УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27
квітня 2007року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Малько О.С.,
Ковалевича С.П., Оніпко О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ради профспілок Івано-Франківської
області про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 14 квітня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2004 року, -

встановила:

ОСОБА_1. звернувся з касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського
міського суду від 14.04.2004 року, залишене без зміни ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10.06.2004 року, яким в позові ОСОБА_1 до Ради
профспілок Івано-Франківської області про поновлення на роботі, оплату за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. покликається
на неправильне застосування судами норм чинного законодавства України та
необ'єктивну оцінку письмових доказів, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень, постановити нове, яким поновити його на посаді начальника
юридичного та експертно-консультативного відділу - головного .
спеціаліста-юрисконсульта Ради профспілок Івано-Франківської області, стягнути
на його користь з Ради профспілок Івано-Франківської області середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 1.01.2004 року по день поновлення його на роботі,
із розрахунку середньоденного заробітку 43,43 грн. та стягнути моральну шкоду в
розмірі 5000(п 'ять тисяч) грн. 00 коп.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи
з наступного.

Справа №
33-ц-72                                                                                         Категорія
№2

Головуючий у
першій інстанції Горейко М.Д. Доповідач Малько О.С.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що
відділ правової та експертно-консультативної допомоги РПО, начальником якого
працював позивач, був створений за рішенням Президії РПО на виконання постанови
Федерації Профспілок України № П-383 від 12.09.2001 року на період фінансування
фондом соціального страхування та відповідно до постанови правління фонду
соціального страхування № 72 від 09.09.2003року фінансування на утримання
працівників профспілкових органів, які виконували функції по соціальному
страхуванню, зокрема працівників відділу правової та експертно-консультативної
допомоги РПО, припинено, тому відділ ліквідовано.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як і інші працівники відділу
правової та експертно-консультативної допомоги РПО у встановленому законом
порядку були повідомлені про наступне звільнення і порушень чинного   законодавства при звільненні їх з роботи не
було встановлено.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду та
залишив його рішення без змін.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а
також: відсутні передбачені ч.1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ч. З ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 14 квітня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2004 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.