Справа № 22-4214/2007 р.
інстанції: Галевська Н.В..
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007
року   м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Приймака В.М.

суддів : Мануйлова
Ю.С. Подліянової Г.С.

при секретарі:
Батарейній О.О.

розглянувши
у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2007 року

по справі
за позовом ОСОБА_1, третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача:
громадська організація "Добробут" до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні кімнатою гуртожитку, шляхом виселення з її житлової площі особи,
як такої, що безпідставно вселилася та проживає в ній, без надання іншого
житла, -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні кімнатою гуртожитку, шляхом виселення з її житлової
площі особи, як такої, що безпідставно вселилася та проживає в ній, без надання
іншого житла.

В позові
зазначала, що громадській організації "Добробут" на праві власності
належить дев'ятиповерхова будівля, яка має спеціальний статус житлового
приміщення -гуртожиток - та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить
свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 липня 2003 року, видане
виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради. Вказана будівля була
передана громадській організації "Добробут" на підставі рішення Мелітополської
міської ради від 15.04.2003 р. за № 21.

24.05.2004
року між нею та громадською організацією "Добробут" було укладено
договір на реконструкцію кімнат № 610, 611, 612 гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, згідно проекту в квартиру НОМЕР_1 з правом подальшого проживання її
сім'ї.

Однак у
липні 2004 року, в кімнату № 612 самовільно вселилась відповідач яка на день
звернення до суду, постійно користується вказаною кімнатою, не дає можливості
їй вільно користуватися житловою площею на підставі укладеного договору найму
та ордеру.

На
неодноразові її прохання та громадської організації "Добробут"
звільнити кімнату гуртожитку ОСОБА_2 не погоджується.

Враховуючи
викладене просила суд усунути перешкоди в здійсненні права користування майном
- гуртожитком, який знаходиться в АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з кімнати
№ 612 гуртожитку, як таку, що безпідставно вселилась та проживає на його
житловій площі, без надання їй іншого жилого приміщення.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2007
року в задоволені позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі на зазначене рішення суду, ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить
рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення яким задовольнити її
позовні вимоги.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і
обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно
до вимог ст.ст. 127 - 129 ЖК України, право користуванні житловою площею у
гуртожитку виникає в особи за умови, якщо вона поселилася на підставі
спеціального ордеру, виданого належним чином. Судом встановлено, що ОСОБА_2
проживає в гуртожитку з 1998 року, та вселилась в гуртожиток з дотриманням
встановленого порядку. Спірна кімната була їй надана на підставі ордеру, який
мав зберігатися в адміністрації гуртожитку і на руки їй не видавався.

Відповідно
до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач
у судовому засіданні не навів доказів, які би свідчили про те, що ОСОБА_2
вселилася у спірне приміщення без правових підстав, тобто - без спеціального
ордеру.

Таким
чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не довів
незаконність вселення та проживання відповідача на спірній житловій площі, а
тому ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу в його
позовних вимогах.

Крім
того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалася на ст. 391 ЦК України та ст. 48
Закону України „Про власність". Між тим, позивач не є власником спірної
житлової площі, а тому вищезазначені норми матеріального права не регулюють
правові відносини, які виникли між сторонами. Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що відповідач має право проживати у гуртожитку, а тому
правові підстави її виселення мають відповідати нормам Житлового кодексу
України. Стаття 132 ЖК України не передбачає підстав виселення з гуртожитку без
надання іншої житлової площі, які були зазначені у позовних вимогах.

Постановляючи
судове рішення, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини
справи, встановив дійсні правовідносини сторін, правильно застосував норми
матеріального права, які регулюють ці відносини.

Оскільки
судове рішення відповідає вимогам закону, встановленим обставинам та наданим
доказам, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2007 року по цій справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.