Категорія № 21 (4)                                                                         інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 березня 2007 року                                                                                м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - БАРИЛЬСЬКОЇ
А.П., суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.,
СОКОЛАН Н.О. при секретарі -
ЧУБІНІЙ А.В.,

за участю - представників
ВАТ «Суха Балка» Павлової Наталі!' Федорівни та Слюсарчука Юрія Миколайовича,
представника Відділення Фонду Гришенкової Валерії Олександрівни, розглянувши у
відкритому судовому засіданні з м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними
скаргами Відкритого акціонерного товариства "Суха Балка" та
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на
рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 червня 2006 року за
позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення
заборгованості за щомісячними виплатами відшкодування втраченого заробітку,
компенсації та перерахунок страхових сум,

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Суха Балка" (далі - ВАТ «Суха Балка») та
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
(далі - Відділення Фонду) про стягнення заборгованості за щомісячними виплатами
відшкодування втраченого заробітку, компенсації та перерахунок страхових сум,
посилаючись на те, що відповідач ВАТ "Суха Балка" неправильно
коригував суми відшкодування втраченого заробітку, у зв"язку із чим
виникла заборгованість за період з 1996 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30
червня 2006 року позов ОСОБА_1. задоволено частково, на користь позивача
стягнуто з ВАТ «Суха Балка» заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування
втраченого заробітку в сумі 5583грн, 13коп. та компенсацію втрати частини
відшкодування   шкоди   у
зв'язку   із   порушенням
строків   виплати   в
сумі

2

3728грн.
13коп.; з Відділення Фонду - заборгованість по щомісячних страхових виплатах у
відшкодування шкоди за період в сумі 6007грн.79коп. та щомісячні страхові
виплати в сумі 301грн.78коп., починаючи з 01 лютого 2006р. до зміни обставин,
що є підставою для їх перерахунку або припинення виплат.

В апеляційній скарзі ВАТ «Суха Балка» ставить питання про
скасування рішення суду в частині стягнення з нього сум та ухвалення нового
рішення про відмову у позові, оскільки суд не взяв до уваги, що перерахунок сум
відшкодування шкоди у зв'язку з пошкодженням здоров'я проводиться одночасно із
підвищенням тарифних ставок (посадових окладів) не на коефіцієнт їх підвищення,
а на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати, розмір якої фактично не
збільшився, тому висновки суду про необхідність застосування коефіцієнту 2,5 -
з 01 січня 1996 року та наступних необгрунтовані. Відповідач також вважає, що
суд безпідставно задовольнив вимоги позивача понад строк позовної давності та
необгрунтовано стягнув компенсацію сум відшкодування шкоди.

Відділення
Фонду в своїй апеляційній скарзі також просить скасувати рішення суду в частині
стягнення з нього сум та направити справу на новий розгляд, оскільки ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що Фонд не є належним
відповідачем по справі; не перевірив, чи відбулося на ВАТ "Суха
Балка" підвищення заробітної плати на коефіцієнти підвищення тарифних
ставок (посадових окладів); не прийняв до уваги, що після збільшення тарифів
середня заробітна плата не збільшилася у зв'язку із зміною структури заробітної
плати; неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування шкоди...",
який встановив лише випадки перерахунку сум відшкодування шкоди, а не сам
механізм такого перерахунку; не надав правової оцінки економічному обгрунтуванню
застосування чи не застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок
(посадових окладів), що призвело до неправильного вирішення спору та
безпідставно задовольнив вимоги позивача понад строк позовної давності.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1. з 1964 року працював на
різних посадах, в тому числі бурильником 6
розряду та слюсарем по ремонту обладнання з повним робочим днем в підземних
умовах праці на шахті імені Фрунзе
ВАТ "Суха Балка".

Внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів, у
позивача виникло професійне захворювання, у звязку із чим за висновком МСЕК від
16.01.1996 року
позивачеві вперше встановлена ступінь втрати професійної працездатності в
розмірі 25%, починаючи
з 09 січня 1996 року
безстроково.

Як убачається із матеріалів справи, відповідач ВАТ «Суха
Балка»

3

призначив
позивачеві суми відшкодування втраченого заробітку у зв'язку із ушкодженням
здоров'я та коригував їх в подальшому, проте між сторонами виник спір з приводу
коефіцієнтів підвищення тарифних ставок (посадових окладів), які застосовувалися
відповідачем ВАТ «Суха Балка» для коригування сум відшкодування втраченого
заробітку починаючи з 01 січня 1996 року.

Частково
задовольняючи-вимоги позивача та стягуючи з ВАТ "Суха Балка" суми
недоплачених виплат за період з 1996
року, суд не звернув уваги на норми ст. 71 ЦК 1963р. (з урахуванням правила п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК 2003р.)
та на роз'яснення, викладені в пунктах 1,
1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" (з наступними змінами), згідно з якими загальний строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна
давність), встановлюється тривалістю у три роки. У випадку, коли вимоги
потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених
судом або роботодавцем (у тому числі й у разі неправильного обчислення суми
щомісячних платежів) при задоволенні позову, кошти стягуються за час, що не
перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду.

Відповідно
до Закону від 23 вересня
1999р. № 1105-Х1У
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особам, які потерпіли на виробництві, до 01 квітня 2001р..
Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту передачі
відповідними підприємствами в установленому порядку документів, що
підтверджують право цих працівників на такі послуги.

Однак,
стягуючи з Відділення Фонду щомісячні страхові платежі за період з 01 квітня 2001р. до
01 лютого 2006р.,
суд не звернув уваги на це правило та не встановив, чи дотримано позивачем
строк позовної давності при пред'явленні вимог до Фонду з урахуванням наведених
мотивів.

Крім того, відповідно до пункту 28
Правил перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у
перерахунку на 100 відсотків
втрати професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи.

Вирішуючи спір суд не звернув уваги на зазначене
положення й не з'ясував розмір середньомісячного заробітку відповідного
працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом
повного календарного місяця або у перерахунок на повний календарний місяць
роботи, та чи не буде перевищувати розмір відшкодування нарахованого позивачу
встановлені обмеження.

4

В зв'язку з тим, що судом першої інстанції неправильно
застосовано норми матеріального права, розглянуто не всі позовні вимоги та цей
недолі г не був і не
міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. 303,
307, 311 ч. 1
п. 5, 313-315   ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ВАТ "Суха Балка" та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від ЗО червня 2006

року
скасувати.                                                              ,

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом  двох місяців з дня набрання нею законної
сили.