Справа № 2-385//07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 січня 2007 року          Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Андрухіва
В.В.

при
секретарі                   Подсуха С. М.

з участю
адвоката ОСОБА_7,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,  до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
третя особа - Орган
опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської
Ради про вселення та встановлення порядку користування житловим
приміщенням,  за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_1,  третя особа - Приморський РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області,
про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з
реєстраційного обліку,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом,  в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
до ОСОБА_4 і ОСОБА_5,  в якому
просила,  згідно уточнених позовних
вимог,  вселити її та її неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_2,  1992 р.н. і дочку
ОСОБА_3 2004 р.н. в квартиру АДРЕСА_1,  а
також встановити порядок користування зазначеним жилим приміщенням,  виділивши їй та дітям у користування жилу
кімнату площею 20 кв.м.  Свої вимоги ОСОБА_1  обґрунтовувала тим,  що з березня 2002 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4,  якому на праві приватної власності з 2001 року належить
квартира АДРЕСА_1. Після
реєстрації шлюбу позивачка та її син ОСОБА_2 були прописані в зазначену
квартиру,  а дочка ОСОБА_3 прописана
після її народження. З 2003
року ОСОБА_4 став зловживати спиртними напоями,  влаштовувати скандали і в лютому 2003 року став
виганяти її з сином з дому. Після цього,
зазначає позивачка,  вона вимушена
була тимчасово проживати у родичів. Посилаючись на ч.2  ст. 64,
ст. 156 ЖК України,  позивачка
вважала,  що має право проживати в
спірній квартирі,  як член сім'ї
власника,  і припинення шлюбних відносин
з ОСОБА_4 не позбавляє її права користування спірним жилим приміщенням.

ОСОБА_5
заявила зустрічний позов до ОСОБА_1 ,  в
якому просила усунути перешкоди в здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати
Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного
обліку за зазначеною адресою відповідачку разом з її неповнолітніми дітьми.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовувала тим.  що спірна квартира належала їй на підставі
договору купівлі-продажу від 11.04.2001 року. 25 червня 2001 року вона
подарувала квартиру своєму сину ОСОБА_4 18 квітня 2005 року між нею та ОСОБА_4
укладено угоду про розірвання договору дарування,  згідно якого вона прийняла спірну квартиру в
свою власність. Дану квартиру,  яка має
одну жилу кімнату площею 24,
9 кв.м.  і другу - площею 6, 1 кв.м.  (без вікна),
вона використовує для власного проживання. Крім того,  ОСОБА_1
та її син не є членами її,
ОСОБА_5,  сім'ї. Також позивачка
зазначала,  що ОСОБА_1  добровільно залишила квартиру в лютому 2005 року і з того
часу не несе ніяких витрат по її утриманню. На прохання знятися з
реєстраційного обліку відповідачка не реагує,
тому вона,  ОСОБА_5 вимушена
звернутися до суду.

2

В      судовому засіданні ОСОБА_1  та її представник ОСОБА_6 позов

ОСОБА_1  підтримали та просили його
задовольнити з наведених у позові підстав,

заперечуючи при цьому проти зустрічного позову ОСОБА_5,  вважаючи її вимоги

такими,  що не ґрунтуються на законі.

ОСОБА_5
та її представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні свій зустрічний позов
підтримала та просила його задовольнити та заперечувала проти позову ОСОБА_1
,  вважаючи,  що остання та її діти не мають законних
підстав користуватися належним їй на праві приватної власності жилим
приміщенням.

ОСОБА_4
та його представник адвокат ОСОБА_7 також заперечували проти задоволення позову
ОСОБА_1 ,  вважаючи його безпідставним.

Представник
Приморської райадміністрації,  як Органу
опіки та піклування,  Станчева Т.Л. в
судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1  та заперечувала проти задоволення вимог
ОСОБА_5,  вважаючи,  що зняттям з реєстрації в спірній квартирі
неповнолітніх дітей буде порушено їхні житлові права.

Представник
Приморського РВ ОМУ ГУMBС України в Одеській області Прилипко О.В. вважав
такими,  що підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_5,  оскільки,  виходячи зі змісту її позовних вимог,  ОСОБА_1
та її діти втратили право користування спірним жилим приміщенням,  а тому підлягають зняттю з реєстраційного
обліку.

Заслухавши
пояснення осіб,  які беруть участь у
справі,  дослідивши матеріали
справи,  суд встановив наступні
обставини.

Згідно
договору дарування від 25.06.2001
року,  посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.І. (реєстровий № 4761) ОСОБА_5
подарувала,  а ОСОБА_4 прийняв у дар
квартиру АДРЕСА_1.(а.с.
31).

Зазначена
квартира належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2001
року,  посвідченого державним нотаріусом
П'ятої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М.  (реєстровий № 4-1049).(а.с. 29).

09    березня 2002
року ОСОБА_4 і ОСОБА_1  уклали
шлюб,  зареєстрований у Відділі РАГС
Центрального РУЮ м. Одеси,  актовий

запис № 83.(а.с. 6).

В
березні 2004 року в
квартирі АДРЕСА_1 були
зареєстровані ОСОБА_1  та її син від
першого шлюбу ОСОБА_2,  1992 р.н.,  а потім була зареєстрована і дочка ОСОБА_3,  яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1,  що підтверджується довідкою від 24.02.2005
року ПП „Десяте квітня".(а.с. 5).

В лютому
2005 року
ОСОБА_1  разом з дітьми пішла з квартири
та проживає у родичів.

18 квітня 2005 року між ОСОБА_5
та її сином ОСОБА_4 укладено угоду про розірвання договору дарування від 25.06.2001 року. Таким
чином,  квартира АДРЕСА_1 знов перейшла у
власність ОСОБА_5(а.с. 30). "

04 листопада 2005 року Приморським
районним судом м. Одеси ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 і
ОСОБА_1

Як
вбачається з матеріалів справи,  спірна
квартира належала ОСОБА_4 на підставі договору дарування,  тому,  згідно ч.1
ст. 24 Кодексу про шлюб та сім"ю України,  вона не є спільною сумісною власністю
подружжя,  а належала в період з моменту
укладення договору дарування до його розірвання ОСОБА_4 на праві приватної
власності.

Внаслідок
розірвання договору дарування від 25.06.2001
року спірна квартира знов перейшла у власність ОСОБА_5

З огляду
на викладене,  ОСОБА_5,  як власник майна,  згідно ч.2
ст. 48 Заколну України „Про власність" вправі вимагати усунення
будь-яких перешкод у здійсненні нею права власності,  в тому числі і скасування реєстрації в
спірній квартирі ОСОБА_1

3

та її
дітей,  які,  згідно ч.4
ст. 156 ЖК України з посиланням на ч.2
ст. 64 ЖК України,  не є членами
її сім'ї. Відповідно до вказаної норми закону,
до членів сім'ї наймача (власника квартири) належать дружина наймача
(власника),  їх діти і батьки. Оскільки
власником квартири є ОСОБА_5,  то ОСОБА_1
,  ОСОБА_3 і ОСОБА_2 згідно даного
визначення не є членами сім'ї власника,
тому права на проживання в спірній квартирі вони не мають,  втративши його з переходом права власності на
спірну квартиру до ОСОБА_5

За таких
обставин,  в задоволенні позову
ОСОБА_1  про вселення та встановлення
порядку користування спірною квартирою належить відмовити,  а зустрічний позов ОСОБА_5 підлягає повному
задоволенню.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 ,  суд,  осрім викладеного вище,  також бере до уваги,  що Опікунською радою Приморської
райадміністрації не обстежувалися житлово-побутові умови проживання
неповнолітніх ОСОБА_2 і
ОСОБА_3,  висновок з цього приводу суду
не надавався,  представник Приморської
райадміністрації навіть не змогла пояснити,
де саме і в яких умовах зараз проживають діти,  не вивчалося органом опіки та піклування
питання про моживість проживання ОСОБА_2 з його
рідним батьком та житлові умови останнього. До того ж,  як пояснив в засіданні ОСОБА_4,
і ОСОБА_1  проти
цього не заперечувала,  батьки останньої
мають власний будинок в Одеській області,
де є всі умови для проживання ОСОБА_1
з дітьми.

Таким
чином,  твердження ОСОБА_1  і представника Приморської
райадміністрації,  що діти мають
проживати саме в спірній квартирі,  що
належить ОСОБА_5,  не грунтуються на
законі і є безпідставними.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 48 ч.2,
3 Закону
України "Про власність",   ст.
7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні",   ст.  ст. 10,
11,  60,  209,
212-215,  218 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1,  в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  до
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 ,  третя особа - Орган опіки та піклування в
особі Приморської районної адміністрації Одеської міської Ради про вселення в
квартиру АДРЕСА_1 та встановлення порядку користування житловим приміщенням - відмовити
повністю.

Зустрічний позов
ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Усунути
перешкоди Шабашовій Кларі Іванівні в здійсненні нею права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми -
сином ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  і дочкою ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
двадцятиденний строк після подання заяви про апеляційне оскарження,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.