УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року лютого місяця 26 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:   Курської А.Г.

Суддів:                                                           Горбань
В.В.

Шаповалової О.
А.

При секретарі:           Іванові О.К.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконкому Сакської міської ради, про усунення перешкод в
користуванні власністю, знос самовільно збудованої
споруди; за позовом Сакської міської ради та виконкому Сакської міської ради до
ОСОБА_2 про знос самовільної будівлі та звільнення земельної ділянки, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим
від 09.11.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

26.09.2006 року
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, виконкому Сакської міської ради
про усунення перешкод в користуванні власністю
та знос самовільно збудованої споруди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1, відповідачка мешкає у квартирі №9 цього ж будинку. ОСОБА_2
без дозволу міськвиконкому та без належного відведення земельної ділянки
побудувала біля її квартири споруду, яка закрила природне освітлювання житла;
атмосферні опади, що стікають з даху самовільної будови, створюють вогкість у
приміщеннях; погіршився стан її квартири. Позивачка вважала, що такими діями
відповідачка порушує її право власності, і просила зобов'язати її знести
самовільно збудовану споруду.

10.10.2006 року
Сакська міська рада та виконком Сакської міської ради звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про знос
самовільної будівлі, мотивуючи вимоги тим, що відповідачкою самовільно
виконуються роботи з будівництва прибудови до квартириАДРЕСА_1. З цього факту
складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2006 року, а
постановою від 21.08.2006 року ОСОБА_2 притягнута до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу, письмові попередження про зупинення
самочинного будівництва ОСОБА_2 до уваги не приймає. Позивач, як власник
земельної ділянки, просив зобов'язати відповідачку знести самовільно збудовану
споруду та огорожу АДРЕСА_1, та звільнити земельну ділянку за вказаною адресою.

Ухвалою
суду від 09.11.2006 року позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням суду позов задоволено, усунено ОСОБА_1  перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести самовільно збудовану споруду - прибудови до
квартири 9,9а та огорожу на земельній ділянці площею 200 кв.м, за цією ж
адресою.

ОСОБА_2 зобов'язана знести самовільно збудовану споруду
- прибудову та

огорожу  на  земельній
ділянці  площею  200
кв.м,   АДРЕСА_1 та звільнити
земельну ділянку.

Справа-№22-ц-1175/2007

2

В апеляційній
скарзі на рішення суду ОСОБА_2 просить його скасувати та передати справу
на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводи апелянта полягають в тому, що
судом порушено норми процесуального права про принцип змагальності сторін, оскільки не
задоволено її клопотання про призначення судової будівельної експертизи, висновки якої мають значення для
вирішення спору.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2 та представника
позивачки ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає їх такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду -
скасуванню на підставі п.4 та п.5 ч.1
ст.311 ЦПК України.

Суд першої інстанції при
задоволенні позовних вимог виходив з їх доведеності та обґрунтованості
позивачами на підставі ст.ст. 10,11, 60 ЦПК України.

З такими висновками суду колегія
суддів не може погодитись, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов
висновку про задоволення позову ОСОБА_1, Сакської міської ради і виконкому
Сакської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю
шляхом зносу самовільної будови та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Проте, з матеріалів справи
вбачається, що єдиний позов по даній справі не заявлявся.

В матеріалах справи є два
самостійних позови, об'єднаних в одне провадження ухвалою суду від
09.11.2006 року, які, хоча і заявлені до одного й того ж відповідача і мають єдиний
предмет спору - вимоги щодо знесення самовільної будови АДРЕСА_1, але по суті
вимоги позивачів не є однорідними, оскільки
заявлені з різних правових підстав.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що суд не в повному обсязі розглянув негаторний позов позивачки ОСОБА_1,
яка просила на підставі ст.ст.47-50 Закону України „Про власність"
усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві власності
квартирою АДРЕСА_2.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України та ст.48 Закону України „Про власність" власник має право на захист права
власності від порушень, хоча б вони і не були пов'язані з позбавленням
володіння.

При розгляді негаторного позову доказування неправомірності дій відповідача
не є обов'язком власника, який звернувся до суду за
захистом свого порушеного права, обов'язок доказати правомірність
своїх дій покладений законом на відповідача.

Суд першої інстанції не з'ясував, чи дійсно самовільно збудована споруда
затінює вікна квартири позивачки і створює зволоження стін, що погрожує її
руйнуванням в подальшому, якою мірою зайнята
земельна ділянка під забудову, які узаконені будови були знесені
відповідачем.

Вирішення цих питань потребує спеціальних знань і відноситься до
компетенції експерта, але суд відмовив
відповідачці ОСОБА_2 в задоволенні її клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, чим виключив
можливість доведення безпідставності негаторного позову.

У судовому засіданні суду першої інстанції ( а.с.76-77) відповідачка
пояснювала, що будівництво прибудови здійснювалось також в інтересах її
дорослого сина ОСОБА_4 та брата ОСОБА_5, який є психічно
хворою людиною і потребує окремого житла.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 27.08.2003 року, яке приєднано
до матеріалів справи ( а.с.27), власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Але суд не залучив до участі у справі всіх
співвласників квартири, а зобов'язав знести будову тільки одного власника - ОСОБА_2, незважаючи на те, що в цьому
питанні є інтерес і інших співвласників, але їх думку суд не з'ясовував.

3

За таких підстав, оскільки суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не
брали участь у справі, а також фактично не розглянув вимоги позивачки ОСОБА_1,
колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати і справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції на підставі п.4 та п.5 ч.1 ст.311 ЦПК
України.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, всебічно і повно встановити всі фактичні
обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній
доказів, з'ясувати дійсні права та обов'язки сторін і залежно від встановленого правильно застосувати процесуально-правові норми
та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а також
ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 09.11.2006 року скасувати та справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.