Головуючий у першій інстанції  Медвідь Н.О.
Доповідач Дерев'янко О.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007
року                                                                                   м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області
в складі:

головуючого          Віхрова В.В.

суддів: Гайдук
В.І.,  Дерев'янко О.Г.

Басуєвої
Т.А.,   Козлова С.П.

розглянувши у
касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 та приєднавшоїся редакції газети «Вишгород»
на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01
листопада 2004 року та на ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2005 року у справі за
позовом ОСОБА_2, Вишгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1,
редакції газети «Вишгород» про захист честі, гідності і ділової репутації та
про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

В березні та
квітні 2004 року ОСОБА_2. та Вишгородська районна державна адміністрація
звернулися до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідачами в
номерах газети «Вишгород» від 07.02.2004 та від 06.03.2004 було розповсюджено
недостовірну інформацію, яка вводить в оману пересічних громадян району,
призводить до неправильного сприйняття ними реальних фактів щодо діяльності
ОСОБА_2., як
голови районної державної адміністрації, принижує репутацію
райдержадміністрації, як органу державної влади, тому позивачі, згідно
уточнених позовних вимог, просили суд зобов'язати відповідачів спростувати таку
інформацію в місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду та стягнути з
відповідачів на користь ОСОБА_2. моральну шкоду в сумі 58000,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05 листопада 2004 року, позов частково
задоволений, визнано недостовірною інформацію, опубліковану в НОМЕР_1 газети
"Вишгород" від 07 лютого 2004 року в статті ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного
змісту: «Президентська вертикаль... ніякого навантаження не має і створена лише
з однією метою: здійснити клановий перерозподіл власності (у тому числі й
комунальної) та національних багатств»; зобов'язано відповідача - головного
редактора газети «Вишгород» ОСОБА_1 протягом місяця після набрання чинності
рішенням суду, спростувати надруковані в НОМЕР_1 газети "Вишгород"
від 07 лютого 2004 року в статті ІНФОРМАЦІЯ_1 відомості: «президентська
вертикаль, на вершині якої знаходиться ОСОБА_3,
а в самому низу -ОСОБА_4, ніякого функціонального навантаження не має і
створена лише з однією метою: здійснити клановий перерозподіл власності (у тому
числі й комунальної) та національних багатств», шляхом розміщення в наступному
номері газети «Вишгород» під заголовком «Спростування» публікацію такого
змісту: «Головний редактор газети «Вишгород» та редакція цієї газети просить
вибачення перед головою Вишгородської райдержадміністрації -ОСОБА_2 та
громадянами району за поширення неправдивої інформації, яка паплюжить честь,
гідність, ділову репутацію голови райдержадміністрації ОСОБА_2. не відповідає
дійсності, та завдає шкоди діловій репутації райдержадміністрації; визнано
недостовірною, опубліковану в номері газети «Вишгород» від 06 березня 2004 року
інформацію під назвою «Бий першим, ОСОБА_2...!» наступного змісту: «..під час
будівництва дев'ятиповерхівки біля кінотеатру «Мир», яке ведеться під
патронатом райдержадміністрації та облдержадміністрації було вкрадено від 3-х
-3,5 млн. грн. і голові Вишгородської РДА було прямо сказано: «або прибери
ОСОБА_5, або підеш геть з посади. Причому прямо-у тюрму»; зобов'язати редакцію
газети «Вишгород» протягом місяця з дня набрання чинності рішенням суду,
спростувати інформацію, надруковану в номері газети «Вишгород» від 06 березня
2004 року під назвою «Бий першим ОСОБА_2...!» наступного змісту: «з достовірних
джерел нам стало відомо, що під час будівництва дев'ятиповерхівки біля
кінотеатру "Мир", яке ведеться під патронатом райдержадміністрації та
облдержадміністрації було вкрадено від 3-х -3,5 млн. грн. і голові
Вишгородської РДА було прямо сказано: «або прибери ОСОБА_5, або підеш геть з
посади. Причому - прямо у тюрму...», шляхом поміщення в наступному номері
газети «Вишгород» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке
спростовується, тим же шрифтом під заголовком «Спростування» публікацію такого
змісту: «Редакція газети «Вишгород» просить вибачення перед головою
Вишгородської райдержадміністрації ОСОБА_2 та громадянами району за поширення
неправдивої інформації, яка принижує честь, гідність, ділову репутацію голови
адміністрації ОСОБА_2, що була опублікована в номері газети «Вишгород» від 06
березня 2004 року під заголовком «Бий першим ОСОБА_2...!»; стягнуто з кожного з
відповідачів на користь позивача по 5000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного
суду Київської області від 22 лютого 2005 року рішення місцевого суду змінено в
частині розміру стягнутої моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_2. моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., в решті рішення залишене без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1. вказує на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання
про скасування судових рішень в частині задоволення позовних вимог та ухвалення
нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Редакція газети
«Вишгород», що приєдналася до касаційної скарги ОСОБА_1. також посилається на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових
рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У запереченнях
на касаційну скаргу позивач зазначає, що вислови відповідача правильно оцінені
судом апеляційної інстанції та рішення як суду першої інстанції так і суду
апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів,
заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах касаційної
скарги і позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що
касаційна скарга ОСОБА_1. підлягає задоволенню, рішення місцевого суду та
ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що опублікована
відповідачем інформація про те, що «...Президентська вертикаль, на вершині якої
стоїть ОСОБА_3, а в
самому низу - ОСОБА_4, ніякого функціонального навантаження не має і створена
лише з однієї метою: здійснити клановий перерозподіл власності, (у тому числі й
комунальної) та національних багатств» та «...з достовірних джерел нам стало
відомо, що під час будівництва дев'ятиповерхівки біля кінотеатру
"Мир", яке ведеться під патронатом райдержадміністрації та
облдержадміністрації було вкрадено від 3-х -3,5 млн. грн. і голові Вишгородської РДА було прямо сказано: «або
прибери ОСОБА_5, або підеш геть з посади. Причому - прямо у тюрму...» - містить
посилання на факти та обставини, які є негативною інформацією про позивачів
ОСОБА_2. та Вишгородську районну державну адміністрацію і достовірність яких
відповідачами не доведена.

Проте повністю з
такими висновками суду погодитись неможна.

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є порушення норм
процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Судами
встановлено, що в газеті «Вишгород» від 07 лютого 2004 року в статті
ІНФОРМАЦІЯ_1 була опублікована інформація наступного змісту: «Президентська
вертикаль... ніякого навантаження не має і створена лише з однією метою:
здійснити клановий перерозподіл власності (у тому числі й комунальної) та
національних багатств», а в номері цієї ж газети від 06 березня 2004 року
інформацію під назвою «Бий першим, ОСОБА_2...!» наступного змісту: «..під час
будівництва дев'ятиповерхівки біля кінотеатру «Мир», яке ведеться під
патронатом райдержадміністрації та облдержадміністрації було вкрадено від 3-х
-3,5 млн. грн. і голові Вишгородської РДА було прямо сказано: «або прибери
ОСОБА_5, або підеш геть з посади. Причому прямо-у тюрму».

Суд касаційної
інстанції у цій справі приймає до уваги, що свобода політичної дискусії
відноситься до фундаментальних засад демократичного суспільства, у зв'язку з
чим межі допустимої критики щодо політиків як такі є більш широкими, аніж щодо
приватної особи, через що політик має проявляти стриманість до прискіпливої
уваги до його вчинків, слів, дій, на що неодноразово вказував Європейський Суд
з прав людини у рішеннях щодо тлумачення положень ст. 10 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод.

Вислови
відповідача щодо вчинків позивача і його політичної позиції побудовані за
допомогою таких мовних засобів, як порівняння, метафори, алегорії, що свідчить
про їх оціночний характер - вони за будь-яких обставин не можуть бути доведені
як факт реальної дійсності. За ст. 471 Закону України «Про інформацію» ніхто не
може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень за
винятком образи чи наклепу.

Ст. 10 Конвенції
про захист прав людини і основоположних свобод, як і ст. 34 Конституції
України, передбачає, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів,
змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати
інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Зокрема,
Європейський Суд наголошує, що стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей
та інформації, але також і форму, в якій вони надані (Oberschick v.Austria (№1),
рішення від 23.05.1991). Журналістська свобода передбачає також використання
висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних (рішення у
справі Prager and Oberschick v.Austria (no.1) від
26.04.1995). При дотриманні умов §2 статті 10 Конвенції, право вільно
передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які
сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й
такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги
плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного
суспільства» (рішення у справі Handyside v. the United Kindom від
07.12.1976).

Європейський Суд
з прав людини відзначив, що навіть оціночне судження може виходити за межі
прийнятного, якщо воно не має під собою ніякого фактичного підґрунтя (рішення у
справі «ОСОБА_6 проти Австрії»). Виходячи з цього, колегія суддів у цій справі
зазначає, що такого роду оціночне судження щодо особистих якостей, рис
позивача, його поведінки мало б визнаватися образою лише за умови поєднання з
непристойною формою вираження такового
судження, що в цій справі не доведено позивачем і судами не встановлено.

Колегія суддів
дійшла висновку, що в питанні висловів про причетність позивача ОСОБА_2. до
подій пов'язаних з будівництвом дев'ятиповерхівки біля кінотеатру
"Мир" необхідно виходити з наявного конфлікту права відповідачів на
повідомлення інформації і захисту прав позивачів - репутації ОСОБА_2. та
райдержадміністрації, тому втручання Держави у право відповідачів не відповідає
нагальній суспільній необхідності, яка б переважувала інтерес суспільства у
законній політичній дискусії щодо діяльності райдержадміністрації та ОСОБА_2., як посадової
особи. Втручання у права відповідача на вільне вираження думок і засудження за
образу безпідставне.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення місцевого суду та ухвалу
апеляційного суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись
статтями 336, 341 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2004
року та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Київської області від 22 лютого 2005 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_2 та Вишгородській районній державній адміністрації в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_1, редакції газети «Вишгород» про захист честі,
гідності і ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.