Справа №22ц-5896/07 р.                                         Головуючий
у 1 інстанції - Арабей Т.Г.
Категорія-5                                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня 2007
р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді:                        Денисенко
Л.Л.

суддів:                                              Солодовник
О.Ф., Зінов'євої А.Г.

при секретарі:                                 Селіні Є.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Калінінського районного суду м. Донецька від 22 травня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю
шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення і вселення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007
р. ОСОБА_2. звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим,
що на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2006 p., укладеному між
нею та ОСОБА_3, вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. Після
придбання квартири, вселитися до вказаного житла вона не змогла, оскільки, як
з'ясувалося, в квартирі проживає без реєстрації колишня дружина ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. і продавець набула право власності на спірне житло в
порядку спадкування за законом. Оскільки вказаними обставинами порушуються її
права власника, то просила усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом
виселення відповідачки з займаної жилої площі без надання іншого жилого
приміщення і вселення її квартиру.

Рішенням
Калінінського районного суду м. Донецька від 22 травня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_2були задоволені у повному обсязі: ОСОБА_1. було зобов'язано не чинити
позивачці перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, вселивши останню у
вказану квартиру. Крім того, ОСОБА_1. було виселено з вищевказаної квартири без
надання іншого жилого приміщення.

Не погодившись з
рішенням суду, відповідачка принесла апеляційну скаргу, в якій просила рішення
суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства та
фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просила
ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обгрунтувань
доводів апеляційної скарги відповідачка не надала.

До судового
засідання відповідачка та її представник не прибули, про день, час та місце
слухання справи повідомлені належним чином.

Позивачка проти
апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити, а рішення суду залишити
без зміни.

Заслухавши
доповідача, позивачку, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового за таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2.,
суд виходив з того, що члени сім'ї власника можуть бути виселеними за
підставами, передбаченими ст. 116 ЖК України і при цьому виселив відповідачку
як особу, що самовільно зайняла жиле приміщення.

Між тим, такі
висновки суду не відповідають нормам матеріального законодавства і являються
взаємовиключними, що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є
підставами для скасування рішення з ухваленням нового.

В ході слухання
справи судом було встановлено, що ОСОБА_2. є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2006 p.,
укладеному між нею та ОСОБА_5 Остання успадкувала вищевказану квартиру після
смерті свого сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. і якому вказана квартира
належали на підставі свідоцтва про право власності від 10 травня 2000 р.
Відповідачка по справі є колишньою дружиною ОСОБА_4, з яким знаходилася у шлюбі
з 1995 р. по вересень 2004 p., після чого шлюб було розірвано за рішенням суду і з її
слів, які не були спростовані в судовому засіданні, проживала в спірній
квартирі, хоча і без реєстрації, однак за усною згодою колишнього чоловіка.

Виходячи з
наведеного, відповідачка не є членом сім'ї власника (яким являється ОСОБА_2.) і
не є такою, що самовільно зайняла жиле приміщення.

У даному випадку,
відповідачка вселилися в спірну квартиру за згодою колишнього чоловіка і
колишнього власника спірної квартири, як з'ясовано в суді першої інстанції,
тимчасово у зв'язку з відсутністю свого житла. Таким чином, у зв'язку зі смертю
ОСОБА_4 її права тимчасового жильця припинилися. Такі обставини не
заперечувалися відповідачкою і в ході слухання справи в суді першої інстанції
її представник визнавав позовні вимоги ОСОБА_2., заявляв, що вони не заперечують виселитися, однак на
теперішній час не мають належного жилого приміщення.

Відповідно до
вимог ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на
займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У
разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і
дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці
зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони
підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, -
в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Виходячи з
наведеного, суд першої інстанції, хоча і зробив правильні висновки про
виселення відповідачки без надання іншого жилого приміщення, але при цьому
неправильно застосував матеріальні норми.

Стосовно інших
позовних вимог ОСОБА_2- усунення перешкод у користуванні власністю та вселення
в спірну квартиру, то апеляційний суд вважає, що в їх задоволенні слід
відмовити, як у зайво заявлених. Оскільки суд прийшов до висновку, що відповідачка
підлягає виселенню, то таким чином позивачці усунуті будь-які перешкоди у
вселені і користуванні власністю. Крім того, в даній частині позову ОСОБА_2. не
вказала яким чином слід усунути перешкоди.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3-4, 313, 314
ч.2, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Калінінського районного суду м. Донецька від 22 травня 2007 року скасувати.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити частково.

ОСОБА_1 виселити
з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає
законної сили з дня його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
надрання чинності.