Справа № 22- 2569                   Головуючий 1 інстанції Геєнко
Категорія   29                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. березня 23
дня. Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Ювченко Л.П.

суддів Азевича В.Б., Бондаренко Л.І.

при секретарі Тума О.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Слов"янського міськрайонногго суду від 28 грудня 2006р.

по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування
жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась
до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Слов"янського
міськрайонного суду від 28
грудня 2006р., яким в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право користування жилим приміщенням відмовлено.

Просить рішення
суду скасувати, задовольнити її вимоги, посилаючись на те, що суд не дав оцінку
обставинам по справі - що
відповідач вибув на інше постійне місце проживання та з 2002р. не проживає у
квартирі.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення - без змін.

Судом першої
інстанції встановлено, що сторони з вересня 1980р. по 18 вересня 2002р.
перебували у зареєстрованому шлюбі, мешкали в спірній квартирі АДРЕСА_1, у якій
відповідач зареєстрований з 4
вересня 1981 р. по
теперішній час.

Між сторонами
виникав спір щодо поділу квартири.

2

Рішенням
Слов'янського  міськрайонного   суду
від   12
жовтня  2004р.
відповідач вселений у квартиру.

Суд, перевіряючи
твердження позивачки, що позивач вибув на інше постійне проживання дійшов до
висновку, що недоведені докази про визнання відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.
107 ЖК у
разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле приміщення в цьому ж населеному пункті
договір найму приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого
приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму не розривається, а член
сім'ї, який вибув на постійне місце проживання в інше місце, втрачає право
користування цим приміщенням з дня вибуття.

Пленум
Верховного Суду України в п. 11
постанови від 12 квітня 1985 p. N 2 "Про деякі
питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" роз'яснив, що на підтвердження вибуття суд може брати до уваги
будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного
місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовування
кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений пункт і постійна прописка там, укладення
трудового договору на невизначений строк тощо).

Виходячи з норм
матеріального права, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, суд дійшов
обгрунтованого висновку, що переконливих доказів про добровільний виїзд
відповідача зі спірної квартири на постійне проживания не по справі не має.

Не можна
погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що суд не дав оцінки
поясненням самого відповідача про те, що він на протязі останніх полутора років проживає
за адресою : АДРЕСА_1. Судом
встановлено, що відповідач тимчасово проживає за цією адресою.

Рішення суду
відповідає нормам матеріального, процесуального права, підстав для скасування
не вбачається.

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов"янського
міськрайонного суду від 28
грудня 2006р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга подається до Верховного Суду України протягом двох місяців з
часу проголошення ухвали апеляційного суду.