Справа № 2-189
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07
травня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної республіки Крим у складі

судді
Ганича М.Ф., при секретарі Василенко Ж.І., розглянувши у відкритому

судовому
засіданні у залі суду у м. Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності та

стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка,
уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, просить суд

поставити
за обов'язок відповідачці принести їй публічні вибачення в

присутності
жителів будинку АДРЕСА_1 та осіб, що

були
присутніми при примусовому виконанні рішення про вселення у квартиру №52

зазначеного
будинку, а також стягнути з відповідачки на її користь моральну

шкоду
в сумі 20000 гривень.

Позовні
вимоги мотивує тим, що 7 серпня 2006 року при виконанні рішення суду

про
примусове вселення її чоловіка ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 відповідачка -
боржник по виконавчому

провадженню
в присутності державного виконавця Кльонова Ю.Є. і дільничного

інспектора
міліції ОСОБА_5, а також у присутності інших осіб принижувала її

честь
та гідність, висловлюючи на її адресу факти, які не відповідають

дійсності,
ображала її нецензурно, говорила, що вона повія, злодійка,

займається
шахрайством, має алкогольну залежність, що вона стара, спокушає

парубків.
Зазначені висловлення відповідачки принижують її честь і гідність. У

зв'язку
з неправомірними діями відповідачки були порушені її права, чим їй була

заподіяна
моральна шкода в сумі 20000 гривень.

Представник
позивачки позовні вимоги підтримав з тих самих підстав.

Відповідачка
позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що 7 серпня 2006

року
при виконанні рішення суду про вселення в її квартиру її брата ОСОБА_3 вона
ніяких неправомірних дій відносно позивачки не здійснювала та не

висловлювала
на її адресу ніяких образливих слів.

Вислухавши
сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає,

що
позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що на підставі рішення Ялтинського міського суду АРК від 9

листопада
2004 року, що вступило в законну силу 10 грудня 2004 року, 7 серпня

2006
року державною виконавчою службою примусово виконувалося рішення суду про

вселення
ОСОБА_3 - брата відповідачки у квартиру АДРЕСА_1. Боржником при виконанні
зазначеного рішення суду

була
відповідачка, що сторони в судовому засіданні не заперечували й що

підтверджується
копією рішення суду (а.с.7) і копією акту державного виконавця

від
7 серпня 2006 року (а.с.8).

При
цьому встановлено, що при виконанні рішення суду про вселення ОСОБА_3 у
зазначену квартиру була присутня позивачка, що співмешкає з ОСОБА_3.

При
цьому встановлено, що відповідачка при примусовому виконанні вищевказаного

рішення
суду в присутності учасників виконавчого провадження, понятих, а також

у
присутності дільничного інспектора міліції ОСОБА_5 висловлювала на адресу

позивачки
відомості не які відповідають дійсності, що принижують честь і

гідність
позивачки. При цьому позивачка називала відповідачку повією,

злодійкою,
особою, що має алкогольну залежність, говорила на адресу позивачки,

що
вона займається шахрайством, спокушає парубка, ображала позивачку

нецензурною
лайкою.

Факт
неправомірних дій відповідачки стосовно позивачки підтверджується

показаннями
позивачки в судовому засіданні, а також показаннями свідків.

Так
свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що проживає по сусідству з

позивачкою
та відповідачкою. Йому відомо, що 7 серпня 2006 року відбулося

примусове
вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1, у якій проживає відповідачка. Почувши шум
і крики він

вийшов
зі своєї квартири й піднявся до квартири відповідачки. При цьому чув як

ОСОБА_2
обзивала ОСОБА_1 «повією», «шалавой», говорила, що «ОСОБА_1 купує

молодим
хлопцям машини».

Свідок
ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він прописаний в одній

квартирі
з відповідачкою, а фактично змушений проживати у квартирі ОСОБА_1,

розташованої
в цьому ж будинку, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди в

проживанні
у квартирі АДРЕСА_1. 7 серпня 2006 року відбулося примусове вселення його у
квартиру відповідачки. При цьому

були
присутні державні виконавці, співробітник міліції, а також була присутня

ОСОБА_1.
При виконанні рішення суду відповідачка безпричинно стала обзивати

ОСОБА_1
образливими словами, висловлювала на її адресу відомості які не

відповідають
дійсності, принижувала честь і гідність позивачки, називала її

«повією»,
«аферисткою», іншими образливими словами, на зауваження про

припинення
протиправних дій не реагувала.

Свідок
ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що на підставі постанови

державного
виконавця про залучення до участі у виконавчому провадженні

співробітників
міліції він за вказівкою начальника відділу міліції 7 серпня

2006
року близько 11 годин був присутній з метою охорони громадського порядку

при
виконанні рішення суду про вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1. У його
присутності відповідачка ОСОБА_2

стала
ображати нецензурною лайкою працівників державної виконавчої служби, а

також
стала висловлювати образливі слова на адресу громадянки ОСОБА_1,

називала
її «повією» та іншими словами, що принижують честь і гідність

ОСОБА_1.
Оскільки на його зауваження про припинення хуліганських дій ОСОБА_2 не

реагувала,
він змушений був скласти у відношенні ОСОБА_2 протокол про здійснення

адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про

адміністративні
правопорушення. У цей же день 7 серпня 2006 року начальником

відділу
міліції було винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до

адміністративної
відповідальності по ст.173 Кодексу України про адміністративні

правопорушення
у виді штрафу в сумі 119 гривень.

Факт
здійснення відповідачкою відносно позивачки неправомірних дій, пов'язаних

із
приниженням честі та гідності позивачки підтверджується також й іншими

доказами,
а саме:

Копією
заяви ОСОБА_1 у міліцію від 9 серпня 2006 року, у якому вона

просила
вжити заходів до ОСОБА_2, що 7 серпня 2006 року при виконанні рішення

суду
ображала її нецензурною лайкою(а.с.9);

Матеріалами
адміністративної справи, дослідженої в судовому засіданні й з якого

слідує,
що постановою начальника 2-го Лівадійского відділу Ялтинського

міськуправління
ГУ МВС України в АРК ОСОБА_2 була притягнута до

адміністративної
відповідальності по ст.173 Кодексу України про адміністративні

правопорушення
та піддана штрафу в сумі 119 гривень за те, що 7 серпня 2006

року
близько 12 годин, перебуваючи на сходовій площадці біля дверей квартири 52

будинку
АДРЕСА_1 ображала нецензурною лайкою

працівників
державної виконавчої служби м. Ялти, розмахувала руками, кидалася

битися,
чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Таким
чином, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає, що факт поширення

відповідачкою
відносно позивачки відомостей які не відповідають дійсності,

принизили
її честь і гідність, що мав місце 7 серпня 2006 року знайшов своє

підтвердження.

Відповідно
до ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої

порушено
внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на

відповідь,
а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація,

поширена
особою, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не

доведе
протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою,

яка
поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у

такий
же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно
ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Гідність
та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право

звернутися
до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Приймаючи
до уваги, що відповідачка 7 серпня 2006 року поширила прилюдно

відомості
відносно відповідачки, які не відповідають дійсності, принижують її

честь
і гідність, з огляду на зміст цих відомостей, суд вважає за необхідне

поставити
за обов'язок відповідачці спростувати недостовірну інформацію

відносно
позивачки тим же способом яким вона була поширена, а саме поставити за

обов'язок
відповідачці принести позивачці публічні вибачення в присутності

учасників
виконавчого провадження: державного виконавця Кльонова Ю.Є., понятих

ОСОБА_6,
ОСОБА_7, дільничного інспектора міліції ОСОБА_5 і

ОСОБА_3.

Вирішуючи
питання про позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідачки

моральної
шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно
ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого

немайнового
права завдано  майнової або моральної
шкоди, ця шкода підлягає

відшкодуванню.

Відповідно
до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної

шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних

стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою

щодо
неї самої; у принижені честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода

відшкодовується
грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди

визначається
судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та

душевних
страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина

є
підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають

істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги

розумності
та справедливості.

Судом
достовірно встановлено, що з вини відповідачки, що 7 серпня 2006 року

принизила
честь та гідність позивачки, позивачці була заподіяна моральна шкода.

Визначаючи
розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення,

допущеного
відповідачкою стосовно позивачки, глибину щиросердечних страждань

позивачки,
вимоги розумності та справедливості.

З
урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за можливе визначити розмір

моральної
шкоди в сумі 2000 гривень і стягнути її з відповідачки на користь

позивачки.

Крім
того, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові

витрати
по сплаті судового збору в сумі 1000 гривень і витрати з інформаційно-

технічного
забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 7,50 гривень, а всього

1007,50
гривень.

Крім
того, з відповідачки підлягає стягненню в доход держави недоплачений

позивачкою
судовий збір у сумі 17 гривень.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.

23,277,280,297
ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_2  принести ОСОБА_1

протягом
одного місяця від дня вступу рішення суду в законну силу публічні

вибачення
в присутності осіб, що приймали участь 7 серпня 2006 року при

примусовому
виконанні рішення суду про вселення, а саме в присутності Мізерного

Сергія
Станіславовича, понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, державного виконавця Кльонова Юрія
Євгеновича, дільничного інспектора міліції ОСОБА_5.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

судові
витрати по оплаті судового збору та витрат з інформаційно-технічного

забезпечення
розгляду цивільної справи Ялтинським міським судом АРК в сумі 1007

гривень
50 копійок.

Стягнути
з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір у сумі 17

гривень.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду АРК через Ялтинський міський

суд
АРК у порядку та строки, передбачені ст.ст.294-296 ЦПК України.

Суддя: