Справа №2-160/2007 p.
№2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ              УКРАЇНИ

(заочне)

17 січня 2007 року Крюківський районний суд М.Кременчука
Полтавської області в складі головуючої судді Усенко Т.І., секретаря Марченко М.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом
фізичної особи, ОСОБА_1 до фізичної особи, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи КГЖЕП "Придніпровське", відділення громадянства і реєстрації
фізичних осіб Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області про
визнання права на житлову площу в квартирі.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаним позовом та просив
суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1
та відповідно провести його реєструвацію в ній.

Свої вимоги, позивач обґрунтовував тим, що він з відповідачкою ОСОБА_2
перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 1967 року і до цього часу. Від
шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного життя, його дружина на підставі
ордеруі №87 від 23.05.1975 року, отримала квартиру АДРЕСА_1(надалі - Квартира)
на їх сім"ю з трьох чоловік. В дійсний час у вказаній Квартирі залишаються
прописаним його дружина, донька ОСОБА_4 з своєю дитиною, та мати відповідачки,
ОСОБА_3, яка також була вселена у вказану Квартиру на підставі рішення суду, з
тих підстав, що його старша донька ОСОБА_4 не давала згоди на її вселення. З
моменту отримання спірної квартири та до листопада 1989 року він (позивач) постійно
проживав та був зареєстрований у Квартирі, але 20.11.1989 року добровільно
змушений був виписатися з Квартири та прописатися в с.Дзержинське
Кременчуцького району, оскільки на той час у ньому (селі) проживала його мати,
яка часто хворіла і потребувала постійного догляду. В зв"язку з чим, вони
з дружиною в добровільному порядку погодились, що він буде проживати зі своєю
матір"ю в с.Дзержинське, здійснювати за нею, будинком та присадибною
ділянкою догляд та по мірі можливого приїздитеме до неї. В 1992 році його мати
померла і він змушений був проживати на два будинку, оскільки здійснював догляд
за будинком та присадибною ділянкою. В 2003 році він подарував будинок, який
залишився йому в порядку спадщини після померлої матері, меньшій доньці, яка
разом зі своєю сім" єю стала в ньому мешкати, а він переїхав жити до
дружини у спірну Квартиру, де проживає і до цього часу. За час проживання у
Квартири вони вирішили, щоб він знов прописався у вказаній квартири, як член
сім"я, на що всі члени сім"ї дали згоду та незаперечували, окрім
старшої доньки, яка в категоричній формі заперечувала та не давала згоду. В
зв"язку з чим він змушенний звернутися до суду за захистом своїх порушених
прав, оскільки спірна Квартира отримувалась на склад їх сім"ї, у ній він
мешкав та мешкає до цього часу, тримав свої речі, виписався з поважних прчин.
Вважав, що маються всі підстави для визнання за ним прав користування та
реєстрації у АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи
за його відсутності в зв"язку з хворобою, прохав позов задовольнити.

В судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечувала,
вказувала, що дійсно позивач її чоловік, шлюб між ним не розірваний. На
підставі ордеру в 1975 році вона отримала Квартиру на склад їх сім"ї, яка
складалась з чотирьох осіб разом з нею. Окрім цього в дійсний час у Квартирі
залишаються прописаними її мати - ОСОБА_6., яка являється інвалідом першої
групи, донька ОСОБА_4 та онучка. В зв"язку з хворобою матері, її чоловік в
1989 році виписався з Квартири, щоб ми зайвого не платили та прописався у
с.Дзержинське Кременчуцького району, де здійснював догляд за хворою
матір"ю та її господарстовм. Після смерті своєї матері, її чоловік отримав
спадщину на все майно матері, яке складалося з будинку в с.Дзержинське, а
вкінці 2003 року цей будинок подарував їхній молодшій доньці, яка зараз зі
своєю сім"єю мешкає в ньому. З цього часу він проживає у спірній Квартирі,
і не взмозі знову прописатися, оскільки їхня старша донька, ОСОБА_4 категорично
заперечує проти цього. В зв"язку з чим прохала суд ухвалити рішення, яким
визнати за її чоловіком ОСОБА_1. право користування АДРЕСА_1 та відповідно
зареєструвати в ній.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, про час та місце
розгляду справи належним чином була повідомлена, завчасно надала заяву згідно
якої проти задоволення позову не заперечувала, прохала визнати право на житлову
площу за ОСОБА_1. на користування АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про
час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, причини неявки до
суду не повідомила, письмових заперечень або пояснень на адресу суду не надала.

В судовому засіданні представник третьої особи, КГЖЕП
"Придніпровське" позов підтримав, вказував, що маються всі законні
підстави для визнання за ОСОБА_1. право користування АДРЕСА_1 та відповідно
зареєструвати в ній.

Третя особа, відділення громадянства і реєстрації фізичних осіб
Крюківського РВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області в судове
засідання не з"явилися, але завчасно направили суду листа, згідно якого
просили розглянути справу за відсутності їх представника.

Суд вважає, що в справі наявні достатні письмові докази та підстави для
розгляду справи за відсутності нез"явившихся позивача ОСОБА_1.,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника третьої особи ВПРФО Крюківського
РВ КМУ УМВС України в Полтавській області.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5., підтвердили, що дійсно
позивач в зв"язку з хворобою його матері змушений був виписатися з
Квартири та прописатися в с.Дзержинське. У вказаній квартирі він мешкав з
початку її (квартири) придбання (отримання), і мешкає по цей час. Вказували, що
позивач не може прописатися у Квартирі, оскільки проти цього заперечує його старша
донька ОСОБА_4 На їх думку позивач має всі права для визнання за ним право
користування Квартирою та зареєструватися в ній.

Вислухавши пояснення відповідачки ОСОБА_2, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5.,
представника третьої особи КГЖЕП "Придніпровське", дослідивши та
оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню зі слідуючих підстав:

Судом встановлено, що позивач та відповідачка ОСОБА_2 перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 17 червня 1967 року. Шлюб між ним не розірваний. Від шлюбу
вони мають двох повнолітніх дітей,ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі ордеру №87 від 23.05.1975 року, виданого виконавчим комітетом
Ждановської міської ради депутатів трудящих, в порядку обміну, відповідачка
ОСОБА_2 на склад її сім"ї з трьох чоловік (чоловіка да двоє дітей),
отримала АДРЕСА_1 (надалі - Квартира) та в якій проживали.

Рішенням Крюківського районного суду М.Кременчука Полтавської області від
07.12.1994 року, визнало за ОСОБА_3, матір"ю відповідачки ОСОБА_2, право на
жиле приміщення в Квартирі.

20.11.1989 року позивач ОСОБА_1. в зв"язку з хворобою його матері
ОСОБА_8 вимушений був виписатися з Квартири та прописатися в сДзержинське
Кременчуцького району для догляду за хворою матір"ю, будинком та
присадибною ділянкою. Окрім цього виписатися з Квартири було однією з підстав
для зменшення відповідачці ОСОБА_2 оплати вартості комунальних послуг. Всі речі
позивача також залишалися в спірній Квартирі. По мірі можливого він раз на
тиждень приїздив до своєї дружини та залишався в Квартирі, а його дружина
ОСОБА_2 замість нього їздила доглядати матір позивача в сДзержинське.

В Квартирі за станом на час розгляду справи, залишаються бути,
зареєстровані дружина позивача ОСОБА_2, її матірОСОБА_3, їх донька ОСОБА_4 та
її дитина ОСОБА_9.

В 1992 році мати позивача померла і він змушений був проживати на два
будинки, оскільки здійснював догляд за будинком, який залишився йому на
підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.1992 року. В
2003 році позивач подарував будинок, який залишився йому в порядку спадщини
після померлої матері, меньшій доньці ОСОБА_5., яка разом зі своєю сім"єю
стала в ньому мешкати, а він (позивач) переїхав жити до дружини у спірну
Квартиру, де проживає і до цього часу.

27 червня 2006 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до КГЖЕП
"Придніпровське" із заявою про реєстрацію (прописку) її чоловіка
ОСОБА_1 на раніше займаній ним жилій площі в спірній Квартирі, але їй було
відмовлено з тих підстав, що немає згоди всіх членів сім"ї на вселення
позивача, а саме його доньки ОСОБА_4, яка не бажає, щоб її батько був
прописаний у квартирі.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5.
підтвердила, що дійсно позивач проживав та був зареєстрований в Квартирі з
моменту її придбання, а саме з 1975 року. Вимушений був виписатися з Квартири з
поважних причин, а саме через хворобу на той час його матері, за якою потрібен
був здійснюватись догляд. Після смерті матері, він став постійно проживати в
Квартирі, але не зміг зареєструватись через відсутність згоди на реєстрацію в
Квартирі зі сторони його доньки ОСОБА_4

Зазначені пояснення свідків, узгоджуються з поясненнями як, відповідачка
ОСОБА_2, представника третьої особи КГЖЕП "Придніпровське", а також з
іншими письмовами доказами.

Статтею 65 ЖК України визначено, право наймача на вселення інших осіб у
займане ним жиле приміщення, так зокрема частиною другою вказаної статті
передбачено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї
наймача, набувають рівного права з іншими членами сім'ї права користування
жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його
сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування
приміщенням.

Як під час вселення в Квартиру та після неї між позивачем та відповідачкою,
членами її сім"ї будь-яких угод щодо порядку користування жилим
приміщенням не укладалося.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами в справі виникли та
існують правовідносини щодо користування наймачами житлом.

Позивач фактично проживає у спірній Квартиі з 2003 року, в якій знаходяться
його речі, шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 не розірваний, вони
проживають однією сім"єю, ведуть з нею та іншими членами сім"ї
спільне господарство, він (позивач) користується нарівні з всіма членами
сім'ї  правами та обов'язками наймача. В
зв"язку з чим позивач позбавлений можливості в установленому законом
порядку, розпорядитись своїм правом на рівні з іншими членами сім"ї щодо
користування жилим приміщенням в якому він проживає.

За викладених обставин суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає
задоволенню в повному обсязі, визнавши за ОСОБА_1. право користування АДРЕСА_1,
зобов'язавши відповідний орган провести його реєстрацію за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст.64, 65
ЖК України, ст.ст.48, 49 ЗУ
"Про власність"

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити - визнати за ним ОСОБА_1 право користування
АДРЕСА_1і.

ВГІРФО Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області зобов'язати
зареєструвати ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Копію рішення
направити ОСОБА_4

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції до
Полтавського апеляційного суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Полтавської
області через Крюківський райсуд.