РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007р.                                                                                         м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючої:                     Павлишиної А.Т.

суддів:                              Бойчука
І.В., Мелінишин Г.П.

секретаря:                        Сем"янчук
С.Й.

з участю:                          адвокатів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Карпатське управління геофізичних робіт" про
розірвання трудового договору ,
стягнення зарплати та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Івано-Франківського міського суду від 1.03.2007р.,

встановила:

27.07.2006р.
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ВАТ „Карпатське управління геофізичних
робіт" про розірвання договору за власним бажанням , стягнення
зарплати та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до
письмового договору, який уклала 27.07.2005р. строком на один рік, працювала у
відповідача на посаді провідного геофізика.
Відповідач порушив умови трудової угоди : не виплачував їй заробіток в розмірі, передбаченому
трудовою угодою. Зокрема, в угоді зазначено її посадовий оклад 700грн, вона
отримувала його протягом липня-вересня 2005р., однак в жовтні він був
перерахований в сторону зменшення і визначений 600грн,починаючи з липня 2005р.,
та стягнуто з неї різницю .Крім того ,
згідно трудової угоди, передбачалося збільшення її заробітної плати у
випадку підвищення, посадових окладів на підприємстві. В лютому 2006р. таке
підвищення відбулося, однак її зарплата не збільшилась. Просила суд розірвати
укладений між нею та відповідачем 27.07.2005р. строковий трудовий договір за
ст.39 КЗпП України, стягнути з відповідача 7266.63 грн. недоплаченої зарплати та вихідної допомоги  та 10
000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 1.03.2007р. в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній
скарзі на рішення суду ОСОБА_1 посилається на те, що постановлене судом рішення
є незаконним, так як суд неправильно застосував норми матеріального права та не
дав правильної оцінки встановленим по справі обставинам. Зокрема, відмовляючи в
задоволенні її вимог в частині стягнення заробітної плати суд в порушення вимог
ст.233 КЗпП України зробив неправильний висновок про пропуск нею строку
позовної давності. Не дав правильної оцінки суд і її доводам про порушення

Справа № 22-ц-504/2007р.                            Головуючий у 1 інстанції: Островський Л.Є.

Категорія 39                                                     Доповідач
: Павлишина А.Т.

2

відповідачем законодавства про працю, зокрема, в тій
частині, що всупереч умовам трудового договору та колективного договору в
жовтні 2005р. її посадовий оклад було зменшено з 700 грн. до 600
грн., а з лютого 2006р. при підвищенні посадових окладів іншим
працівникам    їй не встановлено
посадовий оклад 1050 грн.    як передбачено договором. Просила  скасувати рішення та постановити нове про задоволення
її вимог.

Вислухавши
доповідача, доводи апелянта та її представника, які вимоги апеляційної скарги
підтримали, заперечення представників ВАТ „Карпатське управління геофізичних
робіт" на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ВАТ „Карпатське управління геофізичних
робіт" 27.07.2005р.було укладено трудову угоду, згідно якої позивачка
приймається на роботу на посаду провідного геофізика в промислово-геофізичну
експедицію строком на один рік з посадовим окладом 700 грн.

Наказом № 66-к від
27.07.2005р. ОСОБА_1 була прийнята на роботу на вказаних умовах. З матеріалів
справи вбачається, що позивачці заробітна плата з посадового окладу 700 грн.
виплачувалася протягом липня-вересня 2005р., в листопаді 2005р. проведено
перерахунок зарплати позивачки за весь період роботи з липня по вересень 2005р.
з посадового окладу 600 грн., з цього ж окладу
нараховано їй зарплату з жовтня 2005р. по січень 2006р. включно. Таким чином,
суд вважає, що між сторонами було укладено трудовий договір та погоджено
істотні умови праці, однією з яких є заробітна плата, а тому зміна керівником
розміру посадового окладу позивачки в сторону зменшення без дотримання вимог
ст.103 КЗпП та ст.29 Закону України „Про оплату праці" як і перерахунок в
сторону зменшення вже отриманої зарплати та стягнення з позивачки різниці є
незаконним. Тому вимоги позивачки в частині стягнення недоплаченої заробітної
плати за період з липня 2005р. по січень 2006р. включно в сумі 1146.05 грн. підлягають
до задоволення.

Що стосується
вимоги позивачки про перерахунок її зарплати за період з лютого по липень
2006р. включно з посадового окладу 1050
грн. та стягнення заборгованості, то вона є необгрунтованою, оскільки
наказом № 36 від
2.02.2006р. затверджено з 1.02.2006р. новий штатний розклад управління з фондом
заробітної плати в 112300
грн., яким посадовий оклад по посаді провідного геофізика в
промислово-геофізичній експедиції, яку займала ОСОБА_1, визначений в розмірі 700 грн., позивачка
погодилася на такі умови оплати праці, оскільки продовжувала працювати на
займаній посаді та отримувала відповідну зарплату , а тому в цій
частині позову слід відмовити з цих підстав, а що стосується висновку суду про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення недоплаченої зарплати
з мотивів пропуску позивачкою строку позовної давності, то такий висновок
суперечить положенням ст.233 ч.2 КЗпП України, оскільки з позовом про стягнення
належної йому зарплати працівник має право звернутися до суду без обмеження
будь-яким строком.

Таким чином , в частині вимог
про стягнення заробітної плати рішення суду слід скасувати та постановити нове
про часткове їх задоволення з наведених вище підстав.

Що ж стосується
рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання
трудового договору за ст. 39
КЗпП та стягнення моральної шкоди ,
то воно є обґрунтованим, оскільки судом встановлено, що позивачка наказом № 43-к від
27.07.2006р., який нею не оспорений, звільнена з роботи в зв"язку з
закінченням строку трудового договору, а доказів спричинення їй моральної шкоди
відповідачем позивачкою не представлено.

Керуючись
ст.ст.307,309 ,313
-315,317  ЦПК України,
апеляційний суд   :

з

вирішив   :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Івано-

Франківського міського суду від
1.03.2007р. в частині стягнення заробітної плати

скасувати та постановити рішення. Позов ОСОБА_1 про стягнення заробітної
плати

задовольнити частково :
стягнути з ВАТ „Карпатське управління геофізичних робіт" на

користь ОСОБА_1 1146.05
грн. заробітної плати ,
на користь держави 51
грн.

судового збору та на р/р 0002
, код платежу 22050000,
банк - ГУДК
України

в Івано-Франківській області 30
грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення

розгляду цивільних справ.    В
стягненні  6120.58 грн. відмовити за
безпідставністю.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набуває
чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Судді:                                                                           А.Т.Павлишина

І.В.Бойчук Г.П.Мелінишин

вірно :