У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 вересня 2007 року                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,
Григор'євої Л.І., -

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до статутного територіально-галузевого об'єднання “Південна залізниця” про
стягнення заборгованості та збільшення розміру відшкодування шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1,
звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що рішенням Крюківського
районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 січня 2003 року з
відповідача на його користь стягнуто в рахунок відшкодування шкоди, завданої
внаслідок каліцтва, кожного місяця по 586 грн. 02 коп. з проведенням індексації
відповідно до законодавства. Розмір відшкодування шкоди був визначений виходячи
з його середньомісячної заробітної плати за останнім місцем роботи на посаді
інженера по техніці безпеки і безпеки дорожнього руху Кременчуцької автобази №
3. На даний час вказаної посади на автобазі № 3 не існує.

Кременчуцька автобаза № 3 є
засновником ЗАТ “Укртатнафта-транс”, де заробітна плата інженера з охорони
праці, техніки безпеки та безпеки руху складає 1220 грн. 75 коп., яку і повинно
йому відшкодовувати об'єднання.

Оскільки відповідач відмовляється
збільшити розмір відшкодування шкоди у зв'язку із збільшенням заробітної плати
працівника його кваліфікації, просив стягнути з відповідача заборгованість по
відшкодуванню шкоди в розмірі 14533 грн. 85 коп. та зобов'язати відповідача,
починаючи з 1 жовтня 2006 року, сплачувати йому кожного місяця в рахунок
відшкодування шкоди по 1237 грн. 66 коп. з проведенням індексації відповідно до
законодавства.

Рішенням Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2006 року позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача за період з 1 січня 2004
року по 1 жовтня 2006 року суму перерахунку щомісячних платежів в розмірі 14372
грн. 19 коп. і починаючи з              1
жовтня 2006 року стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок
відшкодування шкоди кожного місяця по 1220 грн. 75 коп. з проведенням
індексації відповідно до законодавства.

Рішенням апеляційного суду Полтавської
області від 10 січня
2007 року зазначене рішення суду скасовано, постановлено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І.Балюк   Л.І.Григор'єва