УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

09 липня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді   Панкова М.В. Суддів    Белинчук Т.Г.

Терент'євої Н.М.
при секретарі Петренко Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Білогірської районної
державної лікарні ветеринарної медицини, третя особа - ОСОБА_2про
поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Білогірського
районного суду АР Крим від 26.04.2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до Білогірської районної державної лікарні
ветеринарної медицини про поновлення на роботі. Свої вимоги позивач мотивує
тим, що з відповідачем вона знаходилась у трудових правовідносинах з 12.06.2003
року, працювала до 03.01.2006 року санітаром-дезінфектором, звільнена на
підставі ст. 40 п.1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатів. ОСОБА_1.
вважає своє звільнення незаконним, так як воно було здійснене з порушенням
вимог ст.43 КЗпП України без попередньої згоди профспілкового комітету. При
звільнені з роботи були також порушені вимоги ст. 42 КЗпП України,
тобто не було враховане її переважне право на залишення на роботі, так як були
й інші працівники на посаді санітара-дезінфектора. Чоловік позивачки є
інвалідом 2-ої групи, син ОСОБА_31994 року народження - неповнолітній, на її
утримані також знаходиться вихованець ОСОБА_4, 1987 року народження - учень
ПТУ-43. У своєму позові ОСОБА_1. просить суд визнати наказ № 1-к від 03.01.2006
року про її звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штатів незаконним та
поновити її на роботі на посаді санітара-дезінфектора Білогірської районної
державної лікарні ветеринарної медицини з 03.01.2006 року.

Рішенням
Білогірського районного суду АР Крим від 26.04.2007
року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення
її позову в повному обсязі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавшиОСОБА_1, колегія вважає, що рішення є правильним і
скасуванню не підлягає.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. була звільнена 03.01.2006
року у зв'язку зі скороченням штатів на підставі ст.40 п.1 КЗпП України,
про що свідчать наказ про звільнення №
1-к від 03.01.2006 року, з
яким ОСОБА_1. була ознайомлена під розпис та запис у її трудовій книжці (а.с.3-4). 04.01.2006 року
ОСОБА_1. була під розпис ознайомлена з наказом про звільнення та отримала
трудову книжку, що підтверджується відповідним актом (а.с. 13). Сама ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі 24.07.2006 року, про що
свідчить конверт з позовною заявою (а.с.8).
тобто нею був пропущений встановлений ст. 233 КЗпП України місячний строк для звернення про поновлення
на роботі і суд першої інстанції не знайшов поважних причин поновлення цього
строку.

Справа№22- ц- 4446 /2007 року                 Головуючий першої

Інстанції                            Бишов М.В.

Доповідач                         Панков М.В.

Судом також встановлено,
що в Білогірській районній державній лікарні ветеринарної медицини мали місце
зміни в організації праці та у зв'язку з економічною недоцільністю було
скорочено штатну одиницю санітара-дезінфектора, на якої працювала ОСОБА_1.
Позивачка не могла бути переведена на іншу роботу у зв'язку з тим, що на момент
її звільнення в Білогірській районній державній лікарні ветеринарної медицини
не було інших вакантних посад, робота на яких могла бути їй запропонована у
зв'язку з тим, що позивачка не має спеціальної освіти, що підтверджується
листами БРДЛВМ на адресу суду №
01-8/ 34 та №
01-8/35 від 06.04.2007
року. Доводи позивачки про те, що на момент її звільнення була вакантна
посада санітара Зеленогорської дільничної лікарні також спростовуються листом
відповідача на адресу суду №01-8/35 від 06.04.2007 року та наказом про
звільнення з роботи у зв'язку зі смертю з 15.05.2006 року санітара ветмедицини
ОСОБА_5 Таким чином судом достовірно з'ясоване, що на момент звільнення
позивачки інших посад, на яких вона могла би працювати враховуючи відсутність
спеціальної освіти, у відповідача не було, тобто суд не вбачає порушень ч.2 ст.
40 КЗпП України. З таких обставин її право на переважне залишення на роботі
згідно ст. 42 КЗпП
України не могло бути реалізоване, так як була скорочена лише одна штатна
одиниця, на який працював позивач. Про звільнення у зв'язку зі скороченням
штатів ОСОБА_1. була попереджена 25.10.2005
року наказом № 6 від 25.10.2005 року, про що
свідчить її підпис у наказі. Одночасно з попередження позивача про звільнення
до Білогірського районного центру зайнятості населення відповідачем був наданий
звіт про наступне звільнення ОСОБА_1 із зазначенням її професії та розміру
оплати праці. При звільнені ОСОБА_1 суд не вбачає порушень ст. 49-2 КЗпП
України.

При таких
встановлених обставинах суд прийшов до висновку про те, що відсутні правові
підстави про поновлення на роботі ОСОБА_1

З цими
висновками колегія погоджується і вважає, що суд першої інстанції правильно,
з'ясував обставини які стосуються суті цього трудового спору, а всім доказам
дав належну оцінку, розглянувши спір в межах заявлених вимог без порушення норм
матеріального і процесуального права.

Колегія
погоджується з висновками суду першої інстанції, що при звільнені позивачки не
була порушена процедура звільнення на підставі ст.40 п. 1 КЗпП України і
інше з матеріалів справи і представлених до суду доказів не вбачається, а тому
правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303, 308, 315 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Білогірського районного суду АР Крим від 26.04.2007
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України

протягом двох місяців.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.