Справа 22-6286 /2007             Головуючий першої інстанції Сидоров
Категорія 30                             Доповідач Денисенко Л.Л.
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2007
року                Апеляційний суд
Донецької області

в складі:

Головуючого
Денисенко Л.Л.

суддів Стратіло
В.І. Зінов"євої А.Г.

при секретарі
Сєліна Є.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу по апеляції
відповідачив ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення
Кіровського районного суду м.Длнецька

від 5 березня
2007 р.

по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення та виселення з жилого
приміщення.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Кіровського районного суду м.Донецька від 5 березня 2007 року позовні вимоги
задоволено, ОСОБА_3 вселено в квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2 виселено з вказаної
квартири.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду та постановити нове
рішення посилаючись на те, що до участі по справі не притягнуто інших
співвласників квартири, суд недостатньо перевірив обставини справи, відповідач
ОСОБА_2 не проживає в квартирі, а суд постановив рішення про його виселення.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1. просила рішення суду залишити без зміни.

Вирішуючи справу
суд виходив з того, що позивачці ОСОБА_3.яалежить 50% квартири АДРЕСА_1 В
квартирі проживають ОСОБА_1. та ОСОБА_2,
перешкоджають їй проживати в квартирі, чим порушують її права власника.
Відповідач ОСОБА_2 проживає в квартирі без згоди позивачки, права на житло не
має і тому підлягає виселенню.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2. не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог
ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Матеріалами
справи встановлено, що вказана квартира належала по праву власності ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 у рівних частках по 25% кожному. По договору
дарування від 9 вересня 2006 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 50% квартири. В
договорі даріння вказано, що 50%) квартири належать ОСОБА_5. 25% згідно
свідотства про право власності від22 липня 1998 року, а 25%) по договору
даріння від 31 травня 2002 року. Позивачка представила договір купівлі-продажу
від 3 серпня 2007 року, згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купила 25%
вказаної квартири. Тобто позивачці ОСОБА_3. належить 75% квартири. І довод апелційної
скарги про те, що до участі по справі не притягнуто ОСОБА_6 безпідставний.

Судом
встановлено, що в квартирі проживає відповідачка ОСОБА_1, якій належить 25%
квартири, та ОСОБА_2, який поселився без згоди позивачки. Діями ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 позивачка позбавлена можливості проживати в квартирі і користуватись
своєю власністю, чим порушено її права власника.

Тому суд обгрунтованно
вселив позивачу в квартиру, а відповідача ОСОБА_2 висилив з квартири.

Рішення суду
постановлено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не знайдено.

Керуючись
ст.ст.307,308, 315 ЦПК України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м.Донецька від 5 березня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційну інстанцію протягом двох місяців після набрання законної
сили безпосередньо до Верховного Суду України.