Справа № 22- 2900/2007 p.                           Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія 33                                                                         Голоти
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області

від 21 грудня 2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого :
Матківської М.В.

Суддів :
Медяного В.М., Гуцола П.П.

При секретарі:
Коломієць Т.М.

За участю:
ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у
відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 жовтня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи Вінницької
міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

Встановила:

Рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 жовтня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою, відмовлено.

Зустрічний позов
задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1
відповідно до варіанту № 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи №
584 від 29.09.2007 року, відповідно до якого:

ОСОБА_1 (власник
1/2 частини будинку) користується земельною ділянкою площею 328,0 кв. м, що
визначена на плані голубим кольором;

ОСОБА_2 (власник
1/2 частини будинку) користується земельною ділянкою площею 328,0 кв. м, що
визначена на плані голубим кольором.

Варіант № 5
висновку будівельно-технічної експертизи № 584 від 29.09.2007 року є
невід'ємною частиною рішення суду.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: 1500 гр. - за надання правової
допомоги та 1200 гр. - за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 листопада 2007 року виправлено
описку, допущену в рішенні Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.10.2007
року, виклавши резолютивну частину так:

Встановити порядок
користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 5 висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 584 від 29.09.2007 року, відповідно
до якого:

ОСОБА_1
користується земельною ділянкою площею 328,0 кв. м, що визначена на плані блакитним
кольором;

ОСОБА_2
користується земельною ділянкою площею 328,0 кв. м, що визначена на плані
жовтим кольором.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задоволити
його позовні вимоги, а саме: зобов'язати відповідача не чинити перешкод у
користуванні земельною ділянкою, заборонивши їй будівництво паркану у дворі
спільного користування та задоволити зустрічний позов і встановити порядок
користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 1 судової будівельно-технічної
експертизи.

Зазначив, що
рішення суду вважає незаконним і необгрунтованим, оскільки судом не виконані
всі вимоги цивільного судочинства і при вирішенні справи допущено порушення
закону. Судом неповно і не всебічно з'ясовані обставини, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, не підтвердивши це
доказами, які були досліджені в судовому засіданні, що передбачає ст. 213 ЦПК
України.

Представник
відповідача заперечив апеляційну скаргу, просить її відхилити, а рішення суду
залишити без змін, вважаючи його законним, обгрунтованим і справедливим.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Суд першої
інстанції встановив, що громадянам ОСОБА_4 і ОСОБА_5 згідно рішення виконкому
Вінницької міської ради від 21.06.1960 року № 25/723 відведено земельну ділянку
в кварталі 399-а площею 600 кв. м. для будівництва двохквартирного
одноповерхового жилого будинку по АДРЕСА_1. До відведеної ділянки, на якій
побудовано будинок і власниками якого згідно цивільно-правових угод стали
ОСОБА_6 і ОСОБА_7, згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від
23.04.1987 року № 152 закріплено в тимчасове користування

земельну ділянку
площею 56 кв. м.

На підставі
договорів купівлі-продажу від 25.10.1999 року та від 05.11.2003 року власниками
по 1/2 частині будинку в АДРЕСА_1 стали ОСОБА_2 і ОСОБА_1, відповідно.

Сторони
користуються земельною ділянкою 714 кв. м., із якої в користування надано 656
кв. м., а 58 кв. м. - зайнято ними самовільно.

Висновок судової
будівельно-технічної експертизи № 584 від 29.09.2007 року надав п'ять можливих
варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою між
співвласниками будинку. З урахуванням рівності часток в будинку, доцільності,
зручності для сторін в користуванні земельною ділянкою; тих складних відносин,
що існують між ними; наявності технічної можливості рівного розподілу земельних
ділянок, в ході якого виключається спільне користування земельною ділянкою, суд
встановив порядок користування по п'ятому запропонованому експертом можливому
варіанту.

Суд також
встановивши, що не існує жодного доказу порушення права позивача ОСОБА_1 в
користуванні ним земельною ділянкою, відмовив йому в задоволенні його позовних
вимог.

Відповідно до
ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до
ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових
угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права
власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше
не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Відповідно до
Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни, які мають у
постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх
на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому
порядку право власності або право оренди на них ( п. 6). Громадяни, що одержали
у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні
ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки (п. 7).

Право постійного
користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною
ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення
строку ( ст. 92 ЗК України).

Пленум Верховного
Суду України в постанові № 7 від 16.04.2004 року "Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"
в пункті 19 роз'яснив, що у справах за позовом учасників спільної власності на
землю про встановлення порядку володіння і користування спільною земельною
ділянкою, на якій розташований належний їм жилий будинок, господарські будівлі
та споруди, суд з'ясовує й враховує можливість нормального користування
будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень
співвласників, можливості проходу з вулиці на подвір'я тощо. Ураховуються також
вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог
кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою в спільному користуванні суд може залишити лише
ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Призначена судом
першої інстанції судова будівельно-технічна експертиза у висновку № 584 від 29
вересня 2007 року, дала лише один можливий варіант № 5, що виключає спільне
користування земельною ділянкою ( а. с. 57-67). За цим варіантом кожній стороні
виділяється в користування земельна ділянка однакової площі - 328,0 кв. м.

Суд першої
інстанції, врахувавши всі обставини по зустрічному позову, прийняв по ньому
вірне рішення.

Згідно вимог
статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1
не довів, що його право порушено, тобто не довів обставин створення йому
відповідачем ОСОБА_2 перешкод в користуванні ним земельною ділянкою і суд цих
обставин не встановив, тому в залежності від встановленого, правильно вирішив
спір.

За таких
обставин, суд першої інстанції, виконавши вимоги процесуального закону, повно і
всебічно з'ясувавши та врахувавши всі обставини справи, дав їм вірну юридичну
оцінку й застосувавши правильно матеріальний закон, прийняв вірне рішення.

Отже, висновки
суду повністю відповідають встановленим по справі обставинам; судове рішення є
законним і обгрунтованим, а тому немає підстав для його скасування. Доводи
апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують цих висновків.

На підставі
викладеного та керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може
бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України протягом двох місяців.