Справа№22ц-30/09
Головуючий у 1 інстанції - Шумський А.А.
Доповідач                  -        Подолюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М      У К Р А Ї Н И

22 січня 2007 року.
місто Луцьк .

Колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого судді  -
Шевчук Л.Я.

суддів : Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі               Матюхіній О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на ухвалу Іваничівського районного суду від 7 листопада 2008 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивувала тим, що під
час перебування у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем з 1995 року, вони
за спільні кошти  придбали у власність
житловий будинок по АДРЕСА_1 за 750 доларів США, до якого в подальшому провели
добудову веранди, провели газ, побудували два хліви, придбали трактор з
обладнанням для обробітку землі, меблі, побутову техніку та набули інше майно,
всього на загальну суму 43957 грн., із якого просила виділити їй та відповідачу
на суму, що становить 21978 грн. 50 коп. та стягнути з відповідача на її
користь судові витрати по справі.

Ухвалою Іваничівського районного суду від 7 листопада 2008 року визнано
укладену між сторонами мирову угоду за якою позивачці виділяється майно на
загальну суму 9360 грн., відповідачу на суму 59472 грн., різницю у вартості
майна в сумі 19056 грн. ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 щомісячними платежами в сумі
1000 грн. до 1 червня 2010 грн., із врахуванням сплачених  відповідачем 5000 грн. до постановлення судом
ухвали про визнання мирової угоди, судові витрати сторони несуть в рівних
частках.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_2 подав на
нього апеляційну скаргу в якій покликаючись на незаконність ухвали суду першої
інстанції із-за невідповідності дійсної вартості майна сумі, визначеної  висновком судової будівельно-технічної
експертизи, яким, як вважає  відповідач,
завищена вартість спірного будинковолодіння , просив скасувати ухвалу суду а
справу направити до того ж суду на новий розгляд.

З»ясувавши встановлені обставини справи, перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку що
скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.175 ЦПК України у разі укладення сторонами
мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнані мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 6 листопада 2008 року сторони особисто та з  участю адвокатів, повноваження яких на
здійснення представництва в суді були належно посвідченні, з метою мирного
вирішення спору щодо поділу спільно набутого під час шлюбу майна, уклали між
собою мирову угоду про визнання якої просили суд постановити ухвалу.

Суд першої інстанції постановляючи 7 листопада 2008 року про визнання
мирової угоди, укладеної між позивачем та відповідачем зазначив, що умови
мирової угоди не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Такі висновки суду, як вважає колегія суду, відповідають наведеним вимогам
закону та встановленим обставинам справи. Правильність таких висновків
стверджується і тією обставиною, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не
зазначила яким саме вимогам закону суперечить укладена між сторонами мирова
угода, права, свободи чи інтереси яких інших осіб вона порушує.

Доводи апеляційної скарги, щодо неправильності висновків судової
будівельно-технічної експертизи у визначені вартості спірного будинковолодіння
є надуманими, оскільки така експертиза призначена судом і проведена відповідно
до вимог закону, висновки експертизи були приєднані до матеріалів справи і
відповідач правильність їх не оспорював. Також ОСОБА_2 перед постановленням
судом ухвали про визнання мирової угоди
були роз'яснені наслідки закриття провадження у справі, передбачені
ст.206 ЦПК України, що стверджується змістом самої заяви (а.с.82).

Отже ухвала Іваничівського районного суду Волинської області від 7
листопада 2008 року про визнання мирової угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_2, постановлена з додержанням вимог закону і підстав для
її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.312,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Іваничівського районного суду від 7 листопада 2008 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий

Судді: