Справа
№ 22ц - 619/07
Головуючий у 1 інстанції - Кухтей Р.В.
Доповідач  -  Свистун О.В.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2007 р.
листопада 16
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого  - судді Сівчука Є.І.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі Масляній С.В.

з участю прокурора Тарасюк Н.Б.

представника позивача Шевчука Ю.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
прокурора м.Луцька в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ОСОБА_2
про звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання права власності на земельну
ділянку за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 червня 2007 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі представник відповідача вказує на незаконність рішення
суду із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов відповідача ОСОБА_2
до Луцької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку
задоволити, а у позові прокурора м.Луцька в інтересах держави в особі Луцької
міської ради до ОСОБА_2 про звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки
відмовити.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 5 червня 2007 року позов
прокурора м.Луцька в інтересах Луцької міської ради до ОСОБА_2 про звільнення
самочинно зайнятої земельної ділянки задовольнено.

Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (частину
проїзду) загальною площею 123м², яка розташована у м.Луцьку між земельними ділянками
будинків №43 і №45 по вул.Кічкарівській та привести її у попередній стан. В
зустрічному позові ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання права власності
на земельну ділянку - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що ст.121 ЗК України
передбачено право на безоплатну передачу земельних ділянок громадянам.

Однак, всупереч вимогам даної норми суд відмовив у задоволенні зустрічного
позову про передачу у власність земельної ділянки розміром 61 кв.м.,
покликаючись на те, що земельна ділянка розміром 123 кв.м. зайнята самоправно і
підлягає звільненню та приведенню в попередній стан.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна земельна ділянка розміром 123
м² відноситься до
земель загального користування і є проїздом до будинків №45 та №43. Ця
обставина встановлена рішенням суду від 21 липня 1999 року і відповідно до
ст.61 ЦПК України не доказується при розгляді іншої справи в якій беруть участь
ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Крім того, відповідач не надав суду доказів, що набув права власності чи
користування на спірну земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1,
представника позивача Шевчука Ю.В., прокурора Тарасюк Н.Б., перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення
з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27 березня 1954 року ОСОБА_2 надано
земельну ділянку під індивідуальне будівництво, яка знаходилась по АДРЕСА_1,
загальною площею 600м². (а.с.108). Станом на 16 жовтня 1981 року будинковолодіння відповідача
ОСОБА_2 знаходиться на АДРЕСА_2 та вказана адреса дійсна на даний час.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на час розгляду справи
користується земельною ділянкою значно більших розмірів, як йому надано під
забудову. Про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки ОСОБА_2
неодноразово питання розглядувались позивачем по справі та Луцьким
міськрайонним (міським) судом.

Факт самовільного зайняття земельної ділянки не заперечили як відповідач
ОСОБА_2, так і його представник ОСОБА_1 (дочка відповідача).

Відповідно до ст.212 ЗК України - самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного користування. Приведення земельних ділянок
у придатний для використання стан здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно
зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2
зобов'язаний звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Однак, при встановленні розміру самовільно зайнятої земельної ділянки судом
не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Згідно рішення Луцького міського суду від 21 липня 1999 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою (дорогою загального користування) встановлено, що ОСОБА_2 самовільно
зайняв земельну ділянку розміром 123 кв.м.

Однак, відповідач ОСОБА_2 заперечує про зайняття земельної ділянки такою
площею, оскільки з викопіровки з будівельного кварталу на його будинковолодіння
вбачається, що він користується земельною ділянкою площею 661 кв.м., із яких
лишки становлять 61 кв.м. А тому не може виконати рішення суду і звільнити 123
кв.м. земельної ділянки.

Доказів, які б підтверджували правомірність зайняття спірної ділянки,
відповідач суду не надав.

Представник позивача та прокурор не надали суду доказів, що відповідач
самовільно зайняв земельну ділянку площею 123 кв.м., або 95 кв.м., як вимагає
ст.60 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Луцького
міськрайонного суду від 05 червня 2007 року в частині розміру самовільно зайнятої
земельної ділянки (дорога загального користування) слід змінити, зобов'язавши
ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 61 кв.м. шляхом
знесення гаража і теплиці, які знаходяться на цій земельній ділянці.

Відповідно до ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. У комунальній
власності перебувають усі землі в межах населених пунктів.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах міста, а
отже перебуває в комунальній власності. Таким чином, доводи відповідача та його
представника, що земельна ділянка не є власністю міської ради
безпідставні,  оскільки суперечать
вимогам чинного законодавства.

В зустрічній позовній заяві відповідач ОСОБА_2 просив зобов'язати Луцьку
міську раду узаконити лишки землі.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі
земельних відносин на території міст належить: 1) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної власності та 2) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність громадянам.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не надали суду доказів, що
вони зверталися до міської ради про надання їм спірної земельної ділянки у
встановленому земельним законодавством порядку.

Отже, суд прийшов до правильного висновку, що в задоволенні зустрічного
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 05 червня 2007 року в частині
розміру самовільно зайнятої земельної ділянки змінити. Зобов'язати ОСОБА_2
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 61 кв.м., яка
знаходиться між земельними ділянками будинків №43 і №45 по вул.Кічкарівській у
м.Луцьку шляхом знесення гаража і теплиці.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий
/-/ Сівчук Є.І.

Судді
/-//-/         Свистун О.В., Подолюк  В.А.

Оригіналу
відповідає:

Суддя
апеляційного суду
О.В.Свистун

Друк.бсф.