Справа №2-299/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року    Котелевський районний суд
Полтавської області у складі:

головуючої - судді                            Загнійко А.В.,

при
секретарі
Момот Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
обґрунтовуючи позов тим, що протягом тривалого часу не підтримує подружніх
відносин з відповідачкою через відсутність взаєморозуміння.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю і пояснив, що
протягом останніх семи місяців не підтримує подружніх відносин з ОСОБА_2 та
проживає окремо, протягом яких жодного разу не мав наміру примиритися з
відповідачкою. Причиною припинення подружніх відносин стали відсутність
взаєморозуміння і взаємоповаги з боку відповідачки, у зв'язку з чим у сім'ї
завжди виникали сварки, які призводили до погіршення стану його здоров'я. На
розірванні шлюбу наполягає категорично, рішення про це є виваженим і обдуманим.
Збереження сім'ї є неможливим. Перебуває у повторному шлюбі, у якому
неповнолітніх дітей не має.

ОСОБА_2
у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю і пояснила, що дійсно
протягом тривалого часу проживає окремо від позивача. Протягом часу спільного
проживання сварки виникали через відсутність взаєморозуміння. На розірвання
шлюбу не погоджується, оскільки має поганий стан здоров'я, і не зможе
самостійно влаштувати своє життя. Перебуває у повторному шлюбі, у якому
неповнолітніх дітей не має.

Суд,
дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін приходить до
переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

08
грудня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації
актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської
області, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1, виданим відділом
РАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 19 вересня 2003 року (а.с.4).

Неповнолітніх
дітей сторони у шлюбі не мають.

Як
встановлено під час судового розгляду сторони не підтримують подружніх відносин
та проживають окремо з травня 2007 року через відсутність взаєморозуміння та
взаємоповаги один до одного. Заходи для примирення сторонами не вживалися.
Сторони перебувають у повторному шлюбі. Позивач на примирення категорично не
згодний і не бажає зберегти сім'ю, стверджуючи, що це суперечило б його
інтересам.

Відповідачка
заперечує проти розірвання шлюбу через поганий стан її здоров'я, оскільки є
інвалідом ІІІ групи з дитинства (а.с.8), та відсутність власного житла.

Вжиті
судом заходи для примирення між сторонами не дали позитивного результату.

З
врахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суперечило б  інтересам обох сторін, оскільки від
розірвання шлюбу відповідачку утримує лише невирішеність її
матеріально-побутових проблем (а.с.17)

Сплату
державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів
цивільного стану слід покласти на сторони порівну.

Відповідно
до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача  ОСОБА_1 слід стягти судові витрати по сплаті
судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
(а.с. 1,2).

Під час
судового розгляду було встановлено, що сторони перебувають у повторному шлюбі.
Відповідно до пп.”в” п.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне
мито” та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України ставка судового
збору (державного мита) із позовних заяв про розірвання шлюбу становить 0,5
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; із позовних заяв про розірвання
повторного шлюбу - один неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Оскільки
позивачем при поданні позовної заяви про розірвання шлюбу було сплачено судовий
збір в розмірі 08,50 грн., то з відповідачки на користь держави слід стягти
недосплачений судовий збір в розмірі 08,50 грн.

На
підставі ст.ст.10, 11, 60, 61, ч.1 ст.88, ст.212 ЦПК України, ст.ст.104, 105,
110-112 Сімейного кодексу України,  п.п. „в” п.1 та п.п.„б” п.5 ст.3 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито”,
суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 08 грудня 2000
року у відділі реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного
управління юстиції Полтавської області за №87 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  розірвати.

Стягти з
ОСОБА_1 на користь держави державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в
органах реєстрації актів цивільного стану в розмірі 08,50 (вісім грн. 50 коп.)
грн.

Стягти
з ОСОБА_2 на користь держави державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в
органах реєстрації актів цивільного стану в розмірі 08,50 (вісім                     грн. 50 коп.) грн.

Стягти
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 16,00 грн.

Стягти
з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 08,50 (вісім грн. 50 коп.)
грн.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через Котелевський районний суд Полтавської області шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя