Справа №22 Ц-1007/2007 р.                                       Головуючий у 1
інстанції Міланіч A.M.
26                                                                Доповідач
у 2 інстанції Яворський М.А.
УХВАЛА

іменем України

14
травня 2007 року                                                                                                 м.Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
судці:     Яворського М.А.

суддів                             Червінко К.С.,
Голуб С.А.

при
секретарі                  Турчина А.В.

розглянувши
в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бородянського районного
суду Київської області від 18 грудня 2006 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи : ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Бородянське бюро технічної інвентаризації, державний нотаріус смт. Бородянка
Рибалкіна Галина Григорівна про визнання договору дарування недійсним, усунення
перешкод у користуванні спадковим майном,

встановила:

У жовтні
2006 року позивачі по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. звернулися до суду із
позовом до ОСОБА_4. та просили постановити рішення, яким визнати недійсним
договір дарування 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в смт. Городянка від
08 червня 1996 року укладений між ОСОБА_7., та ОСОБА_4. та усунути перешкоди у
користуванні спадковим майном та присадибною ділянкою площею 0.35 га біля вказаної
часини будинку.

Рішенням
Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. відмовлено у повному
обсягу.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. просять скасувати зазначене
рішення Бородянського районного суду, як таке, що постановлено з порушенням
вимог процесуального та матеріального права. Зокрема на думку апелянтів суд
першої інстанції не врахував, що згідно заповіту ОСОБА_7. заповіла все своє
майно своєму сину ОСОБА_8. який у встановлений законодавством строк прийняв
дане майно, і на яке згідно законом мають право позивачі по справі ОСОБА_2,
ОСОБА_3. . Тому просили рішення скасувати та направити дану справу на новий
розгляд.

В
запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_4. просить рішення
Бородянського районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивачів
відхилити, посилаючись при цьому на те, що ОСОБА_7.. як власник 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, в смт. Бородянська, ОСОБА_7. ще при житті у 1996
році подарувала їй вказану частину будинку і ні хто вказаний договір на той час
не оспорював, тому позивачі як спадкоємці мають права тільки на те майно
спадкодавця ОСОБА_8, яке залишалося у ОСОБА_7. на час смерті і яке він прийняв
після її смерті.

Колегія
суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що за договором дарування від 8 червня 1996 року ОСОБА_7. як
власник 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, в смт. Бородянка подарувала
вказану частину будинку ОСОБА_4. . Зазначений договір посвідчений державним
нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори та зареєстрований 08
червня 1996 року в Бородянському БТІ. (ах. 45,46).

Інша 1/2
частина цього ж будинку належить на праві власності третім особам по справі
ОСОБА_5. та її неповнолітній дочці ОСОБА_6. по 1/4 його частині відповідно до
договору дарування від 29 березня 2005 року а.с. 17-18.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8,
як спадкоємець після смерті ОСОБА_7., та одночасно спадкодавець по відношенню
позивачів, після смерті ОСОБА_7. не отримував у спадщину спірну частину будинку
на яку претендують позивачі по справі, а вказана частина будинку була
подаровано ОСОБА_7. ще за життя відповідачці ОСОБА_4, тому позивачі по справі
не мають ніяких прав на вказане майно.

Колегія
суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно
до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно
до ст. 1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки
з матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_7. будучи власником 1/2
частини будинку ще за життя - 8 червня 1996 року розпорядилася належною їй
частиною житлового будинку АДРЕСА_1 смт. Бородянка, що підтверджується
нотаріально посвідченим договором тому ОСОБА_8, як спадкоємець ОСОБА_7. не міг
набути права на вказане майно, а відповідно вказане майно не могло бути
успадковано позивачами і після його смерті, тому суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив позивачам у задоволенні позовних вимог.

Доводи
апелянта проте, що вказаний договір дарування від 8 червня 1996 року укладений
між ОСОБА_7. та ОСОБА_4. сфабрикований, є безпідставними та, не підтверджені
доказами.

Не
надано апелянтом підтверджень того, що ОСОБА_8 прийняв після смерті ОСОБА_7.
спірну частину будинку, а тому права на вказану частину в порядку спадкування
виникли і у позивачів.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду викладених в рішенні.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, саме рішення є
законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає
без змін.

Керуючись
ст.ст.307 ч. 1 п. 1,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.