Справа №2-1707/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:
головуючого - судді
Пушкарчук В.П.

при секретарі                  Тростянчук Т.В.,

з участю позивача -
ОСОБА_1., відповідачів -
ОСОБА_2., ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
визнання права власності на квартиру, в тому числі на спадкове майно, /4 частину
квартири, -

еста но вив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3. про визнання права власності
на квартиру, в тому числі на спадкове майно, 1/4 частину квартири, що
знаходиться за адресою: м. АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_4на праві власності. У зв'язку з тим, що дану квартиру
позивач разом із чоловіком придбали у житлово-будівельного кооперативу, членом
якого був ОСОБА_4., та квартира на даний час не приватизована, а отже і
відсутні правовстановлюючі документи. Позивач зазначила, що оскільки ОСОБА_4,
власник вказаного житла, помер ІНФОРМАЦІЯ_1., то на його 1/2 частку в
квартирі відкрилась спадщина. Спадкоємцем спадкового майна за законом є дружина
спадкодавця ОСОБА_1. та його сини ОСОБА_2. і ОСОБА_3. У встановлені законом
строки ОСОБА_1. разом із своїми синами звернулась у державну нотаріальну
контору з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, про що є
підтвердження - витяг
про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.09.2006
року № 6673956. Проте
коли позивач ОСОБА_1. звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття
спадщини, нотаріус не видала свідоцтво про право на спадщину за законом,
оскільки не визначені частки співвласників спірного житла. Сини спадкодавця
відмовились від спадщини в користь ОСОБА_1., про що написали письмові заяви.
Позивач просила визнати, що їй на праві власності належить квартира за АДРЕСА_1, в тому числі
спадкове майно після смерті чоловіка в розмірі 1/2 частини
квартири.

В судовому
засіданні позивач підтримавши позовні вимоги з підстав зазначених в позові
додатково пояснила, що в нотаріальній конторі відмовили видавати свідоцтво про
право на спадщину за законом, що лишилось після смерті ОСОБА_4., оскільки
відсутні правовстановлюючі документи та формально невизначені частки квартири.
При житті спадкодавця ніколи не виникало спору, щодо часток квартири, що є
спільній власності. Позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі
ОСОБА_3. та ОСОБА_3. в судовому засіданні пояснили, що не мають заперечень щодо
задоволення позовних вимог, не виникало ніякого спору.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши документи справи, суд прийшов до висновку про
підставність заявленого позову.

Судом
встановлено, що квартира за №
АДРЕСА_1належить на праві власності ОСОБА_4, яку він придбав у
житлово-будівельного кооперативу під час зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_1.

2

ОСОБА_4. був членом кооперативу, в даний час
заборгованості перед кооперативом не має, даний факт підтверджено копією
довідки Житлово-експлуатаційної контори №
8 житлово-будівельних кооперативів від 25.09.2006р. № 205, даний факт
знайшов підтвердження і в поясненнях позивача.

Згідно ст. 384 Цивільного
кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу
стає її власником та згідно ст. 60
Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного
кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Спору щодо
часток співвласників у вказаних осіб не виникало.

Таким чином,
ОСОБА_4таОСОБА_1належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 частки
квартири за № АДРЕСА_1.

Оскільки,
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1року,
згідно свідоцтва про смерть (а.с.4), то спадщина відкрилась на 1/2 частину
вищевказаної квартири, яка належала йому на праві власності.

Згідно ст.12 ч.2
Закону України "Про власність" громадянин набуває права власності на
доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці,
підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

В судовому
засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_4. його дружина та сини, що на час
смерті проживали разом з ним, являлися спадкоємцями першої черги за законом.
Інших спадкоємців не було.

Згідно ст. 1261 Цивільного
кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1являється дружиною ОСОБА_4, згідно копії
свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5),
та ОСОБА_2 і ОСОБА_3являються синами ОСОБА_4, згідно копій свідоцтв про
народження (а.с.7).

Згідно ст. 1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час
відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку
у шість місяців, встановленого статтею 1270
цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1273 Цивільного
кодексу України спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини.
Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини. Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3заявили про відмову від
прийняття спадщини до Першої Луцької нотаріальної контори.

Позивач ОСОБА_1в
передбачений законом 6-місячний термін звернулась до Першої Луцької
нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, про що
є підтвердження - витяг
про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.09.2006
року № 6673956.

Оскільки, згідно
ч.2 ст. 1275 Цивільного
кодексу України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за
законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він
мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і
розподіляється між ними порівну, суд прийшов до висновку, що спадкоємцю
ОСОБА_1. належить 1/2 частки квартири.

Таким чином,
оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що слід визнати право власності на квартиру № АДРЕСА_1, в тому числі
на спадкове майно після смерті чоловіка в розмірі 1/2 частини цієї квартири.

з

Керуючись ст.ст.
10, 11, 58, 60, 130,
213, 214, 215 ЦПК України, ст.48 п.З Закону України "Про
власність", ст. 60 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 16,
370, 372, 1222, 1226, 1261,1267-1270,1273,1275,1296 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на квартиру №
АДРЕСА_1, в тому числі на спадкове майно після смерті її чоловіка
ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини цієї квартири.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом 10
(десяти) днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.