СПРАВА
№2-1823/2007Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2007 року               Галицький районний суд м.Львова

у складі:
головуючої судді                Шумської
Н.Л.

при секретарі -                                  БліхарськійЛ.Р.

за участі позивача, представників
сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1до управління
комунального майна Львівської міської ради, третьої особи БТІ та ЕО Львівської
області, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 21.12.2006року з позовом до відповідача про
визнання права власності на приміщення приймального пункту білизни по вул.
Пасічній, 75 з 04.06.1993року. Позов мотивує тим, що як власник приватного
підприємства «Геліос-М» уклав з Фондом комунального майна м.Львова договір
купівлі-продажу від 02.06.1993року № 7-2302, посвідчений державним нотаріусом
Першої нотконтори.Згідно договору продацець Фонд комунального майна продав а пп
фірма «Геліос-М» купила на аукціоні, згідно з протоколом №1 з приватизації
підприємств комунальної власності м.Львова, що відбувся 15.05.1993року о
11год.30хв. по вул. 700-річчя Львова,57ЦНТІ майно ліквідованого структурного
підрозділу, приймальний пунк білизни по вул. Пасічній, 75, який входив до
складу фабрики «Пральня». Згідно визначеної ціни позивачем були внесені кошти
протягом 30 днів, як
передбачено вдоговорі. Продавець на даний час не виконав зобов»язання-
п.3.1.договору, а саме після сплати ціни не видав свідоцтво про справо
власності на об»єкт приватизації, хоча приміщення було передано за актом
прийому-передачі від 04.06.1993року.
З того часу постійно володіє приміщенням і вважає, що набув право власності.

На суді позивач позовні вимоги підтримав повністю. Пояснення дав відповідні
позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2. позовні вимоги підтримала повністю з підстав,
вкуазаних у позовній заяві. Пояснила, що позивач набув право власності на
спірне нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу та акту
прийому-передачі приміщення. За об»єкти приватизації було сплачедо до місцевого
бюджету суму за договором, з 1993року приміщення перебуває уйого володіння.
Крім того, позивач як власник майна уклав 30.09.2002року договір оренди на
спірне приміщення, що стверджує його статус власника.

Представник відповідача Клевчов С.А. позов визнав. Не
заперечив щодо визнання права власності за позивачем на нежитлова приміщення по
вул. Пасічній, 75 в
м.Львові. Визнав, що позивач правомірно набув право власності, володів
приміщенням з 1993року.

Заслухавши
позивача, представників сторін, з»ясувавши обставини по справі та перевіривши
їх доказами, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог.

2

Згідно ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини справи,
визнані сторонами.

Оскільки відповідачем визнано укладення договору
купівлі-продажу на підставі результатів аукціону, підстави передачіф приміщення,
що не могло проводитись без попередньої оплати визначеної в договорі
купівлі-продажу суми.

Згідно договору купівлі-продажу від 02.06.1993року (а.с.6)
в зобов»язаннях продавця майна п.3.1 вказано, що після надходження на рахунок
продавця повної суми, видати покупцеві свідоцтво про право власності на об»ект
приватизації. Оскільки судом встановлене набуття права власності позивача на
спірне приміщення і невиконання умов договору відповідачем щодо видачі позивачу
свідоцтва про право власності, це право підляягає визнанню судом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 10, 60, 61, 215, 218 ЦПК
ст.ст.4,6,86,88,128 ЦК
/1963року/ України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1право власності на нежитлові
приміщення приймального пункту білизни по вул. Пасічній, 75 в м.Львові.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 20 днів у
разі подання протягом 10 днів заяви про апеляційне оскарження.