УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 листопада 2007 року                                                                                       м.  Ужгород

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі:

головуючого - судді Леска В.В. суддів - Мацунича М.
В.,  Собослоя Г.Г. при секретарі - Рогач І.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 липня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

27 березня 2007 року
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 звернулися в суд із
позовом до ОСОБА_1  про усунення перешкод
у користуванні власністю.

Позовні
вимоги мотивували тим,  що відповідно до
свідоцтва про право власності,  виданого
22 вересня 2004 року виконкомом Ужгородської міської ради,  їм та їх неповнолітнім дітям належить на
праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1. З 2005 року між ними та
відповідачем склалися неприязні стосунки із-за того,  що ОСОБА_1
вважає себе власником прибудинкової території,  повісив навісний замок на вхідні ворота до
будинку № 6,  чим перешкоджає їм та дітям у вільному доступі до
квартири № 1 через що
вони змушені проживати у своїх знайомих.

Посилаючись
на вказані обставини,  позивачі просили
зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод у користуванні квартирою і зняти
навісний замок із воріт біля будинку.

Рішенням суду
позов задоволено.

-В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду як незаконне та
зупинити провадження у справі до вирішення прокуратурою та судом питання про
законність приватизації квартири позивачами.

Межі
оскарження - при
постановленні рішення суд не врахував,
що земельна ділянка,  огорожа та
ворота належать відповідачу та розглянув справу у його відсутності хоча він
повідомив суд,  що хворіє і просив
відкласти розгляд справи.

Заслухавши
доповідача,  пояснення відповідача,  позивачки ОСОБА_2 та її представника Дуркоти
М. І.,  дослідивши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Суд
першої інстанції встановив,  що згідно
витягу комунального підприємства «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної
інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира,  що складає 31/100 у АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_4,  ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Справа № 22ц- 1496/07                                                                        Номер
рядка статистичного звіту :
66

Головуючий у
першій інстанції Семерак І.О. Суддя
- доповідач : Леско
В.В.

2

Позивачі
та двоє їх неповнолітніх дітей проживають у вказаній квартирі,  що вбачається із довідки КП ЖРЕР № 4 від 15 березня 2007 року та копії
паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно
до  ст.
317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм майном.

Згідно  ст. . 391 ЦК України власник
може вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків.

Встановлено,  що відповідач являється сусідом позивачів і
на вхідні ворота до будинку повісив навісний замок,  чим створив перешкоди позивачам та їх дітям у
користуванні квартирою. Іншого проходу до квартири немає.

Зазначене
стверджується показами свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  приєднаними до справи
фотографіями та постановою Ужгородського MB УМВС
України в Закарпатській області від 14
березня 2007 року.

Наведені
у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновок суду,  що відповідач створив перешкоди позивачам та
їх дітям у користуванні власністю і такі слід усунути шляхом зняття навісного
замка із вхідних воріт біля будинку.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що справа
була розглянута за відсутності відповідача не можуть бути підставою для
скасування правильного по суті і справедливого рішення,  оскільки із протоколу судового засідання від 19 липня 2007 року
вбачається,  що ОСОБА_1  подав заяву про відкладення розгляду справи у
зв'язку з його хворобою і,  заслухавши
думку представника позивачки ОСОБА_8,
який констатував,  що на кожне
судове засідання відповідач подає заяви про відкладення розгляду справи чим
навмисно затягує розгляд такої,  суд
ухвалив розглянути справу у його відсутності.

Із
доданого до апеляційної скарги листка непрацездатності вбачається,  що із 17
по 21 липня 2007 року
ОСОБА_1  знаходився на амбулаторному
лікуванні,  що не перешкоджало йому
з'явитися в судове засідання.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку,  що справу розглянуто з порушенням норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  209,
307,  308,  313-315,
317,  319 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 19
липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з

моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної

інстанції.