У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 грудня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частин
квартири та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ
частину гаражу,

в с т а н о в и л а :

У квітні 1998 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що під час
шлюбу з відповідачем було придбано на сім”ю з трьох осіб квартиру АДРЕСА_1, а також гаражний бокс № 155 у гаражному кооперативі «Чорнобилець».

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 4 травня 2007 року постановлено визнати за
ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини квартири за кожним, а також
визнати за          ОСОБА_1 право
власності на Ѕ частину гаражу, паю та паєнагромаджень у гаражному кооперативі
«Чорнобилець».

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 11 липня
2007 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 4
травня        2007 року змінено, визнано
за ОСОБА_1 право власності на 27/100 частин квартири, за ОСОБА_2 - на  23/100 частин, за  ОСОБА_3 - на               Ѕ частину квартири, а також
визнано право власності за ОСОБА_1 на
Ѕ частину паю у гаражному кооперативі «Чорнобилець».

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 просять скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині визнання за
позивачами права власності на частину квартири і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні цих позовних вимог,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарг та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційних
скарг в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення
справи  до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 відхилити, рішення Апеляційного суду Харківської області від 11
липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного
Суду України :
Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін