Справа № 2-201
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 листопада
2007 року Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі

головуючого -
судді Музиченко В. О. при секретарі- Буняєвій М.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа Акціонерне товариство
«Спецбуд-3» про усунення перешкод власнику по користуванню та розпорядженням
квартирою, виселенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3. за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Акціонерного товариства «Спецбуд-3» про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним та зобов,язанні AT «Спецбуд-3»
виконати прийняті на себе зобов,язання та здійснити продаж квартири ОСОБА_2, за
позовною зайвою Акціонерного товариства «Спецбуд-3» до ОСОБА_2 про розірвання
договорів №1 від 02.08.2000 року та №2 від 18.04. 2001 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод власнику щодо користування та
розпорядження належним їй майном, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

В процесі
судового розгляду ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги та просили виселити з
належної їй квартири ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3..

Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги ОСОБА_1
посилалась на те, що 14 грудня 2005 року між нею та AT
«Спецбуд-3» було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, однак
вселитися в належну їй квартиру вона не змогла, оскільки в квартиру незаконно
завезла своє майно ОСОБА_2, а в подальшому і заселилась в квартиру разом з
чоловіком. Вважає, що вона є належним власником спірної квартири, а відповідачі
по справі перешкоджають їй користуватись належною власністю.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1. та її
представник ОСОБА_5
підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх

задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3. не погодившись з заявленими позовними вимогами пред,явили зустрічний
позов щодо визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та зобов,язанні AT
«Спецбуд-3» виконати прийняті на себе зобов,язання та здійснити продаж
спірної квартири ОСОБА_2.

Заперечуючи
проти первісних позовних вимог та обґрунтовуючи свої позовні вимоги відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. посилались на те, що AT «Спецбуд-3»
були істотно порушені умови укладених з нею договорів, а саме, будівництво
будинку АДРЕСА_1 повинно було бути закінченим у 2001 році, таким чином будинок
було прийнято в експлуатацію з порушенням строків, при цьому про прийняття
будинку в експлуатацію її не було повідомлено

21 березня 2002
року вона внесла на рахунок AT «Спецбуд-3» 20 000 гривень. Поселилась у спірну квартиру
фактично у 2005 році та вимушена була зробити там ремонт за особисті кошти, про
що було відомо адміністрації AT «Спецбуд-3». Вважає, що не має підстав для розірвання
договорів № 1 від 02 серпня 2000 року та № 2 від 18 квітня 2001 року, оскільки
сторони передбачили в них відкладні умови продажу спірної квартири АДРЕСА_1,
крім того умови вказаних договорів не виконано AT «Спецбуд-3»,
яке порушило строки прийняття будинку в експлуатацію, а також не повідомило
ОСОБА_2 час, коли його було прийнято в експлуатацію.

В судовому
засіданні відповідачі та представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просили
задовольнити їх позовні вимоги та зобов,язати AT «Спецбуд-3»
виконати прийняті на себе зобов,язання та здійснити продаж спірної квартири
ОСОБА_2

AT «Спецбуд-3»
звернулось до суду з позовом про розірвання договорів № 1 від 02.08.2000 року
та № 2 від 18.04.2001 року, укладених між ним та ОСОБА_2, відповідно до яких
остання повинна сплатити за надану їй квартиру АДРЕСА_1 75% від її вартості за
два місяці до вводу будинку до експлуатації, а другим договором відповідач
гарантувала за два місяці до вводу в експлуатацію даного будинку сплатити 20
000 гривень, а строк повної оплати було подовжено до 1,5 року з дня прийняття
будинку до експлуатації.

В обгрунтування
своїх вимог представник AT «Спецбуд-3» зазначив, що 19 грудня 2003 року Актом
державної комісії, будинок було прийнято в експлуатацію, а відповідач досі не
виконала свої зобов
'язання про сплату 75% вартості квартири, сплативши 21 квітня
2002 року аванс в сумі 20 000 гривень, про що AT «Спецбуд-3»
надсилались листи на ім'я відповідача, в яких повідомляли про рішення трудового
колективу AT «Спецбуд-3» розірвати з нею договір № 2 та повернення їй
авансу в сумі 20 000 гривень. В зв,язку з тим, що ОСОБА_2 до теперішнього
часу  не виконала своїх зобов 'язанъ за договорами №
1 і № 2 по оплаті спочатку 75%, а потім повної вартості спірної квартири, тому AT
«Спецбуд-3» звернулось до суду з даним позовом. Крім того, вважає, що
ніяких порушень чинного законодавства щодо укладення договору купівлі- продажу
спірної квартири з ОСОБА_1 допущено не було і тому підтримало позовні вимоги,
заявлені останньою.

У судовому
засіданні представник AT Спецбуд-3» Косиневський М.А. позовні вимоги AT
«Спецбуд-3» та ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом
встановлено, що згідно з договору № 1 від 02.08.2000 року, укладеного між AT
«Спецбуд-3» та ОСОБА_2,
AT «Спецбуд-3» гарантував продаж квартири АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 у свою чергу гарантувала внесення остаточної вартості квартири за два
місяці до вводу в експлуатацію вказаного будинку, не менш 75% вартості цієї
квартири, яка складає 74368 грн. 80 коп. (а.с.
11 том 1).

Відповідно до
умов договору № 2 від 18.04.2001 року, укладеного між AT
«Спецбуд-3» та ОСОБА_2, AT' «Спецбуд-3» гарантував продаж квартири АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 у свою чергу гарантувала внесення 20 000 грн. за два місяці до вводу в
експлуатацію вказаного будинку, а решту вартості цієї квартири гарантувала
погасити протягом 1,5 року з дня прийняття будинку до експлуатації (а.с. 10 том
1).

Як вбачається з
листа № 218 від 01.12.2003 року AT «Спецбуд-3»
нагадував ОСОБА_2 про виконання обов'язків згідно договору № 1 від 02.08.2000
року (а.с. 8 том 3).

Актом державної
приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом
об,єкта від 19 грудня 2003 року прийняла в експлуатацію три секції( 6,7,8)
житлового будинку по АДРЕСА_1. (а.с.15-18 том 1)

11 травня 2004
року виконавчий комітет Харківської міської ради посвідчив належність AT
«Спецбуд-3» квартири АДРЕСА_1. (ар. с
19 том 1)

Згідно листа №
146 від 10.06.2004року, AT «Спецбуд-3» зверталось до ОСОБА_2 про те, що остання
самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_1, без дозволу власника робить ремонт,
захопила частину коридору загального користування, а також досі не виконала
договірні зобов'язання по сплаті 75%> вартості квартири, на підставі
викладеного AT «Спецбуд-3» прийняло рішення, з 07.06.2004 року, розірвати
договір № 2 від 18.04.2001 року з ОСОБА_2 та повернути останній аванс у розмірі
20 000,00 грн. (а.с. 10 том 3).

Відповідно листа
№174 від 06.07.2004 року А Т «Спецбуд-3» надсилало ОСОБА_2 листа з випискою
рішення трудового колективу AT «Спецбуд-3» про розірвання договору № 2 від 18.04.2001 року з ОСОБА_2, повернути їй
аванс у сумі 20 000 грн., а також з повідомленням про звернення AT
«Спецбуд-3» з позовом до суду про розірвання договору (а.с. 9 том 3).

Листом № 134 від
31.08.2005 року AT «Спецбуд-3» знову зверталось до ОСОБА_2 про необхідність
сплати остаточної вартості квартири не пізніше 10.09.2005 року, при невиконанні
своїх зобов'язань по оплаті вартості квартири АДРЕСА_1, матеріали будуть
направлені до суду (а.с. 11 том 3).

14 грудня 2005
року спірна квартира AT «Спецбуд-3», який був належним власником квартири, була
продана ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який
було посвідчено нотаріально.(ар.с.6-7 том
1)

Жодних підстав ,
які б свідчили про недійсність даного договору судом не встановлено.

Посилання
ОСОБА_2 щодо її проживання в спірній квартирі на час її продажу позивачу, не
можуть бути підставою для визнання недійсним такого договору, оскільки
проживання останньої та її чоловіка в спірній квартирі є незаконним.

З листа № 150
від 30.08.2006 року вбачається , що AT «Спецбуд-3»
зверталось до ОСОБА_2 з проханням з 'явитись до товариства для повернення
авансу, у зв 'язку з невиконанням договірних умов за договором №2 від
18.04.2001 року, оскільки квартира продана іншому покупцю (а.с. 19

том 3).

Відповідно до
вимог ч. 1 cm.
530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

У відповідності
до ч. 2 cm.
651 ЦК України,
договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке
порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні
договору.

Таким чином, суд
вважає, що ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов'язання по договору № 2 від
18.04.2001 року щодо внесення остаточної вартості квартири.

Суд також вважає
, що з боку AT «Спецбуд-3» також не виконано свої зобов'язання по
договору стосовно своєчасності здачі будинку в експлуатацію.

В зв,язку з
наведеним, суд вважає, що договори № 1 від 02 серпня 2000 року та № 2 від 18
квітня 2001 року, укладені між Акціонерним товариством «Спецбуд-3» та ОСОБА_2
підлягають розірванню.

Що стосується
укладання в подальшому договору купівлі-продажу спірної  квартири
з ОСОБА_1,   то   суд
вважає,   що  AT  «Спецбуд-3»,

перебуваючи
власником спірної квартири мав всі права щодо розпорядження належним майном.

Сам по собі факт
не розірвання в судовому порядку укладених з ОСОБА_2 договорів від 02.08.2000
року та від 18.04 2001 року не свідчить про недійсність договору
купівлі-продажу спірної квартири, укладеного з ОСОБА_1., оскільки з боку AT
«Спецбуд-3» застосовувались заходи щодо розірвання договорів з ОСОБА_2 про
що вона неодноразово повідомлялась.

ОСОБА_1. в свою
чергу, набувши право власності на спірну квартиру, має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а
саме квартирою АДРЕСА_1.

З огляду на
вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги AT «Спец
буд-3» про розірвання договорів від 02.08.2000 року та 18.04.2001 року,
укладених з ОСОБА_2 , а також позовні вимоги ОСОБА_1. про усунення перешкод в
користуванні власністю та виселенні ОСОБА_2 і ОСОБА_3. зі спірної квартири
заявлені обґрунтовано і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. щодо визнання договору купівлі-продажу спірної квартири
недійсним та зобов,язанні AT «Спецбуд-3» виконати прийняті на себе зобов,язання та
здійснити продаж спірної квартири ОСОБА_2 є безпідставними і тому задоволенню
не підлягають..

Керуючись ст.ст.
10, 11,209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст..ст.386, 391, 530, 651, 653 ЦК
України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа Акціонерне товариство «Спецбуд-3» про
усунення перешкод власнику по користуванню та розпорядженню квартирою,
виселенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3. задовольнити.

Усунути
перешкоди власнику квартири ОСОБА_1. в користуванні та розпорядженні квартирою
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Позовні вимоги
Акціонерного товариства «Спецбуд-3» до ОСОБА_2 про розірвання договорів №1 від
02.08.2000 року та № 2 від 18.04. 2001 року задовольнити.

Розірвати
договір №1 від 02 серпня 2000 року та договір №2 від 18 квітня 2001 року,
укладені між AT «Спецбуд-3» та ОСОБА_2.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Акціонерного товариства «Спецбуд-3» про
визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та зобов,язанні AT
«Спецбуд-3» виконати прийняті на себе зобов,язання та здійснити продаж квартири
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 cm. 295
ЦПК України.