Головуючий у першій інстанції: Мацедонська В. Е.
Суддя-доповідач: Віхров В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007   року
грудня   25  дня
колегія   суддів   Судової
палати  у   цивільних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого:     Віхрова В. В.,

Суддів: Гайдук
В. І., Москальця П. П.,

Дерев'янка О. Г.,    Козлова С. П.,

розглянувши
відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про
судоустрій України» (в редакції Закону України № 697-V від 22.02.2007) у касаційному провадженні в судовому
засіданні у місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, виконавчого комітету Перопавлівсько-Борщагівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської області про визнання свідоцтва про право
на спадщину за заповітом недійсним, де треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, Перша Київська обласна ., державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також за позовом третьої особи з
самостійними вимогами, ОСОБА_3, до виконавчого комітету
Перопавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району
Київської області, ОСОБА_2, Першої Київської обласної державної нотаріальної
контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
визнання права власності на 1/3 частини житлового будинку, де третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4, за касаційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2. ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Київської області від
22 грудня 2005 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2005 року у
задоволені позову третьої особи з самостійними вимогами, ОСОБА_3., про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено, позов
ОСОБА_1. задоволений повністю, і свідоцтво про право на спадщину за заповітом,
видане 15.08.1987 Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою
ОСОБА_2визнано недійсним, судові витрати розподілені.

Представник
відповідача ОСОБА_5. 14.11.2005 від імені та в інтересах ОСОБА_2. подав до суду
апеляційну скаргу на рішення місцевого суду і заяву про поновлення строку на
апеляційне оскарження, посилаючись на запізнє отримання копії рішення суду
через необізнаність відповідача про час судового засідання, у якому ухвалене
оскаржуване рішення.

Ухвалою
апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2005 року відмовлено у
поновлені строку на апеляційне оскарження і апеляційна скарга ОСОБА_2. залишена
без розгляду.

У касаційній
скарзі ОСОБА_5. вказує на незаконність ухвали апеляційного суду через порушення
норм процесуального права, щодо з'ясування обставин у справі та порядку  вручення судових рішень, у зв'язку з чим
просить скасувати ухвалу апеляційного суду і вирішити це питання по суті.

Заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах касаційної скарги, суд
дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що справу суд першої інстанції розглянув
07.10.2005 з ухваленням рішення у відсутність ОСОБА_2, якому на виконання ст.
222 ЦПК України направлена поштою для відома копія судового рішення, яку він
отримав 13.10.2005, але заява про апеляційне оскарження подана лише 14.11.2005.

Апеляційний суд
виходив виключно з того, що поштове повідомлення про вручення поштового
відправлення свідчить про своєчасне отримання копії рішення, відкидаючи при
цьому те, що копія рішення отримана іншої особою, яка і розписалася в поштовому
повідомлені, через що поважних причин пропуску строку не встановлено.

Суд у цій справі
за ст. 335 ЦПК України під час її розгляду в касаційному порядку в межах
касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним. Тож
суд не знаходить за можливе погодитися з висновками апеляційного суду.

Відповідно до
ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод доступ до
правосуддя є забезпеченим, зокрема, тоді, коли регулювання строків для
оскарження судових рішень чи їх застосування не перешкоджають сторонам спору в
користуванні вільною формою такого оскарження, а зацікавлені особи мають
розраховувати на застосування до них правил про строки, що мають, безсумнівно,
мету забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципу правової
визначеності, за яким в контексті забезпечення розгляду і вирішення заяви по
суті - ефективного захисту в суді -має враховуватися добросовісність заявника,
момент, коли зацікавлена особа мала б довідатися про судове рішення, і не
стільки про факт його постановления,
скільки про обов'язки, що ним покладаються, чи про встановлювані ним
обмеження, які завдали б шкоди законним правам та інтересам такої особи, а
також про підстави, якими рішення вмотивовано, на що вказує Європейський Суд з
прав людини у своїх рішеннях.

Суд касаційної
інстанції відзначає, що, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 142-143),
представник відповідача серед іншого, як на причини пропуску строку та їх
поважність, зазначав на неможливість вчасно ознайомитися з матеріалами
цивільної справи, оскільки справа здана до канцелярії суду після закінчення
строку на оскарження, але наявним у справі доказам з цього приводу суд
апеляційної інстанції оцінки не дав і мотивів щодо встановлення цих обставин не
навів, що свідчить про порушення апеляційним судом ч.3 ст. 213 ЦПК України.

До того ж
апеляційний суд на порушення ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України не дав належної
оцінки на предмет достовірності і взаємних зв'язків в їх сукупності наступним
доказам: журналу судового засідання (а.с.123), заяві і довіреності на
представника (а.с. 136, 137), свідченням представника відповідача у судовому засіданні
(а.с. 157 зворот), - на предмет оголошення в судовому засіданні лише
резолютивної частини рішення, складання повного рішення і здачі справи до
канцелярії.

Крім цього,
відповідно до ст.ст. 58-59, 212, 213 ЦПК України суд апеляційної інстанції мав
би дати оцінку повідомленню про вручення поштового відправлення з огляду   , на вимоги
п.п.  З,   114,
121   Правил  надання
послуг поштового зв'язку,
затверджених постановою KM України від 17.08.2002 за № 1155.

За таких
обставин суд апеляційної інстанції не вмотивував своє рішення належним чином і
не забезпечив право скаржника на справедливий судовий розгляд, порушивши вимоги
ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, не
виконавши покладених на нього функцій.

Відповідно до змісту
ст. 73 ЦПК України поновлення строку передбачає вчинення процесуальної дії,
строк для вчинення якої поновлюється, через що, враховуючи визначення суду
апеляційної інстанції та повноважень з прийняття апеляційної скарги, питання
про поновлення строку на апеляційне оскарження і прийняття апеляційної скарги
має вирішувати апеляційний суд відповідно до ст.ст. 291, 294, 297 ЦПК України,
а не суд касаційної інстанції.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції допущенні такі порушення цивільно-процесуального закону, що потягли
неправильне вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у
зв'язку з чим ухвала апеляційного суду згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись, ст.ст.
323, 333, 336 ч. 2, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу
апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2005 року скасувати.

Питання про
поновлення строку на апеляційне оскарження і прийняття апеляційної скарги
передати на розгляд до апеляційного суду Київської області в іншому складі
суддів.

Ухвала набирає
законної сили з моменту оголошення, остаточна і оскарженню не підлягає.