Справа № 22-2262 07                                    Головуючий
Категорія -33                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 23
дня апеляційний суд   Донецької
області   в складі:

Головуючого           Рибалко
Л.І.

Суддів                     Новікової Г.В.,

Дем*яносова М.В.

При
секретарі        Ставріновій Ю.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2006 в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи- Красноторська селищна рада Донецької
області, Краматорське міське управління земельних ресурсів та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою, відшкодування шкоди.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,
перевіривши в обсязі апеляційної скарги

досліджені по
справі докази, суд -              .

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі оспорює обгрунтованість рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 27
грудня 2006 року,
яким було відмовлено йому в задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою, а зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без
розгляду і ставить питання про його скасування, а по справі ухвалити нове
рішення яким його позовні вимоги до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Доводи скарги
зводяться до того, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам
діючого законодавства і постановлено з порушенням норм матеріального і
процесуального права. Вважають, що суд неповно з*ясував обставини, що мають
значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам по
справі.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної
скарги і просили її задовольнити .
ОСОБА_2 та треті особи до суду не з*явилися, про день та час слухання
справи були повідомлений належним чином, справу просили слухати у їх
відсутності, про що надали суду відповідну заяву.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні фактичні обставини, що
дійсно ОСОБА_1   мешкає АДРЕСА_1, а

2

ОСОБА_2 по цій же вулиці в будинку АДРЕСА_2, вони є
землекористувачами , а не
власниками вказаних земельних ділянок і між ними виник спір щодо розташування
межі між домоволодіннями .
У зв*язку з цим ОСОБА_1 вимагав усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою та перенесену суміжної межі в сторону земельної ділянки ОСОБА_2 на 0.70 м., а також
відшкодування моральної шкоди в сумі 1000
грн. ОСОБА_2 в свою чергу в зустрічному позові вимагав усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та знесення будівлі туалет-душ, вигребної ями з
території його земельної ділянки, а також відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.

ОСОБА_2 в подальшому звернувся до
суду із заявою і його зустрічний позов залишено без розгляду.

Правовідносини,
що виникли між сторонами з приводу користування земельними ділянками регулються
ЗК України. Згідно із ч.іст. 116
ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Згідно із ч.І ст. 125 ЗК України право
власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державній
реєстрації. Статтею 126 ЗК
України визначені документи, що посвідчують право на земельну ділянку, такими
документами є державні акти. Ст. 184
ЗК України визначено зміст землеустрою, він передбачає зокрема, відповідно
до п. „є" цієї статті встановлення в натурі ( на місцевості) меж земельних ділянок. ОСОБА_1 успадкував ІНФОРМАЦІЯ_1 року будинок
після смерті свого батька ОСОБА_3, правовстановлюючи документи на своє ім*я на
земельну ділянку не оформив. Рішення про виділ земельної ділянки попередньому
власнику будинку ОСОБА_4, ОСОБА_1 також не надав як і акту про встановлення
межі земельної ділянки в натурі (
на місцевості), тому суд першої інстанції встановивши, що останній не має
проекту відводу земельної ділянки правовстанавлюючих документів на землю,
обгрунтовано відмовив в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухваленим на основі повно і
всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із
роз*ясненням Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.1 постанови „ Про судове
рішення" №11 від 29 грудня 1976 року, рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права ,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності- на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України

Рішення
Краматорського міського суду  Донецької
області від 27 грудня  2006
року є обгрунтованим, в ньому повно відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про встановленні обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в ході судового засідання.

3

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом
першої інстанції при розі ляді цієї справи вимог матеріального чи
процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів,
то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення
немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних
висновків суду.

Керуючись ч.іп.1 ст.307, 308, 313, ч.іп.1 ст.314, 315   ЦПК України, апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ   :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1    відхилити.

Рішення Краматорського
міського   суду   Донецької області від 27 грудня  2006
року залишити без зміни.

Ухвала  апеляційного суду набирає законної сили з дня
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.