Категорія №21(2)
Ляховська І.Є. УХВАЛА
2007 року       м. Кривий Ріг
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
судді - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,
суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.,  СОКОЛАН Н.О.
за участю - позивача ОСОБА_1,
представника Відділення Фонду ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому
Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 03 серпня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка»,  Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про
відшкодування шкоди , -
Рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2007 року позов ОСОБА_1
про відшкодування шкоди задоволено,  на
користь позивача стягнуто: з Відкритого акціонерного товариства "Суха
Балка "(далі - ВАТ "Суха Балка") одноразово заборгованість по
щомісячних виплатах відшкодування шкоди за період з 01.07.1994р. по
01.04.2001р. в сумі ЗО 903 грн.46коп.,
компенсацію втрати частини відшкодування шкоди у зв'язку із порушенням
строків виплати в сумі 25 155грн. 95коп.,
а всього 56059грн.41коп.; забовязано ВАТ "Суха Балка" надати
Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) довідку - розрахунок сум
відшкодування шкоди здоров'я ОСОБА_1 за станом на 01.04.2001р.,  де щомісячна сума відшкодування шкоди
становить 711грн. 11коп.;

В
апеляційній скарзі Відділення Фонду просить рішення суду скасувати та направити
справу на новий розгляд,  посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється,  що ОСОБА_1 працював прохідником у ВАТ «Суха Балка»
в шкідливих умовах праці,  у зв"язку
із чим отримав професійне захворювання.

За висновком МСЕК від 11.02.1993р. позивачеві вперше було встановлено 65%
втрати професійної працездатності та його визнано інвалідом 3 групи терміном з
02.12.1992 безстроково.

Як убачається із матеріалів справи,
відповідач ВАТ «Суха Балка» призначив позивачеві суми відшкодування
втраченого заробітку у зв'язку із ушкодженням здоров'я та коригував їх в
подальшому,  проте між сторонами виник
спір з приводу коефіцієнтів підвищення тарифних ставок (посадових
окладів),  які застосовувалися
відповідачем ВАТ «Суха Балка» для коригування сум відшкодування втраченого
заробітку починаючи 01 липня 1994 року.

Розглядаючи спір,  суд погодився із
доводами позивача про те,  що при
коригуванні сум щомісячного відшкодування шкоди підприємство неправильно
застосувало до розрахунку коефіцієнти росту реальної середньої заробітної
плати,  а не коефіцієнти підвищення
тарифних ставок (посадових окладів),  а
Відділення Фонду,  в свою чергу,  також продовжило виплату цих сум у
неправильному розмірі.

Однак з таким висновком суду щодо наявності підстав для
перерахунку щомісячних платежів погодитись неможна,  оскільки,
змінюючи розмір щомісячних виплат,
суд першої інстанції не перевірив,
чи відбулося фактично підвищення заробітної плати по підприємству,  не витребував відомості про нарахування і
одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період,  тобто на час виплати відшкодування шкоди
підприємством.

Задовольняючи
вимоги позивача та стягуючи з ВАТ "Суха Балка" суми недоплачених
виплат за період з 01.07. 1994 року,  суд
не звернув уваги на норми ст. 71 ЦК
1963р. (з урахуванням правила п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК 2003р.) та на
роз'яснення,  викладені в пунктах 1,
1-1,  1-2,  22 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами),  згідно з якими загальний строк,  у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого права (позовна давність),  встановлюється тривалістю у три роки. У
випадку,  коли вимоги потерпілого
стосуються перерахунку сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем (у тому числі й у разі неправильного
обчислення суми щомісячних платежів) при задоволенні позову,  кошти стягуються за час,  що не перевищує трьох останніх років,  які передували моменту звернення особи до
суду.

Крім того,
відповідно до абз. 6 пункту 28 Правил перерахований або нарахований
розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної
працездатності не може бути більшим від середнього заробітку відповідного
працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом
повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи спір,  суд не звернув уваги
на зазначене положення й не з'ясував розмір середньомісячного заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного місяця або у перерахунок на повний календарний
місяць роботи,  та чи не буде
перевищувати розмір відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження.
Довідка,  яку суд прийняв до уваги (а.с.
75),  не відповідає вимогам зазначеного
пункту.

Стягнувши на користь позивача компенсацію за несвоєчасну виплату страхових
виплат,  суд не врахував роз'яснень п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992р.
№ 6 (з наступними змінами) та не з'ясував наявність вини Відділення Фонду у
виникненні заборгованості.

У зв'язку з тим,  що суд першої
інстанції розглянув не всі позовні вимоги і цей недолік не може бути усунений
ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,  крім того,
порушив норми матеріального та процесуального права,  колегія суддів вважає,  що ухвалене рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

На
підставі викладеного,  керуючись ст.
303,  307,  311 ч. 1 п. 5,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити .

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2007 року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом  двох
місяців з дня набрання нею законної сили.