УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року                                                                            м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних
справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого
- Собослой Г.Г.,

судців -
Белякова І.І., Ігнатюк Б.Ю.

при секретарі - Байзат С.Ю.

з   участю   ОСОБА_1.
та   ОСОБА_2.   і   її

представника ОСОБА_3.

розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Іршавського районного суду від 20 лютого 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи Іршавської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. подала
апеляційну скаргу на рішення Іршавського районного суду від 20 лютого 2007
року, яким договір дарування житлового будинку поАДРЕСА_1 від 9 жовтня 2003
року, укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_1 визнано недійсною.

Вважає, що
рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального
права , оскільким суд не взяв до уваги норми ст. 58 ЦПК України і обгрунтував
доводи позивачки про укладення між ними договору довічного утримання,, а не
договору дарування. При постановленні рішення суду в порушення вимог ст. 212
ЦПК України безпідставно та не обгрунтовано віддав перевагу показанням свідків
ОСОБА_4., ОСОБА_5., а не взяв до уваги пояснення нотаріуса, яка укладала
договір дарування.

Суд помилково
дійшов висновку про те, що позивачка погано чує і не може обходитися без
сторонньої допомоги і у зв»язку з цим мала намір укласти договір довічного
утримання.

Заслухавши
пояснення ОСОБА_1, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2.
та її представника ОСОБА_4., які просять рішення суду залишити без змін,
перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно договору
дарування від 9 жовтня 2003 року ОСОБА_2. подарувала ОСОБА_1. квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до
ст. 243 ЦК України
(1963р.) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні
майно у власність.

Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі
майна обдарованому.

Договір, що
встановлює обов»язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію
майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Справа
№22ц--638/2007р.   :

2

Встановлено, що. договір укладений з метою утримання позивачки, яка є
особою похилого віку, погано чує і
користується слуховим апаратом, не може обходитися без сторонньої допомоги, родинних стосунків між сторонами, не було.

Поясненнями свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5. стверджується, що позивачка мала намір укласти договір з відповідачкою про її довічне
утримання, так як вона себе погано почуває.

Оскільки договір дарування згідно ст. 243 ЦК України (1963 р.) є безоплатною передачею
однією стороною другій стороні майна у власність без покладення на обдарованого будь-яких обов»язків по відшкодуванню до дарителя, то в даному випадку фактично між
сторонами склалися відносини, які за наявності взаємної згоди повинні бути оформлені відповідно до ст. 425 ЦК України (1963 р.) , як договір довічного утримання.

За таких обставин , суд першої інстанції встановивши обставини і визначивши
відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами, дійшов
обгрунтованого висновку, що між сторонами фактично мав бути укладений договір
довічного утримання, а тому обгрунтовано задовольнив
позовні вимоги і визнав недійсним договір дарування житлового будинку
укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_1

Рішення суду є законним і підстав
для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони
не грунтуються на вимогах закону та фактичних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 313-315 ЦПК
України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Іршавського районного суду
від 20 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України на
протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.