Справа  № 2-145
31 січня 2007   року                                                                           Ялтинський
міський суд Криму
складі судді  :
участю адвокатів:                                        ОСОБА_4., ОСОБА_5.
у відкритому судовому засіданні в залі
Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи:
територіально - виробничого управління житлово - комунального господарства про
усунення перешкод в користуванні приватною власністю, прибудинковою територією
і стягненні моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про
стягнення матеріального збитку і моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В  :
ОСОБА_1звернулася до суду з позовом,
в якому просить знести самовільну прибудову з воротами під сходами будинку;
прибрати металеву огорожу, що розділяє крильце, яке знаходиться в спільному
користуванні з відповідачами; знести самовільно збудований у дворі будинку душ;
зобов'язати відповідачів прибрати каналізаційну трубу, прокладену у дворі
будинку; відновити зруйновану квіткову клумбу; зобов'язати припинити самовільне
будівництво веранди і знести вже зведені конструкції; стягнути з відповідачів
моральну шкоду в сумі 1700 гривень.
Вимоги мотивує тим, що відповідачі,
які є її сусідами, самовільно, без її згоди, у дворі спільного користування,
звели прибудову з воротами під сходами будинку, чим обмежили їй доступ до
житлового приміщення; на спільному крильці поставили матерчату перегородку, яка
псує естетичний вид двору і є джерелом антисанітарії; також самовільно звели
душ, вода з якого заливає весь двір, через нього в її квартирі підвищена
вогкість; вимоги про ліквідацію каналізаційної труби мотивує тим, що
каналізаційні стоки йдуть в землю під її квартиру, що веде до її руйнування.
Крім того, просить зобов'язати відповідачів відновити квіткову клумбу, яку вони
зруйнували з метою установки другого душу і припинити самовільне будівництво
веранди, розібрав вже зведені конструкції, які загороджують світло в її вікно.
Також стверджує, що відповідачі вигулюють у дворі будинку без намордника
собаку, яка нападає на неї, через що вона побоюється бути укушеною. Вимоги про
відшкодування моральної шкоди мотивує тим, що в результаті протиправної поведінки
відповідачів, вона позбавлена можливості нормально користуватися своєю
квартирою і прибудинковою територією, терпить різні житлові незручності, що
спричиняє їй етичні і душевні страждання, які вона оцінює в 1700 гривень.
Відповідачі позов не визнали, пояснивши
суду, що  ніяких самовільних споруд в
спільному дворі будинку вони не зводили, наявні некапітальні споруди  нікому перешкод не чинять: під сходами
знаходиться тільки хвіртка, яка існувала завжди і на замок не закривається,
матерчата огорожа крильця, яка була поставлена ними через неприязні відносини з
ОСОБА_1, а також душ - прибрані. Що стосується каналізаційної труби, то вона
була прокладена у зв'язку з виниклою необхідністю, відповідно до санітарних
норм і правил і нічиїх прав не ущемляє. Також стверджують, що ніякої веранди
вони не будують і квіткову клумбу не руйнували, вона знаходиться на колишньому
місці. Щодо вигулу собак пояснили, що у них є тільки одна собака, кімнатної
породи, яка у дворі гуляє дуже рідко і лише на повідці і через свій маленький
розмір ніякої шкоди оточуючим заподіяти не може.
ОСОБА_1 пред'явлена зустрічна
позовна заява про стягнення з ОСОБА_1матеріального збитку в сумі 1489,40
гривень і моральної шкоди в сумі 5000 гривень.
Вимоги про відшкодування моральної
шкоди мотивує тим, що відповідачка поширює про неї ганебні відомості, порочить
її честь та гідність різними образливими висловами на її адресу, постійно
звертається зі скаргами до різних інстанцій, в суд, через що вона вимушена
постійно виправдовуватися перед різними комісіями. Все це відобразилося на її
душевній рівновазі, погіршав стан здоров'я, через що вона потрапила до
лікарні.  Вимоги про відшкодування
матеріальної шкоди мотивує тим, що, потрапивши до лікарні, вона понесла витрати
на лікування в сумі 289,40 гривень. У зв'язку зі зверненням ОСОБА_1до суду,
вимушена була звернутися по юридичну допомогу, у зв'язку з чим також понесла
витрати на суму 1200 гривень на послуги адвоката.
Відповідачка ОСОБА_1зустрічний позов
не визнала, пояснивши, що ніяких образ відповідачці вона не завдавала,
неправдивих відомостей про неї не поширювала.
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним
чином, причин неявки суду не надав.
Суд, вислухавши думку сторін,
адвокатів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позови ОСОБА_1та
ОСОБА_2задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод,
ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, при вирішенні
питання про його цивільні права та обов'язки, має право на справедливий і
відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1є
власницею квартири № АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на
житло від 22 лютого 1993 року.
Відповідачі ОСОБА_2є власниками
квартири № 1 даного будинку, на підставі свідоцтва про право власності на житло
від 23 листопаду 1999 року. Крім того, рішенням виконкому Гурзуфської селищної
Ради від 22 квітня 2003 року за ОСОБА_2було оформлене право власності на
прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно, вважаються самовільним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або без належного
дозволу чи належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.
Згідно п. 4 ст. 376 ЦК України, самовільне будівництво підлягає зносу особою,
яка його здійснило або за її рахунок у випадку, якщо власник земельної ділянки
заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка
здійснила самовільне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує
Крім того, згідно ст. 391 ЦК України, на
яку посилається ОСОБА_1в своїй позовній заяві, власник майна має право вимагати
усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм
Державний акт власниками будинку № АДРЕСА_1не оформлявся, а отже земля
знаходиться в спільному користуванні мешканців будинку і є власністю  Гурзуфської селищної Ради, яка з вимогою про
знос самовільного будівництва ОСОБА_2до суду не зверталася
Крім того, про дійсну наявність в спільному дворі будинку яких-небудь
самовільних будов ОСОБА_2, як і факту руйнування ними квіткової клумби, доказів
ОСОБА_1 суду не представлено, а відповідачі дані обставини категорично
У обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 представлені тільки написані нею ж
заяви - скарги на ОСОБА_2, направлені в різні організації для вжиття заходів і
відповіді даних організацій з рекомендаціями звернутися до суду (а.с. 8-12,
Відповідачами ж представлений акт КП «Гурзуф» від 24 липня 2006 року про проведення перевірки на території
будинку, якою було встановлено, що всі будови, що знаходяться у користуванні
ОСОБА_2, знаходяться в їх власності, ніяких будівельних робіт у дворі будинку
не здійснюється, антисанітарії немає, а собаки, що там знаходяться, не
представляють ніякої небезпеки (а.с. 61). Аналогічні показання дала в судовому
засіданні свідок ОСОБА_6, не вірити якій у суду немає підстав.
Крім того, як пояснила в судовому засіданні сама позивачка, особисто їй
яких-небудь перешкод будови ОСОБА_2 не чинять, але їй не подобається, що вона
«спочатку самовільно будує, а потім реєструє», тому яких-небудь перешкод в
користуванні і розпорядженні власністю ОСОБА_1судом не встановлено, а тому її
вимоги про знос самовільної прибудови з воротами, металевої огорожі, що
розділяє крильце, душу, конструкцій веранди і відновлення квіткової клумби
задоволенню не підлягають.
Що стосується демонтажу каналізаційної труби, прокладеної Калініними, то
підключення було ними здійснено згідно технічним умовам і письмовим
рекомендаціям водоканалу та СЕС (а.с. 72,
61), а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1в даній частині також не має.
Суд вважає, що вимоги про заборону випуску собак також не мають під собою
законних підстав, оскільки, як встановлено судом, у ОСОБА_2є тільки одна
собака, кімнатної породи, дуже маленька, яка не може нести  будь - якої загрози для оточуючих (а.с. 134).
Таким чином, оскільки яких-небудь порушень прав позивачки судом не
встановлено, отже і її вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню
також не підлягають.
Що стосується позову ОСОБА_2про відшкодування матеріального збитку і
моральної шкоди, то суд вважає, що він також задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода, окрім іншого, полягає в душевних
стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої, членів її сім'ї або близьких родичів; у приниженні честі, гідності,
а також ділової репутації фізичної особи.
Згідно ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
ОСОБА_2стверджує, що ОСОБА_1поширює відомості, що її ганьблять, порочать її
честь та гідність, що заподіює їй певні моральні страждання.
Статтею 277 ЦК України
передбачається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною.
Підставою задоволення таких позовних вимог може бути наявність трьох умов -
встановлення факту розповсюдження відомостей, визнання їх помилковими або
неправдивими і такими, які порочать честь та гідність.
Разом з тим, яких-небудь доказів розповсюдження ОСОБА_1 відомостей, що її
порочать, ОСОБА_1 суду не представлено.
Звернення ОСОБА_1до суду з позовом не може служити підставою для виникнення
у ОСОБА_2моральної шкоди, оскільки право на звернення до суду гарантоване
кожній людині нормами Конституції України і Цивільного законодавства України.
Звернення громадян до судових і правоохоронних органів не є розповсюдженням
недостовірних відомостей, а лише способом реалізації громадянами своїх прав.
Що стосується відшкодування матеріального збитку у вигляді витрат на
лікування, то ОСОБА_1 також не представлено суду яких-небудь доказів, що
звернення по медичну допомогу з'явилося слідством яких-небудь неправомірних дій
ОСОБА_1, а в інший частині матеріальний збиток складається з судових витрат
ОСОБА_2, які підлягають відшкодуванню тільки у разі задоволення позовних вимог.
Оскільки вимоги ОСОБА_2задоволенню не підлягають, отже і судові витрати у
вигляді витрат на юридичну допомогу, не підлягають стягненню з відповідачки на
На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, ратифікованої ВРУ 17 липня 1997 року, ст.23, 277, 376, 391,
367 ЦК України,  ст.ст.
10,11,60, 212-218 ЦПК  України, суд
У позові ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
приватною власністю, прибудинковою територією і стягнення моральної шкоди -
У зустрічному позові ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення матеріального збитку і
моральної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський
суд в порядку та строки, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: