АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
березня 2007 року                                                                                                     м.
Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                                         Косогор Г.О.

суддів                                          Ткачук
О.О. Ісаєвої Н.В.

при секретарі                                        Ісаєвої
Ю. С

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 07 грудня 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Біляївської державної нотаріальної контори про визнання
свідоцтва про право на спадщину недійсним частково, та визнання права власності
на 1/2 частину житлового будинку,

встановила:

У липні 2006 року
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та Біляївської державної нотаріальної
контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним частково, та
визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку.

В обґрунтування свої вимог позивач посилався на те, щоІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати, ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового
будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті матері його брат - відповідач по справі ОСОБА_1, повідомив
позивача, що усе майно їх мати заповіла йому, тому ОСОБА_2. не звернувся з
заявою до нотаріальної контори.

Позивач стверджував, що нотаріальна контора не повідомила його про
відкриття спадщини, не перевірила коло осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщини за заповітом.

Згодом ОСОБА_2. стало відомо про існування заповіту його матері від 14
вересня 1983 року, згідно якого ОСОБА_3. заповіла усе належне їй майно йому та
ОСОБА_1 у рівних частках.

На підставі вишевикладеного, позивач ОСОБА_2. просив суд визнати недійсним
в частині отримання спадщини у вигляді будинку АДРЕСА_1свідоцтво про право на
спадщину, видане на ім'я ОСОБА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину вищевказаного будинку в порядку спадкування, та стягнути з відповідача
на його користь судові витрати.

Справа
№22и-1136/2007 р.

2

У судовому засіданні
ОСОБА_2. свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник
відповідача - Біляївської державної нотаріальної контори, та відповідач
ОСОБА_1., позов не визнали.

Рішенням
Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.. 524 ЦК України ( в
редакції 1963 року) спадкування за законом має місце, коли воно не змінено
заповітом. У зв'язку з тим, що Біляївська Державна нотаріальна контора не
перевірила факт наявності заповіту по вищевказаній спадковій справі, а також в
порушення ст.. 63
Закону України «Про нотаріат» не повідомила одного з спадкоємців - позивача по
справі, про відкриття спадщини, то право ОСОБА_2 на одержання спадщини було
порушено.

На дане
рішення принесена апеляційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. у повному обсязі.

Заслухавши
доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність ті
обгрунтованність рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.. 309 п. 1,3,4 ЦПК
України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, або
неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 10
п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п. 1
ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Згідно ст.. 525 ЦК України ( в
редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця

Згідно ст.. 548 ЦК України ( в
редакції 1963 року), для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець його
прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття
спадщини.

Згідно ст.. 549
ЦК України ( в редакції 1963 року), визнається що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично ступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо
він звернувся у державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини з
заявою пре прийняття спадщини.

Вищевказані дії
повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.. 550 ЦК України ( в
редакції 1963 року), термін для прийняття спадщини, встановлений ст.. 549 ЦК України, може
бути продовжено судом, якщо він визнає причину пропуску строку поважною.

Діюче
законодавство не передбачало вичерпний перелік причин, з яких неприйняття
спадщини вважалося поважним, але судова колегія вважає, що поважними причинами
можуть визнаватися обставини, які утруднювали, чи робили неможливим прийняття
спадщини у передбачені законом терміни. Необаченність не є підставою для
продовження строку на прийняття спадщини.

Крім того,
позивачу необхідно було заявити позов про продовження строку на прийняття
спадщини. І тільки при задоволенні цього позову, суд міг визнавати за
позивачем, як спадкоємцем право власності на належну йому, як спадкоємцю частки
майна.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач не тільки не навів доказів у підтвердження
поважності пропуску терміну на прийняття спадщини, а взагалі, не заявляв позову
про продовження строку на прийняття спадщини, а суд взагалі не розглядав
питання про прийняття, або неприйняття позивачем спадщини.

3

позову про продовження строку
на прийняття спадщини, а суд взагалі не розглядав питання про прийняття, або
неприйняття позивачем спадщини.

Судова колегія
не бере до уваги заяву ОСОБА_1. про поновлення процесуального строку для
звернення до суду, оскільки: по перше, шестимісячний термін для прийняття
спадщини не є строком позовної давності, тому законом передбачено тільки
можливість його продовження, а не призупинення, перериву, чи поновлення, а по
друге, у вищеназваній заяві позивач ставе питання про поновлення строку для
звернення до суду, а не на прийняття спадщини.

Таким чином,
позивач ОСОБА_2. не подавши заяву про прийняття спадщини до державної
нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, поставив питання про
визнання за ним право на спадщину, а суд першої інстанції без вирішення питання
про прийняття спадщини, визнав за позивачем право власності, як за спадкоємцем,
на частку спадщини, що є порушенням вищеназваних норм матеріального права.

Що стосується
посилання позивача на те, що відповідач по справі ОСОБА_1, повідомив його, що
усе майно їх мати заповіла ОСОБА_1, а тому ОСОБА_2. не звернувся з заявою до
нотаріальної контори, то судова колегія не бере їх до уваги.

Як
вбачається з матеріалів справи,ОСОБА_1. одержав свідоцтво про право на
спадщину, як спадкоємець за законом, звернувшись на протязі шести місяців до
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Він пояснив,
що, як і позивач, не знав про заповіт.

Таким
чином, оскільки позивач не заперечував проти того, що йому було відомо про
відкриття спадщини і тому незалежно від того, повідомила його нотаріальна
контора про відкриття спадщини, чи ні, міг звернутися до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.

З урахуванням
наведеного, судова колегія вважає, що позов ОСОБА_2 є необґрунтованим і
недоведеним, а у рішенні суду першої інстанції відсутні законні підставі, з
яких суд вважав, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст.   307 п.2, 309 п.1,3,4,314 - 315
ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення
Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2006 року
-скасувати.

ОСОБА_1
у позові ОСОБА_1 та Біляївської державної нотаріальної контори про визнання
свідоцтва про право на спадщину недійсним частково, та визнання права власності
на ½ частину
житлового будинку - відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено на протязі
двох місяців до Верховного Суду України.