Дело № 2-  1248
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇІНИ

26 березня    2007 року                                Ялтинський  міський
суд АР Крим

в складі:                     головуючого - Руденко В.В.

при  секретарі - Корнєвій Г.В.

розглянувши  у
відкритому    судовому  засіданні
в залі  суду  в
м.  Ялті  цивільну справу

за позовом    ОСОБА_1 до товариства  з обмеженою
відповідальністю  „Виробниче
об'єднання „Іліташ”  (далі   ТОВ ВО
„Іліташ”)  про  усунення
перешкод  в користуванні   будівлею та стягнення   заборгованості  по договору
оренди,

встановив:

ОСОБА_1. просить  суд :

1)  зобов'язати
відповідача  -  ТОВ  ВО
„Іліташ”  усунути  їй
перешкоди  в користуванні  її
майном  - корпусом  № 4 ,
який  розташований   за
адресою:  м. Ялта, АДРЕСА_1  шляхом
звільнення  корпусу  від
майна  та  працівників ТОВ  „ВО „Іліташ”, а також  майна , працівників  та представників  інших осіб,
розташованих  там з дозволу  відповідача;

2) стягнути  з
відповідача  на її  користь
57  953   гривні
22  копійку, як
заборгованість  по договору  оренди
за  період  з  01
липня   2006 року  по 01
лютого   2007 року  з урахуванням
пені  та неустойки  передбачених договором оренди .

3)  стягнути
на  її користь  судові
витрати  -  579
гривень   53  копійки
судового збору  та  30 гривень
за  інформаційно  - технічне
забезпечення  розгляду
справи.

Вимоги  мотивовані
тим,  що  вона
та  ОСОБА_2, передали
відповідачу  в оренду  свій
власний корпус . Орендна
плата  була встановлена  в  30
300  гривень  на
місяць  і повинна  була
перераховуватись  в   рівних
долях  кожному  орендодавцю
з  01  - го
по  10 - те  число
кожного  місяця.

За
просрочку платежів  договором  була
передбачена  відповідальність  у
вигляді  пені  та неустойки.

Починаючи  з 01  -
го  липня   2006 року
відповідач  перестав  оплачувати
орендну  плату.
Заборгованість  по орендній  платі
за  липень  - жовтень
2006 року  з  врахуванням
пені  та  неустойки
складає    57 953    гривні
22  копійка .

У  відповідності
з   п. 6.2  у випадку
порушень  строків  платежів
більш  ніж  на
30- ть днів  договір
вважається  розірваним  в односторонньому  порядку.
В   листопаді  2006 року
нею  на  адресу
відповідача  було  направлено повідомлення  про розірвання  договору
оренди та сплату боргу .
Однак  і до  цього часу
відповідач  заборгованість  по договору
оренди  не сплатив  та приміщення
не звільнив.  В  приміщенні
знаходяться  працівники  і інших
фірм,  допущені  туди відповідачем   без
відома  та згоди  власників.
Позивачку  та  її
представників  в приміщення  не
впускає охорона ,  чим  порушуються
її  права,  як власника
нерухомого майна.

Представник  відповідача
в судовому  засіданні  позов не визнав.  Не оспорюючи
самого договору  та  його умов,
він  заявив, що  ніяких
обов'язків  у  ТОВ
ВО  „Іліташ”  перед позивачкою  не
існує.  Позивачка та її  попередник
не   виконали   п. 2.2.1.
договору  оренди   про передачу об'єднанню корпусу  № 4
по  акту  прийому
- передачі . ТОВ  ВО „Іліташ”  відповідно,
не прийняло  корпус  по
акту  прийому  - передачі,
а  значить  і не
повинно платити  орендну  плату. Позивачка  сама
винна  в   невиконанні
умов  договору.  Дійсно,
об'єднання до липня  2006  року
перераховувало  позивачці  та попередньому  власнику
плату, хоча  фактично будівлею не
користувалось.  Робили  це, оскільки
були  заінтересовані  в
оренді  будівлі в майбутньому   і мали надію , що позивачка  передасть
об'єднанню  корпус  по процедурі,   передбаченій
умовами договору  .

В даний
час , як  і  раніше,
в корпусі   № 4  -
об'єкті  оренди,   представників  та
працівників  ТОВ  ВО „Іліташ”
нема  і не  було.

Заперечень
проти  розрахунків  сплачених позивачці  сум  та
розрахунків помісячної
заборгованості  представник   відповідача
не  виказав, зазначивши, що  платити
орендну  плату, пеню  та неустойку
відповідач не повинен, оскільки
корпус  в  оренду
фактично  не приймав  та не
користувався  ним.

Суд
вважає, що  позов   підлягає
задоволенню  оскільки  базується
на  законі   та
підтверджені наданими позивачкою
доказами.

Відповідно
до  ч. 1  ст.
6  Конвенції  про захист
прав  і основних  свобод
людини  (Рим  04 листопада
1950  року)  ратифікованою
Верховною  Радою  України
17 липня   1997  року,
кожен  при  вирішенні
питань  щодо  його
цивільних  прав  і обов'язків
або  встановленні  обґрунтованості   будь - якого
кримінального  обвинувачення,
висунутого  проти  нього ,
має право на  справедливий і  відкритий
розгляд  упродовж  розумного
строку  незалежним  і
безстороннім  судом,
встановленим  законом.

Складовою частиною  справедливого
судочинства  є  доступ
до  процедури  з
усіма  атрибутами  контрою , тобто  право
на  судовий  контроль
органів  державної  влади,
юридичних та  фізичних    осіб .

Конвенція  про захист
прав  і основних  свобод
людини  являється  складовою
частиною
загальнонаціонального  законодавства  України .

Згідно ст. 55
Конституції  України права  і свободи
громадян  захищаються  судом.
Це означає, що суд  не може  відмовити
у правосудді , якщо
громадянин  України , іноземець,
особа  без громадянства  вважають, що
їхні права  і свободи  порушені
або  порушуються, створено  або створюються  перешкоди
для  їх  реалізації,
або  мають  місце
інші  ущемлення  прав  і
свобод.

Положення  Конвенції
та  Конституції  України
відтворені   в цій частині  в
статті   1  Цивільного
процесуального  законодавства  України
про  завдання  цивільного
судочинства.

Як встановлено судом  ОСОБА_2,
та  ОСОБА_3, в 2004  році
згідно до   нотаріально  посвідчених договорів  купівлі - продажу  нерухомості , стали  власниками
в рівних  долях  будівлі
-  адміністративного корпусу  № 4 ,
розташованого  за  адресою:
м. Ялта, АДРЕСА_1, на території
ТОВ   „Лікувальний  комплекс
„Марат”.

01  січня
2006 року  між  ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, з одної  сторони як
власниками  нерухомого майна  та
ТОВ  ВО  „Іліташ”
був  укладений за  №  1 -
Ак   договір оренди  будівлі
адміністративного корпусу  № 4, що
знаходиться  на території  ТОВ
„Лікувальний  комплекс  „Марат”
по АДРЕСА_1 в смт.  Гаспра,  м. Ялти
Автономної   Республіці Крим.

30  березня
2006  року  ОСОБА_3,
продав  свою   12
частку  вказаної  будівлі
ОСОБА_1.  Вказаний  договір
купівлі  - продажу  також
посвідчений   нотаріально .

У
відповідності  до  п.
8.2  договору  оренди
від 01  січня   2006 року
ОСОБА_1.,  стала  стороною
договору  оренди  замість
ОСОБА_3.

Ні
договори  купівлі - продажу  вказаної будівлі , ні  договори
її  оренди  у встановленому  законом
порядку  ніким  оспорені
не  були.  Представник
відповідача  в  суді
заявив, що   умовами  договору
оренди  він  згоден.

У відповідність  з
п.2.2.1  договору  оренди
орендодавці  зобов'язані  були
передати   об'єкт  оренди
орендатору  по акту  прийому
-  передачі , який  мав
бути  підписаний  уповноваженими  представниками сторін.

Вказана
вимога  договору  сторонами
була виконана  в повному  обсязі.
10 січня   2006 року  ОСОБА_3
та  ОСОБА_2,  передали представнику  ТОВ  ВО
„Іліташ”  Кутиркіну  О.А.,
будівлю  адміністративного  корпусу
№ 4  загальною площею  1346
квадратних метрів,  розташовану  на території
ТОВ  „ЛК „Марат”   за
адресою :   м. Ялта, смт.
Гаспра,  АДРЕСА_1.

Передача  будівлі
була  оформлена  належним
чином  актом  прийому
- передачі,  який  підписали
обидва  орендодавця  та представник  ТОВ  ВО
„Іліташ”  Кутиркін  О.А.

Суду  в підтвердження  цієї
обставини  надана нотаріально  посвідчена
копія  вказаного  акт - прийому
передачі  від  10
січня   2006 року.

Наданими
суду  доказам  встановлено, що  відповідач
прийняв  фактично  об'єкт
договору   оренди  в користування , використовує  його
до  теперішнього часу.

Згідно   ч.
1  ст.  762
Цивільного  кодексу  України
за користування   майном  з
наймача справляється  плата ,   розмір
якої  встановлюється  договором
найму .

Відповідно до
ст.   546 ЦК України  виконання
зобов'язання  може  забезпечуватись  неустойкою
і  т.д.  Договором
або  законом   можуть
бути  встановлені   інші
види  забезпечення  виконання
зобов'язання.

Відповідно  до
п.  3.1.1  договору
оренди   щомісячна орендна  плата
з 01  січня   2006 року
по  01  січня
2016  року  встановлена в розмірі   30
300  гривень.

Згідно   п. 3.2 того ж  договору
орендна  плата  повинна
сплачуватись  щомісячно  з 01
по  10- е  число
кожного  місяца   шляхом
перерахування   коштів  на
поточні   рахунки  кожного
з  орендодавців  в рівних
долях.

За
перші  три  місяці
орендатор  мав  відстрочку
платежів  за  оренду
до  10  квітня
2006 року, що  зафіксовано  в
п.  3.3  договору.

У  випадку
просрочки  орендної плати  орендатор
сплачує  пеню  в
розмірі  подвійної  облікової
ставки  НБУ  за кожний
день  просрочки.    У випадку
порушення  порядку   розрахунків ,  а саме
у випадку  затримки  орендатором
оплати  більш   ніж
на  15 - ть  днів ,
орендодавець  має  право
розірвати   договір  в односторонньому  порядку (
п. 5.2  договору).

У
випадку    просрочки орендної плати   орендатор
зобов'язаний  сплатити  орендодавцям
неустойку  в розмірі  одного
відсотка  від суми  щомісячної
орендної  плати  за
кожний  день  просрочки
платежів (п. 5.3 договору).  Між
сторонами   угоди   під час
її  заключення  була
досягнута  домовленість, як  одна  з  умов
договору   (п.6.2),  що  у  разі
порушення  орендатором  строків
платежу  (  розділ
3  даного договору), більше  30 - ти
днів  договір  вважаються
розірваним  в односторонньому   порядку
з боку  орендодавця  з
відшкодуванням  збитків  та затрат
відповідно  до умов  договору.

Як
встановлено у судовому  засіданні   до 01
липня   2006 року  орендатор
сплачував  позивачці та
попередньому  власнику   всі
належні  їй  кошти
у  відповідності  з
умовами  договору   оренди.

Починаючи
з 01  липня   2006 року
і до  01  листопада
2006 року  орендатор  не виплатив
позивачці  кошти  за
оренду  її  частки
в адміністративному   корпусі  № 4 .
З  розрахунку  щомісячної
оплати  в розмірі  15
150  гривень  (  30
300 гривень  :  2)
заборгованість  перед  позивачкою
по орендній   платі  за
вказаний   період  складає
45 946  гривень  95 копійок.

За  цей
же  період  пеня
складає    534
гривень  26  копійка
та  неустойка   11 472
гривень   01  копійок.
Загальна  сума  заборгованості  відповідача
перед  позивачкою  складає
57 953   гривні  22
копійка  (основна  заборгованість  -   45
946   гривень 95 копійок  +  пеня
-   534 гривень  26
копійок +  неустойка  -   11  472
гривень  01  копійок).

Оскільки  відповідач
не сплатив  суму  заборгованості  у добровільному прядку   то вона
підлягає  примусовому  стягненню.

Підлягають
задоволенню  і  вимоги
позивачки  в частині  усунення
їй  перешкод  в користуванні   власністю
шляхом  звільнення  належної
їй  будівлі.

За  змістом
ч. 1   ст.  782  ЦК  України
наймодавець  має право  відмовитись
від договору   найму  і вимагати
повернення  речі , якщо  наймач
не  вносить плату  за
користування   річчю  протягом
трьох  місяців   підряд.

Це
положення  закону  відтворено
і  в договорі   оренди
між  сторонами   від
01  січня   2006 року
№  1 - Ак  (
п.6.1.) .

Як
встановлено   судом   відповідач
прийняв  у встановленому   порядку
в користування   корпус  № 4 ,
користувався    і
користується   ним до  теперішнього часу ,  але
не  сплачує  орендну
плату  понад  строк
встановлений  договором  та законом
(  ст.  782
ч.  1   ЦК  України
).  Орендовану  будівлю
він  позивачці  не повернув.
Самі сторони  при заключенні   угоди
про оренду  будівлі   визначили
в договорі,  що за  таких
обставин  договір  вважається
розірваним  в односторонньому  порядку.

Суд
вважає,  що  відповідач
має  звільнити  орендований
корпус   № 4 , передати   його
відповідним   чином   позивачці
та не  чинити  їй
перешкод  в користуванні   будівлею.

При  цьому,
корпус   № 4   повинен
бути  звільнено  як
від  працівників   та
представників   відповідача  - ТОВ ВО
„Іліташ”  та  і
від   працівників   та представників   інших
підприємств ,  фірм , установ ,
розташованих   там  з дозволу
відповідача , а також   від
їх   майна.

Як витікає
з  умов  договору
(  п.2.3.7)  орендатор
без дозволу  власників    корпусу
не  мав  права
здавати   корпус  в
суборенду   іншим  особам .
Ні  позивачка , ні  друга
співвласниця   корпусу    не
давали   згоди  на
розміщення  в  корпусі
відповідачем  інших  осіб
-  юридичних  та
фізичних.

Однак  відповідач
без  згоди  власників
майна   дозволив  розташуватися
в  корпусі   іншим
особам,  а саме  ТОВ
„Іліташ - тур”,  засновником  якого
є   сам  відповідач
ТОВ ВО   „Іліташ”  та
ПП  „фірма  Хелп”, засновником  якого
є  ТОВ  „Іліташ - тур” .

Знаходження  представників   цих
фірм   та їх  охорони
в корпусі   № 4  ніяк
не оформлено  і  договорів
на їх   розташування  там
не  існує , що  підтверджено
в судовому  засіданні  поясненнями
сторін  по справі.

У
відповідності   до   ст.
391  ЦК України  власник
майна   має право  вимагати
усунення перешкод  у
здійсненні   ним  права
користування   та   розпорядження   своїм
майном.

Оскільки  це право
позивачки порушено ,то воно
підлягає   захисту   судом .

Підлягає  задоволенню
і  вимоги   позивачки
про стягнення   з  відповідача
на її користь   судових    витрат
-   судового  збору
-  579  гривень 53 копійки   та витрат
на  інформаційно -  технічне
забезпечення   розгляду справи
в  суді
-  30 гривень, оскільки  повернення
судових  витрат  при задоволенні  позову
передбачено законом.

Всього  таким
чином  підлягає  стягненню
з  відповідача   на користь
позивачки   58 562  гривні
75    копійки (  57  953
гривні  22  копійка
+  579   гривень 53 копійки +  30 гривень).

На підставі  викладеного
та  керуючись  ст. ст.
8, 10, 111,60, 214, 215  ЦПК  України;
391, 759, 762,782 ЦК України,

вирішив:

позов
ОСОБА_1 задовольнити  в
повному  обсязі:

стягнути  з товариства
з обмеженою  відповідальністю   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ”  на користь
ОСОБА_1    58 562   (п'ятдесят
вісім  тисяч  п'ятсот шістдесят  дві  )
гривні  75   копійок ;

зобов'язати  товариство з обмеженою  відповідальністю   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ”
звільнити    корпус  № 4 ,
розташований   на території  ТОВ
„Лікувальний  комплекс
„Марат”   за  адресою:
АР Крим,  м.  Ялта,
смт.  Гаспра,   АДРЕСА_1
від майна , працівників  та
представників   ТОВ   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ”,  а також
від  майна , працівників   та представників  інших
осіб ,  розташованих  там
за дорученням   чи  за згодою
ТОВ  ВО  „Іліташ”;

зобов'язати  товариство з обмеженою  відповідальністю   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ” не чинити
ОСОБА_1 перешкод  в користуванні  власністю
-  адміністративним корпусом   № 4
розташованим  на території  ТОВ
„Лікувальний  комплекс  „Марат”
за  адресою:  АР Крим ,
м. Ялта, смт.  Гаспра,   АДРЕСА_1;

На
рішення  суду  може
бути  подана  апеляційна
скарга   до Апеляційного   суду  автономної
Республіки Крим   в порядку та
строки  передбачені   ст. ст.
294 ,  296  Цивільного процесуального кодексу  України.

Суддя :