УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року грудня
місяця «24» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді: Синельщікової О.В.

Суддів:                                                        Горбань
В.В., Даніла Н.М.

При секретарі:                                     Гончарові В.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  зацікавлені особи -
КП „Житловик - 4",  виконком
Євпаторійської міської ради про визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням,  за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  ОСОБА_3про усунення
перешкод у користуванні жилим приміщенням,
вселення та відміну реєстрації,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 11 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

18 липня
2006 року ОСОБА_1звернулася до суду з" позовом до ОСОБА_2,  зацікавлені особи - КП „Житловик -
4"',  виконком Євпаторійської
міської ради про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим приміщенням.  Вимоги мотивовані тим,  що вона проживає у гуртожитку у АДРЕСА_1У
кімнаті з нею проживає чоловік і дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження. Особовий рахунок на частину кімнати відкритий на
позивачку,  на другу частину кімнати на
ОСОБА_2. Позивачка зазначає,  що
ОСОБА_2  з 1996 року не проживає у
кімнаті,  що підтверджується відповідним
актом,  а мешкає у свого сина у м.  Харкові. Просила визнати ОСОБА_2  такою,
що втратила право на проживання у спірній кімнаті гуртожитку на підставі
ст. . 71 ЖК України.

06
лютого 2007 року ОСОБА_2звернулася до суду з зустрічним позовом до
ОСОБА_1,  ОСОБА_3про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням,  вселення
та відміну реєстрації. Вимоги мотивовані тим,
що з 1996 року вона проживає у гуртожитку уАДРЕСА_1,  особовий рахунок відкритий на неї і на
ОСОБА_1 Зазначає,  що ОСОБА_1 перешкоджає
їй у проживанні в кімнаті,  оскільки
остання зареєструвала шлюб з ОСОБА_3.,
народила дитину і усі вони проживають у спірній кімнаті. У червні 2004
року відповідачі викинули її речі на вулицю,
змінили замки на вхідній двері кімнати і не пускають у кімнату. Після
втручання адміністрації КП «Житловик-4» відповідачі передали ключі від кімнати
і деякий час не чинили

перешкод. Однак,  навесні 2006 року
відповідачі зайняли усю кімнату,
здвинули її речі у кут кімнати і знов перестали пускати до кімнати. Вона
була вимушена звернутися до дільничного,
який попередив відповідача,  що
він має право

Справа № 22-ц-6768/2007 р                            Головуючий
в 1 інстанції   Куліковська О.М.

Доповідач       Горбань В.В.

знаходитися у
кімнаті лише до 22-00 години і відповідачі не мають права перешкоджати ОСОБА_2
у проживанні. Однак,  відповідачі на
попередження не реагують. Позивачка зазначає,
що окрім кімнати у гуртожитку їй проживати нема де,  вона регулярно оплачує комунальні послуги і
приймає участь у поточних ремонтах гуртожитку. Просила вселити її до гуртожитку
у АДРЕСА_1. зобов'язати відповідачів не перешкоджати їй у проживанні і
скасувати реєстрацію відповідача ОСОБА_3. як незаконну та виселити його з
гуртожитку.

Рішенням
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 квітня 2007
року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні
її позову скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову,  посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуального права,  на неповне
з'ясування обставин,  які мають суттєве
значення для розгляду справи,  на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, і вимогам закону.

У
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2
просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1
залишити без змін,  вважає його законним,  а апеляційну скаргу відхилити як
необгрунтовану.

Заслухавши
суддю-доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  заперечення на апеляційну
скаргу,  вислухавши пояснення позивачки
ОСОБА_1,  її представника та відповідача
за зустрічним позовом ОСОБА_3.,  колегія
суддів вважає,  що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1,  суд першої інстанції виходив із
необґрунтованості позовних вимог та їх

недоведеності.
При цьому визнав встановленим,  що
позивачка ОСОБА_1 не має

права на
звернення до суду з позовом   про
визнання ОСОБА_2 такою,  що втратила
право користування жилою площею в кімнаті гуртожитку з    підстав,
передбачених  ст.  71 ЖК України.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів,  оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з
частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,  встановленому цим Кодексом,  звернутися до суду за захистом своїх
порушених,  невизнаних або оспорюваних
прав,  свобод чи інтересів.

Відповідно
до вимог  ст.   ст.
128,  129 ЖК України жила площа в
гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства,  установи,
організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету,  і
на його підставі громадянинові видається спеціальний ордер,  який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що позивачці і відповідачці,  які
перебували у трудових відносинах з РДК санаторієм «Чайка»,  на підставі спеціального ордеру було надано
право на зайняття койко-місця в АДРЕСА_1(а.с.
40,  87-88,  89).

Постановою
Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 затверджене Примірне положення
про гуртожитки,  яким відповідно до  ст.
131 ЖК України визначається порядок користування жилою площею у
гуртожитку.

У силу
особливого правового режиму гуртожитків проживаючі у них особи обмежені у
деяких правах у порівнянні з наймачами звичайної жилої площі у будинках
місцевих рад і в відомчих будинках.

Правила ч. 1   ст.   71 ЖК України щодо
відсутності осіб,   які мають право
користування жилим приміщенням державного або громадського житлового
фонду,    можуть застосовуватися і у разі
тимчасової відсутності у гуртожитку особи,
якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для
виселення). Але відповідно до вимог
ст.   72 ЖК України позивачами у
таких справах можуть бути: наймач,
члені його сім'ї,   колишні члени
сім'ї а також наймадач.

Із
матеріалів справи вбачається,   що
позивачка і відповідачка вселилися у спірну кімнату гуртожитку з правом
зайняття койко - місця і проводили оплату за користування койко-місцем,   тобто кожний за належну йому жилу площу у
спірній кімнаті гуртожитку.

Приймаючи
до уваги зазначені обставини,   суд
першої інстанції дійшов правильного висновку,
що позивачка не має самостійного права ставити питання про визнання
відповідачки такою,   що втратила право
користування жилою площею у кімнаті гуртожитку з підстав,   передбачених   ст.
71 ЖК України і обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно
до   ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Всупереч
вимогам   ст.   60 ЦПК України відповідач не надав
доказів,   які б могли спростувати
висновки викладені в рішенні суду першої інстанції.

Що
стосується доводів позивачки про те,   що
суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо неможливості
застосовування до спірних правовідносин правил ст,   71 ЖК України,   то колегія суддів вважає їх
необгрунтованими,   оскільки з
урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею у
гуртожитку з правовідносинами,   що
регулюються загальними правилами ч. 1
ст.   71 ЖК України,   зазначена норма може застосовуватися тільки
у разі,   якщо позивачем у такій справі є
особа,   якій належить даний
гуртожиток,   а не особа,   яка користується койко-місцем у кімнаті
гуртожитку.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд неповно з'ясував обставини справи

та не дав
належної оцінки доказам,     а тому
необгрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивачки є безпідставними.

Судова
колегія вважає,   що суд першої інстанції
повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам,   поясненням сторін згідно зі   ст.
ст.   10,   60. 212 ЦПК України,   а в рішенні навів переконливі доводи на
обгрунтування своїх висновків.

Інші
доводи апеляційної скарги не містять безумовних правових підстав для скасування
рішення.

Оскільки
рішення суду у встановленому законом порядку ОСОБА_2   не оскаржується в тій частині,   де суд відмовив ОСОБА_2  у задоволенні її зустрічного позову,   колегія суддів не вправі входити в
обговорення правильності висновків суду,
тому в цій частині рішення визнається законним і обгрунтованим.

Виходячи з
наведеного та керуючись   ст.     ст.
303,   304,   307,
ст.   308,       ст.
ст.   314,   315 ЦПК України,   колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 11

квітня
2007 року залишити без змін.

Ухвала  апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення. Ухвалу може
бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання нею

законної
сили     безпосередньо до суду касаційної
інстанції.