Справа № 22-ц-2639/2007 р.                            Головуючий 1-ї інстанції - Нікуліна Л.П.
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня  2007  року
судова  колегія  судової палати  у
цивільних  справах апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого
- Ситнік О.М.

суддів -
Шевченко Н.Ф.,  Кружиліної О.А.

при
секретарі   - Ткаченко Г.В.,  Спольник І.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 28 листопада 2006 року та ухвалу цього суду від 30 березня
2007 року по справі за позовом прокурора Червонозаводського району м.  Харкова в інтересах ОСОБА_1до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віко» про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

07 лютого 2006 року прокурор Червонозаводського району м. Харкова звернувся
до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віко» про поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу,  посилаючись на те,  що наказом директора товариства за №11 від
01.09.2005 року ОСОБА_1.  була прийнята
на роботу збирача меблів з випробувальним терміном 3 місяці.

Наказом
№12 від 16.11.2005 року ОСОБА_1.
була звільнена з роботи за  ст. 28
КЗпПУ,  як не витримавшу випробування.

Посилаючись
на порушення відповідачем норм трудового законодавства при розірванні трудового
договору з ОСОБА_1,  прокурор просив
поновити строк на звернення з позовом до суду,
скасувати наказ про звільнення,
поновити ОСОБА_1.  на посаді
збирача меблів у ТОВ «Віко» і стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 2483 грн. 76 коп.

Крім
того,  ОСОБА_1.  просила стягнути з ТОВ «Віко» на
відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Представник
відповідача позов не визнала,
посилаючись на те,  що її дії у
частині звільнення ОСОБА_1. як не витримавшої випробувального терміну є
законними,  а про її вагітність
відповідач не знала,  ніяких документів з
цього приводу ОСОБА_1.  не надала.

Рішенням
Червонозаводскього районного суду м.
Харкова від 28 листопада 2006 року позов прокурора задоволено частково.

Суд
скасував наказ директора ТОВ «Віко» №12 від 16.11.2005 року про звільнення
ОСОБА_1.  з роботи.

Поновив
ОСОБА_1.  на посаді збирача меблів ТОВ
«Віко».

Стягнув
з ТОВ «Віко» на користь ОСОБА_1.
заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу у сумі 2483
грн. 76 коп.

В іншій
частині позову відмовлено.

2

Ухвалою
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 30.03.2007 року ОСОБА_1.
відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в
частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 16.08.2006 року
по 28 листопада 2006 року у сумі 938 грн. 34 коп.

В
апеляційних скаргах ОСОБА_1.  просить
рішення районного суду змінити,  а ухвалу
суду від 30.03.2007 року скасувати та стягнути з ТОВ «Віко» на її користь
заробітну плату за період з 16.08.2006 року по 28.11.2006 рік у сумі 938 грн6.
31 коп. та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. При цьому ОСОБА_1.  посилається на те,  що оскаржувані процесуальні документи не
відповідають нормам матеріального та процесуального закону.

Апеляційна
скарга ОСОБА_1.  на рішення суду підлягає
частковому задоволенню,  а - на ухвалу
суду - задоволенню в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1.
на роботі та скасування наказу про її звільнення,  суд обґрунтовано виходив з того,  що вона була звільнена із займаної посади з
грубим порушенням вимог ч.3  ст.184 КЗпП
України,  оскільки в цей період була
вагітна.

Проте
відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди,  суд безпідставно виходив з того,  що ОСОБА_1.
не надано доказів про її спричинення.

Судова
колегія знаходить,  що рішення в цій
частині підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_1,  оскільки сам
факт незаконного звільнення ОСОБА_1.  під
час її вагітності свідчить про неправомірні дії роботодавця ТОВ «Віко»,  яке порушило законні права на працю
позивачки,  викликали негативні
наслідки,  призвели до моральних
страждань,  порушили її життєвий уклад.

За таких
обставин судова колегія вважає доведеним факт заподіяння позивачці моральної
шкоди і покладає обов'язок по її відшкодуванню на роботодавця ТОВ «Віко»,  на якого безпосередньо за законом покладено
обов'язок дотримання трудового законодавства по забезпеченню законних прав
працівника.

Визначаючи
розмір компенсації моральної шкоди та покладаючи на відповідача обов'язок по
відшкодуванню судова колегія враховує роз'яснення,  які містяться в постанові Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»,  згідно з якими
розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних
страждань,  з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,  враховується характер і тривалість
страждань,  істотність вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках тощо.

Зваживши
на наведене та враховуючи конкретні обставини справи,  судова колегія вирішила за необхідне позовні
вимоги ОСОБА_1.  в цій частині
задовольнити частково,  стягнувши з
відповідача на її користь 3000 грн.

Рішення
в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає
зміні з наступних підстав.

Матеріали
справи свідчать про те,  що ОСОБА_1.  після звільнення з 16.11.2005 року по
30.11.2005 року та з 19.01.2006 року по 07.06.2006 року знаходилась на
лікарняних у зв'язку з вагітністю та пологах (а.с. 39, 102, 103).

Відповідно
до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,  обумовленими народженням та похованням»
матеріальне забезпечення,  обумовлене
тимчасовою непрацездатністю проводиться не -з фонду заробітної плати,  а з інших джерел і їх стягнення провадиться в
іншому порядку. Такі вимоги ОСОБА_1.  не
заявлялись.

Тому за
період,  коли ОСОБА_1.  знаходилась на лікарняних середній заробіток
за час вимушеного прогулу нараховуватись не може.

3

Оскільки
згідно лікарняному ОСОБА_1.  після пологів
повинна була стати до роботи 08 червня 2006 року,  проте через незаконне звільнення вона
позбавлена була можливості реалізувати своє право вийти на роботу чи взяти
відпустку по догляду за дитиною,  судова
колегія вважає,  що період з 08.06.2006
року по 28.11.2006 року (день ухвалення рішення судом першої інстанції) повинен
вважатись вимушеним прогулом і за цей час необхідно стягнути на її користь
середній заробіток.

В
засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1.
пояснила ,  що після ухвалення
рішення судом першої інстанції вона листом направила ТОВ «Віко» заяву про
надання їй відпустки по догляду за дитиною 22 березня 2006 року
народження,  а тому за цей період повинні
нараховуватись кошти в іншому порядку.

Таким
чином на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за
період з 01 грудня 2005 року по 18 січня 2006 року та з 08.06.2006 року по
28.11.2006 року.

Середньомісячна
та середньоденна заробітна плата ОСОБА_1.
районним судом вирахувана вірно,
а тому з ТОВ «Віко» на її користь підлягає стягненню 2014 грн.65 коп.
заробітної плати за час вимушеного прогулу: ( грудень 2005 року - 275 грн.97
коп. + січень 2006 року 18 днів - 165 грн.60 коп. + червень 2006 року 23 дні -
211 грн.60 коп. + липень,  серпень,  вересень,
жовтень по 275 грн.97 коп. X 4 = 1103 грн.88
коп. + листопад 28 днів - 257 грн.60 коп. = 2014грн. 65 коп.). Тому судова
колегія на підставі вищевикладеного приходить до висновку,  що ухвала районного суду від 30.03.2007 року
підлягає скасуванню.

Керуючись  ст. ст.303,
304,  307,  309,
312,  313,  314,
314,  317 ЦПК України,  судова колегія

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1.  на рішення суду
задовольнити частково,  апеляційну скаргу
на ухвалу суду задовольнити.

Рішення
Червонозаводскього районного суду м.
Харкова від 28 листопада 2006 року змінити. Ухвалу Червонозаводського
районного суду м.  Харкова від 30.03.2007
року скасувати.

Стягти з
товариства з обмеженою відповідальністю «Віко» на користь ОСОБА_1середній
заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 2014 грн. 65 коп. та у відшкодування
моральної шкоди 3000 грн.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили негайно,  проте
може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо
до Верховного Суду України.