Справа
РІШЕННЯ

Іменем України

20 квітня 2007 року                                                                            Луцький
міськрайонний суд

у складі головуючого судді                                                                                        Кихтюка
P.M.

при секретарі                                                                                                                  Мелих
Л.В.

за участю представника позивача                                                                                  ОСОБА_1

відповідача                                                                                                                       ОСОБА_2.

представника відповідача                                                                                               ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та Луцької міської ради про визнання права власності
на самочинне будівництво,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Свої вимоги
мотивує тим, що сторони по справі являються співвласниками житлового будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивачу належить 30U00
частини спірного будинку. До належної йому частини будинку на земельній
ділянці, яка була виділена померлим батькам позивача для індивідуального
будівництва житлового будинку він без належного дозволу та технічної
документації побудував гараж.

Враховуючи викладене позивач просить визнати за ним право
власності на самочинно побудований гараж В-1, що розташований в АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги
підтримала з підстав зазначених у заяві. Від відшкодування судових витрат
відмовилась.

Відповідач ОСОБА_2. в судовому засідання позов визнала,
не заперечувала відносно його задоволення.

Відповідач ОСОБА_5. в судове засідання не з»явилась,
подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_6. в судове засідання не з»явився по
невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та
час розгляду справи.

Суд
вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, що не з»явились.

Представник Луцької міської ради в судовому засіданні
позов визнав, не заперечував відносно його задоволення, оскільки позивачу
виданий державний акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію
вказаного будівництва.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача
ОСОБА_2., представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до
висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на праві спільної часткової власності, належить будинок АДРЕСА_1 Вказані
обставини підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний)
житловий будинок (а.с. 4-6) та ухвалою Луцького міськрайонного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності є спільної частковою власністю.

2

Відповідно до договору (а.с. ) ділянка площею 465 м. кв., яка розташована
поАДРЕСА_1 надавалась у безстрокове користування ОСОБА_7., який є батьком
позивача. Останній являється спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7. На
вказаній земельній ділянці позивачем самочинно побудовано гараж (В-1).

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Відповідно до експертного висновку про відповідність
самовільно збудованого гаража (В-1) на АДРЕСА_1 діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам технічний стан самовільно збудованого гаража в
цілому задовільний. Будівництво гаража здійснено без порушення державних
будівельних, санітарних і пожежних норм і правил.

Крім цього, спірний гараж прийнятий в експлуатацію, про
що свідчить акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію
(а.с. 31).

А тому, з врахуванням викладеного, суд прийшов до
висновку, що за позивачем слід визнати право власності на самочинно збудований
гараж по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК
України, ст. 328, 355, 356, 376 ЦК
України, суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на самочинно
збудований гараж (В-1) по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.