Справа № 22-117                                                Головуючий у 1 інстанції - Рожин Ю.М.
Доповідач- ШимківС.С.
УХВАЛА ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 березня 2007 року                                                                             м. Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Рівненської

області у складі: головуючого  судді                                                  Буцяка З.І.

суддів                                           -   Ковалевича С.П.,
Шимківа С.С.

з участю секретаря судового
засідання        -                                         Колесової Л.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Гощанського районного суду від 24 листопада 2006
року у справі за позовом ОСОБА_1 до регіонального відділення
Фонду Державного Майна України в Рівненській області, Гощанської районної
державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Господарського суду в Рівненській області про
відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Гощанського районного суду від 24 листопада 2006 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до регіонального
відділення Фонду Державного Майна України в
Рівненській області, Гощанської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Господарського
суду в Рівненській області про відшкодування матеріальних збитків та
стягнення моральної шкоди.

05 грудня 2006 року ОСОБА_1 оскаржив судове рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 січня 2007 року йому поновлено
строк на подання апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду суперечить нормам цивільного
права, зокрема ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1 Протоколу до
Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20 березня 1952
року із послідуючими змінами і доповненнями.

Вважає, що суд безпідставно дійшов висновку про те, що ним пропущено строк
позовної давності для звернення до суду.

На його думку, рішення суду не відповідає матеріалам справи, має місце невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено
встановлений ст. 257 ЦК України загальний трьохрічний строк
позовної давності для звернення до суду за захистом
порушених прав.

2

З   таким
висновком   місцевого   суду
колегія   суддів   апеляційного   суду
^' погоджується.

Відповідно до правил ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що представники відповідачів, в т.ч. відповідач ОСОБА_3 (а.с. 21), заявили клопотання про
застосування при розгляді справи позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови у позові.

Про прийняте 29 серпня 1995 року арбітражним судом Рівненської області рішення, яким було визнано недійсними договір
купівлі-продажу від 07 червня 1994 року, акт передачі майна та
свідоцтво про власність позивач знав відразу ж у цей день, оскільки приймав участь у розгляді справи, як представник
регіонального відділення Фонду Державного майна України в Рівненській області.

З позовом до суду у цій справі ОСОБА_1 звернувся тільки 12 серпня 2005 року.

За таких обставин, підстав для визнання поважними причини пропущення позовної
давності не вбачається.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом при розгляді даної справи ст. 6 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ст. 1 Протоколу до Конвенції
про захист прав людини та основоположних свобод від 20 березня 1952 року із
послідуючими змінами і доповненнями не можуть вплинути на
законність прийнятого судового рішення, оскільки вони не відповідають фактичним
обставинам справи та не спростовують зазначених
вище висновків суду. Порушень зазначених норм та норм цивільного, цивільно-процесуального законодавства колегія суддів не
вбачає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини
справи, з"ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з
дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для його скасування не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Гощанського районного суду від
24 листопада  2006 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 30 грн., які перерахувати за слідуючими реквізитами: Державний
бюджет м. Рівне, . Банк одержувача: ГУДКУ у Рівненській області
МФО
833017, р/рах 0002, призначення платежу
- код платежу 22050000, - ІТЗ для апеляційного суду Рівненської області.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили негайно. Вона може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня

її проголошення.