Справа № 1839                                                        Головуючий
1й інстанції - Лила В.М.
Категорія 34                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Котушенко
С.П.

суддів - Лисичної Н.М.,
Григорченко Е.І.

при секретарі - Лещинській
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,
мотивуючи це тим, що в кінці грудня 2003 року голова ЖБК ОСОБА_4 запросила електриків для ремонту електропроводки в
під'їзді будинку АДРЕСА_1 в М.Новомосковську. В результаті безграмотності та
халатності електриків сталася перенапруга в мережі, в його - позивача квартирі
НОМЕР_1 не спрацювали запобіжники і трапилося загоряння холодильника
«Мінськ-15», а із-за їдкої кіптяви стало неможливим проживання в квартирі, чим
була спричинена йому матеріальна та моральна шкода.

Після проведення експертизи він звернувся до суду з
позовом про стягнення матеріальних збитків, але в день розгляду справи один з
відповідачів помер, тому він, з етичних поглядів, не став наполягати на
відшкодуванні шкоди. Посилаючись на те, що пізніше вдова померлого -ОСОБА_3 в
судовому порядку вимагала від нього відшкодування витрат на поховання чоловіка,
вчиняла сварки, ображала його потребуючи компенсації, позивач просив стягнути з
неї та електрика ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 6133 грн. та 6000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22 червня 2007 року позов задоволено частково. З
ОСОБА_1 на користь позивача стягнуті збитки у розмірі 5903 грн. та 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, а в задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання
про скасування рішення, як ухваленого з порушення с норм матеріального і процесуального права про повернення
справи на новий розгляд.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає в
квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в М.Новомосковську, яка знаходиться в будинку ЖБК.

27 грудня 2003 року в квартирі позивача сталася пожежа по
причині короткого замикання електропроводки холодильника в результаті подачі
високого струму, яка пошкодила його майно. В цей день в під'їзді вказаного
будинку електрики ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проводили
ремонт електромережі.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та стягуючи на його
користь з ОСОБА_1 матеріальні збитки та моральну шкоду, суд посилався на те, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_5
без відповідного дозволу, діючи на свій розсуд, проводили
ремонт електромережі в будинку АДРЕСА_1 в М.Новомосковську. Внаслідок короткого
замикання, що виникло з вини відповідача, в квартирі позивача сталася пожежа,
яка пошкодила його майно, в результаті чого він зазнав моральних страждань.

Проте з обґрунтованістю таких висновків погодитись не
можна, оскільки обставини, які мають значення для справи не були предметом
оцінки суду.

Розглядаючи справу, суд залишив поза увагою те, що
вказані особи були запрошені до виконання ремонту електромережі під'їзді
вказаного будинку головою ЖБК ОСОБА_4, не залучив до участі в справі
житлово-будівельний кооператив та не з'ясував: хто зобов'язаний забезпечити
належний технічний стан і безпечну експлуатацію внутрішніх електромереж в
будинку ЖБК; хто повинен відповідати за технічний стан і ремонт електричної
проводки й електроустаткування в квартирах, які знаходяться в особистому
користуванні громадян, а також за техніку безпеки під час користування
електричною енергією; чи були укладені договори ЖБК на обслуговування
внутрішньо будинкової електромережі та позивачем на обслуговування внутрішньо
квартирної електромережі і з ким саме; чи є причинний зв'язок між діями
електриків ОСОБА_1 і ОСОБА_5 та пожежею, яка виникла в квартирі позивача.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Воно є таким, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених
дослідженими в судовому засіданні доказами, вирішить справу згідно із законом,
що підлягає застосуванню до правовідносин сторін.

Усупереч зазначеній нормі, суд не зазначив у рішенні чому
він поклав відповідальність за наслідки пожежі саме на ОСОБА_1, не навів
розрахунку стягнутих сум, не з'ясував обсяг та підстави позовних вимог,
заявлених позивачем до ОСОБА_3 та не вказав, чому дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

Суд керувався цивільним Кодексом 2003 року, що є
безпідставним щодо правовідносин, які виникли в 2003 році. Відповідно до п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року положення зазначеного кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним
чинності.

Оскільки зазначені правовідносини виникли до набрання
новим Кодексом чинності й не мають продовжуваного характеру, суд при розгляді
справи мав керуватися положеннями ЦК 1963 року.

Розглядаючи дану справу, суд залишив поза увагою
посилання ОСОБА_2 в позовній заяві на те, що він звертався раніше до суду з
аналогічним позовом, але не став наполягати на відшкодуванні збитків, та не
перевірив чи не існують перешкоди для повторного звернення до суду з приводу
того ж спору.

Крім того, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд
відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї з сторін або
будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей,
що їм вручені судові повістки.

З матеріалів справи вбачається, що повістки відповідачам,
в передбаченому ст.76 ЦПК України порядку, не вручалась і причини їх неявки до
суду належним чином не перевірялись, однак суд розглянув справу за їх
відсутності, чим позбавив змоги надати докази та заперечення по суті спору, що
є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307,
311 ч.1 п.3, 4, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22 червня 2007 року скасувати і справу повернути
на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.