Справа №22Ц-3815/2007                                         Головуючий
Категорія 33, 44                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Яворського М.А., Суханової Є.М.,

при секретарі
Зозулі Н.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Макарівського районного суду
Київської області від 14
листопада 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1до Макарівської районної державної адміністрації
Київської області та Пашківської сільської ради Київської області про визнання
права власності на земельну частку (пай),

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1звернулась
до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовувала тим, що з липня 1992 року працювала в
колгоспі „Перемога", реорганізованого спочатку у СПП „Перемога", в
подальшому - у ПОСП
„Перемога", з якого була звільнена у липні 2004 року.

В листопаді 1995 року відбулось
розпаювання землі, розташованої на території Пашківської сільської ради:
СПП-„Перемога" був виданий державний акт про право колективної власності
на земельну ділянку площею 3115,3
га. Всім членам підприємства, список яких був доданий до цього акту, були
видані сертифікати на право на земельну частку (пай). ОСОБА_1до цих списків
помилково включена не була, тому сертифікат про право на земельну частку (пай)
не отримала.

Згодом вона
звернулась до Макарівської районної державної адміністрації з заявою, в якій
просила надати дозвіл на виготовлення на її ім'я сертифікату про право на
земельну частку (пай). У задоволенні цієї заяви їй було відмовлено. Вважала, що
такою бездіяльністю її право не визнавалось

У зв'язку з цим,
просила суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) та
зобов'язати Макарівську районну державну адміністрацію виділити земельну частку
(пай) на місцевості (в натурі) на території Пашківської сільської ради або за
рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої
сільської ради, в межах Макарівського району та видати відповідний державний
акт на право власності на землю.

Рішенням
Макарівського районного суду від 14
листопада 2006 року у
задоволенні заявленого позову ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким її позов
задовольнити.

Посилається на
те, відмовляючи у задоволенні позову, суд безпідставно виходив з того, що
ОСОБА_1пропустила трирічний строк позовної давності. Не звернув увагу на те, що
про порушення свого права вона дізналась лише у 2001 році, коли Макарівська районна державна адміністрація
почала видавати іншим членам ПОСП „Перемога" сертифікати про пра-

2

во
на земельні частки (паї). Протягом 2004-2005
років вона постійно хворіла, тому була позбавлена можливості звернутись до
суду за захистом порушеного права. З огляду на це та у зв'язку з підставами,
передбаченими ч.5 ст.257 ЦК
України, вважає, що не втратила права на захист свого права на земельну
частку (пай).

Свої заперечення
на наведені доводи апеляційної скарги відповідачі до апеляційного суду не
подали.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З копії трудової
книжки позивачки (а.с.П) вбачається, що з 20
липня 1992 року
ОСОБА_1. працювала в колгоспі „Перемога", реорганізованого спочатку у СПП
„Перемога", а в подальшому -
у ПОСП „Перемога", з якого її було звільнено у липні 2004 року.

У зв'язку з
паюванням земель, розташованих на території Пашківської сільської ради, в
листопаді 1995 року в
колективну власність ССП „Перемога" була передана земельна ділянка площею 3115,3 га, про що
підприємству був виданий державний акт серії KB №000022.

У відповідності
до п.2 чинного на той час Указу Президента України №720/95 „Про порядок
паювння земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мали члени
колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишались членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додавався до
державного акта на право колективної власності на землю.

З пояснень
сторін вбачається, що при передачі землі у колективну власність ССП
„Перемога", ОСОБА_1. була членом цього підприємства, проте до списку, що
додавався до державного акта про колективну власність на землю, включена не
була, тобто, права власності на земельну частку (пай) у встановленому законом
порядку вона не набула. Тим самим було порушене її право на подальше набуття
нею права власності на землю.

За правилами
ст.ст.71, 76 та 80 чинного на той
час ЦК УРСР 1963 року
загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої було порушено
(позовна давність), встановлювався в три роки. Перебіг цього строку починався з
дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення його права.

Закінчення
строку позовної давності до пред'явлення позову було підставою для відмови у
задоволенні позову, якщо суд за заявою осіб причину пропуску строку не визнавав
поважною.

З матеріалів
позовної заяви вбачається, що за захистом свого права ОСОБА_1. звернулась до
суду лише у жовтні 2006 року,
тобто майже через 11 років
після передачі землі у колективну власність ССП „Перемога". Доказів, які б
свідчили про те, що вона була позбавлена можливості дізнатись про відсутність
її прізвища в списках членів ПОСП „Перемога", що мали право на земельні
частки (паї), вона суду не надала. Лист виконуючого обов'язки начальника
Макарівського відділу земельних ресурсів №01-121/1620
від 4 грудня 2006 року (а.с.49)
таким доказом вважатись не може.

У зв'язку з цим,
колегія суддів погоджується з висновком суду про пропуск ОСОБА_1. строку на
захист свого порушеного права на набуття земельної частки (паю), відмову у
задоволенні позову вважає обгрунтованою, оскільки підстави для поновлення
пропущеного строку відсутні.

3

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, керуючись
ст.ст.303, 304, п.1 ч.І
ст.307, ст.ст.308, 313-315,
317 та 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Макарівського районного суду Київської області від 14 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала суду може
бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців