АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№22-644/07                                Головуючий у 1-й інстанції: Гесць
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

головуючого
судді      Савченко О.В.

суддів                          Гончара О.С., Мануйлова Ю.С.

при
секретарі             Петровій О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1до Комунального підприємства "Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №13" про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року
ОСОБА_1. звернувся у суд з позовом до КП ВРЕЖО №13 про захист прав споживача. Зазначав, що він є мешканцем
квартири АДРЕСА_1. В
серпні 2005 року в
системі водопостачання вказаного будинку виникла течія. За рішенням посадових
осіб відповідача квартиру ОСОБА_1. і ще декілька помешкань було відключено від
водопостачання. Відповідачем було поширено інформацію серед мешканців будинку,
що відключення водопостачання сталося через неиадання ОСОБА_1. доступу
робітникам відповідача до пошкодженої ділянки системи водопостачання, яку
можливо було відремонтувати лише з квартири №58.

Лише в січні 2006 року аварійну
ситуацію було усунуто з квартири №54
(поверхом нижче).

В зв'язку з наведеним позивач вважає, що йому було завдано матеріальну
шкоду у вигляді відсутності водопостачання і моральну шкоду у вигляді зниженні
авторитету та поваги з боку сусідів, незручностей, пов'язаних з відсутністю
водопостачання, зіпсованих новорічних свят.

Рішенням суду від 08
листопада 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1. до КП ВРЕЖО №13
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, апелянт просив судове рішення скасувати,
ухваливши нове, яким задовольнити всі його позовні вимоги.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної,скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без
змін.

Відповідно до ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 303
ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що суд правильно встановив правовідносини,
які склалися між учасниками справи, дав їм належну правову оцінку, а також
дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції
вірно застосував норми матеріального та процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду
першої інстанції, а лише відображують позицію позивача, висловлену ним в
позові, і яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що в
серпні 2005 року в
системі водопостачання між поверхами квартир №54 та №58
будинку АДРЕСА_1 виникла

2

течія.
Усунути течію можливо було лише шляхом часткового руйнування перекриття між
зазначеними квартирами. Однак мешканець квартири №58 ОСОБА_1. тривалий час
категорично відмовляв в наданні доступу до свого помешкання, а відповідно
позбавляв робітників житлово-експлуатаційної ділянки провести ремонт
пошкодженої системи. В зв'язку з чим, декілька помешкань було відключено від водопостачання,
через загрозу подальшого затоплення.

Лише в січні 2006 року
позивач надав змогу відремонтувати систему зі своєї квартири. Таку ж згоду
надали і мешканці нижче розташованої квартири, завдяки чому водопостачання було
відновлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд правильно посилався на п.7 ч.З ст.20
Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого
споживач зобов'язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників
виконавця для ліквідації, аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та
інженерного обладнання, його встановлення і заміни.

Саме в порушення цієї норми закону діяв позивач не
надаючи доступу до мережі зі свої квартири. Тому суд правильно визначився з
тим, що саме позивач діяв неправомірно. Свідченням чого є ряд актів про
ненадання доступу до мережі, звернення відповідача до правоохоронних органів
щодо надання допомоги у вирішення питання доступу, приписи і застереження
винесенні відповідачем на адресу позивача.

Разом з тим, ОСОБА_1. а ні в позові, а ні в апеляційній скарзі не навів дій
з боку відповідача, які б носили протиправний характер. Адже відключення
квартири відповідача від водопостачання було зумовлено пошкодженою системою,
яку експлуатувати було неможливим. Позивачем не надано суду доказів вини
відповідача, щодо завданої шкоди.

Напроти, судова колегія приходить до переконання, що дії відповідача
відбувались у повній відповідності до діючого законодавства.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом
встановлено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення
суду першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 307,
314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2006 року по справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.