Справа № 2-2734/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007 року     Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим

у складі:
головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі -
Воробйової О.І.,

розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, про визнання
недійсним договору про надання доступу у мережу «Інтернет», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним
договір про надання доступу у мережу «Інтернет», що укладений між нею та СПД
ОСОБА_2, стягнути з СПД ОСОБА_2 на її користь оплату за підключення у розмірі
800 грн., а також моральну шкоду 5 000 грн.

Вимоги мотивовані тим, що договір взагалі не містіть будь-якої
відповідальності відповідача, а свої обов'язки він не виконує. Все це привело
до моральних страждань, оскільки позивач не могла користуватися «Інтернетом».

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду
справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача,
оцінив докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено що відповідно до п. 3.3.4 договору від 28 лютого 2006р.,
що був укладений між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_2 та позивачкою, відповідач був зобов'язаний забезпечити їй доступ до глобальної
комп'ютерної сеті «Інтернет». При цьому будь-яка відповідальність відповідача
за невиконання чи неналежне виконання умов договору не була передбачена.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у
договорах із споживачами не є вичерпним.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 22 Закону, захист прав споживачів,
передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог
споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Відповідальність за заподіянні моральної шкоди у даному
випадку передбачена ст.4 Закону, та ст. 1167 ЦК України.

Ч. 1, 3 ст. 215 и ч. 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що
правочин є недійсним, якщо правочин не спрямований на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що послуги відповідачем відповідно до
умов договру не здійснюються.

Тобто укладений договір є недісним, і сплата за
підключення до «Інтернету» у розмірі 800 грн., повинна бути стягнута з
відповідача. До обов'язків позивача не відноститься за свій рахунок відновляти
провідну лінію доступу до «Інтернет».

Щодо стягнення моральної шкоди, то позивачу дійсно була
заподіяна ця шкода, так як вона не мала можливісті користуватися «Інтернет» для
власних потреб по свому розумінню, що пов'язується з порушенням життєвих
зв'язків. Але позивачка не була полишена можливісті приєднатися до сеті
«Інтеренет» з іншого джерела - провайдера, опратору мобільного зв'язку. При
таких обставинах суд вважає, що моральна шкода повинна бути відшкодована у
розмірі 150 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 224-233, 215 ЦПК України,
ст. 203, 215, 1167 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_2, про визнання недійсним договору про надання доступу у мережу
«Інтернет»,- задовольнити частково.

Визнати недійсним договір про надання доступу у мережу «Інтернет», що
укладений між ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 28 лютого 2006р., та стягнути з СПД
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплату за підключення у розмірі 800 грн., а також
моральну шкоду 150 грн., витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи Ялтинським міським судом у розмірі 30 грн. а всього - 980 (Дев'ятсот
вісімдесят) грн.

У іншій частині у позові відмовити

Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2
судовий збір у доход держави у розмірі 59 (П'ятдесят дев'ять) грн. 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, у порядку та
строки, встановлені ст. ст. 224-229 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294 -
296 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя