РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

23 березня 2007 р.                                                                                       м. Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного B.C., при секретарі
Горовой О.П., з участю представників позивачки по зустрічному позову ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2
та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності; зустрічним позовом ОСОБА_1
до Запорізької міської ради, ОСОБА_4, 3-я
особа -ОП
ЗМБТІ, про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09.06.2006 року звернувся
до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В позові
зазначає, що жилий будинок АДРЕСА_1 належав
на праві власності ОСОБА_5 -
34 частини за договором у безстрокове користування земельною ділянкою для
будівництва жилого будинку, 14 частина -
за свідоцтвом про право на спадщину після смерті ОСОБА_6.

10.12.1994 року
ОСОБА_5 продав належний йому жилий будинок АДРЕСА_1 за 8500
грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
помер. Нотаріально зазначений договір
купівлі-продажу посвідчений не був, але угода фактично була укладена.

ОСОБА_4 з моменту укладення угоди мешкає в будинку,
оплачує комунальні послуги. У

зв'язку
з зазначеним ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання договору

купівлі-продажу
дійсним та визнання за ним права власності за жилий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2006 року позов ОСОБА_4 було задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.01.2007 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2006 року, справу
направлено на новий судовий розгляд
іншим складом суду.

До участі у справі було залучено спадкоємців ОСОБА_5 - ОСОБА_1.

ОСОБА_1 позов
ОСОБА_4 не визнала, звернулась до суду з зустрічним позовом до Запорізької
міської ради, ОСОБА_4, 3-я
особа - ОП
ЗМБТІ, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В своєму позові
ОСОБА_1 зазначила, що до 1995
року ОСОБА_5 був власником жилого будинку АДРЕСА_1. В цьому будинку він проживав зі своєю дружиною ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. У спірному будинку після його смерті
проживала

та
фактично прийняла спадщину ОСОБА_7 з дочкою -

ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7
померла. Після її смерті спадщину прийняла її дочка - ОСОБА_8, яка у
встановлений законом строк - 16.01.1996 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, таким чином прийняла спадкове майно. Однак, за
сімейними обставинами була змушена виїхати в м. Мінськ та до кінця не оформила
всі необхідні документи на право власності
на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. Після її смерті
спадщину фактично прийняла її дочка -
позивачка ОСОБА_1, яка проживала в спірному будинку АДРЕСА_1 приблизно до
червня 2005 року,
але з заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не звернулась. Періодично, на короткі проміжки часу
позивачка ОСОБА_1 виїзджала до м. Мінськ, у зв'язку з чим, вона особисто просила сусідку - ОСОБА_9 доглядати за будинком та земельною ділянкою, при
цьому просила сусідку повідомляти її про виникнення будь-яких проблем, що
стосуються будинку.

У вересні 2006 року сусідка
ОСОБА_9 подзвонила позивачці та повідомила про те, що в будинку з'явились
сторонні люди, які поміняли замки. Позивачка особисто не змогла приїхали до м.
Запоріжжя, але попросила свого батька -
ОСОБА_3 розібратися в даній ситуації. Батько позивачки ОСОБА_3 приїхавши до
будинку переконався, що там поміняні замки. На запит П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори від 27.09.2006
року ОП ЗМБТІ надало відповідь, що право власності на спірний жилий будинок
зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі
рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2006 року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.01.2007 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2006 року, справу
направлено на новий судовий розгляд іншим складом суду.

У зв'язку з
викладеними обставинами позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду та просить визнати
її такою, що прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_8 та
визнати за нею право власності на жилий будинок АДРЕСА_1, скасувати реєстрацію права
власності за ОСОБА_4на спірний жилий будинок.

В судове
засідання позивач ОСОБА_4 не з"явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свої позовні
вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, против вимог ОСОБА_1
заперечував.

В судовому
засіданні представники позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1

·
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги своєї дочки
ОСОБА_1, підтвердили викладені в позові обставини, наполягав на задоволенні
позову. Позов ОСОБА_4 не визнали. При цьому пояснили, що вважають договір
купівлі-продажу спірного будинку незаконним та не дійсним з наступних підстав.
В договорі вказано, що ОСОБА_5 у грудні 1994
року продав ОСОБА_4 жилий будинок за 8500
грн., однак вказана у договорі національна валюта України (гривня) була
введена Указом Президента України від 25.08.1996
року. Крім того, в договорі стоїть підпис голови квартального комітету

·
ОСОБА_10, яка на грудень 1994 року носила інше прізвище, її ім."я по батькові -ОСОБА_11, а
обов"язки голови квартального комітету вона виконує з 2003 року. Під час
розмови з ОСОБА_10 було з"ясовано, що цей договір вона не підписувала.
Просив в позові ОСОБА_4 відмовити.

Представник
позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, підтвердив викладені в
позові обставини, наполягав на задоволенні позову. В позові ОСОБА_4 просив
відмовити.

Представник
відповідача - Запорізької
міської ради та представник 3-ї
особи - ОП ЗМБТІ
до суду не з'явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені у
встановленому законом порядку.

Допитаний
в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює головою
квартального комітету №
166 з 2003 року по 24.12.2006 року. ОСОБА_5 вона
не знала, так як він помер до того часу, як вона стала головою квартального
комітету. ОСОБА_4 вона також не знає. Ніяких угод за участю ОСОБА_4 та
ОСОБА_5   вона не

затверджувала, в договорі
купівлі-продажу стоїть не її підпис а також печатка не квартального комітету.

Допитаний під
час судового розгляду свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона мешкає в будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_5 вона
добре знала, він мешкав по сусідству в
будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю сім"єю. В ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
Після його смерті в будинку залишились проживати його дружина - ОСОБА_7 та дочка
- ОСОБА_8 Після
смерті ОСОБА_7 в будинку мешкала ОСОБА_8,
позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приїзджали до неї. Будинок ОСОБА_5 у 1994 році нікому не
продавав. Інші особи в цьому будинку не мешкали.

Допитаний в суді
свідок ОСОБА_12 пояснив, що він мешкає в будинку АДРЕСА_3. ОСОБА_5 він знав близько 40 років, ОСОБА_5 мешкав в будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю сім"єю. В ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті в будинку залишились мешкати
його дружина - ОСОБА_7
та дочка - ОСОБА_8
Після смерті ОСОБА_7 в будинку мешкала ОСОБА_8, позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Будинок ОСОБА_5 у 1994 році
нікому не продавав, якби ОСОБА_5 продав будинок, то він би знав про це.

Вислухавши
пояснення представників позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, зустрічний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

На думку суду,
позов ОСОБА_4 не може бути задоволений, а договір купівлі-продажу спірного
будинку не може буди визнаний дійсним та законним з наступних підстав.

В договорі
вказано, що ОСОБА_5 у грудні 1994
року продав ОСОБА_4 жилий будинок за 8500
грн., однак вказана національна валюта України (гривня) була введена Указом Президента України від 25.08.1996 року. Крім того, в договорі стоїть підпис голови квартального
комітету - ОСОБА_10,
яка мала інше прізвище до 1999
року, її ім"я по батькові -
ОСОБА_11, а обов'язки голови квартального комітету вона виконує з 2003 року. Допитана в
якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що в договорі стоїть не її печатка та не її
підпис, угоду вона не посвідчувала, ніякого ОСОБА_4 не знає.

Згідно ст. 203 ЦК України,
зміст право чину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства. Право чин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у
разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Підстав для
задоволення вимог ОСОБА_4 суд не вбачає, оскільки наведені в його позові
обставини не знайшли підтвердження під час розгляду справи та спростовуються
дослідженими судом доказами. Договір, на який посилається ОСОБА_4, не
відповідає вимогам закону, не посвідчений нотаріально.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 підтверджені документальними доказами: заявою ОСОБА_8 до нотаріальної
контори, свідоцтвом про народження ОСОБА_1, свідоцтвом про смерть ОСОБА_8,
свідоцтвом про смерть ОСОБА_7, ОСОБА_5

Згідно ст. 1217
ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У
відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні
після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п. З ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Суд вважає, що
вимоги позивачки ОСОБА_1 правомірні, тому визнати її такою, що прийняла
спадщину після смерті матері- ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, як такої, що
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, як такої,
що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та слід визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.
203, 209, 220, 1216, 1217,
1218, 1220, 1258, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209,212,214,215, 294 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4
до Запорізької міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності -
відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, ОСОБА_4, 3-я особа -
ОП ЗМБТІ, про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, як
такої, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, як такої, що
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 за порядком спадкування за законом
після смерті матері -ОСОБА_8 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3), яка
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2), яка прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати ОП
ЗМБТІ скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на жилий будинок АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.