РІШЕННЯ

Іменем   України

„ 8
" серпня 2007 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді    Головчук С.В.,

суддів:                                               Забродського
М.І.,

Миніч
Т.І., при секретарі судового

засідання                                          Лаговській
О.О.,

з участю сторін,
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в

м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення  Корольовського районного  суду м.Житомира  від 26

квітня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про
визнання  будинку  спільною
сумісною

власністю подружжя та визнання
права власності на будинок за

померлим,

встановив:

У
вересні 2006 року ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом. Просив визнати спільною
сумісною власністю подружжя жилий будинок АДРЕСА_1 та визнати за його померлим
батьком ОСОБА_4 право власності на Ч частини вказаного будинку. При цьому
посилався на те, що з червня 1956 року ОСОБА_4. перебував в шлюбі з ОСОБА_5. В
період шлюбу ними був придбаний спірний будинок, хоча в договорі
купівлі-продажу як покупець була зазначенаОСОБА_5 В 1964 році остання померла.
Вважає, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2і його
батько є власником Ч частини цього будинку. Крім того, після смерті ОСОБА_5
батько разом із відповідачем (своїм сином) успадкував И частину спірного
будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2ОСОБА_4. помер. Оскільки між ним та відповідачем існує
спір щодо розміру належної батькові частки в спірному будинку, яка може бути
успадкована, він не може оформити свої спадкові права в нотконторі. Тому
вважає, що за батьком слід визнати право власності на Ч  частини спірного домоволодіння.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2007 року
ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання

Справа № 22ц/13
34                              Головуючий
у суді 1-ї інст. Кочетов
Л.Г.

Категорія 34                                           Суддя-доповідач
Миніч Т.І.

будинку
спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на будинок за
померлим за безпідставністю вимог.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2. порушує питання про
скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення його
вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та
процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд не дав оцінки довідці РАЦС,
відповідно до якоїОСОБА_5„та ОСОБА_4. перебували в шлюбі. Відповідачем не
надані докази, які б свідчили про розірвання шлюбу між вказаними особами. На
думку апелянта, суд мав застосувати до спірних правовідносин положення ст.22
КпШС.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в
апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не підтверджений факт перебування в шлюбіОСОБА_5 та ОСОБА_4 та не
надано доказів, які б свідчили, що спірний будинок придбаний за спільні кошти
подружжя ОСОБА_2.

Проте з такими висновками суду погодитись неможливо, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 3 червня 1956 року виконкомом
Ласківської сільської Ради Народицького району був зареєстрований шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (актовий запис № б) . Зазначена обставина підтверджена
довідкою відділу РАЦС від 12.102004 року (а.с.15). Вказаний доказ відповідачем
не спростований та не надані докази, які б свідчили про розірвання шлюбу між
вказаними особами.

Відповідно до копії свідоцтва про смертьОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.16). ОСОБА_4. помер ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.17) .

Із змісту рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 6 лютого
2006 року, яке є чинним, вбачається, що спадщину після померлої ОСОБА_5 прийняв
саме її чоловік ОСОБА_4. Тому зазначена обставина додаткового доведення не
потребує.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 17
вересня 1963 рокуОСОБА_5 в період шлюбу придбала незавершений будівництвом
жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с.14) .

Згідно зі ст.22 КпШС України (який діяв на час виникнення спірних
правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

В даному випадку оформлення правоустановчих документів на будинок наОСОБА_5
та зазначення в договорі її дошлюбного прізвища не свідчить про належність
цього майна їй особисто. Оскільки будинок придбано в період шлюбу, позивач не
зобов"язаний доводити, що для цього були витрачені кошти подружжя.

Вимога про
визнання спірного будинку власністю померлої ОСОБА_5 або про належність його
третім особам жодною із сторін не заявлялася.

Тому
зазначений  будинок був  спільною
сумісною власністю 'подружжя ОСОБА_2і ОСОБА_4. належала Ч частина цього
будинку.

За наведених обставин постановлене в цій частині вимог рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позову.

Підлягає
скасуванню також рішення суду першої інстанції і в 'частині вимог щодо визнання
права ОСОБА_4 на частку в спадковому майні із закриттям провадження в справі,
виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира суду від б
лютого 2006 року, яке є чинним, за померлим ОСОБА_4 визнано право власності на
Ч частину спірного будинку в порядку спадкування (а.с.21). Зазначене рішення
постановлено по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконкому Житомирської
міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права
власності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.205 ЦПК суд закриває провадження у справі, якщо є таке,
що набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав.

Оскільки вимоги позивача задоволені частково, то відповідно до ст.88 ЦПК з
відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті
судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
при подачі позову та апеляційної скарги в сумі 80 грн.71 коп.

Керуючись ст.22
КпШС України, ст.ст.209,304,307,309,310,313,314, 316 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_2 задоволити

частково.

Рішення
Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня

2007 року
скасувати, ухваливши нове рішення.

Визнати будинок
АДРЕСА_1

спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_4

та ОСОБА_5

Визнати за
ОСОБА_4, померлим 18 грудня

2004 року, право
власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1

Закрити  провадження
в  справі  за
позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в
частині вимог про

визнання права
власності на будинок за померлим в порядку

спадкування.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 80 грн.71 коп. понесених судових витрат.

Рішення може
бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду

України протягом
двох місяців з дня його проголошення.