Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19  вересня   2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Пшонки М.П.,

суддів:

Берднік І.С.,                                   Костенка
А.В.,   Данчука В.Г.,                               Прокопчука
Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах
квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.
Житомира від 27 квітня 2006 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 22 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Військовий прокурор звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на
балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до 2004 року знаходився
житловий будинок для малосімейних із гуртожитком, розташований за адресою:               АДРЕСА_1. На підставі рішення
виконавчого комітету Житомирської міської ради вказаному будинку надано статус
житлового будинку для малосімейних і квартири в ньому повинні були надаватися
військовослужбовцям та службовцям Збройних Сил України, які мають право на
отримання житла, перебувають на квартирному обліку в порядку, що передбачений
Житловим кодексом України.

У зв'язку з тим, що квартира АДРЕСА_1 була надана  ОСОБА_1 з порушенням вимог чинного
законодавства і  ним незаконно
приватизована, що встановлено рішенням та вироком суду, просить визнати договір
купівлі-продажу квартири від
11 листопада 2004 року недійсним та виселити ОСОБА_2 без надання іншого
жилого приміщення.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2006 року
позов військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах
квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та виселення задоволено частково. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що укладений між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 11 листопада 2004 року та посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського нотаріального округу. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 77 грн. 05 коп. державного мита на користь
держави та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 22 листопада 2006 року зазначене рішення суду першої
інстанції залишено без зміни, але
доповнено його резолютивну частину наступним: стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 сплачені за договором купівлі-продажу від 11 листопада 2004
року  кошти в розмірі 77  051 грн.,
ОСОБА_2 зобов'язати повернути державі в особі квартирно-експлуатаційного
відділу м. Житомира квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі
ОСОБА_2 просить скасувати постановлені у справі рішення,
посилаючись на неправильне застосування судовими інстанціями норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд як першої,  так і апеляційної інстанцій виходили з того,
що 2 вересня 2004 року
начальником Житомирської
КЕЧ ОСОБА_1 виданий ордер № 51 на кімнату АДРЕСА_1, а в подальшому ордер № 55 /без дати/
вже як на квартиру за
вказаною адресою.

1 жовтня 2004 року відділом
приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради на ім'я ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про право власності
№ 47323  на квартиру АДРЕСА_1.

11 листопада 2004 року вищевказана
квартира продана ОСОБА_1 ОСОБА_2, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за реєстром №
2159.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 6 червня 2005 року вищевказані ордери: № 51 від 2 вересня 2004 року
на кімнату      № 56 та № 55 на квартиру
АДРЕСА_1 -  визнано недійсними. Крім того, визнано
недійсними розпорядження органу
приватизації № 47323 від 1 жовтня 2004 року та свідоцтво про право власності на вказану квартиру.
Указане рішення набрало законної сили.

З приводу
неправомірності надання ордерів на квартиру та надання дозволу на приватизацію шляхом
зловживання службовим становищем начальника Житомирської КЕЧ Малежіка М.В.
засуджено за ст. 423 ч. 2 КК України, про що свідчить вирок військового місцевого суду
Житомирського гарнізону від 18 серпня 2005 року.

З вищенаведеного, на думку судів
першої та апеляційної інстанцій, убачається, що квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння державного
житлового фонду не з волі власника житла, а на підставі неправомірних дій
посадових осіб, які встановлені вироком суду.

Згідно  із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним /оспорюваний правочин/.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна з таких підстав.

При вирішенні спору судам необхідно було виходити з положень гл. 29 “Захист
права власності” ЦК України і саме з тих статей, в яких йдеться про захист
права добросовісного набувача.

Частиною 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним
договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача у певних випадках.

Проте власником спірної квартири на момент її продажу був ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право власності на неї, з володіння поза його
волі квартира не виходила, її в нього ніхто не викрадав і він нею розпорядився
на свій розсуд - продав ОСОБА_2

Ніякого відношення до маніпуляцій з квартирами посадових осіб КЕЧ, пізніше
засуджених за вироком суду,  відповідачка
ОСОБА_2 не мала, тому підстави для витребування майна від неї відсутні.

Ураховуючи наведене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 336,
341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і  ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2006 року
та ухвалу  колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 22 листопада
2006 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову військового прокурора Житомирського гарнізону в
інтересах квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання недійсним договору купівлі-продажу та виселення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його оголошення й оскарженню не
підлягає.

Головуючий

М.П. Пшонка

Судді:

І.С. Берднік

В.Г. Данчук

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук