Справа № 2-487/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 квітня 2007
року                            Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді            Савицької Н.В.

при секретарі -                                 Клейменовій О.Ю.

з участю: позивача                           ОСОБА_1

представника позивача -                ОСОБА_5

відповідачки -                                  ОСОБА_2

представника відповідачки -          ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
довіреності та договору купівлі-продажу недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про визнання довіреності та договору купівлі-продажу
недійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що організована злочинна група шляхом
шахрайства за обставин які не дозволяли позивачу усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними, змусила його підписати
03.11.2004 року довіреність незнайомій людині на право продажу власної квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому дана квартира була продана
ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.11.2004 року.

Просить суд,
визнати довіреність від 03.11.2004 року та договір купівлі-продажу квартири від
11.11.2004 року недійсними.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_5 уточнили позовні вимоги, просили суд, визнати довіреність та
договір купівлі-продажу квартири згідно ст.ст. 225, 229, 230, 231 ЦК України
недійсними. В решті позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначених.
Просили суд, позов задовольнити.

Відповідачка
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що відсутні
підстави для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, оскільки,
вона являється добросовісним набувачем. Просила суд, відмовити в задоволенні
позову.

Представник
відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заперечення проти
задоволення позову своєї довірительки. Просив суд, відмовити в задоволенні
позову за безпідставністю.

Ухвалою суду,
від 30.03.2007 року до участі у справу в якості співвідповідача залучено
ОСОБА_3

2

В судове
засідання ОСОБА_3 не з"явився, оскільки, відбуває покарання у місцях
позбавлення волі. Однак, останній належним чином в порядку ст. 76 ч. 6 ЦПК
України повідомлений про час та місце розгляду справи. Просив суд, розглядати
справу у його відсутності.

Суд вважає за
можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_3 по наявним матеріалам справи.

Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши та
оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, 11.11.2004 року між ОСОБА_3,
що діяв від імені та в інтересах   ОСОБА_1 по нотаріально
посвідченій довіреності від

03.11.2004  року (а.с. ) з
однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони був

укладений договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1, (а.с.     )

В п.3 п.4. ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою.

Вироком Луцького
міськрайонного суду від 14.03.2006 року, який набрав законної сили встановлено,
що ОСОБА_3 в листопаді 2004 року шляхом обману та зловживання довірою,
заволодів квартирою за АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с.) Та обставина,
що довіреність ОСОБА_3
ОСОБА_1 надав внаслідок обману, стверджується і  висновком психолого-психіатричної
експертизи  за № 251   від

30.05.2005  року, відповідно
до якого позивач на час вчинення відносно нього

протиправних дій, так і на теперішній час страждає наслідком органічного
ураження

головного мозку
поліетілогічного генезу. Однак, у період вчинення з ним

протиправних дій, міг усвідомлювати свої дії із зниженою здатністю до
довільної їх

регуляції, (а.с.
) Отримані кошти за продаж квартири в розмірі 11 500 у.о. США,

тобто по ціні,
що не відповідає відомостям про це в договорі, ОСОБА_3

привласнив собі.
(а.с.   )

Відповідно до
ч.1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та ( або ) не могла керувати ними, може, бути
визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом
інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені

Згідно ч.1 ст.
231 ЦК України
вбачається, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з
боку іншої особи, визнається судом недійсним.

ч. 1 ст. 230 ЦК України
передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в
оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього кодексу),
такий право чин визнається судом недійсним.

Обман має місце,
якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню
право чину, або якщо вона замовчує їх існування.

З п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику
у справах про визнання угод недійсними" за № 3 від 28.04.1978 року
вбачається, що під обманом у таких випадках слід розуміти умисне введення в
оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають
дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що
укладається.

3

Отже, на
підставі наведеного, судом встановлено, що в момент вчинення правочину ( виданої довіреності від 03.11.2004
року ) ОСОБА_1 не усвідомлював значення
своїх дій та ( або ) не міг керувати ними. Крім того, правочин був вчинений під
впливом обману та насильства, що є порушенням вимог ч.1 ст. 225, ч.1 ст. 230,
ч.1 ст. 231 ЦК України,
а тому є недійсним.

Тому, договір
купівлі-продажу квартири від 11.11.2004 року також слід визнати недійсним
згідно ч. 1 ст. 230, ч.1 231 ЦК
України, як такий, що укладений під впливом обману та насильства.

Відповідно до
ч.1 ст. 216 ЦК України
у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала на виконання
цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли
одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі -відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 31 "Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 року при задоволенні
позову суд в одному рішенні постановляє про визнання угоди недійсною і про
застосування передбачених законом наслідків.

Таким чином,
слід зобов"язати ОСОБА_2 повернути квартиру за спірним договором
купівлі-продажу від 11.11.2004 року у власність ОСОБА_1

Крім того, слід
стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 суму в розмірі - 58075 грн. ( 11500 у.о. х
5,05 грн.) отриманих коштів за продаж квартири.

Керуючись
ст.ст. 10,11,57,58,59,60,88,208,209,210,212,213,214,215, ЦПК України; ст.ст.
216,225,229,230,231 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Визнати недійсною нотаріально посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_7 ( реєстр
за № 6207 ) довіреність від 03.11.2004 року, яка видана ОСОБА_1 на
представлення його інтересів по питанню відчуження квартири за АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Визнати
недійсним нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 ( реєстр за №
3707 ) договір купівлі-продажу квартири від 11.11.2004 року (АДРЕСА_1 ) укладений
між ОСОБА_3, що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зобов"язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1квартиру
за АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 суму в розмірі - 58075 ( п'ятдесят вісім тисяч
сімдесят п"ять ) грн. отриманих коштів за продаж квартири.

Стягнути з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 в користь держави - 529 ( п"ятсот двадцять дев"ять )
грн. 75 коп. судового збору по 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 87 коп. з
кожного та по 15 ( п'ятнадцять ) грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Стягнути з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 51 (
п'ятдесят одну ) грн. понесених витрат по сплаті судового збору по 25 (двадцять
п"ять ) грн. 50 коп. з кожного. .

4

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на дане рішення суду може бути подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про оскарження, рішення суду.