Справа № 2-402
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

06 лютого 2007 року
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі головуючого
судді - Бондаренко Г.М.

при
секретарі - Муравської О.С.

адвоката
- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом  ОСОБА_2
до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 3-тя особа
ОСОБА_5 про визнання договіра
купівлі-продажу недійсним      , суд

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_2
звернувся до суду  з позовною заявою  до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 , у якому
просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Позовні
вимоги мотивовані тим , що  ОСОБА_2 був
власником   квартири АДРЕСА_1, до жовтня
2000 року . У жовтні 2000 року він уклав договір купівлі-продажу даної квартири
з  ОСОБА_6. При цьому сторони досягли
угоди , що сплата за зазначену квартиру буде зроблена  останнім на
вимогу  продавця без узгодження
конкретної дати . У 2005 році   рішенням
суду ОСОБА_6.  був визнаний  померлим
та своє зобов'язання  по угоді не
виконав . Квартира в цей час перебуває у власності відповідачів  , як спадкоємців особи , визнаної померлою.
Оскільки ОСОБА_6. не виконав своїх зобов'язань
покупця ,   а саме не сплатив
вартість проданої йому квартири , вважає , що
угода є недійсною  та  у зв'язку з чим він змушений звернутися до
суду .

Відповідачі  в судовому засіданні позов не визнали та
пояснили, що

ОСОБА_6  16.10.2000 року уклав
договір купівлі-продажу  квартири
АДРЕСА_1, згідно якого  він повинен
був  сплатити 11 600 гривень ОСОБА_2, а
сплатив йому 12 000 гривень . Згідно рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_1  за заявою ОСОБА_3,  - ОСОБА_6 визнаний померлим. Квартира  у цей час
перебуває  у їхній власності . У
такому випадку вважають , що позивач  не
може  мати ніяких претензій   до них , тому що зобов'язання ОСОБА_6.  згідно договору виконав.

Представник 3-тьої  особи , приватний нотаріус ОСОБА_5, у
судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що  існує укладений договір купівлі-продажу від
16.10.2000 року  між ОСОБА_2 і ОСОБА_6. У
договорі зазначене та він завірений нотаріально , що  квартира
АДРЕСА_1 передана  ОСОБА_6. , гроші  ОСОБА_2 за
квартиру одержав, тому що  він
опитував сторони , і вони пояснювали , що претензій  не мають друг до друга , та розрахунок за
квартиру  зроблений . Крім того ,
пояснив, що  якщо існувало би  питання про
розстрочку платежу , то їм як нотаріусом , який завіряв договір , було б
зазначене в договорі.

Суд
вислухавши думку   приватного нотаріуса
ОСОБА_5, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає , що позов
задоволенню не підлягає по наступних підставах.

Відповідно  ст. 655 ЦК
України , за договіром купівлі-продажу сторона ( продавець) передає або
зобов»язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві)
, а покупець приймає  або зобов»язується
прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму .

Судом
установлено , що   ОСОБА_2був
власником   квартириАДРЕСА_1, до жовтня
2000 року . 16 жовтня 2000 року  позивач  уклав
з  ОСОБА_6.  договір купівлі-продажу ( а.с.33)

Згідно
вищевказаного договору купівлі-продажу, позивач
продав  квартиру  АДРЕСА_1, продаж квартири  зроблений згідно договору  за 11 600 гривень, які покупець  тобто ОСОБА_6.  сплатив
повністю  ОСОБА_2до
підписання   договіру.

Згідно
рішення  суду ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. був
визнаний померлим .

Відповідачі
як батьки  та спадкоємці першої
черги  після смерті свого сина
ОСОБА_6.  одержали свідоцтво  про право
за собою власності  на
спадщину  за законом  і зареєстрували право власності на
квартиру  сина. ( а.с. 10-14).

Згідно
пояснень  відповідачів у судовому
засіданні , ОСОБА_6. при покупці квартири матеріальної допомоги не просив ,
тому що в нього були гроші , і з урахуванням
видатків на  оформлення
квартири,  затратив близько 12 000
гривень

Суд при
винесенні рішення  , не бере  до уваги
доводи позивача , у тій частині , що ОСОБА_6.  свої зобов'язання  по угоді не виконав, тому що  з договору купівлі-продажу  та з пояснень
приватного нотаріуса ОСОБА_5 вбачається
, що  сторони на момент підписання
договору купівлі-продажу претензій друг до друга не мали.

Крім
того, суд  доводи позивача неправдивими у
частині  не виконання ОСОБА_6.  зобов'язань по  виплаті
суми  передбаченої договором у
розмірі 11 600 гривень не приймає до уваги , тому що   розстрочка платежу вказується у  договорі . З змісту   договіра слід ,що  квартира
АДРЕСА_1  продана   ОСОБА_6. і
продаж квартири  зроблений за 11
600 гривень, які покупець  ОСОБА_6  сплатив
продавцеві ОСОБА_2 повністю , тому позов задоволенню не підлягає .Так як
у договорі  не вказано  про розстрочку , та нотаріус ОСОБА_5  підтвердив цей факт  у судовому засіданні .

Таким
чином   суд не знаходить підстав  для визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Вважає, що позивачем і його представником  не представлені  суду доказу на підтвердження своїх доводів .

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.527,655,656 ЦК України , ст. ст. 10,60,212-215 ЦПК України ,
суд

В И Р І Ш И В  :

ОСОБА_2
про визнання недійсним договіра
купівлі-продажу ,  квартири
АДРЕСА_1, від 16 жовтня 2000 року , - відмовити.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку через
Ялтинський міський суд  АРК у порядку
встановленому ст. ст. 294, 296 ЦПК України

Суддя