Категорія-23(П)                                                         у
1 інстанції - Міхєєва В.Ю.
Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем   України

2007р. лютого 22 дня колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:                            Некяеси В. І.

суддів:                                        Карнаух
В. В., Михайлів
Л.В.

при
секретарі
Чубіній А.В.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні
в м.Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

Встановила:

В листопаді 2005 року
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1, власником якої
є вона. Просила стягнути солідарно з відповідачів матеріальні збитки у сумі 2 454,56грн. і з ОСОБА_1 окремо за
затоплення квартири 23.03.05р. -
287грн.

Відшкодувати їй моральну шкоду, стягнувши з ОСОБА_1 6 тис. грн.., з ОСОБА_3 - 2000грн.

21 липня 2006 року ОСОБА_2
відмовилася від позову в частині стягнень з відповідача ОСОБА_3 і ухвалою суду
того ж дня провадження у справі в цій частині закрито.

28.07.2006 року
позивач подала змінену позовну заяву про відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди ОСОБА_1, посилаючись на те, що з його вини 17 жовтня 2004 року і 23 березня 2005 року була
затоплена її квартира, чим завдана матеріальна і моральна шкода.

Просила стягнута з ОСОБА_1
на її користь матеріальну шкоду у сумі 3341,76грн. та в рахунок відшкодування
моральної шкоди 6000грн., а також витрати по справі у сумі 1089,95грн. (а.с.152-153).

2

Відповідач не визнав позов, вказуючи на те, що ОСОБА_2 не надала доказів
його вини в затопленні квартири.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2006 року позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у сумі 3269,76грн., моральну шкоду у
розмірі 1000грн. та додаткові витрати по справі у сумі 1031,55грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що суд не встановивши винну особу в
затопленні квартири, поклав на нього обов'язок по відшкодуванню шкоду. В
судовому засіданні не встановлено чи був факт затоплення квартири, та його - вина в цьому.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених в суді першої інстанції позовних вимог, колегія
суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - скасуванню з
підстав, передбачених ст.311п.4ч.1 ЦПК України.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 і стягнувши
матеріальні збитки у сумі 3269грн.76коп. та відшкодування моральної шкоди у
сумі 1000грн. з ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1,
як власник квартири АДРЕСА_2, не
забезпечив належне користування своєю власністю, внаслідок чого була спричинена
шкода майну позивача. Факти залиття квартири позивача 17.10.2004 року та 23.03.2005 року
встановлені.

Однак такий висновок суду зроблений з порушенням норм процесуального права,
що привело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1, в якому проживають сторони належить
житлово-будівельному кооперативу «Восток-26».

Згідно акту від 18.10.2004
року, затоплення квартир №
52, 49,46,65,62 мало місце 17.10.2004
року у зв'язку з тим, що мешканець будинку ОСОБА_3 самовільно проник підвал
будинку № 26 та
відкрив задвижку опалення,
не маючи інформації про стан опалювальної системи (а.с.59).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, яка є головою житлово-будівельного
кооперативу «Восток-26» пояснила, що ключі від підвального приміщення
знаходяться тільки у неї.

3

Проте районний суд не залучив до участі по справі як відповідача
житлово-будівельний кооператив, і фактично не встановив винну особу в
спричиненні шкоди позивачу ОСОБА_2 з урахуванням всіх обставин справи.

Вважаючи встановленим факт затоплення квартири позивача 23.03.2005 року, суд не
навів доказів, не з'ясував причину затоплення і фактично не встановив винну
особу.

Зі змісту акту від 23.03.2005
року (а.с.100) не вбачається з яких причин мало місце затоплення квартири АДРЕСА_1 23.03.2005 року.

Виходячи із того, що підписи мешканців будинку в актах підроблені самою
ОСОБА_2, суд першої інстанції не обговорив питання щодо дійсності цих
документів і чи можуть вони братися до уваги при вирішенні спору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що
рішення суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303, 307, 311п.4ч.1, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2006 року скасувати,
справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання  законної сили.