Дело № 2-  1247
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇІНИ

27 березня    2007 року                                Ялтинський  міський
суд АР Крим

в складі:                     головуючого - Руденко В.В.

при  секретарі - Корнєвій Г.В.

розглянувши  у
відкритому    судовому  засіданні
в залі  суду  в
м.  Ялті  цивільну справу

за позовом  ОСОБА_1до товариства  з обмеженою
відповідальністю  „Виробниче
об'єднання „Іліташ”  (далі   ТОВ ВО
„Іліташ”)  про  усунення
перешкод  в користуванні  нерухомим
майном  та стягнення  суми
боргу,

встановив:

позивачка
просить  суд  зобов'язати
відповідача  -  ТОВ  ВО
„Іліташ”  усунути  їй
перешкоди  в користуванні  її
власним  нерухомим  майном
- корпусом  № 4 ,  розташованим
на території  ТОВ   „Лікувальний
комплекс  „Марат”  за
адресою:  м. Ялта, смт.
Гаспра,  АДРЕСА_1  шляхом
звільнення  корпусу  від
майна  та  фізичних
осіб, ТОВ  „Іліташ”, а також  майна , працівників  та представників  інших осіб,
розташованих  там з дозволу  відповідача;

стягнути
з  відповідача  на її
користь  197 854  гривні
01  копійку, як
заборгованість  по договору  оренди
за  період  з  01
липня   2006 року  по 01
лютого   2007 року  з урахуванням
пені  та неустойки та судові  витрати по справі .

Вимоги  мотивовані
тим,  що  вона
та  ОСОБА_2,  як співвласники  вказаного майна  в рівних
долях,  передали відповідачу  в оренду
свій  власний корпус .
Орендна  плата  для
них двох   згідно договору  була встановлена  в  30
300  гривень   щомісяця
і повинна  була  перераховуватись  в
рівних  долях  кожному
орендодавцю  з  01  -
го  по
10 - те  число  кожного
місяця.

За
просрочку платежів  договором  була
передбачена  відповідальність  у
відповідності   з розділом   5- м
договору   у  вигляді
пені  та неустойки.

Починаючи  з 01  -
го  липня   2006 року
відповідач  перестав  оплачувати
орендну  плату  не
надавши  про  це
ніяких  пояснень. Заборгованість  по орендній
платі  за  липень
2006 року  - січень   2007 року
з  врахуванням   пені
та  неустойки  за
просрочку  платежів  по
оренді  складає  197 854
гривні  01  копійка .

У  відповідності
з   п. 6.2  у випадку
порушень  строків  платежів
більш  ніж  на
30- ть днів  договір
вважається  розірваним  в односторонньому  порядку.
В  січні   2007
року  нею  на
адресу  відповідача  було
направлено повідомлення  про
розірвання  договору  оренди .
Однак  і до  цього часу
відповідач  заборгованість  по договору
оренди  не сплатив  та приміщення
не звільнив.  В  приміщенні
знаходяться  працівники  і інших
фірм,  допущені  туди відповідачем   без
відома  та згоди  власників.
Позивачку  та  її
представників  в приміщення  не
впускає охорона ,  чим  порушуються
її  права,  як власника
нерухомого майна.

Представник  відповідача
в судовому  засіданні  позов не визнав.  Підтвердивши
факт  заключення  договору
оренди  корпусу  № 4
з  позивачкою,  як
одною  з  двох
власників  та  не оспорюючи
самого договору  та  його умов,
він  заявив, що  ніяких
обов'язків  у  ТОВ
ВО  „Іліташ”  перед позивачкою  не
існує.  Позивачка   не
виконала   п. 2.2.1.  договору
оренди  та  не передала
об'єднанню корпус  № 4  по
акту  прийому  - передачі . ТОВ  ВО „Іліташ”
відповідно,  не прийняло  корпус
по  акту  прийому
- передачі,   а  значить
і не  повинно платити  орендну
плату  позивачці  за  цей  корпус.
Позивачка  сама  винна
в   невиконанні  умов
договору.  Дійсно,  об'єднання до липня  2006
року  перераховувало  позивачці
орендну  плату  за  цей  корпус , хоча
фактично  ним  не користувалось.  Робили
це оскільки  були  заінтересовані  в
оренді  корпусу  в майбутньому   і мали надію , що позивачка  в решті
-  решт  оформить
акт  прийому - передачі  і передасть
об'єднанню  корпус  по процедурі
передбаченій  умовами
договору  оренди.

В даний
час , як  і  раніше,
в корпусі   № 4  -
об'єкті  оренди,  ні
представників , ні
працівників  ТОВ  ВО „Іліташ”
нема  і не  було.

Заперечень
проти  розрахунків  сплачених позивачці  сум  та
розрахунків помісячної  заборгованості  представник
відповідача  не  виказав, зазначивши, що  платити
орендну  плату, пеню  та неустойку
відповідач не повинен, оскільки
корпус  в  оренду
фактично  не приймав  та не
користувався  ним.

Дослідивши
надані  докази  суд вважає, що  позов
підлягає  задоволенню  за
наступних підстав.

Відповідно
до  ч. 1  ст.
6  Конвенції  про захист
прав  і основних  свобод
людини  (Рим  04 листопада
1950  року)  ратифікованою
Верховною  Радою  України
17 липня   1997  року,
кожен  при  вирішенні
питань  щодо  його
цивільних  прав  і обов'язків
або  встановленні  обґрунтованості   будь - якого
кримінального  обвинувачення,
висунутого  проти  нього ,
має право на  справедливий і  відкритий
розгляд  упродовж  розумного
строку  незалежним  і
безстороннім  судом,
встановленим  законом.

Складовою частиною  справедливого
судочинства  є  доступ
до  процедури  з
усіма  атрибутами  контрою , тобто  право
на  судовий  контроль
органів  державної  влади,
юридичних та  фізичних    осіб .

Конвенція  про захист
прав  і основних  свобод
людини  являється  складовою
частиною
загальнонаціонального  законодавства  України .

Згідно ст. 55
Конституції  України права  і свободи
громадян  захищаються  судом.
Це означає, що суд  не може  відмовити
у правосудді , якщо
громадянин  України , іноземець,
особа  без громадянства  вважають, що
їхні права  і свободи  порушені
або  порушуються, створено  або створюються  перешкоди
для  їх  реалізації,
або  мають  місце
інші  ущемлення  прав  і
свобод.

Положення  Конвенції
та  Конституції  України
відтворені   в цій частині  в
статті   1  Цивільного
процесуального  законодавства  України
про  завдання  цивільного
судочинства.

Позивачка
ОСОБА_1.,  та  ОСОБА_3, в 2004  році
відповідно  до   нотаріально
посвідчених договорів  купівлі -
продажу  нерухомості , стали  власниками
в рівних  долях  будівлі
-  адміністративного корпусу  № 4 ,
розташованого  за  адресою:
м. Ялта, смт. Гаспра,  АДРЕСА_1,
на території  ТОВ   „Лікувальний
комплекс  „Марат”.

01  січня
2006 року  між  ОСОБА_3 та
ОСОБА_1., з одної  сторони як
власниками  нерухомого майна  та
ТОВ  ВО  „Іліташ”
був  укладений за  №  1 -
Ак   договір оренди  будівлі
адміністративного корпусу  № 4, що
знаходиться  на території  ТОВ
„Лікувальний  комплекс  „Марат”
по  АДРЕСА_1 в смт.  Гаспра,
м. Ялти  Автономної   Республіці Крим.

30  березня
2006  року  ОСОБА_3,
продав  свою   12
частку  вказаної  будівлі
ОСОБА_2.  Вказаний  договір
купівлі  - продажу  посвідчений
нотаріально .

У
відповідності  до  п.
8.2  договору  оренди
від 01  січня   2006 року
ОСОБА_2,  стала  стороною
договору  оренди  замість
ОСОБА_3.

Ні
договори  купівлі - продажу  вказаної будівлі , ні  договори
її  оренди  у встановленому  законом
порядку  ніким  оспорені
не  були.

У відповідність  з
п.2.2.1  договору  оренди
орендодавці  зобов'язані  були
передати   об'єкт  оренди
орендатору  по акту  прийому
-  передачі , який  мав
бути  підписаний  уповноваженими  представниками сторін.

Вказана
вимога  договору  сторонами
була виконана  в повному  обсязі.
10 січня   2006 року  ОСОБА_3.
та  ОСОБА_1.,  передали представнику  ТОВ  ВО
„Іліташ”  Кутиркіну  О.А.,
будівлю  адміністративного  корпусу
№ 4  загальною площею  1346
квадратних метрів,  розташовану  на території
ТОВ  „ЛК „Марат”   за
адресою :   м. Ялта, смт.
Гаспра,  АДРЕСА_1

Передача  будівлі
була  оформлена  належним
чином  актом  прийому
- передачі,  який  підписали
обидва  орендодавця  та представник  ТОВ  ВО
„Іліташ” .

Суду  в підтвердження  цієї
обставини  надана нотаріально  посвідчена
копія  вказаного  акт - прийому
передачі  від  10
січня   2006 року.

Наданими
суду  доказам  встановлено, що  відповідач
прийняв  фактично  об'єкт
договору   оренди  в користування , використовує  його
до  теперішнього часу.

Згідно   ч.
1  ст.  762
Цивільного  кодексу  України
за користування   майном  з
наймача справляється  плата ,   розмір
якої  встановлюється  договором
найму .

Відповідно до
ст.   546 ЦК України  виконання
зобов'язання  може  забезпечуватись  неустойкою
і  т.д.  Договором
або  законом   можуть
бути  встановлені   інші
види  забезпечення  виконання
зобов'язання.

Відповідно  до
п.  3.1.1  договору
оренди   щомісячна орендна  плата
з 01  січня   2006 року
по  01  січня
2016  року  встановлена в розмірі   30
300  гривень.

Згідно   п. 3.2 того ж  договору
орендна  плата  повинна
сплачуватись  щомісячно  з 01
по  10- е  число
кожного  місяца   шляхом
перерахування   коштів  на
поточні   рахунки  кожного
з  орендодавців  в рівних
долях.

За
перші  три  місяці
орендатор  мав  відстрочку
платежів  за  оренду
до  10  квітня
2006 року, що  зафіксовано  в
п.  3.3  договору.

У  випадку
просрочки  орендної плати  орендатор
сплачує  пеню  в
розмірі  подвійної  облікової
ставки  НБУ  за кожний
день  просрочки.    У випадку
порушення  порядку   розрахунків ,  а саме
у випадку  затримки  орендатором
оплати  більш   ніж
на  15 - ть  днів ,
орендодавець  має  право
розірвати   договір  в односторонньому  порядку (
п. 5.2  договору).

У
випадку    просрочки орендної плати   орендатор
зобов'язаний  сплатити  орендодавцям
неустойку  в розмірі  одного
відсотка  від суми  щомісячної
орендної  плати  за
кожний  день  просрочки
платежів (п. 5.3 договору).  Між
сторонами   угоди   під час
її  заключення  була
досягнута  домовленість, як  одна
з  умов  договору
(п.6.2),  що  у
разі  порушення  орендатором
строків  платежу  (
розділ  3  даного договору), більше  30 - ти
днів  договір  вважаються
розірваним  в односторонньому   порядку
з боку  орендодавця  з
відшкодуванням  збитків  та затрат
відповідно  до умов  договору.

Як
встановлено у судовому  засіданні   до 01
липня   2006 року  орендатор
сплатив  позивачці  всі
належні  їй  кошти
у  відповідності  з
умовами  договору   оренди.

Починаючи
з 01  липня   2006 року
і до  01  лютого
2007 року  орендатор  не виплатив
позивачці  кошти  за
оренду  її  частки
в адміністративному   корпусі  № 4 .
З  розрахунку  щомісячної
оплати  в розмірі  15
150  гривень  (  30
300 гривень  :  2)
заборгованість  перед  позивачкою
по орендній   платі  за    вказаний
період  складає   106
050 гривень (  15  150
гривень х 7).

За  цей
же  період  пеня
складає   4 085  гривень
51  копійка  та
неустойка  87 718  гривень
50 копійок.  Загальна  сума
заборгованості  відповідача  перед
позивачкою  складає  197
854  гривні  01
копійка  (основна  заборгованість  -
106  050  гривень +
пеня -  4 085 гривень  50
копійок +  неустойка  -
87  718  гривень
50  копійок).

Оскільки  відповідач
не сплатив  суму  заборгованості  у добровільному прядку   то вона
підлягає  примусовому  стягненню.

Підлягають
задоволенню  і  вимоги
позивачки  в частині  усунення
їй  перешкод  в користуванні   власністю
шляхом  звільнення  належної
їй  будівлі.

За  змістом
ч. 1   ст.  782  ЦК  України
наймодавець  має право  відмовитись
від договору   найму  і вимагати
повернення  речі , якщо  наймач
не  вносить плату  за
користування   річчю  протягом
трьох  місяців   підряд.

Це
положення  закону  відтворено
і  в договорі   оренди
між  сторонами   від
01  січня   2006 року
№  1 - Ак  (
п.6.1.) .

Як
встановлено   судом   відповідач
прийняв  у встановленому   порядку
в користування   корпус  № 4 ,
користувався   ним  фактично
і користується  до  теперішнього часу ,  але
не  сплачує  орендну
плату  понад  строк
встановлений  договором  та законом
(  ст.  782
ч.  1   ЦК
України ).  Орендовану  будівлю
він  позивачці  не повернув.
Самі сторони  при заключенні   угоди
про оренду  будівлі   визначили
в договорі,  що за  таких
обставин  договір  вважається
розірваним  в односторонньому  порядку.

За  таких обставин   суд вважає,
що  відповідач   має
звільнити  орендований  корпус
№ 4 , передати   його   відповідним
чином   позивачці   та не
чинити  їй  перешкод
в користуванні   приміщеннями    корпусу.

При  цьому
корпус   № 4   повинен
бути  звільнено  як
від  працівників   та
представників   відповідача  - ТОВ ВО
„Іліташ”  та  і
від   працівників   та представників   інших
підприємств ,  фірм , установ ,
розташованих   там  з дозволу
відповідача , а також   від
їх   майна.

Як витікає
з  умов  договору
(  п.2.3.7)  орендатор
без дозволу  власників    корпусу
не  мав  права
здавати   корпус  в
суборенду   іншим  особам .
Ні  позивачка , ні  друга
співвласниця   корпусу    не
давали   згоди  на
розміщення  в  корпусі
відповідачем  інших  осіб
-  юридичних  та
фізичних.

Однак  відповідач
без  згоди  власників
майна   дозволив  розташуватися
в  корпусі   іншим
особам,  а саме  ТОВ
„Іліташ - тур”,  засновником  якого
є   сам  відповідач
ТОВ ВО   „Іліташ”  та
ПП  „фірма  Хелп”, засновником  якого
є  ТОВ  „Іліташ - тур” .

Знаходження  представників   цих
фірм   та їх  охорони
в корпусі   № 4  ніяк
не оформлено  і  договорів
на їх   розташування  там
не  існує , що  підтверджено
в судовому  засіданні  поясненнями
сторін  по справі.

Представник  відповідача -
ТОВ  ВО  „Іліташ”
в суді  заявив ,що  їхнє
об'єднання     само   фактично
не прийняло  і не  використовувало  об'єкт
оренди,  та   не
давало  дозволу   іншим
особам  там  розташовуватись .   Чому
там  знаходиться  охорона ,
кого  вона  охороняє , хто  знаходиться
в корпусі   № 4   він
пояснити   не  зміг.

У
відповідності   до   ст.
391  ЦК України  власник   майна
має право  вимагати   усунення перешкод  у здійсненні
ним  права   користування   та
розпорядження   своїм  майном.

Оскільки  це право
позивачки порушено ,то воно
підлягає   захисту   судом .

Підлягає  задоволенню
і  вимоги   позивачки
про стягнення   з  відповідача
на її користь   судових    витрат
-   судового  збору
- 1 700 гривень   та витрат   на
інформаційно -  технічне   забезпечення   розгляду справи в  суді
-  30 гривень, оскільки  повернення
судових  витрат  при задоволенні  позову
передбачено законом.

Всього  таким
чином  підлягає  стягненню
з  відповідача   на користь
позивачки  199 584  гривні
01   копійки ( 197 854 гривні  01
копійка  +  1 700
гривень +  30 гривень).

На підставі  викладеного
та  керуючись  ст. ст.
8, 10, 111,60, 214, 215  ЦПК  України;
391, 759, 762,782 ЦК України,

вирішив:

позов
ОСОБА_1задовольнити  в
повному  обсязі:

стягнути  з товариства
з обмеженою  відповідальністю   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ”  на користь
ОСОБА_1 199  584  (  сто
дев'яносто   дев'ять тисяч п'ятсот
вісімдесят   чотири ) гривні  01
копійку;

зобов'язати  товариство з обмеженою  відповідальністю   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ”
звільнити    корпус  № 4 ,
розташований   на території  ТОВ
„Лікувальний  комплекс
„Марат”   за  адресою:
АР Крим,  м.  Ялта,
смт.  Гаспра,   АДРЕСА_1
від майна , працівників  та
представників   ТОВ   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ”,  а також
від  майна , працівників   та представників  інших
осіб ,  розташованих  там
за дорученням   чи  за згодою
ТОВ  ВО  „Іліташ”;

зобов'язати  товариство з обмеженою  відповідальністю   „Виробниче
об'єднання   „Іліташ” не чинити
ОСОБА_1 перешкод  в користуванні  власністю
-  адміністративним корпусом   № 4   розташованим
на території  ТОВ  „Лікувальний
комплекс  „Марат”   за
адресою:  АР Крим ,  м. Ялта, смт.
Гаспра,   АДРЕСА_1;

На
рішення  суду  може
бути  подана  апеляційна
скарга   до Апеляційного   суду
автономної  Республіки Крим   в порядку та строки  передбачені
ст. ст.  294 ,  296
Цивільного процесуального кодексу
України.

Суддя :