Справа № 2-255/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007
року Калінінський районний суд м. Горлівки Донецької області у складі :

головуючого
судді: М.А.Токаренко,

при секретарі:
Жуковій О.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горлівки справу за позовом
ОСОБА_1до Державного підприємства "Артемвугілля" про стягнення сум
відшкодування шкоди в зв'язку з втратою годувальника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, вказавши, що її син,
ОСОБА_2, з 30 грудня 1985 року по 29 лютого 1996 року працював на підприємстві
відповідача. 12 березня 1994 року з її сином стався нещасний випадок при
виконанні ним трудових обов'язків, в результаті якого його було травмовано.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_2 помер. Причиною його смерті стала травма, отримана ним 12 березня
1994 року.

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювань України в Центрально-міському районі м. Горлівки
здійснює позивачці страхові виплати в зв'язку з втратою годувальника, проте
відповідач відмовився нарахувати та сплатити їй суми в відшкодування шкоди ,
через що вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Просила
стягнути з відповідача суми в відшкодування шкоди в зв'язку з втратою
годувальника з 1 квітня 1997 року по 1 квітня 2001 року у сумі 7851,36 гривень.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позову, дала пояснення
аналогічні викладеним в заяві.

Представник
відповідача позов не визнав, проте не навів заперечень на доводи позивача.

Суд,
дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, померлий ОСОБА_2 був сином позивачки (а.с.4).
За життя йому було встановлено МСЕК ступінь втрати профпрацездатності 80% та
першу групу інвалідності ( а.с.6). На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1року ( а.с. 5),
він проживав з нею однією сім'єю , пенсія сина була основним джерелом доходів
позивачки (а.с. 8).

Довідкою
МСЕК від 29 вересня 2006 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_2 з
трудовим каліцтвом, отриманим ним 12 березня 1994 року при виконанні трудових
обов'язків на підприємстві відповідача.

Всі ці факти не
оспорюються представником відповідача.

Фондом
соціального страхування нараховані та сплачуються позивачки суми в
відшкодування шкоди в зв'язку з втратою годувальника , починаючи з 1 квітня
2001 року ( а.с.23). На 1 квітня 2001 року ця сума була встановлена у розмірі
163, 57 гривень.

Відповідно до п.
п. 8,19 "Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації, або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків"
затверджених постановою КМУ України від 23.06.1993 року № 472 , в випадку
смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають особи, що перебували на
утриманні померлого, або мали на день смерті право на одержання від нього
утримання. Розмір відшкодування шкоди в випадку смерті годувальника

встановлюється
виходячи з середньомісячного заробітку з вирахуванням долі на нього та
непрацездатних осіб, що знаходилися на утриманні, але не мали право на
відшкодування шкоди.

П. 38
цих Правил передбачено, що суми в відшкодування шкоди сплачуються особам, що
мають право на відшкодування шкоди в випадку втрати годувальника - з дня його
смерті, але не раніше дня настання права на відшкодування шкоди.

Таким чином,
відповідач повинен був нарахувати та сплатити позивачці суми в відшкодування
шкоди, починаючи з 1 квітня 1997 року по 1 квітня 2001 року, в розмірі 50 % від
сум в відшкодування шкоди, заподіяних ушкодженням здоров'я, які отримував на
день смерті ОСОБА_2 тобто 163, 57 грн. х 48 місяців, а всього в сумі 7851,36
гривень.

Тому, суд
вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі
ст.173 КЗоТ України,
п. п. 8,19, 38 "Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації, або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків"
затверджених постановою КМУ України від 23.06.1993 року № 472, ст. 11 Закону
України "Про охорону праці" .керуючись ст. ст. ст. 10, 11,209, 212,
213, 214, 215, 217.218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з
Державного підприємства "Артемвугілля" на користь ОСОБА_1в
відшкодування шкоди в зв'язку з втратою годувальника 7851  ( сім тисяч вісімсот п'ятдесят одну) гривню
36 копійок.

Стягнути з Державного підприємства "Артемвугілля" судовий збір у
сумі 78 (сімдесят вісім) гривень 51 копійку, та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у сумі 1 ( одна) гривня 50 копійок.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.