У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Лихути Л.М.,   Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Шахтарську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 лютого
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Шахтарську Донецької
області про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2006
р. позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 30000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.02.2007 р. рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові,
апеляційний суд виходив з того, що, втрату працездатності позивачу було
встановлено вперше висновком МСЕК від 12.07.2006 р., дію абз. 4 ст. 1, пп. “е”
п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей
зупинено на 2006 рік на підставі Закону України “Про Державний бюджет України
на 2006 рік”, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують, а твердження позивача про те, що його не було повідомлено про час
та місце розгляду справи в апеляційному суді спростовуються поштовим
повідомленням про вручення йому повістки апеляційного суду (а.с. 43).

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук