РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5
грудня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого:       Григор'євої Л.І.

суддів:                   Барсукової В.М.,         Балюка М.І.,

Гуменюка В.І.,             Косенка
В.Й., -

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Тернівці (далі - ВВД ФССНВПЗ в м.Тернівці)
про перерахунок щомісячних страхових виплат,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2006 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що відповідач з березня 2003 року при вирішенні питання
про перерахунок страхових виплат, які йому сплачуються в зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві, неправильно застосовує коефіцієнт зростання
середньомісячної реальної заробітної плати замість коефіцієнту зростання
середньої заробітної плати в галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Просив суд зобов'язати
ВВД ФССНВПЗ в м.Тернівці провести перерахунок щомісячних страхових виплат у
відповідності до ч. 2 ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності”, а не у відповідності до
постанов правління Фонду. Просив стягнути з відповідача 5 273 грн. 13 коп.
недоплачених страхових виплат, призначити йому нову суму щомісячних платежів з
1 жовтня 2006 року в розмірі 1 676 грн.58 коп. та відшкодувати  3 000 грн. моральної шкоди, завданої
протиправними діями відповідача.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня
2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2007 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ВВД
ФССНВПЗ в м.Тернівці за період з 1 березня 2002 року по 30 вересня 2006 року 5
273 грн. 13 коп. недорахованих страхових виплат та зобов'язано відповідача
виплачувати ОСОБА_1 з 1 жовтня 2006 року
до наступного перерахунку 1 676 грн. 58 коп. щомісячно.  Стягнуто з ВВД ФССНВПЗ в м.Тернівці 1 000
грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 1 грн. 50 коп. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ВВД ФССНВПЗ в
м.Тернівці просить скасувати зазначені судові та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга ВВД ФССНВПЗ в м.Тернівці підлягає задоволенню, а судові
рішення - скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких
підстав.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховний Суд
України № 6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами ю
відшкодування шкоди” від 27 березня 1992 року з наступними змінами виплати,
призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на
їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати
працездатності) сум щомісячних платежів, призначених судом або роботодавцем,
підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

При вирішенні справи судами не було враховано зазначені
положення постанови Пленуму Верховного Суду України та стягнуто недоплачені
виплати за період з 1 березня 2002 року по 30 вересня 2006 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд
першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що при
нарахуванні позивачу страхових виплат ВВД ФССНВПЗ в м.Тернівці неправильно
застосувало норми ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон № 1105-ХІV) в редакції,
що діяла на час виникнення спірних правовідносин, та помилково застосував до
розрахунку коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати, встановлені
постановами правління відповідача, а не коефіцієнти росту середньої заробітної
плати, затверджені Державним комітетом статистики України.

Однак, з такими висновками судів не
можна погодитися, оскільки вони дійшли їх з порушенням норм матеріального
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року страхування від нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року передбачено, що безпосереднє управління Фондом соціального
страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча
дирекція.

Відповідно до ст. 17 зазначеного
Закону правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків, зокрема,
спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду та її робочих
органів; затверджує інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання
страхових коштів, погоджену з Національним банком України і спеціально
уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні документи,
що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в
межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та
застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону № 1105-ХІV передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться
також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної
плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня
наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Згідно з п. 4.4.2. - 4.4.4. Порядку
призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей),
узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й
затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002
року № 7 (діючого на час виникнення спірних відносин) - при проведенні перерахування
щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна
плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна
плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування
максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових
виплат проводиться з урахуванням вимог абзацу третього частини першої статті
34  базового Закону № 1105-ХІV, а саме: у разі,
коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію
по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним
захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної
страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного
року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних
страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної заробітної плати
застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові виплати
потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління Фонду.

З матеріалів справи вбачається, що ВВД ФССНВПЗ в м.Тернівці проводило
перерахування щомісячних страхових виплат позивачу у відповідності з
постановами правління Фонду від 14 березня 2002 року № 15 (на коефіцієнт
1,193), від 4 березня 2003 року № 3 (на коефіцієнт 1,182), від 24 лютого 2004
року № 5 (на коефіцієнт 1,152), від 28 лютого 2005 року № 3 (на коефіцієнт
1,238) та від 6 березня 2006 року № 3 (на коефіцієнт 1,203), в кожній з яких
зазначено, що такий коефіцієнт взято за даними Державного комітету статистики
України.

Таким чином, проведений ВВД ФССНВПЗ
в м.Тернівці перерахунок належних ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат
ґрунтується на вимогах закону, а висновок судів було зроблено з порушенням
вимог ч. 2 ст. 29 Законом № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

За таких обставин у суду першої
інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог,
а у апеляційного суду - для висновку про законність рішення суду першої
інстанції.

Ураховуючи, що судами при вирішенні
спору неправильно застосовані норми матеріального права, судові рішення
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Тернівці задовольнити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня
2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці про перерахунок щомісячних страхових виплат
відмовити.

Рішення оскарженню
не підлягає

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:
В.М. Барсукова

М.І.Балюк

В.І.Гуменюк

В.Й. Косенко