Категорія -21(1)                                                                      1-й
інстанції - Тимошенко T.I.
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2007  року липня 24 дня колегія  суддів
судової     палати  у
цивільних     справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області

в складі:
головуючого - Михайлів Л.В.,

суддів
-   Карнаух В.В., Митрофанової Л.В., при
секретарі - Юровській О.Ю.,

за участю
представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому
Розі Дніпропетровської області - Бершадської Людмили Станіславівни,
представника 3-ї особи ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Забурдяєва
Олександра Геннадійовича, представника позивача - ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2007 р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по
щомісячним (страховим) виплатам відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з
втратою професійної працездатності, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про стягнення з Відкритого
акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ
«КЗРК») заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування втраченого
заробітку в сумі 7691,02 гривень, з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі -
Відділення Фонду) заборгованість за щомісячними страховими виплатами
відшкодування втраченого заробітку в сумі 21648,12 гривень та щомісячні
страхові виплати в сумі 686,98 гривень, до зміни обставин, що тягнуть за собою
перерахунок щомісячних виплат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06
квітня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволений частково: з Відділення Фонду на його
користь стягнуто заборгованість за щомісячними страховими виплатами
відшкодування втраченого заробітку в сумі 15265,44 гривень та щомісячні
страхові виплати в сумі 826,42 гривень, починаючи з 01 березня 2006р. до зміни
обставин, що тягнуть за собою перерахунок щомісячних виплат.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ставить питання
про скасування рішення суду та про направлення справи на новий розгляд,
оскільки відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому
Розі має по справі інтерес третьої особи, а не відповідача, в силу того, що
позивач не перебував у правовідносинах з Фондом соціального страхування
;висновки суду про необхідність застосування коефіцієнтів 2,5 з 01.01.1996
року, 1,3 з 01.01.1998року, 1,265 з 01.07.1999 року;'і, 226 з 01.01.2000 року;
1,217 з 01.05.2000 року необгрунтовані; суд не взяв до уваги, що при
застосуванні вказаних коефіцієнтів підвищення тарифних ставок ( посадових
окладів) на підприємстві ВАТ "КЗРК" відбувалася зміна структури
заробітної плати без збільшення фонду оплати праці; суд не врахував вимоги
постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003 р. « Про внесення
змін і доповнень до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р.
№ 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди»; де вказано, що при вирішенні спорів щодо перерахування розміру
страхових виплат необхідно мати на увазі, що перерахування проводиться лише у
випадках, встановлених ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності"; не
застосовано строк позовної давності та не враховано роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно якого виплати, призначені,
але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання,
а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом
або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років; в
рішенні неправильно вказане найменування відповідача.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає   задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач працював у
відповідача з 1967 по 1969 роки на шахті Більшовик, що є структурним
підрозділом ВАТ «КЗРК», в шкідливих умовах праці. У зв'язку з травмою в травні
1969 р. він пройшов обстеження МСЕК, де йому було встановлено 50% втрати
працездатності, починаючи з 29.10.1970. та третя група інвалідності.

За висновком МСЕК з листопада 1973 року ОСОБА_1. встановлено 50 % втрати
професійної працездатності безстроково.

Третьою особою ВАТ «КЗРК» відшкодовувалась шкода з 1970
року та позивачем не оспорюються суми відшкодування шкоди до 01.07.1992 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини справи, надав їм вірну оцінку та дійшов
правильного висновку про невірне застосування підприємством ВАТ «КЗРК»
коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів при перерахунку
розміру відшкодування шкоди позивачеві, внаслідок чого утворилася
заборгованість за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди.

Доводи
Фонду соціального страхування про неправильне застосування судом коефіцієнтів
безпідставні, оскільки згідно п. 28 абз. 5 «Правил відшкодування власником
підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків"( далі "Правил відшкодування шкоди"),
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року №
472, які діяли на момент виниклих між сторонами правовідносин, розмір
відшкодування шкоди перераховується у разі кожного підвищення тарифних ставок
(посадових окладів) на підприємстві. Перерахунок проводиться шляхом множення
розміру відшкодування шкоди на фактичні коефіцієнти підвищення тарифних ставок
(посадових окладів) відповідним працівникам на підприємстві.

Доводи відповідача Фонду соціального страхування про неправильне застосування
судом строків позовної давності при стягненні сум відшкодування шкоди не можуть
бути взяті до уваги, оскільки рішення постановлено з урахуванням роз'яснень,
викладених в п. п. 1, 1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6
від 27 березня 1992 року ( з подальшими змінами), «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно з якими загальний
строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого
права ( позовна давність), встановлюється тривалістю у три роки. У випадках,
коли вимоги потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше
визначених судом або роботодавцем( у тому числі й у разі неправильного
обчислення суми щомісячних платежів) при задоволені позову, кошти стягуються за
час, що не перевищує трьох років, які передували моменту звернення особи до
суду.

Доводи Відділення Фонду про те, що воно не може бути відповідачем у цій
справі, є необгрунтованими, оскільки з набранням чинності з 01.04.2001 року Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку та виробництві на професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», обов'язок по провадженню виплат потерпілим покладено на
Відділення Фонду.

Таким чином, суд обгрунтовано стягнув з Фонду соціального страхування
заборгованість за щомісячними страховими виплатами за період з 01.03.2003 року
по 01.03.2006 року в сумі 15 265 грн.44 коп., а також щомісячні страхові
виплати в сумі 826 грн. 42 коп., починаючи з 01.12.2004 року до зміни обставин,
що є підставою для їх перерахунку або припинення відповідно до закону.

Інші доводи апеляційної скарги протирічать матеріалам справи та
спростовуються висновками суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, висновки
суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є
необгрунтованими, тому апеляційну скаргу Відділення Фонду слід відхилити, а рішення
суду першої інстанції -залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 6
квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.