Справа №22-1783                            Головуючий по 1 -й інстанції:
Категорія-   21                                   суддя-
Доповідач: суддя
УХВАЛА ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

16
березня     2007 року                                        м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області

у складі
головуючого: судді Новодворської О.І.

суддів:
Сукманової Н.В., Кіянової С.В.

при секретарі     Писаревій Ю.Г.

з участю   позивача ОСОБА_1, його   представника ОСОБА_2, представника   відповідача

ґукасян А.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення
апеляційного суду в м. Донецьку цивільну справу по апеляційній скарзі
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області та ОСОБА_1на рішення Єнакіївського міського суду Донецької
області від 18 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області
про відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
- Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування   від нещасних випадків на виробництві та
професійних   захворювань України у    м. Єнакієве    Донецької області подало апеляційну скаргу
на рішення Єнакіївського міського суду Донецької області     від 18 грудня 2006 року , яким частково
задоволені позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, у зв'язку
з   ушкодженням здоров'я на виробництві.

Суд
стягнув з відповідача на    користь
позивача     в відшкодування моральної
шкоди 40000гривень,   тоді, як позивач
просив стягнути на свою користь - 300000 гривень.

Відповідач вважає, що рішення підлягає скасуванню, по справі слід
постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки
не доведений факт спричинення моральної шкоди , а крім того відповідно до с т. 77 Закона України « Про
Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено дії абз.4 ст. 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам іх сімей) , підпункту (є)
п.1 ч.1 ст.21, ч.З ст. 28, ч.З ст. 34, ч.5 ст. 47( в частині знижок та надбавок до розміру страхового внеску)
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

2

Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності
при поданні позовної заяви до суду.

Позивач також подав апеляційну скаргу на рішення суду, в
якій просив рішення суду змінити та стягнути на його користь у відшкодування
моральної шкоди 300000 гривень, оскільки , саме в такому розмірі йому
спричинена моральна   шкода.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу ,
перевіривши матеріали цивільної справи, апеляційний суд, приходить до наступних
висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював в ТОВ
„ Метален,, оператором машин по литтю заготівок сталі МНЛЗ і 21.07.2004 року з
ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму   - опікі розплавленим   металом 3-4 ступені правої руки .

Висновком МСЕК від 04.11.2004 року йому було встановлено 60 % втрати
професійної працездатності вперше - по вищезазначеній травмі, визнаний
інвалідом  Ш групи .

Висновком МСЕК від 11.11.2004 року йому було підтверджено 60 % втрати
професійної працездатності - по вищезазначеній травмі, визнаний інвалідом Ш
групи.

У зв'язку з травмою позивач переніс сильний фізичний біль , бо отримав
травму правої руки розплавленим металом , змушений був тривалий час лікуватися
, під час лікування також переносив сильний фізичний біль , робилась пересадка
кожі зі здорової частини тіла на обпечену руку , все це    порушило
нормальні    життєві       зв'язкі позивача.

Втрата працездатності призвела до обмеження його
можливості вести активний спосіб життя , він пережив стрес, вимушений був
змінити професію. Мав певні досягнення в спорті, але після травми не має
можливості займатися спортом, доводиться весь час не знімати перчаток, бо рука
зуродована і потребує постійного хірургічного лікування - все це змушує його   прикладати додаткові зусилля для
організації  свого життя, що спричинило
моральну шкоду.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно
від відшкодування майнової втрати передбачено ст. 1 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності"(далі - Закон) і є одним із засобів захисту особистих
немайнових прав працівника. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди
застрахованим, як це передбачено підпунктом „є" пункту 1 частини першої
статті 21, частиною третьою статті 28 Закону, покладена на відповідача.

В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-9/2004
р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновком МСЕК про
встановлення ступеню втрати працездатності, поясненнями позивача, медичними
документами.

Апеляційний суд не приймає довід відповідача про те, що для визнання факту
завдання позивачу моральної шкоди необхідно висновок МСЕК про наявність
заподіяння такої шкоди позивачу. Такий висновок МСЕК відповідно до вимог ст. 34
п. З Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" необхідний у разі відсутності стійкої втрати
працездатності.

Посилання відповідача наст. 77 Закона України « Про державний бюджет
України на 2006 рік» якою зупинено дії абз.4 ст. 1 ( в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам іх сімей), підпункту (є) п.1 ч.1 ст.21, ч.З
ст. 28, ч.З ст. 34, ч.5 ст. 47( в частині знижок та надбавок до розміру
страхового внеску) Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності"- безпідставні, оскільки , вони не
поширюються на вищезазначені правовідносини.

3

Доводи відповідача
стосовно того, що позивачем пропущений строк позовної давності при поданні
позовної заяви до суду, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони не
відповідають діючому   законодавству .

Доводи апеляційної скарги позивача апеляційний суд може
прийняти до уваги , оскільки , ці обставини вже були предметом дослідження як в
суді першої інстанції так і в апеляційному суді і підстав для їх задоволення
немає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність
заподіяння позивачу моральної шкоди в результаті пошкодження здоров*я на
виробництві.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди
суд першої інстанції врахував глибину фізичних та моральних страждань позивача,
погіршення стану його здоров'я і встановив його у розмірі 40000 гривен.

Перевіривши доводи апеляційних скарг в межах оскарження,
апеляційний суд дійшов висновку

про те, що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і

процесуального права і тому підстав для задоволення
апеляційних       скарг   ні
позивача ,   ні

відповідача   немає.

Таким чином, розглядаючи справу, суд всебічно, повно і об'єктивно, згідно з
наданими доказами розглянув спір, прийняв правильне рішення.

Керуючись ст.ст.
307ч.1.п.1,308,313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХ В А Л И В:

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у м. Єнакієве Донецької області та ОСОБА_1    - відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від
18 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
до Верховного Суду України   протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.