Справа №
22а-181/2007                                          Головуючий у Іінст. -
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
березня 2007
року                                                                         м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:              ЛИТВИНЕНКО І.В.

суддів:                                  МЕЛЬНИЧЕНКО Ю.В., СТРАШЕНОГО М.М.

при секретарі:                    Гавриленко Ю.В.

з участю:                      ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, представників відповідача Степанець 1.П., Горілої A.M. розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного Управління охорони
навколишнього природного середовища в Чернігівській області на постанову
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 5 лютого 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
Управління охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області
про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі Державне Управління охорони навколишнього природного
середовища в Чернігівській області просить скасувати постанову суду як таку , що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та
прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Постановою суду від 05.02.2007
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Суд поновив
позивача на посаді начальнику відділу Державної екологічної інспекції в м.
Чернігові з 04.10.2004
року на відповідній посаді відповідно до нового штатного
розпису у зв'язку з реорганізацією державного управління екології та природних
ресурсів в Чернігівській області.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що суд прийшов до невірного
висновку, оскільки розмежував поняття дисциплінарного стягнення і
дисциплінарного впливу, що не відповідає ст.14 Закону України
„Про державну службу". Крім того, апелянт стверджує, що проведення
службового розслідування при наявності подання прокуратури не передбачено
діючим законодавством, зокрема Законом України „Про прокуратуру" та
затвердженим постановою KM України №
950 від 13.06.2000 року „Порядком
проведення службового розслідування стосовно державних службовців".

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовом про
поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу у листопаді 2004 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що звільнення його за п.З ст.40 КЗпП
України з посади начальника відділу Державної екологічної інспекції в м.
Чернігові в Державному управлінні екології та природних ресурсів в
Чернігівській області за наказом від 04.10.2004 року №
96-о є незаконним, так як звільнення було проведено
першим заступником начальника ОСОБА_2 і відсутні факти систематичного
невиконання без поважних причин трудових обов'язків.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.02.2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області
від 12.04.2006
року, вимоги позивача були задоволені повністю.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.12.2006 року була задоволена заява Державного Управління охорони навколишнього
природного середовища в Чернігівській області про перегляд справи за ново
виявленими обставинами і скасована постанова суду від 14.02.2006 року через те що висновки суду про відсутність систематичного невиконання
без поважних причин трудових обов'язків позивачем ґрунтувались на постанові
апеляційного суду Чернігівської області від 16.12.2005 року, яка була скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.07.2006 року.

Розглядаючи справу за новими обставинами, суд першої інстанції знову
прийшов до висновку про відсутність фактів систематичного невиконання без
поважних причин позивачем своїх трудових обов'язків, оскільки попередження про
неповну службову відповідність, оголошене наказом № 49-о від 14.06.2004
року, не є дисциплінарним стягненням, а є заходом
дисциплінарного впливу відповідно до ст.14 Закону України
„Про державну службу" і тому не має підстав стверджувати про систематичне
застосування до позивача дисциплінарних стягнень, як того вимагає п.З ст.40
КЗпП України .

Тлумачення апелянтом ст. 14 Закону України „Про
державну службу" в тій частині, що захід дисциплінарного впливу є
дисциплінарним стягненням, не відповідає дійсності, тому що законодавець
розмежовує ці поняття, а п.З ст.40 КЗпП України вимагає лише існування дисциплінарних
стягнень.

Що стосується доводів апелянта про те, що після подання прокурора не
повинно проводитись службове розслідування, то вони є безпідставними, оскільки
звільнення проводилось не тільки за ті недоліки, які були у поданні прокурора,
а за п.З ст.40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання без поважних
причин трудових обов'язків.

Таким чином, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та
процесуального права, підстав для скасування постанови суду апеляційний суд не
знаходить.

Керуючись ст.ст.
198,
200, 205, 206, 212 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного Управління охорони навколишнього природного
середовища в Чернігівській області відхилити.

Постанову Новозаводського районного суду М.Чернігова від 5 лютого 2007
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з дня складання її в повному обсязі і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.