Справа №22ц-2472/07 р.                                                          Головуючий у 1 інстанції - Мілєйко Є.Д.
Категорія - 33                                                                              Доповідач -
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007
р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді:                            Бугрим Л.М.

суддів:                                                          Рецебуринського Ю.Й.

Зінов'євої А.Г.

при секретарі:    Іванові В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 -
представника відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (далі відповідачі)
на рішення Микитівського районного суду м. Горлівки від 20 грудня 2006 р. по
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, треті особи - Горлівська міська рада, Горлівське міське
управління. земельних ресурсів про додержання землекористувачами
правил добросусідства,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2005 р. ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу їй
на праві власності належить нежиле приміщення -
кав'ярня, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. У липні 2003 р. вона звернулася з заявою до міського голови з питання
надання дозволу на складання проекту відведення
земельної ділянки для обслуговування кав'ярні, на що отримала дозвіл у квітні
2004 р. Відповідно до діючого законодавства,
проект відведення земельної ділянки та межи ділянки, яка відводиться погоджується з суміжними власниками та землекористувачами,
якими є відповідачі. Останні відмовляються підписувати
вищевказані документи, чим позбавляють її права отримання земельної ділянки в оренду. Просила визнати відмову відповідачів
неправомірною та зобов'язати їх підписати акти про встановлення
і погодження меж земельної ділянки.

Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 20 грудня 2006 р.
позовні вимоги ОСОБА_6
були задоволені частково: відмову відповідачів у підписанні акту про встановлення і погодження меж земельної ділянки,
яка відводиться позивачці визнано неправомірною.
З відповідачів у солідарному порядку на користь ОСОБА_6 стягнуто судові витрати у розмірі 11 грн. 75 коп. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та представник ОСОБА_2 принесли апеляційні скарги, в яких просили
рішення суду скасувати як таке, що не
відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просили
направити справу на новий судовий розгляд.

В обгрунтування доводів апеляційних скарг відповідачі посилалися на те, що
суд при розгляді справи фактично не
перевірив докази, на які посилалася позивачка, не витребував правоустановчі документи. Крім того, суд обґрунтував своє
рішеннями нормами земельного законодавства, які фактично
розповсюджуються на власників та землекористувачів, до яких позивачка
не відноситься, оскільки не існує рішення міської ради про надання їй земельної

2

ділянки. Судом також порушені норми процесуального законодавства: суд
розглянув справу у відсутності сторін, яких не було
належним чином повідомлено про день, час та місце слухання справи, а також до участі в справі не було притягнуто
осіб, прав та обов'язків яких стосується ухвалене судом рішення.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник свої апеляційні скарги підтримали і просили їх задовольнити у
повному обсязі.

Позивачка та представник третьої особи - Горлівське міське управління
земельних ресурсів проти апеляційної скарги
заперечували, просили її відхилити, а рішення суду залишити без зміни.

Відповідачі ОСОБА_7., ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також представник третьої особи
- Горлівська міська рада до судового засідання не прибули, про день, час та
місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали цивільної справи та
доводи апеляційних скарг, апеляційний суд
вважає, що скарги підлягає частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового за таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 і визнаючи неправомірними дії відповідачів щодо не підписання акту про встановлення та погодження меж
земельної ділянка, суд виходив з того, що позивачка являється власником
будинку-кав'ярні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Останньою отримано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної
ділянки та акти встановлення і погодження її меж. Оскільки відповідно до
діючого земельного законодавства, власники
та землекористувачі мають право від таких же осіб суміжних ділянок сприяння встановленню твердих меж, суд визнав дії
відповідачів з приводу відмови підписання акту неправомірними.

Між тим, такі висновки суду не відповідають нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи, що відповідно до
вимог п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування
рішення з ухваленням нового.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка дійсно на підставі договору
купівлі-продажу від 18 червня 2003 р. набула права
власності на будинок-кав'ярню, розташований за адресою: АДРЕСА_1. У квітні 2004 р. вона отримала дозвіл на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки для
обслуговування кав'ярні, який належним чином відповідно до діючого законодавства не оформлений. На підставі
вказаного дозволу управлінням земельних ресурсів було складено акт про
встановлення та погодження меж земельної ділянки, на яку могла би претендувати позивачка у разі ухвалення Горлівською
міською радою рішення про виділення їй цієї ділянки.
Відповідно до діючого законодавства, вказаний акт повинно бути узгоджено із суміжними власниками та землекористувачами, що є одною з
підстав для прийняття міською радою рішення про виділення ділянки.

Таким чином, виходячи з наведеного, позивачка на день виникнення спору і на
день ухвалення судом рішення не набула на законних
підставах права власності або користування земельною
ділянкою.

Акт про встановлення та погодження меж земельної ділянки відмовилися
підписувати відповідачі, які є власниками і землекористувачами суміжних
земельних ділянок. Оскаржуючи їх дії з цього приводу, позивачка
фактично намагається встановити межі землекористування земельної
ділянки, на яку вона права не набула.

Посилаючись на норми земельного законодавства, зокрема ст.ст. 103, 106, 152
ЗК України, суд не звернув уваги на те, що вказані статті захищають права
власників та землекористувачів і на позивачку, яка такого права ще не
має, не розповсюджуються.

Визнаючи відмову відповідачів підписати акт про встановлення та погодження
меж земельної ділянки неправомірною, суд фактично
визнав неправомірними дії фізичних осіб, що не передбачено
діючим законодавством.

Виходячи з викладених обставин, рішення суду не відповідає вимогам діючого законодавства
і підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Доводи апеляційних скарг в частині порушення норм процесуального
законодавства не заслуговують уваги.

Як вбачається з
матеріалів справи (а.с. 21-22), ОСОБА_8 представляє інтереси

3

відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 за довіреністю. Оскільки відповідачі
безпосередньо приймали участь у розгляді справи,
то повідомлення про день, час та місце слухання справи їх представника не
є обов'язковим.

Щодо не притягнення до участі у справі суміжних співвласників та
землекористувачів юридичних осіб, то як вбачається з
позовної заяви до вказаних осіб позивачка претензій не пред'являла і, оскільки
її вимоги не ґрунтуються на законі, то їх притягнення до участі в справі судом не
вплине на суть рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п. 3,4, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - представника відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Микитівського районного
суду м. Горлівки від 20 грудня 2006 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, треті особи
- Горлівська міська рада, Горлівське міське управління земельних ресурсів про додержання землекористувачами правил
добросусідства відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його
проголошення, але може бути оскаржене в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня

надрання
чинності.