Справа № 22ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
грудня 2007 року                                                                           м.
Полтава

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого:                        Чічіля В.А.

Суддів:                      Антонова В.М., Мартєва С.Ю.

при
секретарі:                         Сулимка
С.В.

за участю:
позивача ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на
рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2007
року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом. Посилалась на те,
що з відповідачем вони мають спільну доньку ОСОБА_3, 1987 року народження, яка
на даний час навчається на денному відділенні Кременчуцького державного
політехнічного університету.

Просила
стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини
ОСОБА_3, що продовжує навчатись в розмірі 431,25 грн. щомісячно до закінчення
дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення останньою 23 років.

Рішенням
Глобинського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З
рішенням не погодилась позивачка, в апеляційній скарзі просила скасувати
рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05.11.2007р. у
зв»язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити
нове, яким її позовні вимоги зодовільнити.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як
встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалось сторонами, ОСОБА_3 є
спільною дитиною ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Відповідно
до договору № 205-ФУ-051 від 30.04.2005р., ОСОБА_3 є студенткою денної форми
навчання факультету управління за спеціальністю «комерційна діяльність»
Кременчуцького державного політехнічного університету. Строк навчання становить
4 роки, оплата навчання за весь термін становить 15600 грн.

Згідно
ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати
їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку у Глобинському
районному центрі зайнятості з 02 жовтня 2007 року, як безробітний громадянин.
Виплата допомоги по безробіттю йому призначена лише з 31.12.2007р.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до вірного висновку
щодо недоведеності можливості ОСОБА_2
надавати матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_3

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що 08.09.2007р. ОСОБА_3 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 20).

Згідно
довідки ТОВ «Девілон» від 1.10.2007р. № 188 ОСОБА_4 працює на даному
підприємстві, та за період з квітня 2007 року по вересень 2007 року його
заробітна плата склала 4677,45 грн.

Відповідно
до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина і чоловік повинні матеріально підтримувати
один одного.

Апеляційна
скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували
висновок суду першої інстанції.

Рішення
суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Глобинського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.