Справа №2-1411
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 квітня 2007 року,
Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Тищук М.Ф.;

при секретарі -
Матвєєвій О.Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 просить суд
стягнути з відповідача на його користь, як відшкодування майнової і моральної
шкоди, 15 499,77 гривень,
а також відшкодувати всі судові витрати, пов'язані із зверненням до суду за
захистом порушених його майнових прав.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 липня 2006 року в м. Києві
на мосту „Московський" сталася дорожньо-транспортна пригода між
автомобілем марки „Тайота Каріна", д/н НОМЕР_1, яким керував він, і автомобілем марки „Ліаз", д/н НОМЕР_2, яким керував
відповідач ОСОБА_2

Він вважає, що винним у вказаній пригоді є ОСОБА_2, а тому бажає
відшкодування шкоду, оскільки під час дорожньої пригоди був пошкоджений його
автомобіль.

Відповідач та його представник, заперечуючи проти позову, подали зустрічний
позов, вважаючи, що винним в дорожньо-транспортній пригоді є позивач, оскільки
його вина підтверджується постановою по адміністративній справі про притягнення
позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні сторони позови підтримали, вважаючи, що винним в
дорожньо-транспортній пригоді є протилежна сторона по справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, які надані
сторонами, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а зустрічний
ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

До такого
висновку суді дійшов з наступних підстав.

Із схеми події, яка знаходиться на аркуші справи 3 адміністративної
справи № 3-35900/2006 вбачається,
що перед пригодою автомобілі „Тайота Каріна" і „Ліаз" рухалися по
мосту „Московський" з правого берега Дніпра в сторону лівого.

Із схеми та письмових пояснень учасників пригоди
встановлено, що під час руху автомобіль „Тайота Каріна" виїхав на смугу
реверсивного руху, коли в той момент йому рух по цій смузі було заборонено, а
дозволено по цій смузі зустрічному.

Із пояснень ОСОБА_1 встановлено, що на зустріч йому по
реверсивній смузі рухався транспорт, а тому йому необхідно було негайно
звільнити цю смугу, шляхом виїзду на праву смугу, тобто на ту смугу, по якій
він рухався перед виїздом на реверсивну.

2

Із гальмівного шляху, що значиться на схемі пригоди,
вбачається, що ОСОБА_1 , щоб уникнути зіткнення із зустрічним транспортом,
змінив напрямок руху автомобіля вправо і при цьому застосував екстрене
гальмування.

Оскільки смуга справа була зайнята безперервним потоком
автомобілів, тому й сталося зіткнення одним із автомобілем, і цим автомобілем
виявився вантажний автомобіль „Ліаз",
яким керував ОСОБА_2

Суд в даній
пригоді не вбачає ніякої вини зі сторони водія автомобіля „Ліаз".

Інша річ, якби автомобіль „Ліаз" вдарив автомобіля
„Тайота Каріна" в праві двері чи в заднє праве крило, коли автомобіль
„Тайота Каріна" перестроювався на праву смугу, то суд міг би розцінити
такі дії водія „Ліаз", як умисні, тобто умисне не вжиття ним заходів
уникнення зіткнення.

Однак, таких дій зі сторони водія „Ліаз" суд не
вбачає, оскільки цих два автомобіля рухалися паралельно на різних смугах, а
автомобіль „Ліаз" навіть рухався трохи спереду.

Крім того автомобіль „Ліаз", не міг різко загальмувати, щоб надати
автомобілі „Тайота Каріна" місце на смузі, оскільки автомобіль „Ліаз"
є вантажівкою, а тим більше, що був завантажений і мав загальну масу до 40 тон.

Наявність постанови від 23
листопада 2006 року по
адміністративній справі №
3-35900/2006 також підтверджує вину ОСОБА_1 в даній
дорожньо-транспортній пригоді.

Отже,
згідно ч. З ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені судовим рішенням у   цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь  ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд не задовольнив клопотання представника позивача про
призначення авто технічної і авто трасологічної експертизи, оскільки суд вбачає
можливим встановити вину кожного із учасників пригоди на підставі матеріалів
адміністративної справи, враховуючи ті обставини, що викладені вище.

Суд вважає надуманим ствердження представника позивача ОСОБА_1 на те, що
водій автомобіля „Тайота Каріна" ОСОБА_1 був вимушений виїхати на
реверсивну смугу, яка в той момент була відкрита для зустрічного руху, із-за
того, щоб уникнути зіткнення із автомобілем, який зненацька виїхав на його
смугу („підрізав").

Така надумана
версія представника ОСОБА_1 спростовується наступним.

Припустимо,   що   перед
автомобілем   „Тайота  Каріна"             зненацька  виникла

перешкода, тобто
якийсь автомобіль „підрізав" його, у зв'язку з чим він був вимушений різко
скерувати автомобіль вправо на реверсивну смугу.

Якщо це було так, то тоді зразу же після цього ОСОБА_1 повинен був і мав
технічну можливість зайняти своє попереднє місце на смузі, по якій рухався до
такого вимушеного маневру. Отже за цю мить його місце на смузі вантажівка в 40 тон не змогла би
зайняти.

Крім того, такий маневр по версії представника позивача,
також аж ніяк не

виправданий, оскільки виїзд на зустрічну смугу міг стати
набагато   трагічнішим    ніж

зіткнення
з попутним транспортом, який буцімто його „підрізав".

Отже без призначення експертизи суд встановив, що винним в даній дорожній
пригоді є ОСОБА_1, а тому він повинен відшкодувати ОСОБА_2 шкоду.

Згідно висновку авто товарознавчого дослідження (а.с. 43 - 45) розмір майнової
шкоди, заподіяної ОСОБА_2, становить   360,73 гривень.

Такий розмір шкоди позивач і його представник не оспорюють, а тому суд цей
доказ приймає.

Крім того, суд також погоджується із тим, що ОСОБА_2
також заподіяна моральна шкода, однак суд не погоджується із таким розміром, а
тому вважає, що розмір моральної шкоди є меншим.

3

Суд вважає, що ОСОБА_1 повинен також відшкодувати ОСОБА_2 всі судові
витрати, які ним затрачені.

На підставі викладеного та ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10,
15, 60, 61, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і
моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити
без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
на користь ОСОБА_2, як відшкодування: 360,73
грн. - майнової
шкоди; 2000,00 грн. - моральної шкоди;

81,00   грн.   -   оплату   державного
мита  та  витрати
на  інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу; 100,00
грн. - оплату
за товарознавче дослідження; 205,00
грн. - оплату
за проведення авто технічного дослідження; 14,58 грн. -
оплату телеграми на виклик на проведення авто товарознавчого дослідження;

6,10 грн. (4,10
+ 2,00) - оплата за послуги банку,
а всього 2767 (дві
тисячі сімсот шістдесят сім) гривень 41
копійок.

На дане рішення може бути подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду м. Києва на протязі двадцяти днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана на протязі десяти днів з дня
проголошення рішення суду.