Справа №
22ц-479/2007 р.                        Головуючий у І
інстанції-Кучерявець О.М.
цивільна                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2007 р.                       Апеляційний суд
Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судді            Євстафіїва О.К.,

Суддів                                  Лакізи Г.П., редьки
А.Г.,

при секретарі                      Вареник О.М.,

за участю:                            сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Носівського районного суду від 10.01.2007 р. по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
вищевказане рішення місцевого суду та задовільнити її позов у повному обсязі, а
саме стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього
сина в розмірі ¼  частини усіх видів його заробітку щомісячно,
але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до
досягнення ним повноліття.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: з
ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої
дитини в розмірі % частини з усіх видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову до досягнення сином повноліття.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 посилається на те, що, визначаючи
розмір аліментів, що підлягає стягненню на її користь, місцевий суд виходив
лише з пояснень ОСОБА_2, згідно з якими у разі задоволення позову у повному
обсязі він може бути позбавлений можливості забезпечити свою життєдіяльність. Пояснення
ж ОСОБА_1 про те, що вона не в змозі самостійно забезпечити достатній життєвий
рівень дитини без позбавлення можливості забезпечити свою життєдіяльність,   до
уваги   судом   не
взято.    Оскаржуваним   рішенням

відповідачеві
встановлено привілеї за ознакою статі у виконанні батьківських обов'язків. Так,
згідно з цим рішенням, він на утримання дитини має сплачувати аліменти у
розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для неї, а вона має утримувати сина
на решту (70%) цього мінімуму. Це є порушенням ст. 141 СК України.

У судовому
засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав. Сенс його заперечень полягає в тім,
що, виходячи з його матеріального становища і стану здоров'я, він може
виплачувати аліменти на утримання сина у тому розмірі, що визначив суд І
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що задоволення
його у повному обсязі може призвести до неможливості забезпечення відповідачем
своєї життєдіяльності. Даний висновок суду ОСОБА_1 не спростувала.

Так, по справі встановлено, що:

·  сторони
перебувають у шлюбі з 08.10.1983 р.,
що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу
вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про
його народження (а.с. 4),

·  в даний
час сторони мешкають хоча й в одному жилому приміщенні, але спільного
господарства, зокрема, спільного бюджету, не мають; син проживає разом з
позивачем, що підтверджується довідкою КП „СЄЗ" від 05.03.2007 р.,

·  сторони
разом з дітьми, один з яких є повнолітнім, мешкають за адресою: АДРЕСА_1, яка
має статус гуртожитку. У спільній сумісній власності вони мають машину та
гараж, якими в даний час фактично користується відповідач,

·  син
ОСОБА_3страждає на хронічні захворювання, у зв'язку з чим він потребує
лікування. У власності останній ні рухомого, ні нерухомого майна не має; він
навчається на І курсі історико-правознавчого класу Ніжинського ліцею Ніжинської
міської ради на умовах оплати додаткових освітніх послуг (35 грн. 00 коп. на ).
Це підтверджується довідками лікувальних установ та навчального закладу, а
також квитанціями відповідного змісту,

·    протягом
липня-грудня 2006 р. середньомісячний заробіток позивача за місцем роботи до
видачі на руки становив 658 грн. 83 коп., а відповідача -465 грн. 80 коп.,

·    згідно з
довідкою Ніжинської центральної міської лікарні, ОСОБА_2 перебуває у ній на
обліку з приводу хронічного захворювання.

З вищеописаного суд робить наступні висновки. Розмір аліментів, що їх
відповідач має сплачувати на користь позивача на утримання дитини, визначено
без порушення вимог ст.ст. 182, 183 СК України, які регламентують порядок та
спосіб його визначення (зокрема обставини, які враховуються судом при
визначенні їх розміру). Жодного доказу того, що з ОСОБА_2 на користь позивача
належить стягнути на утримання сина аліменти у розмірі ½
частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним
повноліття, і що він може сплачувати аліменти у такому розмірі, суду не надано.

Апеляційний суд вважає за необхідне вирішити спір на підставі як тих
доказів, що надані сторонами до місцевого суду, так і на підставі доказів,
наданих ними апеляційному суду, оскільки попередній розгляд справи проведено з
грубими порушеннями ст.ст. 130 ч.б п.п.3, 4, 131 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення. Зокрема,
твердження ОСОБА_1 про те, що рішенням по справі відповідачеві встановлено
привілеї за ознакою статі у виконанні батьківських обов'язків, оскільки згідно
з ним він на утримання сина має сплачувати аліменти у розмірі не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а вона має утримувати сина
на решту (70%) цього мінімуму, ґрунтується на хибному розумінні ст.ст. 141,
182, 183 СК України.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 81 ЦПК України з ОСОБА_1належить стягнути 7 грн.
50 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у зв'язку
з відхиленням апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.
307, 308,313 - 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Носівського районного суду від 10.01.2007 р.
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_17(сім) грн. 50 коп. витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи на розрахунковий рахунок державного бюджету м.
Чернігова № 0002, , банк одержувача ГУДКУ у
Чернігівській області, МФО
853592.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.