Справа № 2-131
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року    Тисменицький районний
суд Івано-Франківської області

в
складі: головуючого - судді               Дузінкевича
І.М.

секретаря                                               Кукули
О.С.

з участю
представника позивача        ОСОБА_1

адвоката                                                 ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину
будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом, визнання в 1/2 частині
недійсним договору дарування від 18.12.1993р.,-

встановив:

Позивачка
звернулася з позовом до відповідачки про визнання права власності на 1/2
частину будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом, визнання в 1/2
частині недійсним договору дарування від 18.12.1993р. Після збільшення та
уточнення позовних вимог позивачка просила визнати нечинним рішення
Тисменицької районної ради від 12.04.1989р., визнати недійсним в 1/2 частині
свідоцтво про право власності від 6.06.1989р.

Позивачка
та представник позивачки в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили,
що у ІНФОРМАЦІЯ_1р. померла бабуся ОСОБА_5, якій належало будинковолодіння
АДРЕСА_1. Згідно заповіту від 27.02.1982р. спадкоємцями даного майна в рівних
частинах являється вона та її сестра ОСОБА_4, відповідачка по справі. Однак
рішенням Тисменицької районної ради від 12.04.1989р. право власності на дане
будинковолодіння було визнано за ОСОБА_6, їхнім батьком. На підставі вказаного
рішення Загвіздянською сільською радою 6.06.1989р. йому було видано свідоцтво
про право власності, після чого у 1993р. батько подарував спірне
будинковолодіння відповідачці. Вважають рішення районної ради незаконним,
оскільки її позбавлено права власності на спадкове майно. Вона проживала до дня
смерті бабусі і продовжувала проживати після її смерті у будинковолодінні, тому
спадщину прийняла належним чином. Також про наявність заповіту дізналася тільки
у 2004р., одразу ж звернулася до прокуратури Тисменицького району, вважають
поважною причину пропущення строку позовної давності. Тому просили визнати
нечинним рішення районної ради від 12.04.1989р., недійсними свідоцтво про право
власності від 6.06.1989р. на будинковолодіння в 1/2 частині, договір дарування
від 18.12.1993р. в 1/2 частині та визнати за нею право власності на 1/2 частину
будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої бабусі
ОСОБА_5

Відповідачка
в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що про наявність заповіту
покійної бабці знали усі, в тому числі і позивачка. Вважає, що остання не має
права на будинковолодіння АДРЕСА_1, оскільки покійний батько подарував будинок
їй і вона разом з своєю сім"єю близько 18 років там проживає. А позивачка
у 1989р. перейшла жити з батьком у новий будинок АДРЕСА_2, який побудований вже
після смерті бабусі та на даний час проживає у ньому. Просила у задоволенні
позову відмовити, оскільки позовні вимоги позивачки безпідставні.

Представник
відповідача- Тисменицької районної ради в судовому засіданні пояснив, що     позивачем
безпідставно  притягнуто районну
раду в якості  відповідача,  оскільки

правонаступником
виконавчого комітету райради, який видавав спірне рішення, являється
Тисменицька районна державна адміністрація.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у
позові слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено,
що у ІНФОРМАЦІЯ_1р. померла ОСОБА_5, яка була головою колгоспного двору
АДРЕСА_1. 27.02.1982р на випадок своєї смерті покійна залишила заповіт, згідно
якого спадкоємцями належного їй майна являються позивачка ОСОБА_3 та
відповідачка ОСОБА_4 у рівних частках.

Згідно
ст. 563 ЦК УРСР(в ред.
1963р.) у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні
двору не відкривається. До правовідносин, що виникли до 15.04.1991р.
застосовується чинне на той час законодавство.

Посилання
позивачки на те, що існує заповіт та його не скасовано, а також те, що вона
спадщину прийняла належним чином, не заслуговує до уваги, оскільки заповіт від
27.02.1982р. не має юридичної сили, покійна ОСОБА_5 не вправі була укладати
даний заповіт. Згідно довідки Загвіздянської сільської ради від 18.04.2007р.
№89 членами колгоспного двору, окрім покійної ОСОБА_5, позивачки та
відповідачки являлися також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 У випадку смерті останнього
члена колгоспного двору до 01.07.1990р., такий двір, як колгоспний
припиняється, тоді відкривається спадщина на майно.

Тому
позовна вимога про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння у у
порядку спадкування за заповітом є безпідставною.

Щодо
витребування частки з майна колишнього колгоспного двору поширюється загальний
трирічний строк позовної давності, в даному випадку позивачкою не наведено
обставин, які б свідчили про поважність причин пропущення вказаного строку.

Так само
безпідставна є решта позовних вимог про визнання недійсним рішення Тисменицької
районної ради від 12.04.1989р. та виданого на його підставі свідоцтва про право
власності на батька ОСОБА_6, і укладеного останнім договору дарування.

Суд
вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в зв"язку з безпідставністю
заявлених позивачкою вимог.

На
підставі наведеного, у відповідності зі ст. ст. 563 ЦК УРСР(в ред. 1963р.), ст.ст.
392,393 ЦК України,
керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Тисменицької районної ради про визнання нечинним рішення
районної ради від 12.04.1989р., визнання в 1/2 частині недійсним свідоцтва про
право власності, визнання в 1/2 частині недійсним договору дарування від
18.12.1993р. та визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння в
порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.