АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2007
року                                                                               м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Мартинової К.П.,

суддів -
Журавльова О.Г., Оверіної О.В.,

за участю
секретаря - Карпової
О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВГІРФО Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській
області, третя особа - орган
опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради
про виселення та зняття з реєстрації за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 19
грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом,
вказавши, що згідно з договором купівлі-продажу, укладеним 19.04.2006 р. між ОСОБА_3., з одного боку,
та ОСОБА_1. , з
другого боку , позивачем
ОСОБА_1. була придбана квартираАДРЕСА_1 в м. Одесі. Зазначена квартира 04.05.2006 р. була
зареєстрована в КП МБТІ та РОН на праві власності за ОСОБА_1., номер запису 262 в книзі 590 пр-157.
Зазначена квартира належала ОСОБА_3. на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою.
Вселитися в придбану квартиру позивач зі своєю малолітньою донькою не може,
оскільки в спірній квартирі в теперішній час проживає ОСОБА_2. з неповнолітніми
ОСОБА_4, 2001 року
народження та ОСОБА_5, 2004
року народження, яка отримала зазначену квартиру на підставі договору
дарування, посвідченого 24.03.2004
р. приватним нотаріусом, згідно з яким ОСОБА_6. подарував, а ОСОБА_2.
прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 в м.
Одесі. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2005 р. зазначений
договір дарування був визнаний недійсним. Дане рішення набрало законної сили.
За таких підстав позивач просив суд винести рішення про виселення ОСОБА_2. та
її неповнолітніх дітей з квартири АДРЕСА_1 в м.
Одесі та зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

8  судовому
засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_1.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2. з позовом не
погодилася, вказала,

що вона придбала зазначену квартиру та проживає в ній на
законних підставах, крім того іншого житла вона та її діти не мають.

' Головуючий у
першій інстанції Левчук О.А.               Справа
№ 22ц- 2142/07

Доповідач
Мартинова К.П.                                             Категорія
ЦП:30

-2-

Представник органу опіки та
піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому
засіданні позов не визнав.

Представник
Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області в судове засідання не
з"явився, сповіщений про час та місце судового засідання, просив слухати
справу у відсутності його представника.

Рішенням суду
від 19 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1. задоволений у повному обсязі. Суд виселив ОСОБА_2. та її неповнолітніх
дітей ОСОБА_4, 2001 року
народження та ОСОБА_5, 2004
року народження, з квартириАДРЕСА_1 в м. Одесі та зняв їх з реєстраційного
обліку з вказаної квартири.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_1. в задоволенні позову. При цьому апелянт посилається на те, що при
вирішенні спору судом не застосовано Закон України "Про основи соціального
захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" від 02.06.2005 року.

Заслухавши
судцю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1. про виселення з її квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі ОСОБА_2. з двома неповнолітніми дітьми та
зняття їх з реєстрації з вказаної квартири, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач, як власник спірної квартири має право вимагати усунення
будь-яких порушень її, власника, прав щодо володіння, користування та
розпорядження зазначеною квартирою.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що згідно
договору купівлі-продажу від 19.04.2006
року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_1. є власником квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі / а.с. 17/.

Власником спірної квартири була ОСОБА_2. згідно договору
дарування від 24.03.2004
року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2005 року
встановлено, що ОСОБА_6. не був власником спірної квартири, тому не мав права
розпоряджатися нею. Зазначеним рішенням суду договір дарування квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі від 24.03.2004 року, укладений
між ОСОБА_6. та ОСОБА_2. визнаний недійсним. Рішення суду набрало чинності.

Відповідно до
ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській
або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 48 Закону України
"Про власність" власник може вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до
ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

-3-

Проживання та реєстрація в
спірній квартирі відповідачки з дітьми перешкоджає позивачу та її неповнолітній
доньці у користуванні своєю власністю.

При таких
обставинах суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення
позову ОСОБА_1. про усунення перешкод в користуванні власністю.

Крім того,
згідно акту державного виконавця від 23.03.2007
року ОСОБА_2. добровільно звільнила квартиру АДРЕСА_1 в м. Одесі, що свідчить про виконання нею рішення суду.

Доводи апеляційної
скарги про не застосування судом першої інстанції Закону України "Про
основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" є
безпідставними і не можуть бути підставою для скасування правильного по суті
рішення суду.

Суд першої
інстанції розглянув справу відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України в
межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином
колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити. Рішення Суворовського районного  суду
м.  Одеси від  19
грудня  2006
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути

оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання
нею

законної сили.