Справа № 2-505/2007
Р І Ш Е Н  Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

22 листопада 2007 року Рокитнянський районний суд Київської області
в складі:

головуючого            -
судді Литвина О.В.

при секретарі
-  Куць
В.А., Киричок
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3

про знесення самочинного будівництва  та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те,
що  вона являється власником АДРЕСА_1.
Відповідно до рішення Рокитнянської селищної ради № 313 від 12.09.2003 року за
нею закріплена земельна ділянка розміром 0.03 га для обслуговування  власного житла.  Зазначає, що на час придбання нею
квартири  на закріпленій за нею земельній
ділянці стояла самочинно збудована дерев»яна споруда, однією половиною якої
користувався колишній власник її квартири. Вона нею не користувалася у зв»язку
з тим, що остання прийшла в непридатність та розібрала її. Іншою половиною
користувалася відповідач ОСОБА_2 і за згодою якої в кінці  червня 2007 року  відповідч ОСОБА_3 на місці розібраної нею
споруди в більших розмірах сомочинно збудувала сарай.  Вважає такі дії відповідачів протиправними,
оскільки вони самочинно збудували сарай, здійснивши самозахват землі, яка
закріплена за нею. Просить  винести
рішення про знесення сомочинно збудованого сараю або надати  їй право вчинити такі дії за рахунок
відповідачів. Також просила стягнути з відповідачів моральну шкоду, яка полягає
у приниженні відповідачами її честі та гідності, створення неприязної
обстановки по відношенню до неї з боку
сусідів, оточуючих людей та репутацію непорядної людини.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за викладених в ньому
обставин та пояснила, що рішенням Рокитнянської селищної ради їй передана у
приватну власність земельна ділянка розміром 0.03 га для обслуговування  своєї квартири, проте  ця земельна ділянка їй в натурі не
передавалася. Державного акту на право приватної власності на останню вона не
отримувала. Ця земельна діялнка є землею загального користування.  Вважає, що відповідач ОСОБА_2 збудувала
самочинно сарай, оскільки не має дозволу на
таке  будівництво. Заподіяну
моральну шкоду обгрунтовує неможливістю у зв»язку з будівництвом сараю виходити
на вулицю і що старий шифер, який знаходиться на цьому сараї, може впасти та
пошкодити її автомобіль. Також уточнила, що на час придбання нею квартири, їй
також заважала стара споруда сараю, який стояв на місці новозбудованого
відповідачами. Визнала, що земельна ділянка, на якій збудований сарай, нікому
не належить.

Просила позов задовольнити.

Підтримав у судовому засіданні позов свого довірителя та просив
його задоволити і представник позивача.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що останній не
визнає з підстав, що зазначені у письмовому запереченні на позов. Також
уточнила, що сарай вона збудувала на місці старого, який був наданий їй в
користуванняі і який значиться у технічному паспорті. Разом з тим, відмітила,
що ділянка, на якій збудований сарай, належить Рокитнянській селищній раді і
дозволу на перебудову сараю вона не отримувала.

Просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3повністю підтримала пояснення відповідача
ОСОБА_2. та пояснила, що додаткових пояснень не має.

Також  просила у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши сторін, представника
позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов не обгрунтований та не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони
спору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками АДРЕСА_1. Біля вказаного будинку, а
точніше з боку під»їздів до цих квартир,
знаходиться земельна ділянка, яка на час розгляду спору є землею
загального користування, незважаючи на наявність рішень Рокитнянської селищної
ради про передачу у приватну власність певних її частин сторонам спору та
власникам інших квартир цього будинку. В користування сторонам спору  вказана земельна ділянка також не
передавалася. В натурі на місцевості земельні ділянки сторонам спору не
виділялися, технічна документація на передачу їх сторонам у приватну власність
не розроблялася, державних актів на право приватної власності на землю вони не
отримували.  На вказаній земельній
ділянці на час придбання сторонами спору квартир  стояла дерев»яна споруда сараю, відповідними
частинами якої користувалися попередні власники квартир, які придбали сторони
спору. Відповідач ОСОБА_2 знесла частину старої господарської споруди, яким
користувалася та побудувала на її місці без належного дозволу нову господарську
споруду і за що була притягнута до адмінвідповідальності за ст..97  КУпАП.

Сторони зверталися за вирішенням спору до
Рокитнянської селищної ради, комісією якої
було встановлено факт самочинного будівництва ОСОБА_2. Останню було
притягнуто до адмінвідповідальності за ст..97 КУпАП, а також внесено припис про
необхідність отримання нею відповідних погоджень на розміщення   самочинно збудованої споруди. Сторонами ця
обставина в судовому засіданні не оспорювалася.

Викладене підтверджується поясненнями  в судовому засіданні сторін спору, свідків та
оглянутими матеріалами справи.

Відповідно до ст.. 42 Земельного Кодексу
України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки,  а також належні до них
будівлі,  споруди та прибудинкові
території   державної   або
комунальної  власності,  надаються
в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками. У  разі  приватизації громадянами багатоквартирного
жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у
власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок    використання   земельних
ділянок,   на   яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки,  а також належні до  них будівлі,
споруди   та   прибудинкові   території,
визначається співвласниками.

За вимогами ст.376 ЦК України житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважаються  самочинним  будівництвом,
якщо  вони  збудовані
або будуються  на  земельній
ділянці,  що  не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з тим, як вбачається зі змісту частини
четвертої  вказаної норми, законодавець
пов»язує визнання права власності на таку споруду, а відтак і будь-які спори
щодо останньої, і в тому числі з приводу знесення такої,  з особою, що є власником земельної ділянки,
на якій розміщена самочинно збудована споруда. При цьому, законодавець  передбачає знесення такої споруди і при умові
порушення прав інших осіб.

Позивач власником земельної ділянки, на якій розміщена
самочинно збудована відповідачем ОСОБА_2 споруда не є, не є вона і користувачем
останньої, порушення її прав будівництвом такої споруди судом не встановлено.
Щодо її посилань про те, що ця споруда заважає їй, то останні свого належного
підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Навпаки,  знайшли своє спростування з її пояснень у
судовому засіданні в тім, що споруда знаходиться на відстані близько 8 метрів
від її квартири.

За викладеного суд не знаходить підстав
вважати встановленими обставини
порушення будь-яких прав позивача фактом
самочинно збудованого відповідачем ОСОБА_2 господарського приміщення, а
тому приймає рішення про відмову у задоволенні позову в частині знесення
самовільно збудованого приміщення.

Щодо обставин будівництва сараю ОСОБА_3., на
які, як на підставу своїх вимог посилається позивач, то судом таких доказів у
судовому засіданні не здобуто, а тому у задоволенні позову щодо вказаної особи
необхідно відмовити.

Такими, що не заслуговують на увагу, суд також
вважає доводи позивача про заподіяння їй з боку відповідачів моральної шкоди.
Позивачем не подано до суду жодного належного і достатнього доказу приниження
відповідачами її честі та гідності, створення ними неприязної обстановки по
відношенню до неї з боку  сусідів, оточуючих
людей та репутації непорядної людини. Не підтверджують таку обставину  і на переконання суду не можуть бути взяті до
уваги  на підтвердження факту заподіяння
моральної шкоди і її посилання в судовому засіданні на те, що вона не може
виходити на вулицю через сарай, що шифер, що лежить на сараї, може пошкодити
автомобіль. А тому підлягають відмові і ці заявлені вимоги позивача.

Від сплати судового збору сторони звільнені.

Керуючись Правилами  користування
приміщеннями жилих будинків  і
прибудинковими територіями, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України
17.05.2005  N 76,
ст. 42  Земельного Кодексу України,  ст..376 ЦК України, ст.ст.  10,
11, 57-60, 88,  212-215  ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
знесення самочинного будівництва  та
відшкодування моральної шкоди.

Звільнити позивача від
сплати судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя