Справа №2-1762/07/04
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді     Донець О. В.

при секретарі                          Муленко К.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справа за позовом
ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_2, 3-тя особа
Ліпецький РВ УМВС України в Харківській області про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання права власності і усуненні перешкод в
користуванні особистою власністю, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на
автомобіль ВАЗ-21104 НОМЕР_1, зареєструвати автомобіль на його ім'я, та усунути
перешкоди в користуванні власністю - автомобілем ВАЗ-21104 НОМЕР_1,
зобов'язавши начальника Ліпецького РВ УМВС України в Харківській області
повернути вказаний автомобіль, посилаючись на наступне. 10.10.2006 р. між ним
та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21104 НОМЕР_1. Він
передав ОСОБА_2 за автомобіль гроші в сумі 45500 грн. В свою чергу, відповідач,
діючи на підставі нотаріально оформленої генеральної довіреності від імені
ОСОБА_3 передав йому вказаний автомобіль, ключі від нього і технічний паспорт.
Також 10.10.2006 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 була оформлена генеральна довіреність на його ім'я, реєстровий
№1-4747. Таким чином вважає, що фактично між ним та відповідачем був укладений
договір купівлі-продажу, а саме, ним були передані відповідачу гроші, а
відповідач передав йому автомобіль і документи на нього. З 10.10.2006 р. він
керував і користувався вказаним автомобілем як власник, проте 20.10.2006 р. на
підставі протоколу огляду і затримання, у відсутність понятих, працівниками
Ліпецького РВ УМВС України в Харківській області вказаний автомобіль у нього
був вилучений і поставлений на штрафмайданчик Ліпецького РВ. Як надалі йому
пояснили, що при перевірці було візуально встановлено, що нібито техпаспорт, виданий на
автомобіль не відповідає державним стандартам. У зв'язку з тим, що вказаний
автомобіль тривалий час знаходиться на штрафмайданчику Ліпецького РВ УМВС
України в Харківській області він звернувся із заявою 10.01.2007 р. на ім'я
начальника РВ з проханням повернути йому належний автомобіль, проте відповіді
на його заяву отримано не було і автомобіль до теперішнього часу не повернений.
Таким чином вважає, що він придбав право власності на вказаний автомобіль на
підставах, не заборонених законом і те, що працівники Ліпецького РВ УМВС
України в Харківській області незаконно утримують автомобіль більш 3-х місяців,
порушують його права як власника, регламентовані ст. 48, 50 Закону України «Про
власність», оскільки він не можу повною мірою володіти і розпоряджатися своїй
власність на свій розсуд, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду із
заявою про захист своїх прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, також пояснив, що
10.10.2006 р. між ним та позивачем фактично був укладений договір
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21104 НОМЕР_1, а саме він отримав від позивача
гроші в сумі 45500 гривень, а він, у свою чергу, діючи на підставі нотаріально
оформленої генеральної довіреності від імені ОСОБА_3 передав позивачу вказаний
автомобіль, ключі від нього і технічний паспорт. Також 10.10.2006 р. приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 була оформлена
генеральна довіреність на ім'я позивача, реєстровий №1-4747.

Представники відповідача УДАІ УМВС України в Харківській області та 3-ї
особи Ліпецького РВ УМВС України в Харківській області позов не визнали,
оскільки техпаспорт, виданий
на автомобіль, не відповідає державним стандартам.

Суд, вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_2,
представників відповідача УДАІ УМВС України в Харківській області та 3-ї особи
Ліпецького РВ УМВС України в Харківській області, дослідивши матеріали справи,
вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 10.10.2006 р. між
позивачем ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_2 фактично був укладений договір купівлі-продажу
автомобіля ВАЗ-21104 НОМЕР_1, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав
від позивача ОСОБА_1
гроші в сумі 45500 гривень. В свою чергу, відповідач, діючи на підставі
нотаріально оформленої генеральної довіреності від імені ОСОБА_3, передав
позивачу вказаний автомобіль, ключі від нього і технічний паспорт.

Також 10.10.2006 р. приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 була оформлена генеральна довіреність на ім'я
позивача, реєстровий №1-4747.

Таким чином
фактично між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
договір купівлі-продажу, а саме, ОСОБА_1 були передані
ОСОБА_2 гроші, а ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 автомобіль і
встановлюючи право документи на нього.

З 10.10.2006 р. ОСОБА_1 керував і
користувався вказаним автомобілем як власник, проте 20.10.2006 р. на підставі
протоколу огляду і затримання, у відсутність понятих, працівниками Ліпецького
РВ УМВС України в Харківській області вказаний автомобіль у нього був вилучений
і поставлений на штрафмайданчик Ліпецького РВ у зв'язку з там, що при перевірці
було візуально встановлено, що техпаспорт,
виданий на автомобіль не відповідає державним стандартам.

Спірний автомобіль тривалий час знаходиться на штрафмайданчику Ліпецького
РВ УМВС України в Харківській області, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся із
заявою 10.01.2007 р. на ім'я начальника РВ з проханням повернути йому належний
автомобіль, проте відповіді на його заяву отримано не було і автомобіль до
теперішнього часу не повернений.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК
України, якщо сторони домовились відносно всіх суттєвих умов договору, і
відбулось повне або часткове виконання договору, але одна з сторон ухилилась від
його нотариального посвідчення,
суд може визнати такий договор
дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не
потрібне.

Відповідно до ст. 48, 50 Закону України «Про власність», власник має право
володіти і розпоряджатися своїй власністю на свій розсуд.

Таким чином, доводи позивача знайшли своє часткове
підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в частині
визнання ухваленої між сторонами угоди дійсною, визнання за ОСОБА_1 права власності
на автомобіль, та усунення перешкод в користуванні власністю. Разом з тим, суд
відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині забов'язання УДАІ
УМВС України в Харківській області зареєструвати за ним автомобіль, вважаючи їх
необґрунтованими.

Враховуючи висловлене, керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.
220,626, 655, 656 ЦК України,
ст. 48, 50 Закону України «Про власність», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21104 НОМЕР_1, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2
10.10.2006 р., дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ-21104 НОМЕР_1.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ-21104 НОМЕР_1,
зобов'язавши начальника Ліпецького РВ УМВС України в Харківській області
повернути вказаний автомобіль ОСОБА_1.

В задоволенні
іншої частини позову ОСОБА_1
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.