У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

28 вересня 2007 року                                                                                     м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

в складі:

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про визнання права
власності на кошти, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 березня 2007 року,

в  с  т
а  н  о
в  и  л  а :

У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Держави Україна
про визнання права власності на кошти, посилаючись на те, що на його ім'я у
філії 3293/047 Дніпродзержинського відділення № 3293 Ощадного банку СРСР до 2
січня 1992 року було відкрито рахунок, також у філії 2990/046
Верхньодніпровського відділення № 2990 Ощадного банку СРСР було відкрито
рахунок на ім'я його матері ОСОБА_2. Вклад на ім'я останньої успадковано
ОСОБА_1. Проте, зазначені грошові заощадження на даний час позивачем не
отримані. У результаті чого
ОСОБА_1 просить суд визнати його право власності на грошові кошти на
рахунках Ощадного банку у сумі 19 793грн. 01 коп. та зобов'язати відповідача
виплатити суму у розмірі 17 608 грн. 76 коп. його власності, 554 грн. 20 коп.
відсотки за користування його власністю, а також 9 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням
Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 9 листопада 2006 року,
позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства “Державний Ощадний банк
України” на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 100 грн. У решті позову відмовити.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Заводського районного суду                              м.
Дніпродзержинська від 9 листопада 2006 року визнано неподаною та повернуто
скаржнику.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 березня 2007 року та направити справу на новий
розгляд до апеляційного суду, поновивши строк на апеляційне оскарження рішення
суду,  посилаючись на порушення судом
норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального
та процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду
постановлена з додержанням судом норм процесуального права і доводи
скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                     Левченко Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.