№2-1554/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                                                                                  м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд М.Запоріжжя у складі:

головуючого судді                                                                          Дмитрюк О.В.,

при секретарі                                                                                                  Прохорові Р.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - П"ята Запорізька державна нотаріальна контора) про визнання права на
спадщину і права власності на житловий будинок у
порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3, яка на момент смерті
мешкала в АДРЕСА_1. Цей будинок
був зареєстрований в Запорізькому
бюро технічної інвентаризації за чоловіком ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на підставі договору на право забудови від
10.08.1936р., посвідченим народним судом м.Запоріжжя 20.09.1936р. р. за № 406. Власник будинку - ОСОБА_4 загинув під час Великої Вітчизняної війни. 19.11.1954р. на підставі рішення
суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 Сталінське райбюро
РАГС м.Запоріжжя видало свідоцтво про його смерть. ОСОБА_3 проживала в цьому будинку з 1936
року до дня своєї смерті. Але право
власності на жилий будинок не
оформила, прийнявши спадщину фактичним проживанням й користуванням спадковим майном. Через хворобу ніг
ОСОБА_3 не пересувалась та на
дому зробила заповіт, посвідчений 24.01.1985р. державним нотаріусом П"ятої
Запорізької держнотконтори та
зареєстрований в реєстрі за № 2-390, згідно з яким жилий будинок АДРЕСА_1, вона заповідала позивачці. Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась
спадщина на жилий будинок АДРЕСА_1,
який вона успадкувала фактично після свого чоловіка ОСОБА_4, бо прийняла, але не оформила спадщину у
вигляді житлового будинку. Позивачка є
спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину шляхом фактичного проживання й користування будинком, бо проживає
постійно в ньому й прописана
(зареєстрована) з 1974 року.
Непрацездатних та неповнолітніх спадкоємців, передбачених ст.535 ЦК України, на
той час не було. Син спадкоємиці - ОСОБА_2, відповідач по справі, на час смерті ОСОБА_3 не підпадав за віком, або станом
до обов"язкового кола спадкоємців.

Державна нотаріальна контора не має можливості видати
свідоцтво про право на спадщину. За позовом просить визнати за нею у порядку
спадкування за заповітом після померлої
16.10.1986р. ОСОБА_3, право власності на жилий будинок АДРЕСА_1, що зареєстрований як жилий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні представники позивачки підтримали
позовні вимоги. Просять суд
визнати за нею право власності на жилий будинок АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю.

Представник третьої особи, П'ятої Запорізької державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з"явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу
без участі їх представника.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши пояснення представників позивачки,
відповідача, приймаючи до уваги позицію
третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, законний
і підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних установлених
судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин:

Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка на момент смерті мешкала в
АДРЕСА_1. Цей будинок був зареєстрований в
Запорізькому бюро технічної інвентаризації за чоловіком ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на підставі договору на право забудови
від 10.08.1936р., посвідченим народним
судом М.Запоріжжя 20.09.1936р. р.№ 406. Власник будинку
- ОСОБА_4
загинув під час Великої Вітчизняної війни. 19.11.1954р. згідно рішення суду від ІНФОРМАЦІЯ_2
Сталінське райбюро РАГС М.Запоріжжя видало
свідоцтво про його смерть. ОСОБА_3 проживала в цьому будинку з 1936
року до дня своєї смерті у 1986 році. Але право власності на жилий будинок не
оформила, прийнявши спадщину фактичним
проживанням й користуванням спадковим майном. Через хворобу ніг ОСОБА_3 не пересувалась, зробила заповіт, посвідчений 24.01.1985р. державним нотаріусом П"ятої
Запорізької держнотконтори та зареєстрований в реєстрі за № 2-390, згідно з яким жилий будинок АДРЕСА_1, вона заповідала позивачці. Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на жилий будинок АДРЕСА_1. Позивачка є спадкоємицею за заповітом, прийняла
спадщину шляхом фактичного проживання й користування будинком, бо проживає постійно в ньому й прописана
(зареєстрована) з 1974 року.
Непрацездатних та неповнолітніх спадкоємців, передбачених ст.535
ЦК України, на той час не було. Син спадкоємиці -
ОСОБА_2, відповідач по справі, на
час смерті ОСОБА_3 не підпадав за віком, або станом до обов"язкового кола
спадкоємців.

Ст.,524 ЦК України (в редакції 1963
р.) передбачено, що спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.534 ЦК України (в редакції 1963
p.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не
виключаючи предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а
також державі або окремим державним, кооперативним та
іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.549 ЦК України (в ред.
1963 p.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_4 у порядку ст.549 ЦК України, шляхом
фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, позивач ОСОБА_1
прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного управління та володіння
житловим будинком, суд задовольняє позовні вимоги в
повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 11, 88, 208, 209,
212, 214, 215, 225-228 ЦПК України,
ст.ст. 524, 534, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.),-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа -
П"ята Запорізька державна
нотаріальна контора) про визнання права на спадщину і права власності на житловий будинок у порядку
спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_1, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований як житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної
скарги протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подання апеляційної
скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.