Справа № 22ц-7281                                                  Головуючий
1 інстанції -Дорошенко
Категорія -32                                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Жданової B.C. суддів: Бабенка П.М, Біляєвої
О.М. при секретарі- Кошмак Т.С.

за участю :
позивачки ОСОБА_1 ,ії представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим
приміщенням та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення та усунення
перешкод у користуванні житлом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кіровського районного суду м. Донецька від 30 липня 2007 року ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року
позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3,
на обґрунтування якого послалася на те, що їй на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстровано відповідача. Але відповідач з
травня 2006 року жилою площею в квартирі не користується без поважних причин,
він забрав усі свої речі і проживає з батьками за іншою адресою, шлюб між ними
розірвано 16.01.07 року.

Просила визнати
відповідача таким, що втратив право користування жилою площею в квартирі з підстав,
передбачених ст.ст. 150,163 ЖК України.

У зустрічному
позові ОСОБА_2, посилаючись на те ,що він перебував з відповідачкою у
юридичному шлюбі , вселився як член її сім'ї у спірну квартиру, до за свій кошт
відремонтував її. Але після ремонту відповідачка разом зі своїми батьками у
листопаді 2006 року вигнали його з квартири, забрали ключі від неї .
Відповідачка перешкоджає йому користуватись жилою площею у ній, оскільки не
повертає ключі.

Просив вселити
його в квартиру в судовому порядку .

Рішенням Кіровського
районного суду м.Донецька від 30 липня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено. Задоволено зустрічний позов. ОСОБА_2 вселено в спірну квартиру та
зобов'язано ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у користуванні вказаною квартирою.

В апеляційній
скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не
відповідають встановленим обставинам справи.

Зазначила, що
судом не враховано, що відповідач ОСОБА_2має право власності на 20100 частин
квартири АДРЕСА_2, яка є місцем його постійного проживання. Крім того, суд не
врахував, що відповідач втратив право користування жилою площею з моменту
вибуття з квартири . Просила визнати відповідача таким ,що втратив право
користування жилою площею у спірній квартирі на підставі ст.. 107 ЖК України.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити    без змін,
посилаючись на. те, що воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, представника позивач­ки,дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає
за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 скасувати з ухваленням нового рішення з
наступних підстав:

Відповідно до
вимог ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до
ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його
сім'ї за ним и зберігається
жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або
члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк
за заяіюю відсутнього може бути продовжено наймодавцем,а в разі спору - судом.

Згідно із
ч.ч.1,3 ст. 405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім'ї
власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним та власником житла.

Судом першої
інстанції встановлено ,що позивачка ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у
юридичному шлюбі з 10 вересня 2005 року.

... Після
реєстрації шлюбу відповідач за згодою позивачки як член її сім'ї вселився у
спірну квартиру АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить позивачці
,в якій він є зареєстрованим.

Під час
сумісного проживання у цій квартирі сторони постійно сварилися, шлюб між ними
розірвано 16.01.07 року, відповідач неодноразово ішов з квартири та повертався.
Останній раз на ґрунту сварок він залишив квартиру у листопаді 2006 року і не
користувався жилою площею в ній, в квартирі залишилося його майно - телевізор.

Позивачка
забрала у відповідача ключі від квартири, перешкоджає йому користуватись жилою
площею у ній, оскільки не повертає ключі. Відповідач ОСОБА_2 був відсутнім на
спірній жилій площі менше шести місяців і з поважної причини.

Вказані
обставини підтверджені в судовому засіданні договором купівлі-продажу квартири,
свідоцтвом про розірвання шлюбу, випискою з особового рахунку НОМЕР_1 на
квартиру ,випискою з домової книги, витягом з рішення суду про розірвання
шлюбу, актами про не проживання відповідача в квартирі у різні періоди часу ,
поясненнями свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, частково
поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7. та іншим и доказами. ( а.с.7,12,14,15, 28, 29, 31,51,55-98).

Правильно
встановивши обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що
відповідач ОСОБА_2не користувався спірною квартирою з поважних причин, оскільки
йому чинилися позивачкою перешкоди ,що він як член сім'ї позивачки має право
користуватися жилою площею у спірній квартирі.

Тому рішення
суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 , вселення його квартиру та
покладення на ОСОБА_1 обов'язку не чинити йому перешкод у користуванні жилою
площею є обґрунтованим і законним.

Також є
правильними висновки суду про те,що відповідач ОСОБА_2 не втратив право
користування жилою площею у спірній квартирі.

Проте , відмовляючи
в задоволенні позову про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування
жилою площею, суд неправильно визначив виниклі правовідносини між сторонами,
помилково керувався вимогами ст.71 ЖК
України, якими регулюються правовідносини щодо користування жилою площею в
квартирах державного і  громадського
житлового фонду , при цьому неправильно застосував цю норму матеріального
права, не врахувавши ,що правовідносини між сторонами виникли щодо права
користування жилою площею власника житла і регулюються ч.ч. 1, 3 ст..405 ЦК України, яку і
слід було Застосувань

У відповідності
до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України вказана обставина є безумовною підставою
для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення.

За таких
обставин апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну задовольнити частково
, рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 скасувати з
ухваленням нового рішення , яким відмовити їй в задоволенні позову , оскільки
відповідач був відсутнім у жилому приміщення менше одного року із поважної
причини..

Доводи
апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 має на праві власності частку
іншої квартири ,яке є місцем його постійного проживання ,та вимога визнати його
таким, що втратив право користування жилою площею на підставі ст.. 107 ЖК України
не ґрунтуються на законі, такі вимоги не були заявлені в суді першої інстанції
і не можуть бути задоволені апеляційним судом.

В решті рішення
суду слід залишити без змін.

Керуючись  ч.ч.1,3 ст. 405 ЦК України  ,ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 308 , п.4 ч.1 ст.
309 , ст.ст. 313-316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Кіровського районного суду м. Донецька від 30 липня року в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила
право користування жилою площею скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право
користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1 відмовити.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.