Справа
№ 22-ц-548 2007р.                               Головуючий у 1-й інстанції   Фурдилов
Категорія 16                                                    Суддя-доповідач                     Данильченко Л.О.
УХ ВАЛА іменем України

08
травня 2007 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Данильченко
Л.О., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та осіб, які беруть участь у справі - представника позивача

ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2на рішення Охтирського міськрайонного суду від 14 березня 2007
року у цивільній справі за позовом Приватного
підприємства «СІБ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення боргу за житлово-комунальні
послуги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення
представника позивача ОСОБА_1., яка не згодна з
доводами апеляційної скарги і погоджується з рішенням суду, вивчивши матеріали
справи, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 14 березня 2007
року позов задоволено.

Постановлено
стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2і ОСОБА_3 на користь ПП «СІБ»
заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 528 грн. 77
коп. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто в солідарному з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. в доход держави судовий збір в сумі 51 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з боку
позивача приймалися міри по переукладенню нового договору, однак відповідачем
ОСОБА_2. дана пропозиція відхилялась. Фактично ж позивач надавав комунальні
послуги, а відповідачі їх отримували, що свідчить про існування фактичних
договірних відносин між сторонами. Оскільки законом передбачено обов'язок
споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, суд стягнув з відповідача суму
заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення суду першої
інстанції, так як вважає, що позивач своїм зверненням до суду вчинив

нікчемний   правочин.
Також   апелянт   просить
зобов'язати   ПП   «ОБ» відшкодувати йому моральну шкоду як
наслідок недійсності правочину.

Апелянт вважає, що суд неправомірно поклав на нього обов'язок платити за
комунальні послуги без укладення договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав:

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачі зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1і є власниками даної квартири.

ОСОБА_2. проживає в даній квартирі. Його дружина ОСОБА_3. тимчасово не проживає в даній квартирі, за поясненнями сусідів знаходиться
за межами України, в Італії (а.с.57). Однак при цьому
ОСОБА_3.
залишається зареєстрованою в квартирі.

Апелянт не надав суду доказів того, що ним ставилось питання про зняття з
реєстрації його дружини ОСОБА_3. чи подавалась заява про
те, що вона не проживає в квартирі, щоб на неї не нараховувались комунальні
платежі.

Позивач надає комунальні послуги, відповідачі їх споживають, даний факт
сторонами не оспорюється.

Відповідно до п.1 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Тобто укладення договору - це обов'язок, а не
право споживача, однак з матеріалів справи вбачається, що позивач пропонував
відповідачу укласти договір на надання комунальних послуг, але ОСОБА_2.
відмовився.

Таким чином, договір про надання комунальних послуг між сторонами не був
укладений не з вини надавача послуг.

При цьому, відмовившись від укладення договору, апелянт тем не менш
продовжував споживати надані послуги, не сплачуючи за них, хоча такий обов'язок
прямо визначений в п.5 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»: споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Сума боргу 528 грн. 77 коп. утворилась за період з грудня 2003
року по 01
січня 2007
року, дану суму суд і стягнув у
повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним.

В засіданні апеляційної інстанції представник позивача
надала пакет документів, що підтверджують витрати
на утримання будинку, в якому проживають
відповідачі, і прилеглих мереж, за період 2004-2006 років.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що позивачем
не велись ніякі роботи по обслуговуванню
будинку і прибудинкової території, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апелянта з приводу того, що без укладення договору
він платити не повинен і що борг не може
виникнути без зобов'язання, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки фактично відповідач
споживав надані послуги, не відмовлявся від їх
споживання, а тому відповідно до загальних положень про зобов'язання повинен їх оплатити.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, вірно визначився в
спірних правовідносинах і вирішив спір, а тому відсутні правові підстави для скасування чи зміни судового рішення, так як воно
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду від 14
березня 2007
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.