Справа № 2- 629/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                     УКРАЇНИ

07 березня  2007 року                                                                  Рівненський
міський суд

в особі судці                                                  Гладюк
Г.Л.,

при секретарі                                                Петрушко
Т.М.,

з участю
позивача                                       ОСОБА_1,

його
представників                                     ОСОБА_4

та адвоката                                                   ОСОБА_5,

третьої особи                                               ОСОБА_6,

представника
Рівненської міської ради    Чепиля М.І.,

представника
відповідачки                        ОСОБА_7

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
третя особа на стороні позивача ОСОБА_2, до Рівненської міської ради, ОСОБА_3
про встановлення земельного сервітуту,

встановив :

В травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Рівненської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту.

До участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні позивача залучено ОСОБА_6

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що є землекористувачем
присадибної земельної ділянки розміром 600 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, на якій
розташований належний йому на праві приватної власності житловий будинок з
надвірними будівлями. Протягом п'ятдесяти років він добросовісно, відкрито та
безперервно користувався земельною ділянкою розміром 58 кв.м., що знаходиться в
комунальній власності міста, для проїзду до свого септика зі сторони вул.
Симиренка, оскільки рельєф належної йому присадибної земельної ділянки не
дозволяв обладнати проїзд до септика зі сторони вул. Волинської. У зв"язку
з наведеними обставинами він неодноразово звертався до Рівненської міської ради
з письмовими заявами про передачу цієї земельної ділянки йому, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в спільне користування або у власність, але безрезультатно. Рівненська
міська рада не бажає виділити земельну ділянку для під'їзду до септиків зі
сторони вул. Симиренка. Відповідачка ОСОБА_3 також відмовляється дати згоду на
встановлення земельного сервітуту, мотивуючи тим, що дана земельна ділянка
передана в її користування.

Покликаючись на викладені обставини, просить позов задовольнити і
встановити земельний сервітут, тобто використовувати спірну земельну ділянку
площею 58 кв.м., розташовану між земельними ділянками, належними ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, для під'їзду до його присадибної земельної ділянки зі сторони вул.
Симиренка.

Вважаючи позов незаконним та безпідставним, ОСОБА_3
подала письмові заперечення. Вказує, що на спірній земельній ділянці немає
наявного шляху для проїзду транспортним засобам і її ширина для такого проїзду
недостатня. Згідно генерального плану міста проїзд з вул. Симиренка до
земельної ділянки АДРЕСА_1 не передбачений. Під'їзд до господарських будівель
та септика, належних позивачу,

повинен бути
забезпечений за рахунок земельної ділянки, відведеної ОСОБА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали,
покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_2
вимоги ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту вважає обгрунтованими.
Пояснив, що під'їзд до септика позивача можливий лише зі сторони вул.
Симиренка. Разом з тим визнав, що останні роки через спірну земельну ділянку,
яка передана в оренду ОСОБА_3, такий заїзд не здійснювався, оскільки цьому
перешкоджав телефонний стовп, розташований на земельній ділянці і належні йому
будівельні матеріали, які там тимчасово зберігались.

Представники відповідачів Чепиль М.І. та ОСОБА_7 позов не
визнали. В судовому засіданні пояснили, що ширина спірної земельної ділянки не
достатня для проїзду спецтранспорту.
Крім того, на ній розташований телефонний стовп, який перешкоджає проїзду
транспортними засобами. Через наведені перешкоди ця земельна ділянка не
використовувалась і не може використовуватись для під'їзду до септика позивача,
на ній не має наявного шляху для проїзду транспортних засобів. Спірна земельна
ділянка передана в оренду ОСОБА_3 для обслуговування належного їй житлового
будинку, господарських будівель та споруд і повинна використовуватись за
цільовим призначенням. Згідно генерального плану міста Рівне, проїзд з вулиці
Симиренка до земельної ділянки позивача , що по АДРЕСА_1, не передбачений.
ОСОБА_1 відведена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд площею 600 кв.м., і саме за рахунок цієї
земельної ділянки він повинен влаштувати під'їзд до свого септика зі сторони
вул. Волинська. Доводи позивача та його представників про те, що під'їзд до
належного йому септика без обтяження сервітутом спірної земельної ділянки не
можливий, вважають необгрунтованими та безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом,
під будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 згідно рішення виконкому Ровенської
міської ради депутатів трудящих № 268 від 28.03.1957 року та Договору про
надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 20.05.1957
року, була відведена земельна ділянка площею 600 кв.м.

На підставі рішення Рівненської міської ради № 229 від 26.01.2000 року
ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських
будівель передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,07 гектарів в
межах згідно з планом, яка розташована АДРЕСА_2.

Спірна земельна ділянка згідно облікових документів м. Рівне належить до
земель житлової та громадської забудови міста, що підтверджується довідкою
Рівненського міського управління земельних ресурсів № 01-03/572 від 13.04.2005
року.

Рішенням Рівненської міської ради № 337 від 26.10.2000 року ця земельна
ділянка площею 58 кв.м. у встановленому порядку була надана в оренду станом на
п"ять років ОСОБА_3 На підставі вказаного рішення, між Рівненською міською
радою і ОСОБА_3 23.11.2000 року був укладений договір за № 190 „На право
тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди)", межі
земельної ділянки були встановлені в натурі (на місцевості).

Відповідно до рішення Рівненської міської ради № 405 від
22.11.2006 року зазначена земельна ділянка площею 58 кв.м. АДРЕСА_2 повторно

надана ОСОБА_3 в
оренду строком на десять років для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Згідно зі ст. 100 ЗК України власник або землекористувач
земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для
обслуговування своєї земельної ділянки.

Крім цього, у відповідності до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може
бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природоохоронних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших
осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду
доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки,
на якому розташований житловий будинок та господарські будівлі, неможливо без
обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що
задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимог ст. 10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Допитані за клопотанням позивача свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили, що земельна ділянка ОСОБА_1 має відповідний
спуск і показали, що заїзд до септика позивача зазвичай здійснювався зі сторони
вул. Симиренка. Разом з тим, вказаним свідкам не відомо, через яку саме
земельну ділянку здійснювався заїзд і чи можливе влаштування такого заїзду за
рахунок земельної ділянки позивача.

Доводи ОСОБА_13 та його представників, що позивач
протягом тривалого терміну добросовісно, відкрито та безперервно користувався
спірною земельною ділянкою розміром 58 кв.м., що знаходиться в комунальній
власності міста для проїзду до свого септика зі сторони вул. Симиренка,
спростовані висновками Рівненського міського суду у рішенні від 06.03.2006
року, що набрало законної сили.

При обстеженні спірної земельної ділянки площею 58 кв.м.
спеціалістами управління містобудування та архітектури, управління земельних
відносин та управління земельних ресурсів Рівненського міськвиконкому на
предмет можливості використання цієї земельної ділянки для проїзду за договором
сервітуту встановлено, що спірна земельна ділянка зі сторони вул.. Волинської
має ширину 2,5 м, що відповідно до п.3.51 ДБН 360-92  „Планування і забудова міських і сільських
поселень" (зі змінами, внесеними наказом Держкоммістобудування України №
164 від 25.09.1997 року) є недостатньою для проїзду спецтранспорту.

Наведені обставини підтверджені довідкою Управління містобудування та
архітектури Рівненського міськвиконкому № 1-20/837 від 21.11.2006 року і
поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні, які
підтвердили результати обстеження земельної ділянки, викладені в зазначеній
довідці.

З матеріалів справи вбачається, що згідно генерального
плану міста Рівне проїзд з вул. Симиренка до земельної ділянки АДРЕСА_1 не
передбачений. Такий проїзд має бути організований з вул. Волинська.

Крім того, суд також враховує вимоги ч.3 ст. 402 ЦК України, згідно
з якою у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його
умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення
сервітуту.

Позивач не надав доказів того, що він звертався до ОСОБА_3, в оренді якої
знаходиться спірна земельна ділянка, з проханням обговорити умови встановлення
сервітуту.

На підставі викладеного , ст. 100 ЗК України, ст.ст. 401,402 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10,11, 62,208,209,212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд
,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 до Рівненської
міської ради , ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту на земельну
ділянку площею 58 кв.м. по вул. Симиренка в м. Рівне для проїзду до присадибної
земельної ділянки АДРЕСА_1  відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через
Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний
після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений
для подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.