Справа  №22ц/1143                                     Головуючий     у   1
Категорія   5                                                                                        Доповідач  Кашапова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

24   травня   2007   року

Апеляційний
суд  Житомирської  області
в   складі:

головуючого       -
Кашапової  Л.М.

суддів                       -
Плотіциної   Н.А.,
Омельчука  М.І.

при  секретарі   -  Константіновій
І.А.

з  участю                      відповідача

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про  прийняття
участі  у  вихованні
дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Черняхівського  районного     суду
від   19
березня   2007
року  -

встановив   :

В лютому 2007 року ОСОБА_1
звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди в спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, визначити такі
способи його участі у вихованні доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які б забезпечили
йому побачення два рази в місяць, можливість спільного відпочинку на період
відпустки, відвідування дітьми його місця проживання на період канікул та свят
терміном  до  семи
днів   кожний  раз.

Посилався на те,
що шлюб з відповідачкою був розірваний 03.01.2006 року, згідно рішення суду діти залишились проживати з
матір'ю. Оскільки відповідачка не давала йому можливості брати участь у
вихованні дітей, він змушений був звернутися до опікунської ради. На підставі
його заяви 14.06.2006 року
опікунською радою було прийнято рішення про надання  йому
права   на   побачення
з  дітьми.

Зазначав, що
відповідачка і надалі перешкоджає йому в спілкуванні з дітьми та участі в їх
вихованні, не надає можливостей для спільного відпочинку  та
відвідування  дітьми  його
місця  проживання.

Рішенням
Черняхівського районного суду від 19.03.2007
року позов задоволено  частково.

Зобов'язано
ОСОБА_2 усунути перешкоди щодо можливості спілкування та виховання ОСОБА_1 з
дітьми ОСОБА_3  та  ОСОБА_4.

Зобов'язано       ОСОБА_2
надавати                                             ОСОБА_1

можливість побачення з дітьми не
менше одного разу на місяць і тривалістю не менше п'яти діб /підряд чи
сумарно/, надавати можливість ОСОБА_1 мати можливість спілкування та виховання
дітей на період його відпустки, час канікул не менше семи діб на місяць підряд
чи сумарно. Зазначене спілкування та виховання ОСОБА_1 своїх дітей може
проходити в любому місці на території України на розсуд батька.

В  решті  позову
відмовлено  за  безпідставністю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, встановивши час спілкування
позивача з дітьми у її присутності за місцем її проживання не більше двох разів
на місяць тривалістю 5 годин.

Посилається на
те, що суд неповно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки зібраним
по справі доказам, а тому висновки суду не відповідають  дійсним
обставинам  справи.

Зокрема апелянт
зазначає, що суд не прийняв до уваги інформацію про зловживання позивачем
спиртними напоями, його особисті і моральні якості,   не
врахував   вік  та
стан  здоров'я  малолітніх
дітей.

Розглянувши
справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи
позов суд виходив з того, що обмеження відповідачкою прав батька на спілкування
з дітьми грунтується не на загрозі негативного впливу батька на виховання
дітей, а на спільній неприязні між
батьками.

З таким висновком
суду погодитись неможливо, оскільки він суперечить дійсним обставинам справи та
вимогам закону, на підставі яких
заявлено  позовні   вимоги.

Згідно ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною
та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу
опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом
про усунення цих перешкод.

Суд визначає
способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього
спілкування з врахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а
також інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть  участь  у
справі,   виникає  спір.

Як вбачається з матеріалів справи, за зверненням позивача
було

прийняте     рішення               опікунської                  ради             при            Черняхівській

райдержадміністрації
від 14.06.2006 року №1, згідно якого
ОСОБА_1 надано право побачення з дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, в сім'ї матері на території села  Андріївка
Андріївської   сільської  ради
Житомирської   області.

Hi
в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач не

вказав,
що він не погоджується з рішенням опікунської ради, не

зазначив,
коли саме і яким способом відповідачка чинила йому перешкоди

в
спілкуванні з дітьми чи в участі у їх вихованні, або порушила

встановлене
опікунською радою право на побачення з дітьми за місцем

проживання     відповідачки,      не
надав     доказів     про                    оскарження     дій

відповідачки  до
опікунської  ради.

Суд на вищезазначені обставини уваги не звернув, як і не дав

належної оцінки тим фактам, що доньки сторін є малолітніми дітьми, що

одна з них - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - перебуває на
обліку в

Житомирській обласній дитячій лікарні з діагнозом епілепсія, що

позивач        проживає    в
АДРЕСА_1, тоді як діти з матір'ю проживають в АДРЕСА_2, тобто вказані
населені пункти  знаходяться  на
значній  віддалі     один
від  одного.

З врахуванням
вищенаведеного, коли висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи,
позивач не довів в суді, що має місце чинення перешкод зі сторони відповідачки
у його спілкуванні з дітьми та невиконання позивачкою рішення опікунської ради,
а мотивувальна частина рішення не містить висновків суду з приводу того, в якій
саме частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю, рішення суду слід
скасувати в повному об'ємі і ухвалити нове рішення про відмову в позові  за
необґрунтованістю  позовних  вимог.

Керуючись   ст.ст.218,307,309,314,317  ЦПК  України,   апеляційний
суд  -

вирішив

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_2  задоволити  частково.

Рішення
Черняхівського районного суду від 19
березня 2007 року
скасувати.

Ухвалити  нове  рішення.

Відмовити   в   задоволенні
позову   ОСОБА_1 до   ОСОБА_2
про   усунення   перешкод
у   вихованні   дітей, визначення     способу
участі     у     вихованні     дітей
за     необґрунтованістю
позовних  вимог.

Рішення
набирає  законної  сили
з  моменту  проголошення.

Рішення може
бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.