Справа № 22ц - 323/07                                                  Головуючий
у 1 інстанції Кухтей
Категорія: 44                                                                  Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 p. квітня 4                                                                                                                місто
Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого
судді Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі
Матюхіній ОТ.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника відповідача Оленчука М.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до колективного
підприємства фабрики «Лучанка» про стягнення вартості частки в майні
підприємства за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 14 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного
суду від 14 лютого 2007 року, яким в позові ОСОБА_1 до колективного
підприємства фабрики «Лучанка» про стягнення вартості частки в майні
підприємства відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній сказі позивач, покликаючись на
незаконність рішення суду із-за невідповідності висновків суду обставинам
справи і порушенням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати з
ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог та зазначає, що суд
безпідставно послався на Установчий договір колективного підприємства фабрики
«Лучанка» та дійшов неправильного висновку, що її частка в майні підприємства
повинна виплачуватися не в грошовій, а в натуральній формі.

В судовому засіданні позивач та його представник
апеляційну скаргу підтримали і просили її задоволити, представник відповідача
апеляційну скаргу заперечив.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач внесла в статутний фонд
підприємства 95 гривень 14 коп., які були їй виплачені відповідачем, а порядок
використання прибутку визначається статутом підприємства.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції
залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач Шевчук Л.Я. була членом
колективного підприємства фабрики «Лучанка» і приймала трудову участь у
діяльності колективного підприємства.

Членство позивача в колективному підприємстві припинено в зв'язку з
добровільним виходом позивача із підприємства.

Крім того, судом встановлено, що позивач внесла в статутний фонд
підприємства пай в розмірі 95 гривень 14 коп., які їй були повернуті після
виходу із колективного підприємства, про що виданий касовий ордер №197 від 10
жовтня 2005 року (а.с.74).

Стаття 90 ГК України передбачає, що основними правами членів виробничих
кооперативів, до яких відноситься також і колективне підприємство фабрики
«Лучанка» є, в тому числі, і одержання паю у разі виходу з кооперативу в
порядку і строки, визначені його статутом.

Відповідно до пунктів 3.4.3.,
8.1 Статуту колективного підприємства фабрики «Лучанка» члени фабрики мають
право отримувати частину прибутку від діяльності фабрики, прибуток, одержаний
фабрикою після сплати обов'язкових платежів у бюджет, є власністю фабрики.

Загальні збори колективного підприємства фабрики «Лучанка» затвердили 15
липня 2005 року Положення про порядок визначення і виплати вкладів (часток)
членам колективного підприємства, відповідно до якого вклад члена фабрики у
збільшенні майна підприємства повертається повністю у натуральній формі
(товаром, продукцією).

Отже, позивачу при виході із членів колективного підприємства належить пай,
який видається в натуральній формі.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду, які
відповідають встановленим обставинам справи.

Разом з тим, суд безпідставно послався на Закон УРСР «Про
підприємства в Україні», який втратив чинність, а тому дану вказівку слід
виключити із мотивувальної частини рішення.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2007 року
по даній справі залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини посилання
на ч. 1 ст. 18 Закону УРСР «Про підприємства в Україні».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ухвалою законної сили.