У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

12 жовтня 2007 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації у Кіровоградській області на ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 12 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 травня 2007 року в справі за позовом Державної
податкової адміністрації у Кіровоградській області (далі - ДПА у
Кіровоградській області) до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У серпні 2005 року ДПА у Кіровоградській області звернулася
в суд із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 грудня 2005 року до
статутних документів ПП “Ліур” було внесено відповідні зміни згідно з якими
засновником даного підприємства став ОСОБА_1, проте при перереєстрації
підприємства його волевиявлення не було спрямоване на здіснення підприємницької
діяльності, а тому такий правочин вчинено без наміру створити правові наслідки
та він є фіктивним. Просила визнати установчі документи ПП “Ліур” недійсними з
моменту внесення змін до установчих документів з 14 грудня 2005 року. Визнати
недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість ПП “Ліур” №15251307 та
визнати недійсними всі документи бухгалтерської та податкової звітності, інші
розпорядчі документи, що стосуються основної діяльності ПП “Ліур”, які було
підписано від імені ОСОБА_1 за період з 14 грудня 2005 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12
березня 2007 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської
області від 30 травня 2007 року, у відкритті провадження по зазначеній справі
відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

До Верховного Суду України надійшла вищезазначена
касаційна скарга з пропуском строку передбаченого ст. 325 ЦПК України, із
клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

У поданому клопотанні ставиться питання про поновлення
строку на касаційне оскарження з посиланням на поважність причин його
пропуску,               а саме в
касаційній скарзі помилково вказано найменування суду, до якого подається скарга.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної ухвали
апеляційного суду в резолютивній частині цієї ухвали не зазначено строк і
порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Враховуючи наведене, вважаю, що строк на касаційне
оскарження підлягає поновленню, оскільки подані докази свідчать про поважність
причин його пропуску.

У поданій касаційній скарзі ДПА у Кіровоградській області
просить скасувати судові рішення суду з підстав порушення судами норм
матеріального та процесуального права та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до них
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

Поновити Державній податковій адміністрації у
Кіровоградській області строк на касаційне оскарження ухвали Ленінського
районного суду           м. Кіровограда від 12 березня 2007 року
та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2007 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про визнання
правочину недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
Державній податковій адміністрації у Кіровоградській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                         М.В. Патрюк