АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
серпня 2007 року                                                                            м.   Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

Кемеровської
Н.В.,  Короткова В.Д.,  Ісаєвої Н.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю,
вселені,  виселені та зустрічним
позоом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання спільної власності на квартиру,  розподіл квартири та визнання порядку
користування за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 07 вересня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 21 квітня 2005 року,

встановила:

24.01.2001
року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні власністю,  вселення та виселення,  посилаючись на те,  що 31.12.1991 року вони з відповідачем уклали
шлюб,  в період якого він постійно
проживав у своєї матері і там же був прописаний.

10.11.1994
року позивачка разом з своєю матір*ю продали квартиру,  яка належала їм на праві приватної
власності,  а на отримані кошти
24.11.1999 року придбали кв. АДРЕСА_1.

27.07.2000
року на підставі рішення суду шлюб між позивачкою та відповідачем було
розірвано.

Після
розірвання шлюбу відповідач самовільно вселився у придбану позивачкою
квартиру,  змінив замки та продав частину
майна,  яка належить позивачки на праві
приватної власності.

На
підставі викладеного,  просила суд
вселити її в квартиру кв. АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні
власністю,  виселити ОСОБА_2 без надання
іншої житлової площі.

Відповідач
позов не визнав ,  звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання спільної власності на квартиру,  розподіл квартири та визнання порядку користування
квартирою,  зазначаючи,  що 21.03.1997 року уклав договір довічного
утримання,  у зв'язку з чим йому у
власність була передана квартира АДРЕСА_2.

Зазначену
квартиру відповідач продав,  а на
отримані кошти 24.11.1999 року придбав спірну квартиру, яка оформлена на
позивачку.

Головуючий у
першій інстанції Гнатик Г.Є. Доповідач Комаровська Н.В.

Справа
№33ц-761/07 Категорія ЦП:
10

2

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 07 вересня 2004 року позов ОСОБА_1 задоволений в повному
обсязі.

В задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 21 квітня 2005 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2
просить судові рішення скасувати,
справу направити на новий розгляд,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи,  невірну оцінку зібраних доказів,  неправильне застосування норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1,  суд виходив з
того,  що спірна квартира є власністю
позивачки, а доказів в підтвердження факту її належності на праві спільної
власності ОСОБА_2 не надав.

Суд визнав,  що відповідач відповідно до  ст.  64
ЖК України не набув право користування спірною квартирою і на підставі  ст.  48
ЗУ «Про власність»
підлягає виселенню із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів апеляційного суду Одеської
області , -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2
відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м.  Запоріжжя
від 07 вересня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21
квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.