УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гнатенка А.В.,

суддів:
Барсукової В.М.,               Балюка М.І.,

Гуменюка
В.І.,         Данчука В.Г., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького міського відділу Управління внутрішніх справ України
у Вінницькій області, Державного казначейства України про відшкодування
моральної шкоди та принесення офіційного вибачення,

в с т а н о
в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що 27 березня 2003 року слідчим СВ Ленінського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області відносно нього порушено кримінальну
справу за ч. 3 ст. 190 КК України, а 23 травня 2003 року йому було пред'явлено обвинувачення та обрано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд. 20 квітня 2006 року кримінальну справу відносно нього закрито
на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, яка передбачає закриття справи за
відсутністю складу злочину. Вважає, що він незаконно перебував під слідством
понад три роки, внаслідок чого йому завдано моральну шкоду.

Посилаючись на викладене, просив стягнути на його користь 1000000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та зобов'язати ВМВ УМВС України у
Вінницькій області принести йому офіційне вибачення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 червня
2007 року, позов задоволено частково і стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів
державного бюджету на користь позивача 10000 грн. на відшкодування моральної
шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_1 та Державне
казначейство України просять зазначені
судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційні скарги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно
і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив
з того, що провадження по кримінальній справі відносно позивача закрито на
підставі  п. 2 ст. 6 КПК України.

Проте з такими висновками суду погодитися не
можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України “Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду” право
на  відшкодування  шкоди
в  розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за
відсутністю події злочину, відсутністю у
діянні складу злочину або недоведеністю
участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Як убачається з постанови про закриття кримінальної
справи від                20 квітня 2006
року (а.с.86) провадження по кримінальній справі відносно позивача закрито на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України, яка передбачає закриття справи за відсутністю
у діянні складу злочину. Однак в даній постанові зазначено, що провадження по
справі підлягає закриттю підставі п. 2 ст. 6 КПК України, оскільки постанова
слідчого СВ Ленінського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта
міліції ОСОБА_2 про порушення кримінальної справи  є нелегітимною, так як згідно ст. 10 Закону
України “Про адвокатуру” кримінальна справа проти адвоката може бути порушена
тільки Генеральним прокурором України, його заступником, прокурорами Республіки
Крим, області, міста Києва.

На час розгляду справи апеляційним судом постанова
слідчого про закриття кримінальної справи від 20 квітня 2006 року скасована
постановою заступника прокурора Ленінського району м. Вінниці від 12 червня
2007 року як незаконна, а тому висновок суду про задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди є передчасним.

Оскільки порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного
вирішення справи, постановлені судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційні
скарги ОСОБА_1 та Державного казначейства України задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області від 14 червня 2007 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                      А.В. Гнатенко

Судді:                                                                  В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

В.І.
Гуменюк

В.Г.
Данчук