Справа №2 - 676
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

05
березня 2007 року                                                   Рівненський
міський суд

в особі
головуючого

судді                                                                               Кухарця
В.М.

при
секретарі                                                                Трет'яковій
Т.В.

з участю
позивача                                                        ОСОБА_1.

та його
представника - адвоката                                ОСОБА_2

представників
відповідача                              Стрільця
С.М. та Овдійчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного закритого
акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист" про
поновлення на роботі, визнання недійсним рішення загальних зборів Рівненського
обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях
"Рівнетурист" від 23 травня 2006 року (протокол №5/1) та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1., звернувшись до суду, просить поновити його на посаді голови
правління Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по туризму
та екскурсіях "Рівнетурист" (далі - Товариство), стягнувши з
відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його звільнення із зазначеної
посади на підставі п.8 ч.І ст. З 6 КЗпП України було проведене з ініціативи
Товариства з порушенням вимог ч.3 ст.40 КЗпП, а саме - наказ №19-К від 24
травня 2006 року про звільнення видано в період його тимчасової
непрацездатності, оскільки з 22 травня по 02 червня 2006 року перебував на
стаціонарному лікуванні в Рівненському обласному клінічному
лікувально-діагностичному центрі ім.В.Поліщука.

В судовому засіданні позивач збільшив розмір своїх
позовних вимог й також просить визнати недійсним рішення загальних зборів
Товариства від 23 травня 2006 року (протокол №5/1), котрим його було відкликано
з посади голови правління З AT "Рівнетурист", достроково з 24 травня 2006 року,
припинивши дію трудового договору шляхом розірвання з ним контракту, укладеного
29.12.2003 p., з підстав, передбачених цим контрактом. Зокрема,
вказує, що у відповідача були відсутні мотиви для звільнення його з посади з
підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в"
п.6.3 Контракту від 29 грудня 2003 року. Починаючи з 24 травня 2006 року й на
момент ухвалення судом рішення просить стягнути з Товариства на свою користь
середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, розмір якого становить 10
698 грн., де середньоденна заробітна плата - 53 грн. 49 коп. помножена на 200
робочих днів, що минули з 24.05.2006 р. по 05.03.2007 р.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, виклавши
свою позицію в письмових запереченнях на позовну заяву (а.с.23 - 25) де,
зокрема, зазначили, що розірвання з ОСОБА_1. трудового договору було проведено
з ініціативи Товариства у встановленому КЗпП України порядку, в тому числі й з
дотриманням умов Контракту від 29 грудня 2003 року.

З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п.8 ч.І ст.36, ч.3 ст.40 КЗпП України підставами припинення
трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Судом встановлено, що наказ №19-К від 24 травня 2006 року про звільнення
ОСОБА_1. з посади голови правління Рівненського обласного закритого
акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист" був
виданий відповідачем на виконання рішення загальних зборів Товариства від 23
травня 2006 року (протокол №5/1) в період тимчасової непрацездатності позивача,
що стверджується копією листка непрацездатності серії НОМЕР_1, з якого
вбачається, що з 22 травня по 02 червня 2006 року ОСОБА_1. перебував на
стаціонарному лікуванні в Рівненському обласному клінічному
лікувально-діагностичному центрі ім.В.Поліщука.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду України в абзаці 1 п.17 постанови №9
від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових
спорів" (з наступними змінами і доповненнями) правила про недопустимість
звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період
перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями
40, 41-1 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору
відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Судом встановлено й зазначена обставина представниками відповідача не
оспорювалася, що звільнення ОСОБА_1. з посади голови правління шляхом
дострокового розірвання з ним Контракту від 29 грудня 2003 року було здійснене
з ініціативи Товариства на підставах, передбаченим цим контрактом (п.п.6.2
"в", 6.3, 6.7, 6.9 Контракту від 29.12.2003 р.) - а.с.11-12,38-39).

Зокрема, пункт 6.3 Контракту передбачає підстави, коли керівник може бути
звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Вищого органу, Ради
товариства до закінчення строку його дії. Таким чином, звільнення ОСОБА_1.
проводилося з ініціативи власника уповноваженим ним органом, а тому в цьому
випадку необхідно застосовувати правило про недопустимість звільнення
працівника в період тимчасової непрацездатності.

Крім того, суд враховує ту обставину, що підставою розірвання з позивачем
трудового договору шляхом припинення дії контракту в протоколі рішення
загальних зборів Товариства від 23.05.2006 р. (протокол №5/1) зазначений пункт
6.3 контракту, згідно якого керівник може бути звільнений з посади, а цей
контракт розірваний з ініціативи Вищого органу, Ради товариства до закінчення
строку його дії:

а)     у випадку
систематичного невиконання Керівником обов'язків, покладених на

нього у пункті 2.2 (2.2.1 - 2.2.17) цього контракту та
додатковими угодами до нього;

б)      у випадку
одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи

обов'язків, передбачених контрактом, що зумовило для
Товариства негативні наслідки

(збитки, штрафи, постраждав авторитет Товариства);

в)      якщо
Керівник приховує, або надає неповну, недостовірну інформацію про

фінансово-господарську діяльність Товариства.

На підставі підпункту а) пункту 6.3 контракту трудовий договір може бути
розірваний власником підприємства або уповноваженим ним органом у випадках
систематичного невиконання керівником без поважних причин обов'язків,
покладених на нього цим контрактом, якщо раніше до цього керівника
застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського впливу у встановленому
для цього порядку. Виходячи з цього, при звільненні ОСОБА_1. відповідач повинен
був навести конкретні факти допущеного ним невиконання вказаних обов'язків,
зазначити, коли саме вони мали місце, які і коли проступки вчинив працівник
після застосування до нього стягнень. В даному ж разі відповідач обмежився лише
загальними посиланнями на систематичне невиконання ОСОБА_1. трудових обов'язків
при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення і не надав суду доказів
застосування до позивача дисциплінарного стягнення за невиконання ним своїх
обов'язків.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується
власником або уповноваженим ним органом безпосередньо після виявлення
проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу
звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці і не пізніше шести місяців з дня вчинення
проступку.

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача, ОСОБА_1. було
допущено грубе порушення законодавства при укладанні ним договорів
купівлі-продажу та оренди, а саме - самочинно та на власний розсуд з 26 вересня
по 26 грудня 2005 року він здійснив розпродаж та передачу в оренду нерухомого
майна товариства. Проте, суд не може погодитися з цими доводами, оскільки відповідачем
не були дотримані передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила та
порядок застосування дисциплінарних стягнень. Крім того, Товариство не надало
суду доказів, котрі б підтверджували перевищення ОСОБА_1. своїх службових
обов'язків при укладанні цих: договорів.

Не найшли підтвердження в судовому засіданні і посилання представників
відповідача на подання ОСОБА_1. голові спостережної ради товариства
недостовірної та неповної інформації стосовно укладених товариством договорів
купівлі-продажу та оренди нерухомого майна товариства.

Таким чином, рішення загальних зборів Рівненського обласного закритого
акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист" від
23.05.2006 року (протокол №5/1) про відкликання ОСОБА_1. з посади голови правління
ЗАТ "Рівнетурист", достроково з 24 травня 2006 року, припинивши дію
трудового договору шляхом розірвання з ним контракту, укладеного 29.12.2003 p., суперечить
вищевказаним нормам Закону, а тому оцінюється судом як незаконне.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці
в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один
рік.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100,
середньомісячна заробітна плата для оплати вимушеного прогулу обчислюється
виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. Нарахування виплат, що
обчислюється з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,
проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів.
Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за
фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів.

З
довідки №328 від 28 вересня 2006 року, виданої ОСОБА_1. Рівненським обласним
закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях
"Рівнетурист" вбачається, що заробітна плата позивача за березень
2006 року становила 1176,78 грн., за квітень 2006 року - 1016,31 грн.

З часу звільнення ОСОБА_1. з посади (24 травня 2006 року)
й до часу ухвалення рішення судом (05 березня 2007 року) минуло 200 робочих
днів.

Заробітна плата за останні два календарні місяці роботи становить 2193,09
грн., кількість відпрацьованих робочих днів - 41, відповідно, середньоденна
заробітна плата становить 53,49 грн. Враховуючи розмір середньоденної заробітної
плати, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 10 698
грн. (200 х 53.49).

Керуючись ст.ст.232, 233, 235 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, п.1 ч.І
ст.80, ст.ст.81, 88, ст.ст.212 - 215, п.п.2, 4 ч.І ст.367, п.5 прикінцевих та перехідних
положень ЦПК України, п."а" ч.І ст.3 Декрету КМ України від
21.01.1993 р. "Про державне мито" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати недійсним рішення загальних зборів Рівненського обласного закритого
акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист" від 23
травня 2006 року (протокол №5/1).

Поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління Рівненського
обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях
"Рівнетурист", з 24 травня 2006 року.

Стягнути з Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях "Рівнетурист" на користь ОСОБА_1 10 698
(десяті;, тисяч шістсот дев'яносто вісім) грн., що становить середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

В частині поновлення на роботі та присудження середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, - допустити рішення до негайного виконання, у межах суми
стягнення за один місяць - 1123 грн. 29 коп.

Стягнути з Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях "Рівнетурист" на користь держави судовий збір в
розмірі 106 грн. 98 коп.

Стягнути з Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях "Рівнетурист" на користь Територіального
управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області,
розрахунковий рахунок: 0032, МФО
833017, код ЗКПО 26259988 УДК
в Рівненській області, витрати в розмірі 30 грн. на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294
Цивільного процесуального Кодексу, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення; апеляційна скарга на
рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський
суд.