№2-15/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007
р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судці
Рибалко Н.І, при секретарі Шеліповій Ю.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в М.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ВАТ
"Запоріжтрансформатор" про поновлення на роботі, стягнення заробітку
за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ВАТ „Запоріжтрансформатор" про поновлення
на роботі на посаді начальника цеху переробки відходів та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, в якому зазначив, що працював у
відповідача з 06.08.1997р. на різних посадах, останній час начальником цеху
переробки відходів. Наказом ВАТ „Запоріжтрансформатор" №18 від 06.08.1997р.
позивача було прийнято на роботу в зварювальне виробництво на посаду майстра.
Згідно з наказом №413 від
03.12.2002р. його переведено на посаду начальника цеху переробки відходів з 05.12.2002 року. Згідно з
наказом №110 від 04.03.2004р. його було звільнено з посади начальника цеху
переробки відходів з ініціативи відповідача на підставі ст.40 п.3 КЗпП України
з 05.03.2004 року. Підставою для звільнення були наказ №11-к від
24.02.2004р. „Про дисциплінарне стягнення" та наказ №110 від 04.03.2004р.
„Про звільнення керівних кадрів". Звільнення вважає незаконним, тому що
він не порушував вимоги наказу № 80 від 13.03.2003 р., на який посилається
адміністрація в наказі № 11-к, оскільки цим наказом була упорядкована оцінка
матеріальних коштів, отриманих від списанн7я основних фондів та ремонтних
робіт, які не враховані в протоколі вільних оптових цін діючих з 01.04.2002 р.
і втративших чинність згідно з п.3 наказу № 11к від 24.02.2004 р. При цьому
бухгалтерія ВАТ "Запоріжтрансформатор" при відгрузці йому відходів виробництва
видала рахунок та податкову накладну теж по цінам, встановленим протоколом від
01.04.2004 р. 16.02.2004 р. він був відсутній на курсах цивільної оборони,
оскільки знаходився на своєму робочому місці з тієї причини, що адміністроація
не видала розпорядження про тимчасове покладення обов'язків на іншу посадову
особуи 17.02.2004 р. він знаходився на лікуванні у лікаря-стоматолога, про що
свідчить медична довідка, яку він надав тебельнику цеха. Також, в порушення ст.
47 п.2 КЗпП України адміністрація у день звільнення не надала йому копію наказу
про звільнення. Крім того, у доповненні до позовної заяви від 13.04.2005р. він
зазначив, що він жодного разу не піддавався дисциплінарним стягненням, був
нагороджений почесними грамотами і цінними подарунками, тому накладення на
нього за неналежне виконання посадових обов'язків дисциплінарного стягнення та
позбавлення бонусу за лютий 2004 року наказом №11-к від 24.02.2004р. „Про
дисциплінарні стягнення" є протизаконним. У наказі №11-к від 24.02.2004р.
йде мова про порушення наказу №80
від 13.03.2003р., виконання якого не входить до його посадових обов'язків,
визначених у „Положенні про цех переробки відходів ВАТ
„Запоріжтрансформатор", затвердженого наказом №426 від 30.09.2003 року. Статтею
149 КЗпП України, адміністрація до застосування дисциплінарного стягнення не
витребувала від нього письмових пояснень і не ознайомила з наказом під
розписку. Враховуючи зазначене, просить скасувати наказ №11-к від
24.02.2004р. та виплатити бонус
за лютий 2004 року,
компенсацію за несвоєчасну виплату бонуса
за час затримки. Також просить стягнути з відповідача компенсацію у розмірі
середньомісячного заробітку за несвоєчасну виплату заробітної плати після його
звільнення.

2

У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, вважає
його звільнення незаконним, просить суд поновити його на посаді начальника цеху
переробки ВАТ "Запоріжтрасформатор", стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу, компенсацію у розмірі середньомісячного заробітку за
несвоєчасну виплату заробітної плати після його звільнення, оскільки розрахунок
при звільненні він отримав 26.03.2004
p., скасувати наказ №11-к від 24.02.2004 р. про винесення
йому догани за неналежне виконання посадових обов'язків, зобов'язати
відповідача виплатити бонус
за лютий 2004 року та
компенсацію за несвоєчасну виплату бонуса.

Представник
відповідача заперечує проти позову, суду пояснив, що позивача звільнено за
систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків на підставі
ст. 40 п.3 КЗпП
України .Підставою для звільнення позивача послужило те, що він в порушення
п.п. 1.2.,  2.2., 2.3. Положення про
цех переробки відходів ВАТ „Запоріжтрансформатор", неналежним чином
виконав вимоги наказу №80
від 13.03.2003 року.
Крім того, під час навантаження металобрухту, придбаного у підприємства за
заниженими цінами, 16.02.2004р. позивачем використано залізничний кран ВАТ
„Запоріжтрансформатор", зазначені послуги він не оформлював і не
оплачував, що підтверджено пояснювальною запискою ОСОБА_1. від 18.02.2004р. та
калькуляцією вартості роботи крана, діючої з 01.11.2003 року. Використання для
власних потреб крана є порушенням з боку позивача ст. 139 КЗпП України,
п.п. 3.2.9. та 3.4. Правил
внутрішнього трудового розпорядку для працівників ВАТ
„Запоріжтрансформатор". Розпорядженням №96 від 12.02.2004р., згідно з планом підготовки з цивільної
оборони та розпорядження Голови Ленінської районної адміністрації №5 від
10.02.2004р., ОСОБА_1., у числі інших начальників цехів ВАТ
„Запоріжтрансформатор", було направлено на обласні курси з цивільної
оборони з 16 по 20 лютого 2004 року. Позивач
був відсутній на курсах з цивільної оборони 16 і 17 лютого 2004р., що є
прогулом та, на відміну від інших начальників цехів ВАТ,.,
„Запоріжтрансформатор", не здав залік і не отримав відповідного посвідчення;02.03.2004р.
профспілковою організацією надано згоду на звільнення позивача по  ст.40 п.3 КЗпП України. Вважає, що звільнення
позивача проведено законно, відповідно до вимог ст.40 п.3 КЗпП України, у
зв'язку з чим просить в позові відмовити.

Вивчивши  матеріали
справи,  заслухавши  позивача,
представника  відповідача,  суд прийшов до слідуючого висновку.

У відповідності
зі ст. 40 п.3 КЗпП
України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути  розірваний власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього
трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 працював у відповідача з 06.08.1997р. на різних
посадах. Наказом №413 від
03.12.2002р. він переведений з 05.12.2002р. на посаду начальника цеху переробки
відходів.

Власнику або
уповноваженому ним органу надана можливість розірвати трудовий договір у
випадку систематичного невиконання робітником без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до нього раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Підставою для
звільнення позивача послужило систематичне невиконання обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, і вимог правил внутрішнього трудового розпорядку.

Як встановлено
судом, наказом №80 від
13.03.2003р. „Про створення комісій для оцінки деталей, вузлів та інших
матеріальних цінностей, отриманих від списання основних засобів, ремонтних
робіт і малоцінних швидкозношуваних предметів для реалізації через склад-магазин і на
сторону" передбачена процедура реалізації зазначених вище цінностей на ВАТ
„Запоріжтрансформатор". Згідно з цим наказом для реалізації зазначених
цінностей необхідна наявність заяви працівника або сторонньої особи, дозволу
директора з виробництва, актів оціночної вартості і затвердження фінансовим
директором ВАТ „Запоріжтрансформатор". Зобов'язання з підготовки
документів для оцінки вартості списаних матеріальних цінностей і

3

оформлення актів
оцінки вартості списаних матеріальних цінностей покладено п.6 наказу №80 від 13.03.2003р.
на начальника цеху переробки відходів, тобто на позивача.

Згідно з п.п. 1.2., 2.2., 2.3. Положення
про цех переробки відходів ВАТ „Запоріжтрансформатор" (затвердженого
наказом №426 від
30.09.2003р.), у числі інших, основними функціями цеху переробки відходів і
начальника даного цеху є сортування лому,
відходів металу і інших вторинних ресурсів з метою їх реалізації на
сторону згідно з укладеними договорами. Начальник цеху несе відповідальність за
своєчасне і якісне виконання підрозділами цеху виробничої програми з вивозу,
сортування і переробки відходів, а також за правильність підготовки документів,
які він візує, і правильність застосування стандартів і положень. Однак,
16.02.2004р. позивачем не виконано жодної вимоги наказу №80 від
13.03.2003р., що підтверджується поясненнями самого позивача від 18.02.2004 року. Позивач у
своїх поясненнях до позовної заяви посилається на те, що протоколом вільних
оптових цін на відходи сировини і матеріалів ВАТ „Запоріжтрансформатор" № 2В-ЗТР/15
передбачено практично весь перелік матеріальних цінностей, які надходили до
цеху переробки відходів для реалізації, і цін на них. Однак, суд не може
погодитись із зазначеним, тому що в протоколі відсутні будь-які посилання на
те, що перелік є невичерпним, крім того у цьому переліку у рядку „Відходи"
такий матеріал, як рельси відсутній. Тому, твердження позивача про те, що ціни
на рельси встановлені зазначеним протоколом є хибним і не приймається судом.
Навантаження металобрухту 16.02.2004р. здійснювалося за допомогою залізничного
дорожнього крану ВАТ „Запоріжтрансформатор", однак послуги з його
використання позивач  не оформлював і не
оплачував, зазначене підтверджується поясненнями позивача від 18.02.2004р. та
калькуляцією вартості роботи крану, що діє з 01.11.2003 року. Таким чином,
позивач, використовуючи своє службове становище, у власних цілях використав
кран підприємства, чим порушив вимоги ст. 139
КЗпП України та п.п. 3.2.9.,
3.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників ВАТ
„Запоріжтрансформатор".

Статтею 149 КЗпП України
встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові
пояснення. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під
розписку. Згідно письмових доказів, що є в матеріалах справи, позивач надав
відповідачеві письмові пояснення (пояснювальна записка від 18.02.2004р.). Наказ
№11-к „Про
дисциплінарні стягнення'' відповідачем було видано 24.02.2004р., в той же день
із зазначеним наказом було ознайомлено-позивача, що підтверджується його
підписом на цьому наказі. Тому посилання позивача на порушення відповідачем
вимог ст. 149 КЗпП
України є необгрунтованими, оскільки наданими доказами доведено факт його
ознайомлення з наказом №11-к від 24.02.2004 року.

Статтею 47 п.2 КЗпП України
на адміністрацію покладено обов'язок у день звільнення видати такому
працівникові копію наказу про звільнення з роботи. Позивач вказує, що копію
наказу про звільнення йому надано не було, про що він зробив на ньому запис. У
день звільнення, 05.03.2004р. позивачу було видано копію наказу №110 від 04.03.2004р.
про припинення трудового договору, про що свідчить його підпис про отримання
05.03.2004р., зазначений наказ підписано директором з персоналу ОСОБА_2., якій зазначені
повноваження були надані Головою правління - Генеральним директором ВАТ „Запоріжтрансформатор" на
підставі довіреності від 26.12.2003р. за №1/14-5.

Згідно ст. 233 ч.1 КЗпП
України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен
був дізнатися про порушення свого права. Позивач дізнався про оголошення догани
24.02.2004р. в момент ознайомлення з наказом №11-к від 24.02.2004р. „Про
дисциплінарні стягнення", що підтверджується його підписом у наказі.
Додаток до позовної заяви, в якому позивач просить скасувати наказ №11-к від
24.02.2004р. та виплатити бонус
за лютий 2004р., він подав лише 13.04.2005р., таким чином, ним порушено строки
звернення з позовом до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позовних
вимог про скасування наказу №11-к від 24.02.2004р. та виплати бонусу за лютий 2004р.,

4

Відповідно до
розпорядження заступника генерального директора ВАТ
"Запоріжтрасформатор" №96 від 12.02.2004р., згідно з планом
підготовки з цивільної оборони та розпорядженням Голови Ленінської районної
адміністрації №5 від 10.02.2004р., позивача, разом з іншими начальниками цехів
ВАТ „Запоріжтрансформатор", було направлено на обласні курси цивільної
оборони з 16.02.2004р. по 20.02.2004 року.

Згідно п.п. 4.3.,
8.3., 10.2. Положення з розробки планів локалізації і ліквідації аварійних
ситуацій і аварій (затвердженого наказом Комітету з надзору за охороною праці
України №112 від 17.06.1999р. і зареєстрованого у Міністерстві юстиції України
30.06.1999р. за №424/3717), і п. 11 Положення про порядок підготовки,
перепідготовки і підвищення кваліфікації керівних кадрів і спеціалістів у сфері
цивільного захисту (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №874
від 26.06.2001р.) начальник цеху переробки відходів, на підставі наказу №252
від 02.07.2003р., є відповідальним керівником робіт з цивільної оборони на
рівні аварії класу „А" і зобов'язаний проходити функціональне навчання на
територіальних курсах цивільної оборони у перший рік призначення на посаду і в
подальшому - не рідше одного разу на 3,5 роки. Відповідно до Порядку здійснення
підготовки населення на підприємствах, в установах та організаціях до дій при
виникненні надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру,
затвердженого наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від
23.04.2001р. №97 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.06.2001р.
за №481/5672, проходження навчання у сфері цивільного захисту здійснюється з
відривом від виробництва, із збереженням заробітної плати (п.2). Проходження
такого навчання є необхідною умовою атестації усіх керівників і спеціалістів,
на яких розповсюджується дія закону у сфері цивільного захисту. Допуск до роботи
осіб, які в установленому порядку не пройшли навчання, інструктаж і перевірку
знань Плану ліквідації аварійних ситуацій, заборонено.

Однак, всупереч
розпорядженню №96 від
12.02.2004р. позивач був відсутнім на зазначених курсах цивільної оборони 16 та 17 лютого 2004р.
Факт відсутності позивача без поважних причин 16 та 17 лютого 2004р. на
обласних курсах цивільної оборони підтверджується письмовими поясненнями самого
позивача, листом начальника курсу цивільної оборони Запорізької області №69 від
20.02.2004р., поясненнями начальника курсів з
учбової роботи цивільної оборони Запорізької області ОСОБА_3від
17.02.2004 року.

Надана позивачем
довідка про його знаходження 17.02.2004р. на амбулаторному лікуванні у
приватного стоматолога ОСОБА_4., як підтвердження поважності причин відсутності
на курсах 17.02.2004р., судом не приймається з наступних підстав.

Порядок і умови
видачі, продовження і обліку документів, які засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян, а також контроль за правильністю їх видачі передбачені
Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян, затверджену наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 13.11.2001 р. № 455 і зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 04.12.2001
р. за № 1005/6196. Згідно
п.1.1. Інструкції тимчасова непрацездатність громадян засвідчується листком
непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність
заборонена, крім випадків обумовлених п.п. 1.14., 2.7., 2.16., 2.17., 2.18., 2.19., 2.20., 3.4.,
3.16., 6.6. Інструкції. Право видачі листків непрацездатності надано
(в числі інших випадків) лікуючим лікарям державних і комунальних закладів
охорони здоров'я, а також лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних
закладів системи Міністерства праці і соціальної політики України.

Не мають права
видачі листків непрацездатності лікарі зубопротезних поліклінік (відділень) і
лікарям приватних закладів охорони здоров'я і приватним лікарям (п.п. 1.4., 1.5. Інструкції).
Видача і продовження цих документів здійснюється тільки після особистого огляду
хворого лікуючим лікарем, про що робиться відповідний запис у медичній картці
амбулаторного або стаціонарного хворого з обґрунтуванням підстав тимчасової
непрацездатності (п.1.7.). Особам, які самостійно звернулися за консультаційною
допомогою, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря,
засвідчується печаткою лікувально-профілактичного закладу з обов'язковим
зазначенням часу проведення консультації.

5

Таким чином, надана позивачем довідка про
знаходження 17.02.2004р. на амбулаторному лікуванні у приватного стоматолога
ОСОБА_4. не є належним документом, що засвідчує тимчасову непрацездатність, а
відповідно, не підтверджує поважність причини його відсутності 17.02.2004р. на
обласних курсах цивільної оборони. Крім того, у пояснювальній записці від
18.02.2004р. позивач вказує, що 16
та 17 лютого
2004р. був відсутнім на курсах цивільної оборони без поважних причин
(знаходився вдома) і виправдовувальних документів не має.

Враховуючи, що
позивач систематично не виконував без поважних причин обов'язки, покладені на
нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, що
знайшло вираження в порушенні вимог наказу №80 від 13.03.2003р. в частині порядку підготовки документів,
визначення вартості і реалізації відходів працівникам відповідача і стороннім
особам, використанні без належного оформлення залізничного крану ВАТ
„Запоріжтрансформатор" для власних потреб, не виконання вимог
розпорядження №96 від
12.02.2004р. щодо проходження курсу обов'язкового навчання з цивільної оборони,
як особи відповідальної за роботи з цивільної оборони на рівні аварії класу
„А", суд вважає звільнення за ст.40 п.3 КЗпП України законним і
обґрунтованим.

Таким чином,
судом встановлено, що звільнення позивача з роботи проведено відповідно до
вимог ст. 40 п.3 КЗпП
України та підстав для його поновлення на роботі немає.

Що стосується
позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації у розмірі
середньомісячного заробітку за несвоєчасну виплату заробітної плати після його
звільнення, оскільки остаточний розрахунок при звільненні він отримав 26.03.2004 p., що
підтверджується копією прибутково-видаткового касового ордеру № 146 від 26.03.2004 року, то вони
підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не підтверджений факт своєчасного
розрахунку при звільненні з позивачем. Середньомісячний заробіток позивача за
два останніх місяці роботи згідно з довідкою ВАТ
"Запоріжтрансформатор" від 01.02.2007
р. складає 757 грн.75
коп., середньоденна заробітна плата складає 24,44 грн., час затримки з дня звільнення 05.03.2004 р. по 26.03.2004 р. - 21 день. Таким
чином необхідно стягнути (24,44x21) 513
грн.24 коп.

Судові витрати
згідно зі ст.88 ЦПК України присуджуються з відповідача та складають 51 грн.

Керуючись   ст.40, 43,
116,117 КЗпП України, ст.ст.10,60,88,212,213,215, ЦПК України,

СУД

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
ВАТ "Запоріжтрансформатор" про поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу № 11-к від 24.02.2004 р. про
дисциплінарне стягнення, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку
при звільненні, - задовольнити
частково.

Стягнути з ВАТ
"Запоріжтрансформатор" на користь ОСОБА_1середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні -
513 грн.24 коп.

Стягнути з ВАТ
"Запоріжтрансформатор" на користь держави судові витрати у розмірі 51 грн.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України