Справа № 33-Ц-84 2007 р.                                  Головуючий
у суді 1 інстанції
Категорія 12                                                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня 2007 року                                                                                                   місто
Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Рівненської області у складі :

Буцяка З.І.,
Василевича B.C., Гордійчук С.О.

розглянувши в порядку касаційного провадження у попередньому судовому
засіданні справу за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали апеляційного суду
Івано-Франківської області від 20
серпня та 1 грудня 2004 року у справі за
позовом Івано-Франківської державної обласної дитячої клінічної лі­карні до
ОСОБА_1 про стягнення плати за користування житлом,

встановила:

В лютому 2002
року Івано-Франківська державна обласна дитяча клінічна лікарня звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку та стягнення плати за
користування житлом. В процесі розгляду справи позивач час­тково змінив позовні
вимоги і, відмовившись від виселення відповідачки, просив визнати її такою, що
втратила право користування кімнатою в гуртожитку, від чо­го у подальшому також
відмовився.

Справа судами
розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2004 року позов
задоволено і з відповідачки на користь позивача стягнено 772,03 грн. заборгованої
плати за користування житлом.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2004 року, залишеною
без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2004 року, апеляційна
скарга відповідачки на це рішення визнана непо-даною.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2004 року, залишеною
без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2004 року, у
прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу апеляцій­ного суду Івано-Франківської
області від 20 серпня 2004 року та рішення
Івано-Франківського міського суду від 17
березня 2004 року в
частині, що стосується оскарження рішення міського суду від 17.03.2004 p., відмовлено.

У поданих касаційних скаргах відповідачки ставиться питання
про скасу­вання оскаржуваних ухвал апеляційного суду Івано-Франківської області
від 20

2

серпня та 1 грудня 2004 року з підстав
неправильного застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів
вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 2
ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження су­дового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального чи пору­шення норм процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої та апеляцій­ної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлюва­ти або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність
судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді пер­шої інстанції.

Згідно з положеннями статті 337
ЦПК України суд касаційної інстанції від­хиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржені судові рі­шення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права, і
доводи скарг цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'якового ска­сування
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 331,
332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Апеляцій­ного суду
Рівненської області,

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_1 відхилити. Ухвали апеляційного
суду Івано-Франківської області від 20
серпня та 1 грудня 2004 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.