У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Кам'янець-Подільської районної держаної адміністрації Хмельницької області,
третя особа профспілковий комітет Кам'янець-Подільської районної  держаної адміністрації Хмельницької області,
про поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької області від 2 листопада 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кам'янець-Подільської
районної держаної адміністрації Хмельницької області, третя особа профспілковий
комітет Кам'янець-Подільської районної держаної адміністрації Хмельницької
області, про поновленні на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Зазначав, що розпорядженням голови Кам'янець-Подільської районної державної
адміністрації Хмельницької області від 18.04.2006 р. за № 376 він був
звільнений з посади першого заступника голови районної держаної адміністрації
за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, що мав місце  27 і 28.03.2006 р.

Оскільки в ці дні він був відсутній на роботі у зв'язку із перебуванням на
амбулаторному лікуванні, позивач просив суд поновити його на роботі та стягнути
з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області
від 2.11.2006 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області
від 26.12.2006
р., у позові відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та
ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, вважав, що позов є
необґрунтованим, а справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте погодитись з останнім висновком судів не можна, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття публічної служби, якою
є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність
суддів,  прокурорів,  військова служба, альтернативна (невійськова)
служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" посадові особи місцевих державних адміністрацій є
державними службовцями, їх основні права, обов'язки, відповідальність, умови
оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України
"Про державну службу".

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посаді заступника
голови районної держаної адміністрації, що віднесена до відповідної категорії
посад державних службовців, тобто проходив публічну службу.

Таким чином, спір між сторонами має адміністративно-правовий характер та
повинен був вирішуватись в порядку адміністративного, а не цивільного
судочинства.

Оскільки ОСОБА_1 в позові не вказав,
що позов є цивільним, і не зазначив процесуального закону, за яким слід
вирішити справу, а місцевий суд самостійно обрав процедуру розгляду, допустивши
при цьому помилку,   ухвалені в справі
судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої
інстанції для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від
2 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 26
грудня 2006 року скасувати, а справу передати до Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької області для розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін