Справа № 2-5/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 березня 2007
року       Глибоцький районний суд
Чернівецької області

у складі
головуючого судді                                     Бреславського
О.Г.

при секретарі                                                           Ткач
О.М.

за участю
представників позивача                         ОСОБА_3.

та відповідача                                                           ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока

справу  за
позовом  ОСОБА_1до  ОСОБА_2про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 2 листопада 1975 року
до 16 вересня 1997 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі.
Під час шлюбу вони побудували за спільні кошти в смт. АДРЕСА_1 житловий будинок
та господарсько-побутові будівлі загальною вартістю 162244 грн., які є спільною
сумісною власністю. Оскільки між позивачем та відповідачкою згоди не було
досягнуто щодо поділу житлового будинку з господарськими спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1, позивач просить поділити вказане майно, визнавши за
ним право власності на квартиру № 1 другого варіанту розділу, що складає
51,5/100 ідеальних частин вартістю 83494 грн., відповідачці виділити квартиру №
2 з господарськими спорудами другого варіанту розділу, що складає 48,5/100
ідеальних частин вартістю 78750 грн. та стягнути з нього на користь
відповідачки різницю в частках в розмірі 2372 грн. Крім того позивач просить
суд стягнути з відповідачки на свою користь витрати по справі в сумі 2661, 22
грн.

Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і в своєму
поясненні, даному в судовому засіданні, підтвердив обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2., позов не визнала, оскільки вважає,
що вимоги позивача є надуманими, безпідставними та просила в позові відмовити в
зв'язку зі спливом позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи,
суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач і відповідачка перебували в
зареєстрованому шлюбі з листопада 1975 року по квітень 1998 року. В період з
1980 року по 1998 рік спільними зусиллями був збудований житловий будинок з
господарськими будівлями, що і є предметом оспорювання. В 1995 році позивач
виїхав на заробітки до Одеси, а в 1997 році позивач та відповідачка
розлучилися. Згідно із свідоцтвом про право власності на житловий будинок
видане на підставі рішення виконкому Глибоцької селищної ради від 02 листопада
2000 року за № 12/68 власником спірного будинку є ОСОБА_5. Питання про поділ
майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1. не ставив. З 1995 року
ОСОБА_1. житловим будинком не користувався. У зв'язку з чим, ОСОБА_2.(на той
час ІНФОРМАЦІЯ_1) в 2001 році звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1.
про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В
задоволенні цього позову ОСОБА_2. було відмовлено, а в рішенні було визнано
оспорюване на сьогодні майно об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини справи.

Згідно вимог ст. 29 КпШС України, ч. 2 ст. 72 Сімейного
кодексу України, ст. 50 Закону України „Про власність", ст. 71, 76 ЦК України в
редакції 1963 року, ст. 257 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у
справах за позовами про захист права приватної власності" до вимоги про
поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність
у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників
дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності або, що його
право на це майно оспорюється.

Як вбачається з рішення Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 4 травня 2001 року за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (теперішня
ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про визнання особи, що втратила право користування житловим
приміщенням та оглянутого судом протоколу судового засідання право ОСОБА_1. на
користування спірним будинком оспорювалось ОСОБА_2.

В описовій частині вказаного судового рішення було
зазначено на порядок вирішення спору про поділ майна подружжя відповідно до
вимог КпШС України та Закону України „Про власність".

А тому як пояснив ОСОБА_1. у судовому засіданні, він у
2001 році під час розгляду Герцаївським районним судом справи за позовом
ОСОБА_2. до нього про визнання особи, що втратила право користування житловим
приміщенням, звертався до ОСОБА_2. з вимогою про добровільний поділ їхнього
житлового будинку з господарськими спорудами, однак колишня дружина відмовила
йому в цьому. Крім того, в зазначений період часу, він готував документи для
звернення до суду із позовною заявою про поділ цього майна, які не подав до
суду, а залишив своєму адвокату, так як сам поїхав у м. Київ.

У період з 1997 року по теперішній час неодноразово приходив додому,
намагаючись вселитись, але ОСОБА_2. не дозволяла йому це зробити, застосовуючи
до нього фізичну силу. Оскільки вона перебувала у шлюбі з іншим чоловіком,
відповідачка поміняла всі замки на вхідних дверях, що не дозволяло йому
потрапити всередину будинку. У червні 2002 року ОСОБА_2. перешкодила йому
забрати з спірного господарства мотоцикл.

У судовому засіданні відповідачка підтвердила, що в 2001 році під час
розгляду Герцаївським районним судом справи за її позовом до ОСОБА_1. про
визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням, останній
звертався до неї з вимогою про добровільний поділ їхнього житлового будинку з
господарськими спорудами, однак вона відмовила йому в цьому.

Підтвердженням
зазначеного є і рішення Глибоцької селищної ради № 3/24 від 14.03.2001 року
прийняте за заявою ОСОБА_1. про незаперечення в розділі житлового будинку після
проведення будівельної експертизи та варіантів розділу будівель на окремі
квартири.

Наведені обставини підтверджуються дослідженими по справі доказами .

Згідно п. 4 ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач ОСОБА_1. з
травня 2001 року, з моменту оспорювання його права користування спірним
будинком у Герцаївському районному суді, знав про порушення його права
власності на частку у спільній сумісній власності та у зв'язку з відмовою у цей
же час ОСОБА_2. у добровільному поділі спірного будинку, ОСОБА_1. без поважних
причин у встановлені ст. 71, 76 ЦК
України (у редакції 1963 року), ст. 257 ЦК України, 29 КпШС України, ст. 72 Сімейного кодексу
України, ст. 50 Закону України „Про власність" строки не звернувся за
захистом свого порушеного права, суд дійшов

висновку,
про відмову у задоволенні позову в зв'язку зі спливом строку позовної давності
на вимогу, заявлену ОСОБА_2. та її представником по справі ОСОБА_4.

На підставі викладеного та керуючись ст. 29 КпШС України,
ст. 72 СК України, ст. 71, 76 ЦК
України (в редакції 1963 року), ст. 267 ЦК України, ст. 50 Закону України „Про власність",
Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної власності" та ст. ст. 10, 11, 209,
212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2про поділ спільного майна у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд
Чернівецької області, через Глибоцький районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.