Справа №2-239/07
РІШЕННЯ іменем України

24 квітня 2007 року                                      Фрунзенський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Ральченка І.М.

при секретарі
Спіріній О.С

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 3-ї
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, виконачий комитет Фрунзенської районної ради
м.Харкова, виконавчий комітет Дзержинської районної ради м.Харкова, виконавчий комітет Орджонікідзевської районної ради
м.Харкова про примусовий обмін житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. звернулися із зазначеним позовом до відповідачів в якому
просили здійснити примусовий обмін житлового приміщення
3-кімнатної ізольованої квартири за адресою: АДРЕСА_1, запропонувавши 3 варіанти такого
обміну -

за першим варіантом пересилити позивачів в окрему кімнату 17,2 кв.м. у 3-кімнатній комунальній
квартиріАДРЕСА_2; відповідачів -
в окрему кімнату житловою площею 9,9
кв.м. у 3-кімнатній комунальній квартиріАДРЕСА_3

за другим варіантом пересилити позивачів в окрему кімнату 17,2 кв.м. у 3-кімнатній комунальній
квартирі АДРЕСА_2;
відповідачів - в окрему кімнату площею 13,6 кв.м. у з-кімнатній комунальній квартиріАДРЕСА_4

за третім варіантом пересилити позивачів в окрему кімнату площею 13,6 кв.м. у з-кімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_4; відповідачів - в окрему кімнату
17,2 кв.м. у
3-кімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що протягом тривалого часу
між сторонами склалися вкрай неприязні відносини, відповідачі постійно
порушують їх майнові права, ламаючи замки на дверях, подальше спільне
проживання з відповідачами в спірній квартирі є неможливим.

У судовому засіданні позивачі доповнили позовні вимоги в яких надали для
розгляду суду четвертий варіант обміну, за яким просили пересилити
позивачів в окрему кімнату площею 13,6
кв.м. у 3-кімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_4; відповідачів -
в окрему кімнату площею 19,1
кв.м. у 15-кімнатному комунальному блоці АДРЕСА_5

Відповідач
ОСОБА_4., який одночасно діяв як законний представник малолітьного ОСОБА_6. та
відповідачки ОСОБА_5., у судовому засіданні позов
не визнав, вказав на те, що задоволення позову призведе до суттєвого погіршення
житлових умов як відповідачів, так і позивачів. Наголосив, що проблеми
між сторонами не існує, конфлікт створується штучно позивачами.

Третя особа
ОСОБА_7. у судовому засіданні вирішення спору залишив на розсуд суду, не
заперечував проти обміну.

Представники 3-іх осіб - Фрунзенської
районної ради м. Харкова та Орджонікідзевської районної ради м.Харкова, а також
3-я особа
ОСОБА_8. у судове засідання не з"явився, надали до суду заяви, в якій
просили розглядати справу без їх участі та винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи судом встановлено наступне.

На підставі
ордеру Дзержинського РВК м.Харкова НОМЕР_1від 22.02.1965 року ОСОБА_11(нині померлому) на родину з 4-х осіб (дружина -позичавка ОСОБА_1, син - ОСОБА_4., дочка -
ОСОБА_2.) було надане житлове приміщення - ізольована трикімнатна квартира АДРЕСА_1. На теперішній час у спірній квартирі також проживають син
позивачки ОСОБА_2. - позивач
ОСОБА_3., дружина відповідача ОСОБА_4. - відповідачка ОСОБА_5. та їх неповнолітня дитина - відповідач ОСОБА_6., 1997
року народження.

На час розгляду
спору фактично сформувалося дві сім"ї у складі: позивачі -ОСОБА_1.,
ОСОБА_2, ОСОБА_3. та відповідачі -
ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6. Між зазначеними сім"ями склалися неприязні
стосунки, що виражається в обмеженному спілкуванні між сторонами. Допитані у
якості свідків ОСОБА_12., ОСОБА_13., ОСОБА_14. підтвердили цей факт, кожний окремо показали,
що дійсно між сім"ями позивачів та відповідачів склалися напружені
відносини, що призводить до регулярних
конфліктів. Зазначене змусило позивачів наполягати на обміні спірної
квартири.

Згідно ст. 80 ЖК України, якщо
між членами сім'ї не досягнуто згоди про обмін, то кожен з них вправі вимагати
в судовому порядку примусового обміну займаного приміщення в різних будинках (квартирах).

На розгляд суду
позивачами було представлено чотири варіанти для примусового обміну, проте згодом у судовому засіданні
позивачі просили не розглядати перший варіант обміну, оскільки наймач
квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_15. здійснив приватизацію та відчуження зазначеної
квартири.

Судом розглянутий другий варіант запропонований позивачами, за яким
відповідачі отримали б у користування окрему
кімнату площею 13,6 кв.м. у 3-кімнатній комунальній квартирі
АДРЕСА_4,
належну на праві власності ОСОБА_8.

Проте, зазначений варіант суд
вважає за необхідне відхилити з огляду на наступне.

Житлова площа
спірної квартири складає 36,1
кв.м., таким чином на кожного члена сім'ї припадає 6 кв.м. житлової
площі. На родину з трьох осіб повинно припадати не менш ніж 18 кв.м. Виходячи з цього,
запропонована для родини відповідачів кімната площею 13,6 кв.м.
суттєво погіршить їх житлові умови.

Крім того,
зазначена кімната належить на праві приватної власності ОСОБА_7., який не позбавлений права у подальшому здійснити
відчуження своєї квартири на користь третіх осіб, що ставить під сумнів
непорушність права відповідачів на користування цим житлом.

Стаття 80 ЖК України знаходиться у главі 2 Житлового Кодексу України, яка регулює питання
користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. З огляду на це, суд вважає, що
не може здійснюватися примусовий обмін квартири
у будинку громадського житлового фонду на квартиру, яка знаходиться у приватній
власності фізичної особи.

Виходячи з
вищевикладеного, суд вважає неприйнятним відхиляє третій варіант за яким,
відповідачів пропонується переселити в окрему кімнату 17,2 кв.м. у
3-кімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_2, належну на праві приватної власності ОСОБА_7.

За четвертим
варіантом, запропонованим позивачами, відповідачі отримують у користування окрему кімнату площею 19,1 кв.м. у 15-кімнатному комунальному блоціАДРЕСА_5

Розглянувши зазначений варіант, суд приходить до висновку, що подібне
переселення відповідачів суттєво погіршить їх
житлові умови, оскільки за поясненням представників позивачів на 14 сімей, що проживають у блоці приходиться
одна кухня та санвузол.

Посилання позивачів на те, що перебування жилого приміщення в загальній
квартирі не може розглядатися як погіршення
житлових умов осіб, які проживають в ізольованій квартирі і між якими виник спір, судом не береться до уваги, оскільки
згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового
кодексу України" при примусовому
обміні на підставі ст. 80 ЖК погіршення житлових умов
відповідачів, як правило, не повинно допускатись.

Крім того, позивачами не представлено технічного паспорту, поповерхового
плану або іншого плану комунального блокуАДРЕСА_5, в зв'язку з чим, суд позбавлений можливості надати
об'єктивну оцінку цього варіанту примусового обміну, через
відсутність відомостей про наявність та площу приміщень загального користування, їх віддаленість від житлової кімнати, що є
суттєвим.

Одночасно, за четвертим варіантом, позивачі отримують у користування
кімнату у 3-кімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_4, яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_7.Зазначений варіант є неприйнятним з мотивів, вказаних
вище.

Доводи представників позивачів, з посиланням на спільний лист заступника
Міністра житлово-комунального господарства УРСР та заступника Міністра юстиції
України від 23.05.1990 року, про можливість обміну жилих
будинків, що належать громадянам на праві приватної власності, на жилі приміщення у будинках державного і
громадського житлового фонду, не приймаються судом,
оскільки зазначений лист не є актом законодавства, яким керується суд,
згідно ст. 8 ЦПК
України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволенню
не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 ЖК України, ст.ст. 8, 10, 11, 209, 212, 213 ЦПК України,
суд-

ВИРІ ШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-ї особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, виконавчий комітет Фрунзенської
районної ради м.Харкова, виконавчий комітет Дзержинської
районної ради м.Харкова, виконавчий комітет Орджонікідзевської районної ради м.Харкова про примусовий обмін житлового
приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.