Справа № 2-171/07
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2007 року                                                                                                                  м.
Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі: головуючої -
судді Карапута Л.В.,

при секретарях -
Підгорна О.Г., Товстенко Н.М., Шевченко Л.М., Чесноковій Ю.В., Овдій О.М.,
з участю сторін,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватно виробниче комерційне підприємство „Радість" про
стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У липні 2006 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої
заробітної плати в сумі 22412
грн. 08 коп. та
у відшкодування моральної шкоди 50000
грн., в зв'язку з невиплатою заробітної плати з дня прийняття на роботу.

В ході судового
розгляду справи позивачка подала доповнення до позовної заяви і просила
зобов'язати відповідача анулювати запис в трудовій книжці про звільнення з
посади директора згідно наказу №
1 від 20.01.2003 року та
внести запис про призначення ліквідатором з 28.01.2005 року згідно наказу №
6 від 28.01.2005 року,
стягнути 27510 грн. 74 коп.
заборгованості по заробітній платі та 50000
грн. моральної шкоди.

У судовому
засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги і наполягали на
їх задоволенні.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав і просив відмовити в задоволенні.

Заслухавши
пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено в
судовому засіданні Приватне виробниче-комерційне підприємство „Радість"
було створене 15.03.19993
року рішенням зборів засновників та зареєстровано Васильківською районною
державною адміністрацією розпорядженням №
210 від 13.04.1993 року.

Відповідно до п.
1.6 Статуту
підприємство не має у своєму складі інших юридичних осіб, до п. 31 Статуту
підприємство має право засновувати свої філії, та

2

до
п.п. ж п. 7.4 Статуту створення філіалів відноситься до виключної компетенції
зборів учасників ( а.с. 26).

Згідно із
статутними правами підприємство 19.12.1996
року створило філію „Лідія", утворення якої погоджено розпорядженням
голови Чернігівської міської ради та виконкому № 10-р від 16.01.1997
року, що підтверджується Положенням про філію.

Відповідно до п.
2 Положення про
філію, остання не є юридичною особою, однак структуру управління і штати філії
не було встановлено.

Відповідно до ч.
З ст. 21 КЗпП
України особливою формою трудового договору є контракт.

Згідно ст. 24 КЗпП України при
укладенні контракту є обов'язковим додержання письмової форми.

Відповідно до
вимог ст. 44, 45 ЦК України
в редакції 1963 року,
ст. 207 ч. 2 ЦК України в
редакції 2003 року,
правочин вважається таким що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною ( сторонами
).

Згідно копії
контракту наданого позивачем (
а.с. 5 - 9 ) та наданої
відповідачем ( а.с. 72 -76 ) маються суттєві
розбіжності, а саме в контракті позивача мається виправлення прізвища
Александренко, а в контракті відповідача відсутній підпис позивача, заповнені
графи, а саме, п.п. 5,
23, 27 не відповідають контракту наданим позивачем.

Разом з тим,
контракт укладався з ОСОБА_1., як завідуючої філії, хоча згідно копії трудової
книжки ОСОБА_1. ( а.с. 154) мається запис
про прийняття на роботу на посаду директора філіала, що вказує на
невідповідність записів трудової книжки та контракту.

Відповідно ст. 59 ЦПК України суд
не бере уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого Законом.

В зв'язку з тим,
що наказ № 16 ( а.с. 100 ) був наданий
позивачем в судове засідання в оригіналі і знаходився весь час у неї на руках,
вказане суду дає підстави вважати про необізнаність відповідача щодо існування
такого наказу. Тому суд критично відноситься до наданого наказу, як не
прийнятого на головному підприємстві.

Разом з тим,
твердження позивача про те, що вона була ліквідатором філії „Лідія" не
можуть відповідати дійсності, оскільки філія не була юридичною особою і
ліквідаційна процедура щодо ліквідації філії законодавством не передбачена.

Відповідно
до Інструкції „Про порядок ведення трудових книжок на

підприємствах,
установах і організаціях", затвердженої наказом Мінпраці України

№ 58 від 29.07.1998 року визначено
порядок виправлення неправильних чи

неточних   записів,
внесених      до   трудової
книжки.                     Зокрема   виправлені

відомості про прийняття на роботу, переведення,
звільнення, нагороди і заохочення мають відповідати наказу, на основі якого
провадяться виправлення.

Оскільки
відсутній такий наказ №
6 від 28.01.2005 року про
призначення позивача ліквідатором з 28.01.2005
року та не надано суду доказів про існування його взагалі, то суд приходить
до висновку про неможливість внесення запису в трудову книжку про призначення
позивачем ліквідатора.

Одночасно, судом
встановлено, що трудова книжка знаходилася у позивача, що вказує на відсутність
трудових правовідносин між сторонами та анулювання запису в трудовій книжці є
неможливим.

2

Також відсутні
підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

З врахуванням
вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити.

ОСОБА_1 є
інвалідом 2 групи,
що підтверджується копією пенсійного посвідчення ( а.с. 4
), тому підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 208 - 209,
292, 294 ЦПК України, ст.ст. 21,
24 КЗпП України, ст. 202
ЦК України в редакції 2003
року, ст.ст. 44, 45
ЦК України в редакції 1963
року, суд

в up і ш и
в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
30 грн. 00 коп. на користь
держави.

Рішення суду
може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: