21 листопада 2007 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
головуючого   Патрюка М.В.,
суддів:            Берднік І.С.,                                      Прокопчука
Костенка А.В.,                                     Пшонки
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС)
Яготинського районного управління юстиції на бездіяльність відділу, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Київської області від
4  квітня 2006 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що рішенням Яготинського районного суду Київської області
від 25 вересня 2003 року за нею визнано право власності на 40/100 частин
будинкуАДРЕСА_1, а за ОСОБА_1- на 60/100 частин цього будинку.
Цим же рішенням позивачку було зобов'язано зробити ряд робіт щодо
переобладнання будинку.
31 березня 2004 року постановою ВДВС Яготинського районного управління
юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання рішення районного суду.
Рішення суду виконувалось ВДВС протягом тривалого часу, і постановою ВДВС
від 26 жовтня 2004 року виконавче провадження у даній справі було закінчено.

Посилаючись на те, що рішення не виконано, заявник просив суд визнати факт
бездіяльності ВДВС та скасувати як незаконну постанову ВДВС від 26 жовтня 2004
року про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Яготинського районного суду від 7 грудня 2005 року в задоволенні
скарги ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю вимог.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 4 квітня 2006 року рішення
районного суду скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1
ст. 205 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією ВДВС Яготинського районного
управління юстиції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду
апеляційної інстанції з підстав порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст.
205 ЦПК України суд апеляційної інстанції виходив із того, що ВДВС Яготинського
районного управління юстиції ліквідовано.

Проте зазначені висновки суду не узгоджуються з вимогами
процесуального закону та суперечать матеріалам справи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх
у добровільному порядку, визначає Закон України “Про виконавче провадження”.

Передача повноважень щодо примусового виконання судових рішень від
Міністерства юстиції України до Департаменту державної виконавчої служби не
змінила характеру та джерела цих повноважень - до цього часу вони віднесені до
компетенції органів державної влади.

Такий підхід забезпечив безперервність забезпечення державою примусового
виконання судових рішень.

Таким чином, при розгляді питання щодо реформування органів державної
виконавчої служби в процесі виконавчого провадження слід виходити з наявності
процесуального правонаступництва.

Суд апеляційної інстанції при постановленні ухвали про закриття провадження
у справі не врахував норми  ст. 37 ЦПК
України та обставини справи, які свідчать про наявність процесуального
правонаступництва з питань виконання судових рішень, забезпечення
безперервності цього процесу, в умовах переходу цієї функції від ВДВС до ДВС.

У зв'язку з наведеним оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає
скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з
направленням справи для розгляду по суті апеляційним судом.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 4 квітня 2006 року
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка