Справа № 22-8506                                   Головуючий у
І інстанції: Остапчук Т.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року листопада  місяця 28 дня                                  Колегія судців
судової палати в

цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Лесько А.О.,  суддів: Усика Г.І.,
Кравець В.А.,  при
секретарі: Шаховніній М. О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Генеральної прокуратури України на рішення Печерського районного суду
м.  Києва від 7 серпня 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання права
власності та повернення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням    Печерського районного суду м.  Києва від 7 серпня 2007 року   позов ОСОБА_1 до  Генеральної     прокуратури  України
про визнання  права власності та
повернення коштів задоволено.

Визнано
за ОСОБА_1 право власності на кошти в розмірі 17 500 доларів США та зобов'язано
Генеральну прокуратуру України повернути ОСОБА_1. кошти в розмірі 17 500
доларів США,  вилучені згідно протоколу
обшуку від 29 грудня 1997 року по кримінальній справі № 49-800.

Стягнуто
з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
933,  08 грн.

В апеляційній
скарзі Генеральна прокуратура   України
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Вказує на те,
що   гроші в сумі 17500 доларів
США залишені на депозитному рахунку ГПУ
як такі,  що належать
обвинуваченому ОСОБА_2 ,  кримінальна
справа щодо якого не закрита,  з метою
забезпечення можливої конфіскації його майна та цивільного позову.

Заслухавши
пояснення осіб,  які приймали участь у
справі,  дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що кримінальна справа про
обвинувачення ОСОБА_1. за  ст. 80 КК
України закрита та керувався  ст.  81 КПК України щодо вирішення питання про
речові докази в разі закриття кримінальної справи.

З таким
висновком суду першої інстанції погодитись не можна,  оскільки судом були неповно з'ясовані
обставини,  що мають значення для справи.

З
матеріалів справи вбачається,  що постановою
від 5 лютого 1998 року по кримінальній справі № 49-842 по обвинуваченню
ОСОБА_1. за  ст.  80 ч.2 КК України було накладено арешт з
метою забезпечення можливої конфіскації майна на грошові кошти в сумі 17 500
доларів США,  що вилучені у ОСОБА_1.

Як видно
з постанови слідчого слідчої групи по кримінальній справі № 49-842 від З
березня 1998 року,  грошові кошти в сумі
17 500 доларів США,  вилучені 29 грудня
1997 року   під час обшуку   в помешканні заступника генерального
директора ЗAT «Лакі»

ОСОБА_1. ,  передані на депозитний рахунок Генеральної
прокуратури України.

Постановою
старшого слідчого Генеральної прокуратури України від ЗО жовтня 2000 року
(справа № 49-800) кримінальну справу стосовно ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1.,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4.  в частині
обвинувачення за  ст.  80 КК України закрито за відсутністю складу
злочину (а.с. 6-7).

Постановою
про оголошення розшуку обвинуваченого і обрання запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту по справі № 49-800 від 26 березня 1998 року та постановою від
6 березня 1998 року по справі № 49-842 було оголошено розшук ОСОБА_2  (а.с. 62-66).

Таким
чином,  кримінальна справа № 49-842,  по якій накладено арешт на грошові
кошти,  вилучені у ОСОБА_1. в сумі 17 500
доларів США з метою можливої конфіскації майна ,  провадженням
не закрита.

Відповідно
до  ст.
125 КПК України в справах про злочини,
за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна,  слідчий зобов'язаний вжити необхідних заходів
до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна,  склавши про це постанову.

Таким
чином,  вилучені у ОСОБА_1. гроші в сумі
17 500 доларів США не були визнані речовим доказом в кримінальній справі,  а були постановою від 5 лютого _. 1998 року
арештовані з метою забезпечення вироку в частині можливої конфіскації майна в
кримінальній справі № 49-842,  яка
провадженням не закрита,  та була
об'єднана в одне провадження зі справою № 49-800. Тому висновок суду першої
інстанції про те,  що зазначені гроші є
речовим доказом в кримінальній справі,  є
необгрунтованим.

Разом з
тим,  оскільки кримінальна справа щодо
ОСОБА_1. закрита з реабідітуючої підстави - за відсутністю складу злочину,  передбачених законом підстав для арешту його
коштів не має.

Як
вбачається з протоколу обшуку від 29 грудня 1997 року,  кошти в сумі 17 500 доларів США були вилучені
по місцю проживання ОСОБА_1. (а.с. 69-85).

Будучи в
той же день допитаним в якості свідка ,
попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві
покази ,  ОСОБА_1 показав ,  що гроші,
які він видав добровільно при обшуку складають: його особисті
заощадження в сумі 2700 доларів США ; 14 800 доларів - залишок коштів,  що були перераховані на його рахунок НОМЕР_1
в банку «Форум»,  відкритий на прохання
ОСОБА_2  для отримання грошових коштів
для передачі за дорученнями останнього (а.с. 90-91).

За таких
обставин суд першої інстанції необгрунтовано визнав право власності ОСОБА_1. на
гроші в сумі 17 500 доларів США,
оскільки матеріали справи містять докази тільки про належність ОСОБА_1.
грошей в сумі 2700 доларів США. Відповідно до
ст.  55 Закону України «Про
власність» ,  чинного на час виникнення
спірних правовідносин,  власник не може
бути позбавлений права власності на своє майно,
крім випадків,  передбачених цим
Законом та іншими законодавчими актами України.

Передбачених
законом підстав для позбавлення ОСОБА_1. права власності на гроші в сумі 2700
доларів США не має,  тому зазначені кошти
Генеральна прокуратура України зобов'язана повернути позивачу.

Оскільки
висновки суду першої інстанції,
викладені в рішенні від 7 серпня 2007 року,  не відповідають обставинам справи,  зазначене рішення підлягає скасуванню з
ухваленням в справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1. про повернення йому грошей тільки в сумі 2700 доларів США.

На підставі
наведеного та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  309,
314 ЦПК України,   ст.  55 Закону України «Про власність» ,  судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Генеральної прокуратури України задовольнити частково.

Рішення
Печерського районного суду м.  Києва від
7 серпня 2007 року скасувати та ухвалити в справі нове рішення.

Позов   ОСОБА_1
до   Генеральної   прокуратури задовольнити частково.

Зобов'язати
Генеральну прокуратуру України повернути ОСОБА_1 2700 ( дві тисячі сімсот)
доларів США ,  вилучених у нього під час
обшуку 29 грудня 1997 року по місцю його проживання за адресою: в квартирі
АДРЕСА_1 міста Києва.

В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.