УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
березня 2007 р.                                                                                                           м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого:
Куштана Б.П.,

суддів: Кеміня
М.П. та Павліченка СВ.,

при секретарі Попович А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Тячівського районного суду від 02 жовтня 2006 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Тячівська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус
ОСОБА_9, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом і договору
купівлі-продажу житлового будинку недійсними та визначення додаткового строку
для прийняття спадщини, -

встановила:

у червні 2006 р ОСОБА_3 звернувся в суд позовом до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Після зміни предмету позову з притягненням до участі в справі в якості
третьої особи ОСОБА_2
(а.с.37-38) просив визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за
законом, яке 28.03.06 р. було видане ОСОБА_1., та договір купівлі-продажу
житлового будинку, який 15.06.06 р. був укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а також
визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом.

На обгрунтування зазначав, що проживає в будинку АДРЕСА_1. Цей будинок
належав його бабусі - ОСОБА_10, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла. У березні 2006 р.
він довідався, що все своє майно бабуся заповіла йому.

Попри це, 28.03.06 р. ОСОБА_1 (його мати) отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом, а згодом зареєструвала право власності на
спірний будинок, який 15.06.06 р. продала ОСОБА_1.

Суд залучив до участі в справі ОСОБА_8 (а.с.52), Тячівську державну
нотаріальну контору (а.с.53) та приватного нотаріуса ОСОБА_9 (ас.57) в якості
третіх осіб, а ОСОБА_2
та ОСОБА_4 - як відповідачів (а.с.55).

Рішенням суду від 02.10.06 р. позов задоволено повністю.
Визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.0306 p.,
згідно з яким ОСОБА_1 успадкувала майно ОСОБА_10, та посвідчений приватним
нотаріусом договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від 15.06.06 p.,
будинокАДРЕСА_1 визнано власністю ОСОБА_10 до ІНФОРМАЦІЯ_1 p., а також стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
108590 грн. вартості будинку та в доход держави 542 грн. судових витрат.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення та направити справу на Новий
розгляд. Доводять про порушення судом норм матеріального і процесуального
права.

Справа
№-22ц-153/07

Інші особи, які
беруть участь у справі, заперечень на апеляційну скаргу не подали.

Суд першої інстанції встановив, що власником спірного будинку була
ОСОБА_10, яка

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла. Згідно із заповітом від 13.10.86 р. остання
заповіла все своє майно позивачу,

який від народження і дотепер
проживає в цьому будинку, тобто спадщину прийняв і від неї не

відмовлявся. ОСОБА_1 безпідставно одержала свідоцтво про право на спадщину
за

законом і продала спірний будинок незаконно.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення - скасуванню з передачек справи на новий
розгляд, з таких мотивів.

Згідно з вимогами ст. 303 ч.3 ЦПК України апеляційний суд
не обмежений доводам апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосуванні норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є обов'язковок підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 311 ч.І п.5 ЦПК рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, позовна вимога про визначення
додаткового строку для прийняття спадщини судом не вирішена. Відмова від неї не
приймалася. Твердження суду про те, що ОСОБА_3 зменшив позов у цій частині, є
безпідставним і спростовується протоколом судового засідання (а.с.52-58).

При
цьому недолік не можна усунути ухваленням додаткового рішення, оскільки ця
вимога не була предметом судового розгляду.

Указане
порушення норм процесуального права є безумовною підставою Для скасування
постановленого в справі рішення.

Під час нового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно та повно
з'ясувати й перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, і що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по
суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, а в залежності від
встановленого правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, та ухвалити законне й обгрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст. 303 ч.3, 307 ч.І п.5, 311 ч.І п.5, ч.2, 314 ч.І п.2, 315, 317, 319 ЦПК
України, -

ухвалила:

1.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

2.
Рішення Тячівського районного суду від 02 жовтня
2006 р. скасувати, а справу передати до того ж суду на новий розгляд.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.