Справа № 22ц-1436/07 р.                                 Головуючий
Доповідач - Карайван Т.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 квітня 2007
року

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: судді Карайван Т.Д.

суддів: Коротенка Є.В., Дмитрієвої Л.Д.

при секретарі - Кагадій І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Первомайську Луганської області на рішення Первомайського міського
суду Луганської області від 18
січня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Первомайську Луганської області про стягнення недонарахованих щомісячних
страхових виплат, -

встановила:

В січні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Первомайську Луганської області про стягнення недонарахованих
щомісячних страхових виплат, при цьому посилаючись на наступне.

Відповідачем,
починаючи з 1 березня 2002 року, кожний рік
при вирішенні питання про перерахунок страхових виплат, які йому сплачуються у
зв'язку з пошкодженням здоров'я на виробництві, у порушення вимог Закону, який
регулює ці перерахунки, неправильно застосовувався коефіцієнт зростання
середньомісячної реальної заробітної плати, замість коефіцієнту зростання
середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики, як це передбачено
законодавством України, що призвело до зменшення розміру належних йому
страхових виплат та недоплаті за вказаний період у загальній сумі 5525,72 грн.

Добровільно
відповідач не бажає провести належний перерахунок та доплатити йому вказану
суму, а також визначити нову суму щомісячних платежів з 1 січня 2007 року, яка
повинна складати 726,01 грн. . Тому позивач
просив стягнути з відповідача вказану суму одноразово та зобов'язати сплачувати
йому щомісячно до наступного перерахунку по 403,33 грн.

Рішенням
Первомайського міського суду Луганської області від 29 січня 2007 року позовні
вимоги позивача були задоволені.

Не погодившись з
вказаним рішенням, відповідач звернувся до апеляційного суду Луганської області
з відповідною апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду
, як таке, що не
відповідає вимогам закону, і постановити нове, яким у задоволенні позовних
вимог позивачеві відмовити.

2

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник позивача в судовому
засіданні просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та
обгрунтоване.

Заслухавши
доповідача, представника апелянта, представника позивача, дослідивши надані
докази, перевіривши обґрунтованість та законність рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої
інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює.

Так, судом
встановлено, що позивач у зв'язку з втратою працездатності одержує щомісячні
страхові платежі згідно Закону України "
Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", які йому виплачує відповідач.

У відповідності
до ст.29 цього Закону перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться
також у разі зростання в попередньому календарному році середньої заробітної
плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня
наступного року.

Судом також
встановлено, що відповідачем, починаючи з 1
березня 2002 року,
провадилися перерахунки страхових виплат кожного року, але при цьому відповідач
виходив з встановлених Правлінням Фонду ССНВ України коефіцієнтів зростання середньомісячної
реальної заробітної плати, що вказаним Законом не передбачено.

Таким чином, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення прав позивача при
перерахуванні страхових виплат, при цьому суд навів на підтвердження своїх
висновків докази, які є у справі, та які належним чином досліджені, послався на
Закон, який регулює виниклі правовідносини, та привів відповідні розрахунки,
заперечень проти яких відповідачем не надано.

Посилання
відповідача про те, що вони не могли брати для перерахунку інші коефіцієнти,
ніж ті, які встановлені Правлінням Фонду ССНВ України, тому що вони є
відділенням Фонду і тому повинні виконувати постанови його Правління, на увагу
не заслуговують, оскільки ця обставина не звільняє відповідача від виконання
закону у тому вигляді, в якому він викладений.

Також суд вважає
безпідставним посилання позивача на те, що відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Первомайську Луганської області не може бути
відповідачем по вказаній справі, оскільки воно є юридичною особою (що
представник відповідача не заперечує) та, разом з тим,  є робочим
органом  Фонду

3

соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України.

Крім того,
чинною постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2005 року положення
постанов Правління Фонду ССНВ України, які приймалися з приводу спірних
коефіцієнтів, починаючи з 1
березня 2002 року, та
на які посилається відповідач, визнані недійсними, що підтверджується копіями
постанови цього суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 вересня 2006 року, які є у
справі.

За таких
обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає
вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої
інстанції, тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 307,
308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської області,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Первомайську
Луганської області на рішення Первомайського міського суду Луганської області
від 29 січня 2007 року відхилити.

Рішення
Первомайського міського суду Луганської області від 29 січня 2007 року за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонд) соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Первомайську Луганської області про стягнення недонарахованих щомісячних
страхових виплат залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду Луганської області набирає чинності негайно, та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців після її проголошення.

Головуючий :