Справа
№22ц-1662007рік                                            Головуючий
Категорія 31                                                                            Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого  Ігнатоля Т.Г.

суддів Козлова
О.М., Кочегарової Л.М.

при секретарі
Жило І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу
за позовом Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого
машинобудування" (далі ВАТ"МЗВМ") до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку за апеляційною скаргою
позивача на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006 року,

встановила:

Рішенням
Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006
року позовні вимоги ВАТ"МЗВМ" задоволенні частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача суму заборгованості 3 447 грн.24 коп. та судовий
збір 51грн.

В апеляційній
скарзі ВАТ"МЗВМ" просить рішення скасувати і прийняти нове рішення
про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 6 973 грн.74 коп.,
судового збору в розмірі 102
грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30
грн.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника ВАТ „МЗВМ" Орєхова О.В., який
доводи скарги підтримав, заперечення позивачки ОСОБА_1, яка просила
відмовити у задоволенні скарги, перевіривши законність і обґрунтованість
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції
колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення
суду зміні з таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ВАТ „МЗВМ", суд першої інстанції виходив з того,
що за період з 1 лютого 2004 року до 1 червня 2006 року у відповідачів
виникла заборгованість по оплаті за проживання у гуртожитку в сумі 3 447 грн. 24 коп., яка
підлягає солідарному стягненню на користь позивача.

З висновками
суду про розмір заборгованості погодитися не можна.

Встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконкому Маріупольської
міської ради від 1 жовтня 1976 року будинок АДРЕСА_1, як гуртожиток
призначений для проживання самотніх громадян, передано на баланс ВАТ
„МЗВМ". На підставі ордеру від 21
серпня 1995 року
ОСОБА_1 було надане
місце для проживання у гуртожитку. ОСОБА_1 з сином ОСОБА_1 і дочкою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, проживають у гуртожитку, де займають приміщення площею 34 кв.м на п'ять
ліжко-місць. На теперішній час відповідачка не є працівником
ВАТ"МЗВМ". До березня 2004
року відповідачка проводила оплату за проживання у гуртожитку, виходячи з
тарифів встановлених для будинків державного і громадського житлового фонду.

2

Згідно з
розпорядженням голови облдержадміністрації від ЗО грудня 2003 року № 813, п.2 СТ.28 Закону
України „ Про
місцеве самоврядування в Україні", п.1 постанови Кабінету Міністрів
України № 1548 від 25 грудня 1996 року „Про
встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських
рад щодо регулювання цін (тарифів)", новий розрахунок вартості ліжко - міста в
гуртожитках підприємства було узгоджено з Маріупольською міською радою 19 травня 2004 року, про що
свідчить рішення ради №
224 і він становить 87 грн.56
коп. за одне ліжко-місце.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що
відповідачі повинні проводити оплату за проживання у гуртожитку за три
ліжко-місця, виходячи з тарифів встановлених для гуртожитку в залежності від
вартості одного ліжко-місця -
87,56 грн. з 20 травня 2004 року і нести
солідарну відповідальність за заборгованість по оплаті.

Однак,
визначаючи розмір заборгованості, суд припустився помилки щодо солідарного
стягнення заборгованості з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за весь період позовних вимог та розрахунку суми
заборгованості і тому рішення суду в частині визначення розміру заборгованості
підлягає зміні.

Сторонами не
оспорюється той факт, що станом на 19
травня 2004 року
відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мали
заборгованість по оплаті в розмірі 381
грн.24 коп., що підтверджується даними розрахункового рахунку.

Висновок суду
про розмір заборгованості з 20
травня 2004 року до 31 травня 2004 року в сумі 101 грн.68 коп. є
обґрунтованим.

Таким чином, за
період з 1 лютого 2004 року до 1 квітня 2005 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повинні були
оплатити за проживання у гуртожитку за трьох осіб, в тому числі за неповнолітню
ОСОБА_3 - 3109 грн.72 коп. (381,24 +101,68) +87,56 х 3 х
10міс.)

З матеріалів
справи вбачається, що 10
березня 2005 року ОСОБА_3 досягла
повноліття і тому вона, поряд з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 1
квітня 2005 року
повинна нести солідарну відповідальність за порушення строків оплати за
проживання у гуртожитку.

З 1 квітня 2005 року до 1 червня 2006 року відповідачі
повинні були оплатити за встановленим тарифом 3 677 грн. 52
коп.(87,56 х 3 х 14міс.)

Згідно наданих
даних розрахункових рахунків та квитанцій, відповідачами проведена оплата за
проживання у гуртожитку за період з 1
лютого 2004 року до 31 березня 2005 року - 1820 грн., а за
період з 1 квітня 2005 року до 1 червня 2006 року -2100 грн.

Оскільки
відповідачі повністю не вносили плату за проживання, на користь позивача
підлягає стягненню солідарно заборгованість з ОСОБА_1 і ОСОБА_1 за зазначений час в
розмірі 1289 грн.72
коп.(3109,72-1820,0), а
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 - 1577 грн.52
коп.(3677,52-2100,0).

Не погоджуючись
із рішенням, представник ВАТ „МЗВМ" зазначав, що нові тарифи вартості
проживання у гуртожитку застосовуються підприємством з 1 березня 2004 року і тому при
визначенні заборгованості слід застосовувати вартість проживання 87,56 грн. саме з
цього часу. Однак ці вимоги є безпідставними.

Встановлено, що
затвердження тарифів для гуртожитку виконавчим комітетом відбулося 19 травня
2004 року і тому колегія суддів вважає, що саме з цього часу повинні
застосовуватися ціни вартості одного ліжко-місця - 87 грн.56 коп.

Посилання
ВАТ"МЗВМ" в апеляційній скарзі на те, що заборгованість повинна
стягуватися за користування відповідачами за п'ять ліжко-місць не ґрунтуються
на матеріалах справи.

Як встановлено
судом, дозволу на виділення у користування відповідачів двох кімнат виконком
Іллічівської районної ради народних депутатів в місті Маріуполі не давав і тому
підстав для стягнення на користь позивача вартості за проживання у гуртожитку
за п'ять ліжко-місць немає.

3

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пропорційно
задоволеним вимогам в розмірі по 18
грн. 04 коп. з
кожного (102,0+30,0:3x41%,
де 41 % розмір
задоволених позовних вимог а.с.
12,95,96,141 -142).

Керуючись
ст.303,307,309 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого
машинобудування" задовольнити частково.

Рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006
року змінити.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого
машинобудування" заборгованість за проживання у гуртожитку за період з 1 лютого 2004 року до 31 березня 2005 року в сумі 1289 грн. 72 коп.(одна тисяча
двісті вісімдесят дев'ять грн.72
коп.).

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод
важкого машинобудування" заборгованість за проживання у гуртожитку за
період з 1 квітня 2005 року до 1 червня 2006 року в сумі 1577 грн. 52 коп.( одна
тисяча п'ятсот сімдесят сім грн.52
коп.).

Стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод
важкого машинобудування" судові витрати
по 18 грн. 04 коп. з кожного.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.