Справа №22ц - 3165 /2007р.                                       Головуючий у 1 інстанції:
39                                                               Доповідач:
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
квітня   2007р.                                          Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого:
Краснощокової Н.С. суддів: Маширо О.П.,
Ігнатової Л.Є. при секретарі: Маслаковій М.Г.

за участю   позивача,
представника відповідача Дорошко О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку
апеляційну скаргу Краматорського технологічного технікуму на рішення
Краматорського міського суду від 10 листопада 2006р. та на окрему ухвалу від 10
листопада 2006р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Краматорського технологічного технікуму про стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2006р. позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про зміну формулювання звільнення. Посилався на те, що наказом від
23.05.2006р. він був звільнений з технологічного технікуму м. Краматорська з
посади викладача за власним бажанням., однак відповідач повинен був звільнити
його за ч.2 ст. 40 КЗпП України, оскільки за висновком обласної МСЕК від
16.05.2006р. йому протипоказані психоемоційні навантаження, тому він не може
працювати викладачем за станом здоров'я. Доповнивши позовні вимоги позивач
просив також стягнути з відповідача невиплачену йому заробітну плату за період
з 25.04.2006р. по 23.05.2006р., стягнути середній заробіток за час затримки
розрахунку, моральну шкоду та видати документ, що підтверджує викладання ним
права на протязі 21 року.

Ухвалою Краматорського міського суду від 27 вересня 2006р. закрито
провадження в частині позовних вимог про видачу довідки, що підтверджує роботу
викладачем права.

Ухвалою цього суду від 7 листопада 2006р. закрито провадження в частині
вимог про зміну формулювання звільнення, виплату вихідної допомоги та
заробітної плати.

Рішенням Краматорського міського суду від 10 листопада
2006р. позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної шкоди задоволено частково. Стягнено з
Краматорського технологічного технікуму на користь позивача середній заробіток
за час затримки виплати заробітної плати в сумі 2168,44 грн., моральну шкоду
1500 грн., в іншій частині позову відмовлено. Стягнено з відповідача на користь
держави судовий збір в розмірі 59,5 грн. та на користь Територіального
управління державної судової адміністрації в Донецькій області витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Винесено
окрему ухвалу на адресу Міністерства освіти і науки України про порушення
Конституційних прав та трудового законодавства в технікумі.

У апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на те,
що     рішення

ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом
неповно з'ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи. Так, позивач написав заяву від 19 травня 2006р. на ім'я
директора технікуму про звільнення його за станом здоров'я згідно ст. 38 КЗпП
України з 23 травня 2006р. До написання заяви про звільнення позивач був
поновлений на роботі на посаді викладача за рішенням суду. Оскільки позивач мав
значну перерву в роботі він був направлений в поліклініку для проходження
медичного огляду, про що був виданий наказ від 26.04.2006р. Позивач огляд не
пройшов, висновок у санітарній книжці про допуск до праці не отримав, тому
наказом від 19.05.2006р. він був відсторонений від праці. Оскільки в день
звільнення позивач не працював, розрахунок з ним не був проведений, на його
адресу було направлене повідомлення про те, що він може отримати розрахунок.
Замість звернення за розрахунком до технікуму, позивач звернувся до суду. Таким
чином строки розрахунку при звільненні, передбачені ст. 116 КЗпП України не
порушені, у зв'язку з чим рішення є неправильним, середній заробіток та
моральна шкода стягнені безпідставно. Представник відповідача просить також
скасувати окрему ухвату
суду, винесену до Міністерства освіти та науки.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримувала
апеляційну скаргу і просила рішення і окрему ухвалу скасувати, позивач проти
скарги заперечував і просив рішення залишити без зміни.

Суд   першої   інстанції
при   ухваленні   рішення
виходив   із                        наступних

встановлених ним обставин. Позивач на підставі рішення Краматорського
міського суду від 25.04.2006р. був поновлений на роботі на посаді викладача
Краматорського технологічного технікуму і перебував у трудових відносинах з
відповідачем з 26.04.2006р. Наказом від 23.05.2006р. він був звільнений з
роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні позивачеві не
була виплачена заробітна плата в сумі 473,64 грн. та компенсація за
невикористану відпустку в сумі 449,27 грн. Повний розрахунок з позивачем
проведено лише 2.10.2006р., в цей день заборгованість по заробітній платі
поступила на рахунок позивача в Краматорському відділенні №2865 ВАТ „Державний
ощадний банк України". Тому на підставі ст. 117 ч.І КЗпП України суд стягнув
з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку в
сумі 2168,44 грн. та на підставі ст. 237-1 КЗпП України у відшкодування
моральної шкоди 1500 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду та окрему ухвалу слід скасувати і
ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив із того, що відповідач
несвоєчасно провів розрахунок з позивачем при його звільненні, тому на підставі
ст. 117 КЗпП України повинен виплатити позивачеві середній заробіток та
відшкодувати моральну шкоду.

Однак, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та
вимогам трудового законодавства.

Згідно із ч.І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Із справи
вбачається, що позивач в день звільнення не працював.

Так, наказом від 25 квітня 2006р. №29 позивач був поновлений на роботі з 26
квітня 2006р. згідно рішення Краматорського міського суду від 25 квітня 2006р.
(а.с.9)

Наказом №57 від 26.04.2006р. позивач був зобов'язаний пройти у 3-денний
строк необхідний медичний огляд та надати у відділ кадрів медичну книжку і
копію сертифікату про результати огляду лікаря - психіатра(а.с.54).

З 10 по 17
травня 2006р. позивач перебував на лікарняному (а.с.69,104).

Наказом від 19 травня 2006р. позивач був відсторонений від роботи викладача
з 19.05.2006р. до проходження медичного огляду та представлення у відділ кадрів
сертифікату психіатричного огляду про допуск до роботи (а.с.144). Згідно з
актом від 19 травня 2005р. позивач ознайомлений з цим наказом, але від підпису
відмовився, (а.с.143), у письмовому поясненні по даній справі він підтверджує,
що 19 травня йому пред'явлено наказ про не допуск до роботи (а. с. 141).

22 травня 2006р. позивач подав заяву про звільнення за станом здоров'я за
ст. 38 КЗпП України з 23 травня 2006р.

Наказом від 23 травня 2006р. він був звільнений за ст.38 КЗпП України за
власним бажанням, з наказом від ознайомлений 29 травня 2006р. ( а.с.10)

Таким чином, оскільки позивач у день звільнення не працював, згідно з
вимогами ст.. 116 КЗпП України розрахунок з ним мав бути проведений не пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Позивач з вимогою про розрахунок до відповідача не звертався, звернувся до
суду 26.06.2006р. з позовом про поновлення на роботі , а 28.09.2006р. з позовом
про стягнення заробітної плати з 26 квітня 2006р. по день поновлення на роботі,
після чого відповідачем були перераховані начисленні позивачу при звільненні
суми на його рахунок у банку. Таким чином, вини відповідача у несвоєчасному
розрахунку з позивачем немає, тому стягнення середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні не відповідає вимогам ст. 117 КЗпП України.
Відповідно, немає підстав для відшкодування моральної шкоди.

За таких
обставив рішення слід скасувати і у позові відмовити.

Підлягає задоволенню також скарга апелянта в частині вимоги про скасування
окремої ухвали.

Згідно із ч.І ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення,
може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для
вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Статтею 209 ЦПК України визначено порядок ухвалення рішень та постановления ухвал, їх форма.
Частинами 5 та 6 цієї статті передбачено, що ухвали суду, постановлені окремим
процесуальним документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до
справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться
до журналу судового засідання. Ухвали, постановлені в судовому засіданні,
оголошуються негайно після їх постановления.

У даному випадку, як вбачається із журналу судового засідання та із
технічного запису судового процесу, окрема ухвала не була оголошена після її постановления, що свідчить про
те, що вона не була постановлена в судовому засіданні. 10.11.2006р. була
проголошена вступна та резолютивна частина рішення і в резолютивній частині
зазначено про намір внести окрему ухвалу на адресу Міністерства освіти та науки
України про порушення Конституційних права та трудового законодавства в технікумі.

Таким чином, фактично
окрема ухвала не   постановлювалась в
судовому засіданні,    а постановления її поза межами
судового розгляду законом не передбачено.

Керуючись
ст.ст.   307, 309, 313-316 ЦПК України,
Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу представника Краматорського технологічного технікуму
задовольнити.

Рішення   Краматорського міського суду від 10
листопада 2006р. скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Краматорського технологічного технікуму про стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди  відмовити.

Окрему ухвалу Краматорського міського суду від 10 листопада 2006р.
скасувати. Рішення  апеляційного  суду
набирає        законної  сили
з  моменту  його проголошення,   касаційна скарга     може бути подана   протягом
2-х місяців     з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного суду.