РІШЕННЯ                                              справа
№ 2-б7307

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р. Жовтневий
районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого
судді                                                        Смолки
І.О.,

при секретарі                                                          Запухлій
І.В.,

з участю адвоката                                                   ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом

комунального підприємства „Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об"єднання № 2" до ОСОБА_2 про виселення з самовільно зайнятого житлового
приміщення,

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує на
те, що ОСОБА_2. мешкає за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1, які є
неприватизованими. Рішенням Жовтневого райсуду
м. Запоріжжя від 07.07.1993
р. було визнано право за відповідачкою на житлове приміщення № АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі. У
липні 1995 р.
відповідачка за письмовою заявою звернулася до виконкому Жовтневого району про
відкриття окремого особового рахунку на сина - ОСОБА_3 у кімнаті НОМЕР_1
вказаного будинку. Таким чином, особовий рахунок було відкрито.

ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_3 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_2. помер
і другий син відповідачки, які були зареєстровані в спірній квартирі.

Таким чином, розділивши особові рахунки, відповідачка
втратила право на житлове приміщення НОМЕР_1
за вищевказаною адресою. Спірна квартира перейшла у державну власність
після смерті наймачів, але в супереч закону відповідачка відмовляється
звільнити незаконно зайняте приміщення і не віддає ключ працівникам ЖЕУ 2.

Позивач просить суд виселити
ОСОБА_2. з квартири АДРЕСА_1
в м. Запоріжжі.

04.02.07
р. позивач доповнив свої позовні вимоги, вказав на те, що з відповідачкою
проживає її неповнолітня онука ОСОБА_4, тому позивач просить суд висилити і
онуку ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача позов
підтримав.

Відповідачка з позовом не
погодилася. Неповнолітня ОСОБА_4 висловилася проти позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, ознайомившись
з матеріалами справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Позивач у позові і його представник у судовому засіданні,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги, наполягають на тому, що на підставі заяви
ОСОБА_2. до Жовтневого райвиконкому та рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 07.07.1993 р. було відкрито
окремий особовий рахунок на сина відповідачки у кімнаті АДРЕСА_1. Син помер,
квартира не приватизована, тому відповідачка незаконно зайняла спірну кімнату.
Але доводи позивача не законні, безпідставні з того приводу, що, дійсно є заява
ОСОБА_2. про відкриття особового рахунку на сина ОСОБА_3.

2

На зворотній
стороні цієї заяви є такий
текст „Начальнику ЖЕУ 2!
Прошу оформить лицевой
счет на гр. ОСОБА_3.,
согласно решения суда от 07.07.1993 г.", тобто є посилка
на рішення суду для відкриття
рахунку. Але суд 07.07.1993
р. не приймав ніяких рішень стосовно відкриття особових рахунків, суд вирішив
тільки визнати за ОСОБА_2 право на жиле приміщення в квартирі АДРЕСА_2 в м. Запоріжжі та
надати його їй та членам її сім"ї; понудити виконком Жовтневої райради
народних депутатів м. Запоріжжя укласти з ОСОБА_2. угоду найму на житло, яке
звільнилося, суміжне з її жилою площею в АДРЕСА_2
в м. Запоріжжі. Таким чином, суд приходить до висновку, що особові рахунки,
які суду надав позивач, оформлені без законних на то підстав. Крім того, судом
ще 07.07.93 р. було
встановлено, що ОСОБА_2. зайняла суміжне жиле приміщення, а не окрему кімнату,
капітальної стіни між двома квартирами не було, а був дверний отвір, тимчасово
закладений для проживання різних сімей і ОСОБА_2., відповідно до ст.54 ЖК
України, правомірно зайняла спірне суміжне жиле приміщення. Як пояснила
відповідачка у судовому засіданні, свідки і що підтвердив представник позивача,
цей дверний отвір є і на теперішній час, тобто з 1993 р. нічого фактично в архітектурному, технічному плані в
спірній квартирі не змінилося. Суд, таким чином, на підставі викладеного та
ст.ст.63,104 ЖК України, приходить до висновку, що особові рахунки були
виписані формально і безпідставно, а фактично спірна квартира, в якій кімнати
суміжні, і яка не містить ізольованих кімнат, поділена на ізольовані кімнати не
була, а, значить і особові рахунки не можливо було надавати. Крім того, із
довідок позивача вибачається, що за спірну квартиру ніхто з її мешканців не
платив, тобто не користувався правом на особові рахунки. Позовні вимоги
незаконні, безпідставні, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,212-215
ЦПК України, суд

Вирішив :

У позові Комунального підприємства
„Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об"єднання № 2"  про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із квартириАДРЕСА_1 в м. Запоріжжі
відмовити.

Стягнути з КП „ВРЕЖО №2" на користь
ОСОБА_2 250 грн. за
послуги адвоката.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції

шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви

про апеляційне
оскарження і поданням після цього -протягом 20

днів апеляційної
скарги.

Суддя                                                                                   Смолка І. О.