інстанції Ступін І.М.
Справа №
22ц-2382- 2007р. Доповідач Курило В.П.
РІШЕННЯ Іменем України

20 березня 2007 року Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П. суддів
Саніковой О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Мар"їнського районного суду Донецької області
від 26 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності і ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що він з січня 2005 року є
директором Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Нива". В
березні 2006 року під час проведення виборчої кампанії з виборів депутатів
місцевих рад відповідачкою була розповсюджена листівка в якій вказано, що він
притягується до кримінальної відповідальності за ст. 191 ч. 2 КК України, що не
відповідає дійсності. Вважає, що ця інформація порочить його честь, гідність та
ділову репутацію. Просив суд зобов'язати ОСОБА_2 спростувати цю
інформацію як таку, що не відповідає дійсності на сході мешканців с Новоукраїнка
Марийського району, а також публічно вибачитись перед ним.

Позивач вважає,
що йому заподіяна також моральна шкода у зв'язку з поширенням неправдивої
інформації. В нього погіршився стан здоров'я, він вимушений був звертатися до
лікарні із скаргами на головний біль і біль в серці. Він займає керівну посаду,
має підлеглих, родичів, знайомих, думка яких про нього йому важлива. Він і його
родичі повинні виправдовуватись і пояснювати, що розповсюджена інформація не
відповідає дійсності. В рахунок відшкодування моральної шкоди просив стягнути з
ОСОБА_2 10 000 грн.

Рішенням Мар"їнського районного суду Донецької області від 26 грудня
2006 року зобов'язано ОСОБА_2 на сході мешканців с Новоукраїнка
Марийського району спростувати неправдиву інформацію про притягнення ОСОБА_1 до
кримінальної відповідальності та публічно вибачитися. Стягутно з ОСОБА_2 на
користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. і судові
витрати 517 грн. В задоволенні позовної вимоги позивача відносно спростування
неправдивої інформації відповідачкою через газету „Мар"їнська Нива"
відмовлено.

2

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в позові відмовити. В
обґрунтування апеляційної скарги відповідачка посилається на те, що в своїй
листівці вона використала офіційні джерела - відповіді прокуратури. Позивач же
доказів недостовірності поширеної нею інформації суду не надав. Вважає, що
відповідальність за можливу недостовірність поширених нею відомостей може бути
покладено на прокуратуру Донецької області. Крім того, суд в рішенні не
зазначив, які саме відомості визнані такими, що не відповідають дійсності. Вважає, що судом невірно визначений спосіб
спростування поширеної інформації, а також не встановлений причинний
зв'язок між її діями і хворобами позивача.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачкою під час проведення виборів депутатів у місцеві
ради 2006 року були виготовлені і розповсюджені листівки, в яких мається
інформація про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності. Відповідно
до повідомлень керівників підприємств, які ведуть з позивачем підприємницьку
діяльність, після розповсюдження відповідачкою неправдивої інформації, з
позивачем були припинені ділові стосунки, чим були принижені його честь,
гідність і ділова репутація як керівника товариства.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача і його представників,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні,
оскільки висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, що
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в
апеляційному порядку.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28 вересня 1990р. „Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності та ділової
репутації громадян та організацій", під поширенням відомостей слід
розуміти вивішування в громадських місцях, а також само розповсюдження серед
людей листівок, що за своїм змістом або формою порочить честь та гідність
громадянина.

Як вбачається з
примірника розповсюдженої листівки, вона має відомості про притягнення ОСОБА_1
до кримінальної відповідальності. А з листа Марийської міжрайонної прокуратури
видно, що позивач не притягувався до кримінальної відповідальності за. ст. 191
ч. 2 КК України і відносно нього прийнято рішення про відмову в порушенні
кримінальної справи за відсутністю складу злочину.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про те, що розповсюджені відомості
відповідачкою є недостовірною інформацією і про наявність у позивача права
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної приниженням честі, гідності
і ділової репутації керівника підприємства.

При цьому не
можуть бути прийняті до уваги посилання відповідачки на те, що судом не
встановлений причинний зв'язок між її діями і хворобою позивача. Судом першої
інстанції встановлено, що саме розповсюджені листівки, які були надруковані
ОСОБА_2, заподіяли моральну шкоду ОСОБА_1, що підтверджується листами ділових
партнерів позивача (а. с. 31, 32, 33).

Доводи скарги
про те, що відомості про позивача у листівках ОСОБА_2 - це інформація, яка
використана нею з офіційного джерела - відповіді прокуратури безпідставні. Як
встановлено судом, у відповіді прокуратури Донецької області, на який
посилається відповідачка, не йдеться про притягнення позивача до кримінальної
відповідальності. Навпаки, відповідачці роз'яснюється, що прокуратурою
провадилась перевірка її ж заяв про позивача, у порушені кримінальної справи
було відмовлено. Постанова про відмову у порушені кримінальної справи була
скасована, і матеріали перевірки спрямовані Мар'їнському міжрайонному прокурору
для додаткової перевірки. Але зміст цієї відповіді дає підстави чітко
зрозуміти, що кримінальна справа щодо позивача не порушувалася. Тому
розповсюджена інформація про позивача - це результат тільки неправомірних дій
відповідачки.

3

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено внаслідок поширення про
неї недостовірної інформації, має право на спростування
цієї інформації.

Згідно ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної
інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

За таких умов суд дійшов правильного висновку про те, що відповідачка зобов"язана спростувати розповсюджену нею неправдиву
інформацію про позивача.

Визначаючи: розмір моральної шкоди, суд правильно врахував наслідки
неправомірних дій відповідачки, її матеріальний стан, те, що вона сама виховує
неповнолітню доньку, а також виходячи з принципу розумності і зваженості, суд правильно визначив в рахунок відшкодування моральної
шкоди 2 000 грн.

Рішення в наведеній частині відповідає вимогам закону і
підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального законів, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення
справи.

Між тим, резолютивна частина рішення суду першої інстанції має бути
викладена у іншій редакції, виходячи з наступного.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 своєї постанови від
28 вересня 1990 року №7 зі змінами, внесеними
постановами від 4 червня 1993 року №3, від 31 березня 1995 року №4, від 25 грудня 1996 року № 14 та від 3 грудня 1997
року №12 „Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі,
гідності і ділової репутації громадян та організацій" при
задоволені позову суд повинен в резолютивній частині рішення зазначити, які саме відомості визнано такими, що не
відповідають дійсності та порочать честь і
гідність позивача, визнати спосіб спростування й визначити строк, протягом
якого воно має бути здійснене. В необхідних випадках суд
може викласти текст спростування. За загальним
правилом, відомості, що порочать особу, повинні спростовуватись у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення ( шляхом
публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на сходці
громадян, зборах трудового колективу, заміні документу та
ін.).

Суд першої інстанції вказаних роз"яснень Пленуму Верховного Суду
України не врахував і в резолютивній частині
рішення не чітко визначив, які саме відомості визнані такими, що не відповідають дійсності та порочать честь і гідність позивача.

Усуваючи цей недолік, суд апеляційної інстанції викладає резолютивну
частину рішення в новій редакції, що
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни
судового рішення.

Відповідно до ст. 79-81, 297 ЦПК України при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідачка мала сплатити
судовий збір в сумі 58.50 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 15 грн.

За клопотанням відповідачки і на підставі ухвали суду апеляційної інстанції
від 8 лютого 2007 року сплата нею вказаних витрат була розстрочена до
ухваленням судового рішення по справі.

Оскільки підстав для звільнення відповідачки від сплати судових витрат не встановлено, з відповідачки необхідно стягнути вказані
витрати у примусовому порядку.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. 3, 314 ч.2, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Млр'їнського районного суду Донецької області від 26 грудня 2006
року змінити.

4

Резолютивну
частину цього рішення викласти в такій редакції:

Визнати такими, що не відповідають дійсності, та порочать честь і гідність ОСОБА_1, розповсюджені під час проведення виборчої
компанії по виборах депутатів місцевих рад 2006
року ОСОБА_2 у листівках відомості наступного змісту: „
22.07.2005 г. заведено кримінальну справу щодо директора СТОВ агрофірма
„НІВА" ОСОБА_1 по ст. 191 ч. 2 - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем (присвоєння державного
жилого фонду) - йдеться про колишні колгоспні квартири.

Мар"їнською міжрайонною прокуратурою заведено кримінальну справу за
ст. 191 ч. 2 Кримінального Кодексу України
(роз"яснення - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, привласнення державного житлового фонду)
-йдеться про колишні колгоспні квартири) - щодо
директора СТОВ агрофірми „Ніва" ОСОБА_1... за
фактами скоєння останнім службових злочинів."

Зобов"язати ОСОБА_2 на наступній сходці мешканців с Новоукраїнка Марийського району Донецької області
спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1
шляхом усного виступу перед мешканцями села Новоукраїнка з проповіддю такого змісту: „не відповідають дійсності, та
порочать честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1, розповсюджені під час
проведення виборчої компанії по виборах
депутатів місцевих рад 2006 року ОСОБА_2 у листівках
відомості наступного змісту: „ 22.07.2005 г. заведено кримінальну справу щодо
директора СТОВ агрофірма „НІВА" ОСОБА_1 по ст. 191 ч. 2 - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем
(присвоєння державного жилого фонду) - йдеться про колишні колгоспні квартири.

Мар"їнською міжрайонною прокуратурою заведено кримінальну справу за
ст. 191 ч. 2 Кримінального Кодексу України
(роз"яснення - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, привласнення державного житлового фонду)
-йдеться про колишні колгоспні квартири) - щодо
директора СТОВ агрофірми „Ніва" ОСОБА_1... за
фактами скоєння останнім службових злочинів."

Це ж рішення у частині спору про відшкодування моральної шкоди і судових витрат
залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 58.50 грн. за такими
реквізитами: Код 22090100 р/рахунок 0004 отримувач
місцевий бюджет Ворошиловського району міста Донецька ОКПО 34686537 Банк ГУ ДКУ в Донецькій області МФО 834016. і 15 грн. -витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції
за такими реквізитами: отримувач УДВ у місті Донецьку, код ОКПО 34686537, розрахунковий рахунок 0004, МФО 834016 в ГУ ДКУ у Донецькій області.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але воно
може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання рішенням суду апеляційної інстанції законної
сили.