Справа № 22-738/2007                                      Головуючий
Категорія: 20                                                                                        Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26  березня  2007  року  Колегія  суддів
Судової  палати  у
цивільних  справах апеляційного
суду Львівської області в складі:

Головуючого: Кіт
І.Н.

Суддів: Мусіної
Т.П, Богонюка М.Я.

При секретарі: Стружинській Л.

З участю:
сторін, адвоката ОСОБА_1.

розглянувши в
судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення
Галицького районного суду м. Львова від 17
листопада 2006 року,
колегія суддів, -

встановила:

В грудні 2005 р.
ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3про відшкодування шкоди, заподіяної
злочином.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вироком Галицького районного суду м.
Львова від 04 квітня 2005 р. ОСОБА_3.
визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125 КК України на один місяць арешту,
звільнено від відбуття покарання на підставі ч.1 ст.74 КК України.

Внаслідок
заподіяних їй відповідачем тілесних ушкоджень з короткочасним розладом
здоров"я вона понесла витрати, пов'язані з лікуванням та покращеним
харчуванням, їй рекомендовано санаторно-курортне лікування, понесені витрати на
юридичну допомогу. Окрім того, незаконними діями ОСОБА_3. їй спричинені
моральні страждання внаслідок заподіяного фізичного болю, в неї зменшилась
працездатність і потрібні додаткові зусилля для творчої роботи, змінилось її
життя і виробничі стосунки, вона змушена була змінити роботу.

Посилаючись на ст.1167 ЦК
України просила стягнути з відповідача у її користь 4170 грн.
матеріальної шкоди та 6000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2006 р. в задоволенні
позову ОСОБА_2. відмовлено.

Рішення суду
оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд неправильно застосував норми
матеріального права, що призвело до безпідставної відмови у позові, хоча подані
нею докази та пояснення відповідача давали підстави для його задоволення.

Просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про задоволення її вимог, а саме, стягнути з
ОСОБА_3. 3170 грн.
матеріальної шкоди, 6000
грн. моральної шкоди та 1000
грн. за надання юридичної допомоги.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково: рішення суду підлягає скасуванню на
підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що розмір заподіяної
матеріальної шкоди не підтверджений належними доказами, а наведені підстави для
відшкодування моральної шкоди не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Проте такі
висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи.

Зокрема, за вироком Галицького районного суду м. Львова
від 04 квітня 2005 р. ОСОБА_3.
визнаний винним у тому, що 07
травня 2004 р.
близько 19 год. в
приміщенні редакції газети „З жінками за майбутнє", яка розміщена у м.
Львові на вул. Чайковського, 8 в каб. № 29, на грунті особистих неприязних
відносин затіяв сварку з ОСОБА_2., застосовуючи фізичну силу вивів її з
приміщення редакції на сходову клітку, від чого вона впала на сходи, силоміць
вивів її з під'їзду на вулицю та вдарив ногою в сідницю від чого вона одержала
легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я. За вчинені дії
ОСОБА_3. засуджений за ст.125 ч.2 КК України на 1 місяць арешту, відповідно до
ст.74 ч.4 КК України ОСОБА_3. звільнено від відбування покарання. Вирок суду
залишений без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2005
р. і набув законної сили.

Таким чином факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2. саме ОСОБА_3 .
доведено у встановленому законом порядку.

У зв'язку із заподіянням тілесних ушкоджень позивачка зазнала певних
фізичних страждань, одержала психологічну травму, тому колегія суддів вважає,
що саме з цих підстав їй завдана моральна шкода та з врахуванням конкретних
обставин справи приходить до висновку, що така підлягає відшкодуванню в розмірі
1000 грн.,
який вважає достатнім.

При цьому колегія суддів враховує, що дії самої позивачки в певній мірі
сприяли продовженню фізичних страждань і свідомо не були спрямовані на швидке
одужання, оскільки вона добровільно відмовилась від госпіталізації, від
звільнення від роботи, від здачі крові на аналіз, що підтверджується довідкою
травматологічного пункту швидкої допомоги, у який вона звернулася 7.05.2004 р. в день заподіяння
тілесних ушкоджень, послугами стаціонарного лікування по наслідках травми
скористалась лише через шість місяців та перебувала на стаціонарному лікуванні
нетривалий час (з 24.11.04
р. по 03.12.2004 p., а.с.17).

Колегія суддів вважає, що доводи позивачки про втрату матеріального
благополуччя, істотного погіршення життєвих зв'язків та перспектив ділової
репутації, неможливість вести для неї звичний ритм життя, зменшення
працездатності та потреба додаткових зусиль для творчої роботи, як підстави для
відшкодування моральної шкоди не знайшли підтвердження в судовому засіданні та
спростовуються доказами.

Зокрема, колегією суддів встановлено, що на момент конфліктної ситуації 7.05.2004 р. ОСОБА_2.
працювала ведучою медичної сторінки газети „Український шлях" і протягом
травня 2004 р. та у наступні
місяці 2004-2005 років до
дня звернення з позовом до суду газета „Український шлях" збільшила об'єми
та частоту публікацій ОСОБА_2. (а.с.25-30).

Окрім того, з літа 2005
р. ОСОБА_2. починає додатково співпрацювати з іншою газетою „Крок",
стає редактором сторінки і газета у кожному номері публікувала матеріали,
підготовлені ОСОБА_2. та продовжує публікувати (додатки - газета
„Крок" № 1 за 8.09.2005 p., № 4 за 29.09.2005 p., № 5 за 06.10.2005 p., № 23 за 8.06.2006 p., № 37 за 14.09.2006 p., № 45-46 за 16.11.2006 p., № 10 за 08.03.2007 p., газета
„Український шлях" №
32 за 12-18 серпня 2004 p.).

Щодо матеріальної шкоди, то колегія суддів вважає, що така підлягає
задоволенню в розмірі 12
грн.76 коп. витрат, понесених на придбання ліків у період стаціонарного
лікування за рецептом лікаря, що підтверджується чеками на їх придбання саме на
таку суму (а.с.86-88 кримінальної справи №
1-20/05).

Надані позивачкою ксерокопії чеків на придбання ліків (а.с.9) колегія
суддів вважає неналежними доказами для обґрунтування розміру матеріальної
шкоди, оскільки вони підтверджують придбання лікарських засобів у грудні 2005 р. та у 2006 р., в той час
як подія мала місце 7.05.2004
р. Придбання зазначених у чеках медичних препаратів не обґрунтовано
рекомендацією лікуючого лікаря чи медичної установи.

Не подано позивачкою і медичних рекомендацій щодо необхідності у
додатковому посиленому харчуванні у зв"язку з одержаними тілесними
ушкодженнями, а також доказів понесення витрат на придбання путівки для
санаторно-курортного лікування, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню
не підлягають.

Оскільки позов задовольняється частково в розмірі 1012 грн.76 коп.,
відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦРК України понесені позивачкою судові витрати на
надання юридичної допомоги присуджуються пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, що становить 90
грн.61 коп.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України та на підставі
ст.ст.1166 ч.1,1167 ч.1 ЦК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2006 р. скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2до ОСОБА_3про відшкодування шкоди, заподіяної злочином,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 12 грн.76 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди, 1000
грн. на відшкодування моральної шкоди, 90 грн.61 коп. витрат за надання юридичної допомоги.

Стягнути з ОСОБА_3 51
грн. судового збору в дохід держави.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку протягом 2-х
місяців до Верховного Суду України.