Копія Справа
№2-о-61/2006р. № 2-о-1 / 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 січня 2007
року                                                                                        м.
Гребінка

Гребінківський
районний суд Полтавської області у складі:

Головуючої судді
Кривчун Т.О при секретарі Сапі A.M.,

за участю
позивача - ОСОБА_1,

представника
відповідача- ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Гребінківська міська рада,
про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідач до суду з'явитися не змогла внаслідок
захворювання, надала письмові пояснення, в яких вона, а її представник у
судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що син відповідачки, ОСОБА_3 дійсно проживав
з позивачкою, хоча зареєстрований з нею не був і постійно там не жив, жив також
по квартирах з друзями, одного разу привіз свої речі до матері та повідомив, що
дитина ОСОБА_1 не його, а він переходить на іншу квартиру.

Зазначають, що за життя ОСОБА_3
позивачка не ставила питання щодо батьківства і спадкоємства дитини, а
померлий ОСОБА_3 не має
права на спадщину, оскільки не звертався з заявою до нотаріуса після смерті
свого батька, в будівництві будинку участі не приймав.

Вказують, що не визнають онуком ОСОБА_6, оскільки за життя ОСОБА_3 не зроблено
було аналізу ДНК для встановлення
батьківства, вважають, що довести спірний факт неможливо.

Позивачка позовні вимоги, з урахуванням уточнень, наданих у ході розгляду
справи, підтримала, прохала їх задовольнити та суду пояснила, що у 1993 році
познайомилася з сином відповідачки ОСОБА_3, з яким
проживали разом у цивільному шлюбі АДРЕСА_1, та вели спільне господарство.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син -
ОСОБА_6, при реєстрації народження якого у відділі реєстрації актів цивільного
стану Гребінківського районного управління юстиції запис про батька дитини було
зроблено за її прізвищем, оскільки на той час вони з ОСОБА_3 посварилися та
проживали окремо. В цей час ОСОБА_3
жив на квартирі у знайомого ОСОБА_7, оскільки його матір - відповідачка по
справі ОСОБА_2 - від
нього відмовилася. Незважаючи на це, ОСОБА_3
постійно приходив до неї, спілкувався з дитиною, визнавав її своїм сином.

Пояснила, що не могли зареєструвати шлюб з ОСОБА_3, оскільки не був розірваний шлюб з її першим чоловіком - ОСОБА_8, в
будинку якого вони проживали. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_8 у лютому 2006
року, мали намір зареєструвати шлюб з ОСОБА_3 у жовтні цього року, коли дитині
виповнився б один рік, але не встигли в зв"язку із трагічною смертю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

2

Протягом 12-ти років спільного життя вони разом з ОСОБА_3
виховували трьох її дітей від першого шлюбу, разом працювали по договорах у
сільськогосподарських підприємствах, займалися торгівельною діяльністю на
ринку, близько двох років тому побудували магазин, а у 2005 році ОСОБА_3
влаштувався на роботу у м. Києві, де працював протягом року, стабільно
одержував заробітну плату, допомагав їй матеріально та купляв дитині все
необхідне.

Дізнавшись про те, що ОСОБА_3
в тяжкому стані знаходиться в лікарні, вона провідувала його там, а після
його смерті найняла кафе, щоб відбути похорони, відбувала також 9 днів та 40 днів, при цьому
з місця роботи для організації похорон також передали 1500 грн.

Після смерті ОСОБА_3
(який за життя заповіту не склав) 21.08.2006
року, відкрилася спадщина. Встановлення факту батьківства необхідно для
отримання права на спадщину за законом їх спільною з ОСОБА_3 дитиною - ОСОБА_6.

Представник третьої особи позов визнала та не заперечувала проти
встановлення факту батьківства.

Судом заслухано також показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14., ОСОБА_15, досліджено письмові докази по справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено і не заперечується сторонами, що з 1993 року ОСОБА_1
проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
разом з яким вели спільне господарство, займалися підприємницькою діяльністю,
виховували дітей позивачки від її зареєстрованого у 1984 році шлюбу з
ОСОБА_8

Даний факт
знайшов підтвердження у показаннях свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_9, дільничний лікар-педіатр Гребінківської ЦРЛ, показала,
що першу сім"ю ОСОБА_1 та ОСОБА_8 знає як благополучну сім"ю, в ній
було троє дітей, після того, як позивачка пішла від першого чоловіка, вона жила
з ОСОБА_3, з яким працювали спільно на ринку, у магазині, який знаходиться
проти поліклініки, тому вона кожного дня бачила там ОСОБА_3, який допомагав
ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, пенсіонери, підтвердили ту
обставину, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 жили у злагоді, працювали разом, діти завжди
були охайними.

Свідок ОСОБА_12 сусідка ОСОБА_1, показала, що добре знає ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
жили вони дружно. Працюючи у Києві, ОСОБА_3 постійно приїздив до позивачки і
жив із нею.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14. показали, що знають ОСОБА_3 досить давно,
разом з ним ОСОБА_14. дружить з дитинства, навчалися у школі, а коли ОСОБА_3 зійшовся з
ОСОБА_1, вони почали дружити сім"ями, позивачка з ОСОБА_3 часто бували у
них вдома.

Свідок ОСОБА_15 показала, що її син, ОСОБА_16, нині покійний, дружив з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, при
цьому останній часто бував у них вдома.

Судом установлено, що 01.06.2005
року ОСОБА_3, без пояснення
причин, залишив ОСОБА_1, та перейшов жити на квартиру до свого знайомого
ОСОБА_7, а з 23.09. 2005 року влаштувався
працювати оператором АЗС
в м. Києві на підприємстві з іноземними інвестиціями „ЛУКОЙЛ-Україна",
де працював по день своєї смерті 21.08.2006
року. Даний факт підтверджується довідкою від 09.01.2007р. №04/03
підприємства „ЛУКОЙЛ-Україна", довідкою відділу РАЦС Гребінківського РУЮ
(а.с.8).

З матеріалів справи вбачається та знайшло підтвердження у
судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_6
(а.с.9,10,12,14,15-16)), а ІНФОРМАЦІЯ_3р. зареєструвала народження дитини у
відділі РАЦС Гребінківського РУЮ, актовий запис №67 (а.с.6). Згідно довідки
відділу РАЦС, відомості про батька дитини (батьком вказано ОСОБА_3) зааписані
за вказівкою матері, відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу
України (а.с.7).

У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що після 01.06.2005 року і по момент
своєї смерті 21.08.2006 року ОСОБА_3 не припиняв
стосунки з ОСОБА_1, дитиною, яка народилася - ОСОБА_6, вважав його своїм сином, допомагав їм
матеріально.

3

Даний факт
підтверджується показаннями свідків, даними у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_9 показала, що, після народження Дмитра
Ічанського, при здійсненні первісного патронажу, звернула увагу на схожість
фенотипу дитини з батьком -
ОСОБА_3, який був присутній при її відвідинах дитини на дому.

Свідок ОСОБА_10 показала, що, постійно заходячи у магазин, де працює
ОСОБА_1, бачила там ОСОБА_3, в т.ч. і в той період, коли
вони не проживали разом з ОСОБА_1, після

01.06.2005 року, який говорив, що
приходить до жінки і дитини, що незабаром вони зареєструють

шлюб, і дитину він запише на себе, а тижнів за три до своєї загибелі
ОСОБА_3 повідомив їй, що є

батьком дитини, що це його дитина.

Свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що під час народження дитини позивачка і ОСОБА_3 разом не
проживали, однак, коли дитині було два-три
місяці вона бачила разом із нею ОСОБА_3, який
гуляв з дитиною, перед тим, як загинув, мав намір їхати на море у відпустку з
ОСОБА_1, говорив про те, що запишуть дитину на нього. Зазначила, що після 01.06.2005 року
неодноразово бачила ОСОБА_3
у позивачки.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила той факт, що ОСОБА_3 часто гуляв з
ди-тиною, дуже її любив.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що, після народження Ічанського Дмитра, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1
та дитиною часто бували у них вдома, останній раз - за три дні до
смерті. В розмовах він говорив, що поїде до ОСОБА_1 провідати сина, весь час
називав дитину сином, гуляв з коляскою.

Свідок ОСОБА_14. зазначив, що знав про те, що ОСОБА_6-син ОСОБА_3, останній
визнавав, що є батьком дитини. З червня 2005р. та протягом 2006 року він
неодноразово бачив ОСОБА_3 у ОСОБА_1, підкреслив, що інших жінок у ОСОБА_3 не
було.

Свідок ОСОБА_15
підтвердила, що про дитину ОСОБА_3
говорив, що то його син,

04.10.2006 року йому виповниться один рік, і він запише його на
себе, підкреслював, що не

відмовляється від дитини, а, працюючи у м. Києві, купляв сину гостинці,
костюмчики, постійно

заходив до ОСОБА_1 та дитини. Протягом 2005-2006рр. бачила ОСОБА_1 з ОСОБА_3 у с

Загребеллі, де вона мешкає, оскільки позивачка тримала там господарство,
при цьому часто бачила

ОСОБА_3 разом з
дитиною.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків, які були дані під
присягою, та не спростовані представником відповідача у судовому засіданні.

Твердження представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_3 проживав з
ОСОБА_1 не постійно, змінював місце проживання, жив з іншими жінками, зловживав
алкогольними напоями, вживав наркотичні засоби, що, в т.ч. на думку
представника, ставить під сумнів факт його батьківства, не знайшли
підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами, тому суд оцінює їх
критично.

Представник відповідача також не зміг надати суду жодних доказів, які б
підтверджували зв"язки позивачки з іншими, окрім ОСОБА_3, чоловіками за
період з 1993 року та до моменту смерті ОСОБА_3

Згідно частини 4 ст.60 ЦПК
України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Щодо твердження представника відповідача про те, що за життя ОСОБА_3 позивачка не
ставила питання про визнання батьківства, не зробила аналіз ДНК, суд виходить з того,
що, як було встановлено у судовому засіданні, смерть ОСОБА_3 у віці 43 роки була
раптовою, неочікуваною та непередбачуваною (потрапив під потяг, внаслідок чого
було відтято нижні кінцівки, після чого помер у лікарні). У суду немає підстав
ставити під сумнів пояснення позивачки стосовно того, що вони з ОСОБА_3 мали
намір зареєструвати шлюб та записати його батьком дитини після виповнення
дитині одного року (в жовтні 2006 року), однак ОСОБА_3 не дожив до цього часу.
На цю ж обставину (намір ОСОБА_3 записати дитину на своє ім"я) вказують і
свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_15 Крім того, як було вказано вище, в своїх
показаннях дільничний лікар-педіатр Гребінківської ЦРЛ ОСОБА_9 відмітила
надзвичайну схожість фенотипу дитини -ОСОБА_6 - з батьком - ОСОБА_3

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає,
що у судовому засіданні відповідачка та її представник не змогли надати
доказів, які б спростовували твердження

4

позивача та
надані ним докази про те, що батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються
на встановлених у судовому засіданні об"єктивних фактах, а тому їх
необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.130 Сімейного Кодексу України, ст.ст.
8,10-11,15,60,212-215,218,223,256,259
ЦПК У країни, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
задовольнити повністю.

Встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є
батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Зобов"язати
відділ реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління
юстиції Полтавської області внести зміни в актовий запис №67 в Книзі
реєстрації народжень від ІНФОРМАЦІЯ_3р. про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
вказавши в графі „Прізвище" -
„ОСОБА_3", в графі „ім"я" залишити - „ОСОБА_6",
в графі „по-батькові" залишити- „ОСОБА_3", в графі „Батько"
(прізвище) -
„ОСОБА_3", ім"я, по батькові залишити-„ОСОБА_3".

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через
Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.