Справа № №22ц-1328/2007р.                                                 Головуючий у першій
інстанції Бессараб Л.М.
Категорія    23                                                                         Доповідач у апеляційній
інстанції Зотов B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 листопада
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду міста Севастополя у складі:

головуючого      -  Клочка В.П.,

суддів                                 -  Зотова B.C., Сундукова В.М. ,

при секретарі     -
Баран М.Л.,

за участю
відповідача ОСОБА_1,' розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Севастополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку та
моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною подією, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Гагарінського
району м. Севастополя від 12 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку та
моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною подією.

Вимоги мотивовані тим, що 23 грудня 2 003р. з вини відповідача відбулося дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої
був пошкоджений автотранспортний засіб „Сеат Рабіца", держномер НОМЕР_1, який належить позивачу. Просить стягнути
з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 6158грн., моральну шкоду в розмірі 3000грн. та судові
витрати.

Заочним рішенням
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 12 грудня 2007 року
позов ОСОБА_2 задоволений частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок матеріального збитку 5
928 грн., та моральної шкоди
500грн., за проведення дослідження 230 грн., судові витрати у розмірі
70,08грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати, як ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального права, справу
направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим
об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

2

Судом   першої    інстанції
встановлено, підтверджено

матеріалами справи, що 23 грудня 2003р. по вул. Ковпака
м. Севастополя сталась ДТП за участю автомобіля ВАЗ - 2105, державний НОМЕР_2, яким володіє відповідач та
автомобіля „Сеат Рабіца", держномер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2003 СВ 068471 зафіксовано, що водій ОСОБА_1, який
керував автомобілем ВАЗ - 2105, державний
НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 10.5 ПДД України, що привело до пошкодження транспортних
засобів.

Із висновку судової автотехнічної експертизи № 143-АТ по адміністративній
справі №3-5064/04 від 10 вересня 2004р. вбачається,
що водій ОСОБА_1 своїми діями порушив правила дорожнього руху, що з технічної точки зору, полягають в причиною зв'язку
з ДТП і
наслідками, що настали.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно визначив розмір відшкодування шкоди з відповідача, а також розмір відшкодування моральної шкоди, що не суперечить вимогам ст.ст.1167, 1187, 1188, 1193 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ст. 307, 308, 313, п. 1 ст. 314,315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 12
грудня 2007р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.