№2-164/2007 року
РІШЕННЯ

IМ'ЯМ  УКРАЇНИ

12 вересня 2007 року Ленінський районний суд М.Луганська
у складі: головуючого - судді Островської О.П. при секретарі - Линник Л.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду М.Луганська справу за позовом ОСОБА_1 до
Луганського філіалу Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій та
Приватного науково-виробничого підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання договору
оренди недійсним, визнання права власності та за зустрічним позовом Приватного
науково-виробничого підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2а про визнання
договору дарування недійсним,-

Встановила:

У червні 2005 року позивачка ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до відповідачів Луганського
філіалу Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій та Приватного
науково-виробничого підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5, в якому послалася, що вона працює
на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1. Для використання у своїй службовій діяльності та
відсутності такого обладнання у відповідача, вона у приватної особи ОСОБА_2. у
1999 році отримала необхідну камеру холоду та тепла НОМЕР_4 НОМЕР_5, заводський
номер НОМЕР_1 про що видала розписку про відповідальне зберігання, яка на
підставі її службової записки на ім'я директора відповідача Луганського філіалу
Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій ОСОБА_3, згідно його
резолюції, була встановлена у приміщенні лабораторії. ІНФОРМАЦІЯ_4 році за
вказівкою заступника директора цього відповідача ОСОБА_4 було укладено договір
оренди вказаної камери, згідно якому відповідач Приватне науково-виробниче
підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5, передав її в оренду відповідачеві Луганському філіалу
Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій, хоча відповідач
Приватне науково-виробниче підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 власником камери не було.
При цьому цей договір від імені відповідача Луганського філіалу
Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій підписано заступником
директораОСОБА_6 який не уповноважений укладати угоди від імені цього
відповідача, також угода не направлена на реальне настання правових наслідків,
тобто передачу та прийом у тимчасове користування спірної камери. Дізнавшись
про вказаний договір, позивачка намагалася довести посадовим особам
відповідачів, що спірна камера знаходиться у неї на відповідальному збереженні
і тому без відома господаря угоди не повинні укладатися, однак відповідачі на
її звернення не відреагували, про що вона повідомила власника камери ОСОБА_2.,
який ІНФОРМАЦІЯ_2 року уклав з нею нотаріально посвідчений договір дарування їй
вказаної камери, на підставі якого з вказаного часу вона стала її законною
власницею. Тому вона вважає, що відповідачами порушено її право власності на
спірну камеру, просить визнати недійсним договір оренди цієї камери, укладений
між відповідачами, визнати за нею право власності на цю камеру, та зобов'язати
відповідача Луганський філіал Науково-дослідницького інституту будівельних
конструкцій укласти договір оренди спірної камери з нею, стягнути з відповідача
Приватного науково-виробничого підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5  матеріальну шкоду на її користь у сумі 480
грн.

Відповідач
Приватне науково-виробничого підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 звернулося до суду з
зустрічним позовом до позивачки та відповідача ОСОБА_2., в якому послалося, що спірна камера була придбана ними на
підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року у приватного
підприємства ІНФОРМАЦІЯ_3 після чого ця камера ІНФОРМАЦІЯ_8 року була передана
у користування відповідачеві Луганський філіал Науково-дослідницького інституту
будівельних конструкцій згідно договору про взаємне співробітництво, а після
того, як цей договір було розірвано, щодо користування вказаним відповідачем
цією камерою, ІНФОРМАЦІЯ_4 року було укладено договір оренди. Таким чином, цей
відповідач вважає, що він є належним власником спірної камери і тому має право
розпоряджатися нею. Відповідач ОСОБА_2. ніколи не був власником цієї камери, а
тому не мав право укладати угоду дарування цієї камери позивачці, вони просять
визнати недійсним договір дарування спірної камери, укладений між позивачкою та
відповідачемОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року заНОМЕР_3

Пізніше
цим відповідачем доповнено свій зустрічний позов. В якому посилаючись на ті ж
обставини, він просить визнати право власності на вказану камеру за ними,
оскільки позивачка та відповідач ОСОБА_2. заперечують його, також просять
витребувати цю камеру та оригінали технічної документації на неї з чужого
незаконного володіння та зобов'язати відповідачів передати камеру їм.

Позивачкою
також було уточнено та доповнено свої позовні вимоги, посилаючись на ті ж
обставини вона просить суд визнати за нею право власності на спірну камеру,
визнати недійсним договір оренди цієї камери, укладений між відповідачами, та
акт передачі цієї камери, укладений між ними, зобов'язати відповідача
Луганський філіал Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій
передати спірну камеру їй, стягнути з відповідача Приватного
науково-виробничого підприємства ІНФОРМАЦІЯ_5збитки у сумі 1320 грн.

Крім
того, вона просила визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної камери
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року між відповідачем Приватне науково-виробничого
підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 та приватним підприємством ІНФОРМАЦІЯ_3 а також
додаткову угоду до нього від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, та акт прийому-передачі між
цими юридичними особами від ІНФОРМАЦІЯ_8 року за накладноюНОМЕР_4, оскільки
такі документи не укладалися та не підписувалися повноважними представниками.

У
судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свої позовні вимоги у
повному обсязі, зустрічний позов не визнали, дали суду пояснення, аналогічні
викладеному у позовних заявах.

Представники
відповідачів Луганського філіалу Науково-дослідницького інституту будівельних
конструкцій та Приватного науково-виробничого підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 позовні
вимоги позивачки не визнали, відповідач Приватне науково-виробниче
підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 свій зустрічний позов підтримав, дали пояснення,
аналогічні викладеному у зустрічному позові.

Відповідач
ОСОБА_2. зустрічний позов не визнав, вважає позовні вимоги позивачки такими, що
підлягають задоволенню, повністю згоден з її поясненнями.

Третя
особа приватний нотаріусОСОБА_5у судовому
засіданні підтвердила, що вона посвідчувала договір дарування між позивачкою
таОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази,
суд приходить до наступного.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки

- про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної камери НОМЕР_2
від ІНФОРМАЦІЯ_9

року між відповідачем Приватне науково-виробничого підприємство
ІНФОРМАЦІЯ_5та приватним

підприємством ІНФОРМАЦІЯ_3, а також додаткову угоду до нього від
ІНФОРМАЦІЯ_9

року, та акт прийому-передачі між цими юридичними особами від ІНФОРМАЦІЯ_8
року за

накладноюНОМЕР_4,

- про визнання за нею право власності
на цю камеру,

- про визнання недійсним договору
оренди цієї камери, укладеного між відповідачами

Луганським філіалом Науково-дослідницького інституту будівельних
конструкцій та

Приватним науково-виробничим підприємством ІНФОРМАЦІЯ_5,

- про визнання недійсним акту передачі цієї камери, укладеному між
ними,

- про зобов'язання відповідача
Луганський філіал Науково-дослідницького інституту

будівельних конструкцій передати вказану камеру їй - знайшли своє
підтвердження та

підлягають задоволенню.

Підстав
для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача Луганський філіал
Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій укласти договір оренди
камери з нею, та про стягнення з відповідача Приватного науково-виробничого
підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 матеріальну шкоду на її користь у сумі 1320 грн., в
цій частині не вбачається.

Що
стосується зустрічних вимог відповідача Приватне науково-виробничого
підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 визнати недійсним договір дарування спірної камери,
укладений між позивачкою та відповідачемОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року за НОМЕР_3
визнати право власності на вказану камеру за ними, витребувати цю камеру та
оригінали технічної документації на неї з чужого незаконного володіння та
зобов'язати передати камеру їм, то суд також не знаходить підстав для їх
задоволення.

Судом
встановлено, що у 1999 році у приміщенні іспитово-дослідної лабораторії
відповідача Луганського філіалу Науково-дослідницького інституту будівельних
конструкцій, де позивачка працювала на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі її
службової записки на ім'я директора відповідача ОСОБА_3 згідно його резолюції , було встановлено, отриману позивачкою від
відповідача ОСОБА_2. під розписку про відповідальне зберігання, камеру холоду
та тепла НОМЕР_4 НОМЕР_5,
заводський номер НОМЕР_1 про що позивачка видала йому
розписку. Вказана камера раніше належала ІНФОРМАЦІЯ_6 у 1999 році вона була у встановленому порядку списана і передана робітникам
підприємства у рахунок заробітної плати, після чого і була придбана
відповідачем ОСОБА_2 З вказаного часу спірна камера знаходилася на відповідальному
зберіганні позивачки, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідач ОСОБА_2. уклав з нею
нотаріально посвідчений договір дарування їй цієї камери, на підставі якого з
вказаного часу вона і стала її власницею. Під час використання спірної камери
та знаходження її на відповідальному зберіганні у позивачки, відповідач
Приватне науково-виробничого підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5, як власник спірної
камери, здійснив заходи по розпорядженню нею, уклавши з відповідачем Луганським
філіалом Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій договір
оренди цієї камери та склавши акти передачі її, посилаючись на наявність
договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року про придбання її  у приватного підприємстваІНФОРМАЦІЯ_3

Вказані
обставини підтверджуються поясненнями сторін, наданими письмовими доказами,
копіями наказів, трудової книжки, службовими записками, Вказані обставини
підтверджуються матеріалами  припиненої
кримінальної справи, дослідженими судом.

Суд
вважає, що доказів законного придбання Приватним науково-виробничого
підприємствомІНФОРМАЦІЯ_5, спірної камери згідно вказаного договору
купівлі-продажу та подальшого розпорядження нею, не надано.

Згідно
зі ст.ст. З, 4, 12, 13 Закону України «Про власність», який діяв на той час,
юридичні та фізичні особи мали право набувати у власність майно на підставах,
встановлених законом, у тому числі на підставі відповідних угод
купівлі-продажу, дарування тощо. При цьому право володіння, користування та
розпорядження майном, належним на праві власності, належить власнику.

Судом встановлено, що
стосовно цієї камери між відповідачем Приватним науково-виробничого   підприємством  ІНФОРМАЦІЯ_5      та
відповідачем
Луганський   філіал   Науково-

дослідницького
інституту будівельних конструкцій ІНФОРМАЦІЯ_4 року було укладено договір
оренди відповідачем Луганською філією Науково-дослідницького інституту
будівельних конструкцій цієї камери зі складенням акту про передачу камери у
користування. У підтвердження свого права власності на спірну камеру, як
вказано вище, відповідачем Приватним науково-виробничого
підприємствомІНФОРМАЦІЯ_5 було надано договір купівлі-продажу НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_9 року про придбання її у приватного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_3 яке
на даний час ліквідовано без правонаступника.

Однак
суд вважає, що відповідачем Приватним науково-виробничого
підприємствомІНФОРМАЦІЯ_5 не надано суду належних правовстановлюючих документів
на підтвердження свого права власності на спірну камеру, тобто достовірних
доказів правомірності укладення договору купівлі-продажу щодо придбання ними
спірної камери. Всі надані ним з цього приводу документи в підтвердження права
власності та правомірності її придбання, містять у собі недостовірні відомості,
тими особами, які в них вказані, не підписувалися

Наданий
цим відповідачем договір купівлі-продажу між ними та приватним підприємством
ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від імені продавця підписаний
особою, яка не уповноважена на таке підписання, оскільки директором приватного
підприємства ІНФОРМАЦІЯ_3 на той час бувІНФОРМАЦІЯ_7 а договір підписано особою
на прізвище ІНФОРМАЦІЯ_7 як директором. Крім того, відсутні правовстановлюючі
документи про право власності на момент цієї угоди продавця приватного
підприємстваІНФОРМАЦІЯ_3 На підтвердження сплати коштів на цим договором надані
копії документів, оригінали відсутні, що позбавляє суд можливості перевірити
достовірність цих доказів, а тому суд не може прийняти їх до уваги.

Вказані
обставини підтверджуються наданими суду письмовими доказами, також матеріалами
припиненої кримінальної справи

Згідно
зі ст. 48 ЦК
УРСР ( 1963р.) угода, яка не відповідає вимогам закону може
бути визнана судом недійсною.

Таким чином, суд вважає встановленим, що вказаний договір купівлі-продажу
повинен

бути визнаний недійсним, оскільки він порушує право власності іншої особи -
відповідача

ОСОБА_2., який на той час був фактичним власником спірної камери.. Суд
вважає, що

вказаний договір, а також акти про передачу спірної камери, не можуть бути
визнані

законними та правомірними.

Згідно
зі ст. 203,215 ЦК
України судом може бути визнана недійсною угода, яка
вчинена з порушенням закону.

За таких
обставин, суд вважає необхідним визнати недійсними також і договір оренди цієї
камери від ІНФОРМАЦІЯ_4 року зі складенням акту про передачу камери, укладені
між відповідачами, оскільки такі питання має право вирішувати тільки власник, а
відповідач Приватне науково-виробничого підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 у зв'язку з
визнанням договору купівлі ним камери недійсним, таким власником не є.

Суд вважає, що позивачка має право вимагати визнання цих
договорів недійсними, оскільки на даний час саме її права власності цими
договорами порушуються, хоча вони і були укладені під час, коли власником
спірної камери був відповідач ОСОБА_2. Суд вважає, що нею строки звернення з
вказаними вимогами не порушено, оскільки про порушення її прав їй стало відомо
тільки у 2005 році, коли виник конфлікт з відповідачами щодо користування
спірною камерою і право вимагати такого порушення вона набула після укладення
договору дарування з відповідачемОСОБА_2 Та обставина, що відповідачемОСОБА_2
не заявлено ніяких самостійних вимог щодо спірної камери, у даному випадку не є
підставою вважати, що позивачка не має права на звернення до суду за захистом
свого права. Крім того, суд вважає, що передавши своє право власності
позивачці,

відповідач
ОСОБА_2.   передав позивачці і всі права,
які   з цього випливають, у тому числі і
право оскаржувати угоди, які були вчинені іншими особами щодо спірної камери.

Суд
вважає, що оскільки відповідач Приватне науково-виробничого підприємство
ІНФОРМАЦІЯ_5не надав доказів, що він є законним власником спірної камери, його
права при укладенні договору дарування відповідачемОСОБА_2 камери позивачці,
порушені не було, він учасником цього правочину не був, тому підстав для визнання
цього договору дарування недійсним,    не
вбачається.

У
відповідності зі ст. 328 ЦК
України, що діє з 1 січня 2004 року, право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Таким
чином, суд вважає, що позивачка набула права власності на спірну камеру на
законних підставах., і тому слід за нею визнати таке право.

Підстав
для визнання такого права власності за відповідачем Приватне
науково-виробничого підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 з урахуванням наведеного не
вбачається.

Згідно
зі ст. 392 ЦК
України власник може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою
особою.

У
відповідності зі ст. 387 ЦК
України власник має право витребувати своє майно з чужого
незаконного володіння.

Згідно
зі ст. 391 ЦК
України, власник має право вимагати усунення перешкод у
користуванні власністю.

Таким
чином, позивачка внаслідок правочину дарування стала законною власницею спірної
камери, тому має право вимагати визнання її права власності, також має право
вимагати усунення перешкод у здійснення свого права власності, шляхом визнання
недійсними угод, які порушують її право власності та витребування цього майна
від відповідача Луганської філії Науково-дослідницького інституту будівельних
конструкцій, оскільки вона з цим відповідачем ніяких угод щодо спірної камери
не укладала, а спірна камера на даний час знаходиться у нього.

За таких
обставин, суд вважає у вказаній частині позовні вимоги позивачки слід
задовольнити.

З
урахуванням вказаних вимог закону, суд не вбачає підстав для задоволення вимог
відповідача Приватного науково-виробничого підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 про
витребування від позивачки оригіналу технічної документації на спірну камеру та
самої камери, оскільки таке право належить тільки власнику, а цей відповідач
власником її не є.

Що
стосується вимог позивачки щодо зобов'язання відповідача Луганський філіал
Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій укласти з нею договір
оренди спірної камери, та стягнення з відповідача Приватного
науково-виробничого підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 матеріальну шкоду на її користь у
сумі 1320 грн., то в цій частині суд не знаходить підстав для їх задоволення.

Згідно
зі ст. 626,627 ЦК
України договором є домовленість двох і більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків,
при цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Таким
чином, суд вважає, що підстав для покладення на відповідача Луганський філіал
Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій обов'язку укласти з
позивачкою договір оренди спірної камери, не вбачається, це питання може бути
вирішено тільки на добровільних засадах.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України збитки відшкодовуються особою, з вини якої їх заподіяно.

Позивачкою не надано доказів, що з вини відповідача Приватного
науково-виробничого

підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 їй заподіяно збитки на вказану суму, а тому
підстав для задоволення її

вимог у цій частині немає.

Керуючись ст.
ст. 10,11,59,60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.3, 4, 12, 13 Закону України «Про власність», ст.48 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 203,215,328,392,391,626,627,1166 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Луганського філіалу Науково-дослідницького інституту
будівельних конструкцій та Приватного науково-виробничого
підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5, задовольнити частково.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу камери холоду та тепла НОМЕР_4 НОМЕР_5,
заводський номер НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року за НОМЕР_2 між відповідачем
Приватним науково-виробничимом підприємствоІНФОРМАЦІЯ_5 та Приватним
підприємством ІНФОРМАЦІЯ_3 а також додаткову угоду до нього від ІНФОРМАЦІЯ_9
року, та акт прийому-передачі між цими юридичними особами від ІНФОРМАЦІЯ_8 року
за накладноюНОМЕР_4.

Визнати
право власності на камеру холоду та тепла НОМЕР_4 НОМЕР_5, заводський номер
НОМЕР_1 за ОСОБА_1

Визнати
недійсним договір оренди камери холоду та тепла НОМЕР_4 НОМЕР_5, заводський
номер НОМЕР_1 укладений між Приватним науково-виробничим підприємствомІНФОРМАЦІЯ_5
та відповідачем Луганським філіалом Науково-дослідницького інституту
будівельних конструкцій від ІНФОРМАЦІЯ_4 року та акт передачі ними камери.

Зобов'язати
Луганський філіал Науково-дослідницького інституту будівельних конструкцій
передати ОСОБА_1 камеру холоду та тепла НОМЕР_4 НОМЕР_5, заводський номер 149.

В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

У
задоволенні зустрічного позову Приватного науково-виробничого
підприємстваІНФОРМАЦІЯ_5 відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.