Справа № 22- 2363                                 Головуючий
в 1 інстанції - Шликов
- 32                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

іменем     України

15 березня 2007
року

Апеляційний
суд Донецької області в складі: Головуючого Турової О.М. судців Шевченко В.Ю.,
Могутової Н.Г. при секретарі Гармаш О.В. з
участю   сторін  та
їх  представників, третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Київського районного суду
м.Донецька від 11 грудня 2006р. за позовом Комунального підприємства
"Служба єдиного замовника Київського району м.Донецька" доОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2, про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006р. КП "СЕЗ Київського району м.Донецька"
звернулось до суду з позовом про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у кімнатіНОМЕР_1 (койко-місце) гуртожитку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 В позові посилається на те, що відповідачці
за ордером від 29.07.1999р. було надано право на заняття жилої площі у
вказаному гуртожитку, який знаходиться на балансі КП "СЕЗ". Оскільки
відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації з серпня 2001р., залишила
його за власної ініціативи, на підставі вимог ст.71 ЖК України просив
визнатиОСОБА_1 такою, що втратила право користування вказаним жилим
приміщенням.

Рішенням Київського районного суду м.Донецька від 11
грудня 2006р. позов було задоволено,ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право
користування жилим приміщенням за адресою :АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення
суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права, неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем при
розгляді справи не було доведено всіх істотних обставин на підтвердження
обґрунтованості заявленого позову. Судом порушено норми матеріального права,
оскільки до виниклих по справі правовідносин застосовано вимоги ст.71 ЖК
України, які не поширюються на дані правовідносини.

2

Відповідачка та її представник в засіданні апеляційного
суду підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду, в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача та третьої особи заперечували проти
доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 липня 1999р.
відповідачці за ордером було надано жилу площу у гуртожитку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі КП "СЕЗ Київського району
м.Донецька". ОСОБА_1 займає одне койко-місце у вказаному гуртожитку.
Враховуючи, що наданими позивачем доказами підтверджено факт не проживання
відповідачки без поважних причин у зазначеному жилому приміщенні з серпня
2001р., тобто понад шість місяців, ніяких перешкод у користуванні жилим
приміщенням їй не чинилось, суд вирішив задовольнити заявлені позовні вимоги та
визнатиОСОБА_1 такою, що втратила право користування гуртожитку в кім.№211а в
б.№52 по вул.Р.Люксембург в м.Донецьку.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,
згідно вимог ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів
його сім"ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Оскільки відповідачка не проживає у жилому приміщенні понад шість місяців без
поважних причин, на підставі вказаних вимог закону визнав її такою, що втратила
право користування ним.

Однак, з таким
висновком погодитись не можна за наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 згідно ордеру, виданому
19.07.1999р. , займала койко-місце в АДРЕСА_1, який має статус гуртожитку.
Місце у даному гуртожитку їй було надано у зв"язку з роботою у ЦМКЛ №1
м.Донецька, де відповідачка працює до теперішнього часу (а.с.111,112,114,35).

Із матеріалів справи вбачається, що заявлені КП "СЕЗ
Київського району м.Донецька" позовні вимоги ґрунтуються на нормах ст.ст.
71,72 ЖК України, які регулюють порядок визнання особи, такою, що втратила
право користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського
житлового фонду.

Суд, задовольняючи позов, в порушення норм матеріального
права, не врахував, що гуртожитки мають особливий статус і порядок їх
користування регулююється окремою главою №4 Житлового кодексу України. Підстави
виселення з гуртожитків передбачені ст.132 ЖК України.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував
до виниклих по справі правовідносин вимоги ст.71,72 ЖК України і правових
підстав для задоволення заявлених позовних вимог не має..

Згідно
ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який
підлягав застосуванню.

За таких обставин, рішення підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст.307, 309, 313,316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Київського районного суду м.Донецька від 11
грудня 2006р.   скасувати.

3

В
задоволенні позову Комунального підприємства "Служба єдиного замовника
Київського району м.Донецька" доОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про визнання
особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Служба єдиного
замовника Київського району м.Донецька" на користьОСОБА_1 витрати на
інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 07грв.50коп. та
судовий збір у сумі 04грв.25коп.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання

законної сили.