Справа № 22-9645 2007 рік
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач -  Ратнікова В.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  МІСТА КИЄВА
м. Київ, МСП, вул. Володимирська, 15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 листопада 2007 року        колегія суддів    судової палати в цивільних справах

Апеляційного
суду  м. Києва в складі: головуючого - Ратнікової В.М.

суддів - Прокопчук Н.О. Семенюк Т.А.

при секретарі   -
Погас О.А.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою

представника  ОСОБА_1ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1до Відкритого
акціонерного товариства ВТБ Банк про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди. Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_1до
Відкритого акціонерного товариства ВТБ БАНК про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди залишено без задоволення.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1ОСОБА_2 просив скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 25
вересня 2007 року та
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1в повному обсязі.

Зазначав, що
рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права,
а тому є незаконним.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду м. Києва Ратнікової В.М., пояснення осіб, що
з'явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого по справі
рішення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом
встановлено, що 14.06.2002
року між АКБ «Мрія»,
правонаступником якого є ВАТ ВТБ Банк, та Товариством з обмеженою
відповідальністю « Мірра»
був укладений кредитний договір. В порядку забезпечення даного кредитного
договору були укладені договори поруки між АКБ « Мрія» та ОСОБА_3. і ОСОБА_4. Кредитні зобов »язання ТОВ « Мірра» не виконало,
поручителі також не виконали взятих на себе зобов»язань, а тому банк звернувся
до суду з позовом про стягнення заборгованості по

кредитному
договору. В порядку забезпечення даного позову,
ухвалою від 03.10.2003
року було накладено арешт на майно поручителя ОСОБА_3.- квартиру по
АДРЕСА_1

Проте, квартиру
по АДРЕСА_1 01.10.2003 року ОСОБА_3. продала ОСОБА_1. В травні 2004 року Луцька
філія АКБ « Мрія», правонаступником якого є ВАТ ВТБ Банк, звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та приватного нотаріуса Перчук І.М. про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 укладеного
01.10.2003 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_1., відповідно до якого ОСОБА_3. продала
ОСОБА_1. дану квартиру. В порядку забезпечення даного позову 25 червня 2004 року знову було
було накладено арешт на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Судовий процес по
даній справі тривав більше двох років і рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 03 січня 2007 року в задоволенні позову АКБ « Мрія» до
ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та приватного нотаріуса Перчук І.М. про визнання
недійсним договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1.,
посилаючись на те, що внаслідок звернення АКБ
« Мрія» до суду з даним позовом, з клопотанням про накладення арешту на
квартиру, яка є його власністю та з діями державних виконавців по опису його
майна , йому
була завдана матеріальна шкода, він на протязі тривалого часу був позбавлений
права розпоряджатись своєю власністю, зазнав стресу, моральних страждань,
переживань, внутрішнього дискомфорту, просив стягнути з АКБ « Мрія « на свою користь
матеріальну шкоду в сумі 700
000 гривень та моральну шкоду в сумі 250
000 гривень.

Відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк про
відшкодування матеріальної шкоди в сумі 700
000 гривень, суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів на
підтвердження того, що відповідачем йому була заподіяна матеріальна шкода.

Судова колегія
вважає, що даний висновок суду 1-ї
інстанції є законним та обгрунтованим, з слідуючих підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Особа, яка
завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода
завдана не з її вини.

Відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються
сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі.

З матеріалів
цивільної справи вбачається, що позивач та його представники, відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК
України, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження
спричинення позивачу матеріальної шкоди взагалі, а також не надали розрахунку,
з якого вони виходили, зазначаючи розмір шкоди, не надали доказів , що саме така
шкода була завдана неправомірними діями, бездіяльністю або ж рішенням
відповідача, а тому суд 1-ї
інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1до АКБ
« Мрія», правонаступником якого є ВАТ ВТБ Банк про відшкодування матеріальної
шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1до Відкритого
акціонерного товариства ВТБ Банк про відшкодування моральної шкоди в сумі 250 000 гривень, суд
виходив з того, що АКБ «
Мрія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1., оскільки право АКБ " Мрія" було
порушено в зв"язку з неповерненням кредиту, останній мав право звернутися
до суду за захистом порушеного права, в тому числі, і за захистом

порушеного права щодо визнання недійсним договору купівлі
- продажу квартири. Скасування Верховним судом України рішень судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалення Луцьким міськрайонним судом Волинської
області 03.01.2007 року рішення про відмову в задоволенні позову АКБ «Мрія» до
ОСОБА_1та інших про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, накладення
арешту на спірну квартиру в порядку забезпечення позову та дії державного
виконавця в процесі виконання рішення суду , не є доказом спричинення
відповідачем позивачу моральної та матеріальної шкоди.

Колегія судді
вважає, що такий висновок суду зроблений на підставі повного та об»єктивного
дослідження доказів по справі та в повній мірі відповідає вимогам закону,
оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи   апеляційної
скарги   представника   позивача
про   те,   що факт неправомірності дій АКБ « Банк» щодо позивача
встановлений ухвалою Верховного Суду України від 20 вересня 2006
року та рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 січня 2007 року, а тому
доказуванню відповідно до ст..
61 ЦПК України не підлягає, є безпідставними, оскільки в ухвалі Верховного
Суду України встановлені обставини щодо правильності висновків суду 1-ї та апеляційної
інстанції та щодо застосування судами норм матеріального та процесуального
права. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 січня
2007 року встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог АКБ
«Мрія» до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу квартири
недійсним. Обставини щодо заподіяння АКБ
«Мрія» матеріальної та моральної шкоди позивачу не були предметом розгляду
даної справи.

Не ґрунтуються
на досліджених в судовому засіданні доказах і доводи апеляційної скарги про те,
що позивач, в даному випадку, має право на відшкодування збитків на підставі ст.. 155 ЦПК України з
наступних підстав. Стаття 155
ЦПК України , дійсно,
передбачає право особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, на
відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову у разі скасування заходів
забезпечення позову, набрання законної сили рішенням про відмову в позові . Проте, позивач
повинен був довести факт заподіяння йому відповідачем матеріальної та моральної
шкоди внаслідок забезпечення позову та обгрунтувати розмір завданої шкоди.
Таких доказів позивач та його представник суду не надали.

Рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для
його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі
викладеного та керуючись   ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1ОСОБА_2  відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього
суду касаційної скарги.