Справа № 22-ц-1424 / 2007 року                                                  Головуючий
стягнення боргу                                                  1
інстанції - Козирєва Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
березня 2007 року судова колегія судової палати у цивільних спра­вах
апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді:                          - Бородіна М.М.,

суддів:                                                -
Гальянової І.Г.,

- Ларенка В.І.,

при
секретарі:                                    -
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської
області від 16 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2. та ОСОБА_3. 7
червня 2006 року звернулись у суд з позовом до ОСОБА_1. та просили стягнути
суму боргу з урахуванням відсотків: на користь ОСОБА_2. - 37 370 грн.; на
користь ОСОБА_3. -33 582,50 грн.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської
області від 16 листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
задоволені. Суд першої інстанції стягнув на користь ОСОБА_2. суму бор­гу, на
користь ОСОБА_3. - суму боргу, судові витрати зі сплати судово­го збору, витрат
з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та витрат з отримання
правової допомоги.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд
першої ін­станції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не були виконані
його зобов'язання за договорами позики від 01.09.03р., 01.09.04р.,12.11.03р.,
17.11.04р., 21.12.04р. та договором від 08.11.05р. про сплату відсотків. Згідно
зазначених договорів він позичив у ОСОБА_2. та ОСОБА_3. грошову суму у розмірі
9 850 доларів США та зобов'язався сплатити відсотки за 2005 рік у розмірі 4 200
доларів США. Невиконання відповідачем зобов'язань за договорами позики та про
сплату відсотків знайшло своє повне підтверджен­ня у судовому засіданні, про це
свідчать надані письмові докази, пояснення свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої
ін­станції скасувати і ухвалити нове, посилаючись на те, що рішення є незакон­ним
і необгрунтованим.

У скарзі зазначається, що районний суд помилково визначив
договори позики як процентні, оскільки предметом договору були гроші, що
відносять до речей, визначених родовими ознаками. У відповідності ж з вимогами
ч. 2

ст. 1048 ЦК України, якщо
позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками, то договір позики
вважається безпроцентним.

Судом
першої інстанції порушені вимоги ч. 1 ст. 224 ЦПК України в частині заочного
розгляду справи без достатніх на те підстав, не дотримані повнота та
всебічність розгляду справи. У рішенні суд зазначає, що наявність боргових
розписок у справі підтверджує факт наявності боргу, однак, відпо­відач і так
цього не заперечує, але в іншому розмірі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи,
вва­жає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

5 липня 2006 року у справі відбулося попереднє судове засідання, слу­хання
справи було призначене на 27 липня 2006 року, про що ОСОБА_1. був повідомлений
( а. с. 26). 27 липня 2006 року ОСОБА_1. при­ймав участь у судовому засіданні і
був повідомлений про оголошену перерву до 28 серпня 2006 року (а. с. 33). 28
серпня 2006 року ОСОБА_1. також приймав участь у судовому засіданні, судом була
оголошена перерва до 25 жовтня 2006 року, про що він був повідомлений (а. с.
43). 25 жовтня 2006 ро­ку у зв'язку з хворобою судді слухання справи було
відкладене до 16 листо­пада 2006 року, про що представник відповідача ОСОБА_4.
був повідом­лений під розпис (а. с. 46), ОСОБА_1. того дня у суд не з'явився.
16 ли­стопада 2006 року у судове засідання ні відповідач, ні його представник
не з'явились і судом на підставі наявних у справі доказів було ухвалене заочне
рішення.

На а. с. 55 міститься клопотання ОСОБА_5. про відкладення
слу­хання справи у зв'язку з його перебуванням у відпустці. Дата на штампі вхі­дної
кореспонденції канцелярії районного суду свідчить, що вказане клопо­тання було
отримане судом 15 листопада 2006 року, однак, надійшло до судді лише 20
листопада 2006 року. В ухвалі суду від 19 січня 2007 року про від­мову у
задоволенні заяви ОСОБА_1. про перегляд заочного рішення да­на правильна оцінка
тому, що причини його неявки у судове засідання не є поважними, а наявних у
матеріалах справи доказів, пояснень самого відпові­дача у судовому засіданні
було достатньо для ухвалення заочного рішення.

За ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом
непова­жними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі
дока­зів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення,
якщо це пору­шення призвело до неправильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1. за договорами
позики від 01.09.03р., 12.11.03р., 30.03.04р., 17.11.04р., 21.12.04р. отримав
від ОСОБА_3. і ОСОБА_2. гроші у загальній сумі 9 850 доларів США (а. с 7, 10, 11, 12).
За договором від 8 листопада 2005 року ОСОБА_1. зо­бов'язався повернути
позивачам за розписками від 12.11.03р. і 01.09.03р. від-

сотки у за 2005 рік у сумі 4200 доларів США. Строк виконання
відповіда­чем зобов'язань сплинув 01.03.06р. (а. с. 11). Відповідач ОСОБА_1.
сво­їх зобов'язань за вказаними договорами не виконав. Факт отримання грошей як
і власноручне написання розписок - відповідач не заперечує (протокол су­дового
засідання - а. с. 32). Оскаржуючи рішення суду, ОСОБА_1. та­кож не заперечує
факту наявності боргу (а. с. 73). Ствердження відповідача про часткове
погашення боргу та про те, що районний суд не дав наданим на підтвердження
цього доказам належної оцінки, допустивши неповноту судо­вого розгляду - не
ґрунтуються на матеріалах справи та відповідних доказах. У відповідності з
вимогами ч. 1 ст. 1048 ЦК
України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від
суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Як свідчить
розписка на а. с. 11, між Гавриленком В.Г. та позивачами була домовленість про
сплату відсотків за договорами позики. Отже, районний суд обґрунтовано
задовольнив вимоги позивачів про стягнення відсотків за договорами позики.

Рішення районного суду є законним і обгрунтованим,
підстав для його скасування немає.

Судова колегія,
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської
області від 16 листопада 2006 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.