У Х В А Л А

І м е н е м   У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 5
грудня  2007 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Севастопольського регіонального товариства мисливців і
рибалок про зобов'язання видати наказ про звільнення та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Севастополя від 25 квітня 2007 р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Севастополя від 19 липня 2007 р.,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Севастопольського
регіонального товариства мисливців та рибалок (далі - СРТМР) про зобов'язання
видати наказ про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він обіймав посаду голови
президії СРТМР,  рішенням позачергової
конференції  СРТМР від 18 квітня 2003 р.
з ним було розірвано трудовий договір на підставі ст. 41 п.1 КЗпП України.
Вважає, що його звільнення відбулось з порушенням норм трудового  законодавства, оскільки наказ про його
звільнення не видавався, а фактично він був відсторонений від роботи, а тому на
його користь має бути стягнута середня заробітна плата за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 25 квітня 2007 р.,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 19 липня 2007
р., у задоволенні позову  відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та
ухвалити нове про задоволення його позову.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
судових рішень  відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов в частині встановлення порядку користування квартирою,
суд апеляційної інстанції правильно виходив з вимог ст. 358 ЦК України, згідно
з якими кожен із співвласників має право на надання йому у користування тієї
частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової
власності.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 25 квітня 2007 р. та
ухвалу Апеляційного суду м. Севастополя від 19 липня 2007 р. відхилити, а
зазначені судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.