Справа №2-2470 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

05 березня 2007
року                                                                           Рівненський
міський суд

в особі
головуючої судді                             Гладюк
Г.Л.,

при
секретарі                             Петрушко
Т.М.,

з участю
позивачки                                     ОСОБА_1,

відповідача                                                   ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення
частки у   спільному сумісному
майні та  визнання права на спадкове
майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виділення частки
у спільному сумісному майні та визнання права на спадкове майно. Згідно
позовної заяви просить визначити 1А частку ОСОБА_4 у праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 і визнати за нею право власності на цю
частку квартири, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4

В судовому
засіданні ОСОБА_1 позов підтримала.

Пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4. Після його
смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1, яка на
підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом державно-комунального
майна Рівненської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від
10.05.1994 року № 230 АБ , належить ОСОБА_4 та їй на праві приватної спільної
сумісної власності і зареєстрована за ними по праву приватної спільної сумісної
власності в КП „Рівненське міське бюро технічної інвентаризації"
19.05.1994 року за № 1-35-35. На час смерті чоловіка ОСОБА_4 вона постійно
проживала разом із спадкодавцем в зазначеній квартирі, фактично прийняла
спадщину, однак не може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній
конторі, так як не визначені частки кожного із співвласників в спільній
сумісній власності на квартиру. Покликаючись на викладені обставини, просить
позов задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 позов визнав, не заперечує проти його задоволення.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та день
розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно письмової заяви, позов
визнала.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами
позову не суперечить закону і не порушує прав та законних інтересів інших осіб,
тому позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого
Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів
згідно з розпорядженням від 10.05.1994 року № 230 АБ, і зареєстрована за ними
по праву приватної спільної сумісної власності в КП „Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації" 19.05.1994 року за № 1-35-35.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно частки співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в квартирі є
рівними і для кожного із них складають по 1/2.

Як вбачається із матеріалів справи, що підтверджено свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина на майно
померлого, в тому числі на належну йому частку в квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено , що на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_4,
позивачка постійно проживала із спадкодавцем в зазначеній квартирі,
проживає в цій квартирі й на даний час, таким чином фактично прийняла спадщину.
Ніхто із інших спадкоємців бажання прийняти спадщину померлого ОСОБА_4 в установленому
порядку впродовж шести місяців з дня її відкриття не виявив. Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від спадкування на користь позивачки.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору,
однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно їй відмовлено,
через те, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної
власності.

За таких обставин, підстави для визнання за позивачкою
права на спадкове майно ОСОБА_4, а відповідно й для задоволення позову в
повному обсязі, наявні.

На підставі ст. ст. 368, 370, 1226, 1261, 1268,1269,1270 ЦК України,
керуючись ст. ст. 208, 209,212-215, 218, 223,292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про виділення частки у спільному сумісному майні та визнання права
на спадкове майно задовольнити.

Визначити ½  частку ОСОБА_4 у праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_4 -
1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через
Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після
подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для
подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.