
задовольнити частково, стягнувши з Тернопільської обласної клінічної
психоневрологічної лікарні 208 грн.46 коп. затрачених ним на придбання
лікарських засобів під час лікування в Тернопільській обласній клінічній
психоневрологічній лікарні в період з 12.05.2003р. по 26.05.2003р.

4

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 3, 4,
313, 316 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, Законом України від 28 лютого 1991 року
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 лютого 2007 року в
частині відмови у відшкодуванні матеріальної шкоди скасувати і ухвалити в даній частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної
лікарні, третьої особи головного управління праці та
соціальної політики Тернопільської обласної державної адміністрації про
відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з
Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні в користь
ОСОБА_1 208 грн. 46 коп. (двісті вісім грн. 46
коп.) витрачених ним коштів на лікування. Стягнути з Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні в дохід держави судовий збір в розмірі 51 грн. та
інформаційно-технічні послуги за розгляд справи в сумі 30
грн. на р/р 0002, одержувач -УДК у М.Тернополі, 22050000, банк
отримувача - ГУДКУ у Тернопільській області, код платежу 23588119, МФО 838012.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 лютого 2007
року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня його проголошення.