Справа № 2-242
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

21 червня 2007 року
Ялтинський міський суд Криму

в складі :  головуючого
судді -  Шумова В.В.

при секретарі -  Сущенко Л.С.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні у залі суду
міста  Ялта цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд визнати розповсюдження ОСОБА_2 відомостей шляхом
висловлення їх в листах на ім'я голови Державного Департаменту ветеринарної
медицини Міністерства Аграрної політики України та Президента України і
ганебних честь і гідність позивача, не відповідними дійсності, зобов'язати
ОСОБА_2 виступити на зборах трудового колективу Управління ветеринарної
медицини м. Ялта із спростуванням відомостей, висловлених ним в зазначених  листах.

Позовна
заява мотивована тим, що ОСОБА_2, являючись завідуючим лабораторії ветеринарно
- санітарної  експертизи овочевого ринку
м. Ялта 18 лютого 2006 року направив лист до Державного департаменту
ветеринарної медицини Міністерства України аграрної політики м. Ялта на ім'я
начальника Басюка І.Ю., в якому він вказував не нібито недоліки у роботі
лабораторії. Зазначав також, що ОСОБА_1, як керівник, припускав такі дії, що
свідчать про скоєння злочину, що він за 2 місяця роботи на цій посаді розвалив
роботу, в Ялту приїхав з метою збагачення та поборів робітників.

На підставі цього листа та за наказом Державного департаменту фахівці
виїхали до м. Ялта для перевірки заяви відповідача.

Перевірка показала, що звернення не відповідає дійсності, та Поповського у
письмовій формі попередили про неприпустимість подальшого порушення
функціональних обов'язків, у противному випадку він буде притягнутий до
відповідальності.

27 червня 2006 року відповідач направив нову заяву на адресу Президента
України, при цьому відповідач знов вказав, що ОСОБА_1 нібито вкрав державні
гроші, що в управлінні, яке він очолює, є «мертві душі» - оформлені, але не
працюючи  особи, що він зловживає
службовим становищем, використовує службовий транспорт, що всі раніше подані
заяви розглядатися неналежним чином.

Відповідач позовні вимоги не визнає, стверджує, що, побачивши несправедливе
відношення до нього з боку позивача, дійсно звертався до Державного
Департаменту ветеринарної медицини Міністерства Аграрної політики України та
Президента України,  стверджує, що всі
викладені ним свідчення правдиві.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач направляв свої звернення 18
лютого та 27 червня 2006 року.

Встановлено, що ОСОБА_2 на посаді завідуючим лабораторії ветеринарно -
санітарної  експертизи Пушкінського ринку
у м. Ялта працював з 12 червня 1998 року.

19 квітня 2005 року він був переведений на посаду завідуючого лабораторією
ветеринарно - санітарної експертизи центрального овочевого ринку м. Ялта.

Позивач ОСОБА_1 в цей періоду являвся начальником Управління ветеринарної
медицини у м. Ялта.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 07 лютого 2006 року ОСОБА_2
притягувався до дисциплінарної відповідальності за неналежний контроль за
діяльністю лабораторії.

У відповідності до наказу 24-к від 13 квітня 2006 року відповідач був
звільнений з посади, але пізніше відновлений на попередній посаді.

Як йдеться зі змісту  рішення
Ялтинського міського суду від 19 травня 2006 року та рішення Апеляційного  суду АР від 14 серпня 2006 року, в цей період
ОСОБА_2 не тільки був звільнений з роботи, але й отримав кілько доган.

В судовому засіданні був досліджений адміністративний матеріал №
3-3508/2006 рік, відповідно до якого постановлю Ялтинського міського суду від
22 березня 2006 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної
відповідальності за п. «а» ч. 2 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з
корупцією», та з нього стягнутий штраф.

Відповідно до п. 3 Постанови   Пленуму
Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року N 7 «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій» : «при розгляді цивільних справ, суди повинні з'ясувати, чи
поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, порочать вони
честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності.

Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу
по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації,
викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам,
повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу
осіб або хоча б одній людині.

Поширенням відомостей також є вивішування (демонстрація) в громадських
місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження серед людей
листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь і гідність громадянина
або організації.

Проте повідомлення таких відомостей лише особі, якої вони стосуються, не
може визнаватись їх поширенням.

До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують
честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці
окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил
співжиття та принципів людської моралі».

Таким чином, судом не встановлено, що звернення відвідача до Президента
України та до  голови Державного
Департаменту ветеринарної медицини Міністерства Аграрної політики України
містили відомостей, яки б порочили честь, гідність і ділову репутацію позивача.

Відповідач звертався до голови Державного Департаменту ветеринарної
медицини Міністерства Аграрної політики України, як до вищестоящої установи, зі
скаргою на дії свого безпосереднього начальства.

Тобто, в даному випадку між позивачем та відповідачем склалися неприязні
відносини на підставі здійснення професійних обов'язків, та відповідач в своїх
зверненнях підвергнув критиці дії керівництва, а не конкретно особу ОСОБА_1.

Керуючись Постановою  Пленуму
Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року N 7 «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій»,  ст.ст. 10, 60 , 209,
212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної
шкоди   - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський
суд у порядку та терміни згідно зі ст. ст. 291, 294 ЦПК України.

С У Д Д Я - підпис.

З оригіналом згідно.

Рішення набрало законної чинності 02 липня 2007 року.

Суддя                                                                                      Секретар