Справа   № 2-258/2007 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року                                             Кіровоградський
районний суд Кіровоградської

області в складі:

головуючого -
судді Пономаренко В.Г.,

при секретарі -
Мартинюк Є.Я.,

за участю сторін,

розглянувши в попередньому судовому засіданні    в м. Кіровограді справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2., про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що в шлюбі з відповідачкою перебуває з лютого 2001 року. Від
сумісного проживання вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з
відповідачкою. Подружні стосунки між ними припинено, так як на протязі останніх
двох років сімейного життя вони не знаходять спільної мови у вирішенні життєвих
проблем, результатом чого є постійні сварки, що й обумовило неможливість їх
сумісного проживання однією сім'єю. Спору про місце проживання дитини, її
утримання та щодо спільно нажитого в період шлюбу майна між ними не існує.
Посилаючись на вказане, просив позов задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2.. позовні вимоги визнала, про що надала суду письмову заяву,
підтвердивши при цьому, що подружні відносини з позивачем припинені, сім'я їх
розпалася і їх спільне проживання як подружжя не є можливим.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ч.4 ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі

з 17 лютого 2001 року. У
відповідачки шлюбу повторний. Від спільного проживання мають

доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
мешкає разом з відповідачкою. Шлюбні

відносини сторони припинили, проживають окремо. Спору про місце проживання
дитини її

утримання    та          з приводу спільно нажитого в шлюбі
майна між ними не існує.

Поновлювати шлюбні стосунки сторони
не мають наміру.

Відповідно до
п.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явленим одним із подружжя.

Згідно з п.2 ст.
112 цього
Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином,
визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Витрати на сплату державного мита
при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС

суд покладає на позивача, як
ініціатора розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 130, 174 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 лютого 2001 року в Оситнязькій сільській раді,
Кіровоградського району, Кіровоградської області, актовий запис за № 02, - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне мито в розмірі 17 грн., ОСОБА_2
від витрат у справі звільнити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний с трок з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.