Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

07 грудня 2007 року                    Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської
області в складі:

головуючого -
судді                             Островського
Л.Є.

секретаря                                              Попович
Л.І.

з участю
адвокатів                            ОСОБА_3.,ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 12 частину нежитлового
приміщення, суд, -

встановив:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання права власності на 12
частину нежитлового приміщення - магазину «Госпбудматеріали», загальною площею
51, 7 м. кв., що
розташований в будинку по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені
позовні вимоги, мотивуючи тим, що

він із
відповідачкою з 2001 року проживає у фактичних шлюбних відносинах. 14.02.2002

року вони за
спільні кошти придбали магазин «Госпбудматеріали», загальною площею 51,7

м. кв., що розташований
в будинку по АДРЕСА_1 і на придбання

якого він
виділив 1800 грн.

Оскільки
покупцем за договором купівлі-продажу зазначена тільки відповідачка, а стосунки
між ними погіршились, відповідачка заклала позов про поділ спільно придбаного
будинку, він бажає, щоб за ним визнати право на 12 частину спірного магазину.

Просить позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2.
позовних вимог не визнала, суду пояснила, що позивач жодного відношення до
придбання магазину не має, із позивачем почали проживати у фактичних шлюбних
відносинах тільки з березня 2003 року, а до цього часу вони були тільки
знайомими. Крім того спірний магазин їй продав її батько для ведення нею
підприємницької діяльності, повністю кошти за магазин вона ще не оплатила.

Просить в позові
відмовити.

Вислухавши
сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити виходячи із наступного.

Судом
встановлено, що 14.02.2002 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_5 (батьком ОСОБА_2.)
укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення - магазину
«Госпбудматеріали», загальною площею 51, 7 м. кв., що розташований в будинку по
АДРЕСА_1. Ціна за договором складала 9293 грн. 18 коп., з яких покупець
оплатила 1549 грн., а 7744 грн. 18 коп. зобов»язувалась оплатити до 14.02.2005
року, які на час слухання справи не оплачені.

В судовому
засіданні встановлено, що сторони почали проживати однією сім»єю без реєстрації
шлюбу з березня-квітня 2003 року, що встановлено та підтверджено рішенням
Івано-Франківського міського суду від 27.07.2006 року по справі між цими ж
сторонами (а.с. 34) та підтверджено ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської
області від 22.09.2006 року (а.с. 35), де факт проживання ОСОБА_2. та ОСОБА_1. однією сім»єю
без реєстрації шлюбу з квітня 2003 року не заперечувався і самим ОСОБА_1.

Факт проживання
сторін однією сім»єю з квітня 2003 року в судовому засіданні підтвердили і
свідки ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8.,
ОСОБА_5

Суд вважає, що
ОСОБА_1. безпідставно посилається на рішення Івано-Франківського міського суду
від 02.12.2005 року, яким ніби-то встановлено факт сумісного проживання сторін
протягом 4 років, оскільки такий факт судом не встановлювався, про таке
зазначено тільки у поясненні позивачки ОСОБА_2., яка не мала на меті встановити
час проживання без реєстрації шлюбу, а тільки факт нанесення їй тілесних
ушкоджень під час спільного проживання станом на 2005 рік.

Таким чином,
станом на 14.02.2002 року - час укладення договору купівлі-продажу нежитлового
приміщення - магазину «Госпбудматеріали», загальною площею 51, 7 м. кв., що розташований
в будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не проживали однією сім»єю, не вели
спільного господарства та не набули будь якого майна, а тому посилання позивача
у позовній заяві на ст. 74 СК України є безпідставним.

Слід також
відмітити, що на час виникнення спірних правовідносин СК України не діяв, а
правовідносини регулювались КЗпШС України, який не передбачав такого інституту,
як проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та набуття майна під час
проживання, яке належало б їм на праві спільної сумісної власності.

За наведених
вище обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК країни, суд, -

вирішив:

В задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 12
частину нежитлового приміщення - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. за надання юридичної допомоги адвокатом.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі
заяви до Івано-Франківського міського суду про апеляційне оскарження рішення
суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.