Справа
№ 22ц-7682007 р.
1-й інстанції:  Кантур A.M. Доповідач:   Редька
УХВАЛА ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

28 квітня 2007 року                                             місто
Чернігів

Апеляційний    суд
Чернігівської області у складі:

головуючого
- судді Литвиненко І.В., суддів - Смаглюк P.L, Редьки А.Г.,

при
секретарі - Рябчук С.В.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні
суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування присадибною
земельною ділянкою,

встановив:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 28 лютого 2007 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та
визначено порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1,
виділено у користування ОСОБА_2 під будівлями, двором, садом, городом всього
740 кв м, ОСОБА_1 під будівлями, двором, садом, городом всього 15 кв м, двір
спільного користування площею 69 кв м залишено у спільному користуванні сторін,
а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
388 грн у компенсацію судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене
рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального

2

права, суд не застосував правила позовної
давності, не дослідив всі документи, порушив норми процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача проти
скарги, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не може бути задоволена.

Суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані
сторонами документи, перевірив доводи та заперечення сторін, правильно
встановив обставини справи і висновок суду грунтується на матеріалах справи та
законі.

По справі встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на справи
приватної власності належить 78 частин жилого будинку АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності від 28 серпня 1974 року та свідоцтва про право на
спадщину за законом від 6 травня 1994 року, а відповідачу ОСОБА_1 належить 18
частина того ж будинку на підставі рішення Прилуцького районного народного суду
від 14 березня 1967 року. Ці факти підтверджуються, зокрема, рішенням
Прилуцького міського народного суду від 2 червня 1967 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про реальний поділ спірного будинку, довідкою Прилуцького
МБТІ від 23 серпня 2006 року, іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України при
переході права власності на будинок до кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі.

З висновку судово-будівельної експертизи від 26 січня
2007 року № С-247 Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, інших
документів встановлено, що загальна площа спірної присадибної земельної ділянки
становить 944 кв м, на 78 частин припадає земельна ділянка площею 740 кв м, на
18 частину припадає земельна ділянка площею 135 кв м., земельна ділянка площею
69 кв м перебуває у спільному користуванні сторін і за планом земельної ділянки
та розташування на ній будівель повинна залишитися у спільному користуванні
сторін.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що позивачу ОСОБА_2 належить виділити у користування земельну ділянку
площею 740 кв м, відповідачу ОСОБА_1 належить виділити у користування земельну
ділянку площею 135 кв м, а земельну ділянку площею 69 кв м належить залишити обом
сторонам під двором спільного користування.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск позивачем
строку позовної давності безпідставні, по справі встановлено, що позивач є
власником 78 частин будинку і має право на виділ у користування належної йому
частки земельної ділянки незалежно від того, де і який час він проживав чи
проживає.

3

Безпідставним
є також посилання в апеляційній скарзі, що суд першої Інстанції не врахував
ухвалу Чернігівського обласного суду від 23 червня 1967 року, цим судовим
рішенням не змінено частки сторін у праві власності на жилий будинок і
зазначена ухвала обласного суду не впливає на правильність висновку суду.

Інші доводи апеляційної скарги на порушення судом першої
інстанції процесуального закону також не впливають на правильність рішення суду
та не дають підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст.307,308,314,315,319 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після
проголошення.