справа №2-3437/2007
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
28 серпня 2007 року                                                                                                                     м. Ялта
міський суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючого - судді Бондаренко
Г.М., при секретарі Муравської О.С., за участю представника позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялти цивільну
справу за позовом приватного підприємства «Вікон» до приватного нотаріуса
Ялтинського міського нотаріального округа ОСОБА_1,  третя особа - Гурзуфська селищна рада, про
визнання протиправною відмови нотаріуса вчинити нотаріальну дію, скасування
постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання
нотаріуса вчинити нотаріальну дію,
підприємство «Вікон» звернулося до Ялтинського міського суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до приватного нотаріуса Ялтинського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 з вимогами про визнання неправомірною відмову
відповідача вчинити нотаріальну дію щодо посвідчення договору купівлі-продажу
індивідуально-визначеного майна - домоволодіння, яке складається з
асфальто-бетонної площадки площею 1836 кв. м. і підпірної стіни площею 188,4
кв. м. та розташоване за адресою: смт. Гурзуф, вул. 60 років СРСР (вул.
Зелена), 13, скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної
дії щодо посвідчення зазначеного договору та зобов'язання нотаріуса посвідчити
вбачається з матеріалів справи, контрагентом за договором являється Гурзуфська
селищна рада, тому на підставі ст. 35 ЦПК України вона була залучена до участі
у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні
позивача, оскільки рішення у справі вплине на права та обов'язки цього органу
місцевого самоврядування.
та представник третьої особи до суду не з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи були неодноразово повідомлені належним чином - за правилами ст.
77 ЦПК України. У спрямованій на адресу суду письмовій заяві третя особа проти
позову не заперечувала, просила розглянути справу за відсутності її
обставин, враховуючи, що не має необхідності заслуховувати особисті пояснення
відповідача та третьої особи, суд визнав можливим задовольнити клопотання
представника позивача та розглянути спір на підставі наявних у справі письмових
доказів на виконання частини 4 ст. 169 та частини 1 ст. 224 ЦПК України, в яких
зазначено, що у випадку якщо суд не має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним чином, суд постановляє заочне рішення.
компетенцію щодо вирішення справи, аналізуючи
характер правовідносин, суд дійшов висновку, що не зважаючи на наявність
серед осіб, які беруть участь у справі, органу місцевого самоврядування, ця
справа є спором, на який поширюється компетенція судів цивільної юрисдикції,
оскільки у відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» заінтересована
особа, яка вважає неправильною відмову у вчиненні нотаріальної дії, вправі
подати про це скаргу до суду яка розглядається в порядку, встановленому
цивільним процесуальним законодавством. Зазначені норми кореспондуються з
прикінцевими та перехідними положеннями ЦПК України, у пункті 8 яких зазначено,
що скарги та заяви щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій розглядаються за
правилами позовного провадження, встановленими цим Кодексом. Зарахування до
числа осіб, які беруть участь у справі, Гурзуфської селищної ради не змінює
правової природи спірних відносин та не робить цей спір публічно-правовим, отже
ця справа не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції.
пояснення представника позивача, вивчивши надані докази, дослідивши обставини,
що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що
спірні правовідносини регулюються загальним законом у сфері приватноправових
відносин - Цивільним кодексом України, та спеціальними законами, до яких
зокрема належать Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про
нотаріат», «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)», які застосовуються до цих
правовідносин безпосередньо або за аналогією.
розгляду справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм
домоволодіння, яке розташоване за адресою: смт. Гурзуф, вул. 60 років СРСР
(вул. Зелена), 13, є Гурзуфська селищна рада, що підтверджується свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно серії САА №747532 та витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно серії ССС №494704, копії яких долучені до матеріалів
справи. Згідно з описом об'єкту, зазначене домоволодіння складається з
асфальтобетонної площадки пл. 1836 кв. м. та підпірної стіни пл. 188,4 кв. м.
договору оренди комунального майна №04-04 від 25 березня 2004 року, який            затверджений рішенням виконавчого
комітету Гурзуфської селищної ради, територіальне виробниче управління
житлово-комунального господарства передало перелічене майно в оренду позивачу -
приватному підприємству «Вікон».
жовтня 2004 року 37-ою сесією 4-го скликання Гурзуфської селищної ради було
ухвалено рішення про затвердження переліку об'єктів комунальної власності, які
підлягають приватизації на території селищної ради. До вказаного переліку були
включені орендовані підпірні стіни та асфальтобетонна площадка. Рішенням 15-ої
сесії 5-го скликання Гурзуфської селищної ради від 27 червня 2007 року №10
ухвалено продати асфальтобетонну площадку та підпірні стіни приватному
підприємству «Вікон» за ціною 206 520,00 грн., яка визначена на підставі звіту
про оцінку станом на 31 березня 2007 року, що була здійснена на виконання
частини 2 ст. 20 Закону України «Про приватизацію державного майна» та ст. 12
Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що сторони
майбутнього договору купівлі-продажу - приватне підприємство «Вікон» в якості
покупця (позивач) та Гурзуфська селищна рада в якості продавця (третя особа)
-  домовилися щодо усіх істотних умов
договору. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу
нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню. Такі ж вимоги містять норми спеціальних законів, що регулюють
спірні або аналогічні правовідносини, зокрема частина 4 ст. 27 Закону України
«Про приватизацію державного майна» та частина 2 ст. 23 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», які
встановлюють, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, що приватизується,
підлягає нотаріальному посвідченню, а право власності на приватизований об'єкт
переходить до покупця з моменту сплати повної вартості придбаного об'єкта.
здійснення всіх необхідних дій з укладання договору купівлі-продажу сторони
звернулися до відповідача - приватного нотаріуса ОСОБА_1. Проте він у
здійсненні нотаріальної дії відмовив, про що на виконання ст. 49 Закону України
«Про нотаріат» 17 липня 2007 року ухвалив оскаржувану постанову. Мотивуючи свою
відмову, нотаріус посилався на помилковість наданого комунальним підприємством
«Ялтинське бюро технічної інвентаризації» витягу, в якому площадка і стіна
зазначені самостійним об'єктом нерухомості, оскільки згідно з наказом
Державного комітету України стандартизації, метрології та сертифікації №507 від
19 серпня 1997 року асфальто-бетонні площадки і підпірні стіни не містяться у
переліку основних фондів, які визначають поняття нерухомого майна.
висновком нотаріуса суд погодитися не може, оскільки, як вбачається з наданих
позивачем документів, витяг був наданий Ялтинським міським бюро технічної
інвентаризації саме на домоволодіння, яке на цей час складається з
асфальтобетонної площадки пл. 1836 кв. м. та підпірної стіни пл. 188,4 кв. м.
до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законові, дії підлягають
вчиненню іншим нотаріусом чи іншою посадовою особою, з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась недієздатна особа або представник, який не має
необхідних повноважень, угода, що укладається від імені юридичної особи,
суперечить цілям, вказаним в її статуті чи положенні. У відповідності до пункту
32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004
року, нотаріус не має права на безпідставну відмову у вчиненні нотаріальної
Суд
дійшов висновку, що встановлений законом перелік є вичерпним та не підлягає
розширеному тлумаченню. Оскільки жодної з зазначених у законі підстав для
відмови у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус не встановив, він не мав
права відмовляти сторонам у посвідченні договору.
розгляді справи суд безпосередньо перевірив обставини, які стали підставою для
звернення до нотаріуса щодо посвідчення договору купівлі-продажу.
майном, що є у комунальній власності, відповідно до частини 2 ст. 327 ЦК
України, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи
місцевого самоврядування. Пункт 30 частини 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» відносить питання щодо прийняття рішень про
відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації,
визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної
власності до виключної компетенції місцевих рад. Це в повній мірі
кореспондується із ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)».
вбачається з наявних та наданих сторонами документів, Гурзуфська селищна рада,
яка від імені територіальної громади має право розпоряджатися відчужуваним
майном, виконала всі необхідні дії для укладання договору, діючи при цьому
згідно з імперативними приписами ст. 19 Конституції України - на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Суд
перевірив рішення органу місцевого самоврядування, яке стало підставою для
звернення до нотаріуса, та дійшов висновку, що воно було ухвалено з метою, з
якою місцевій раді надані повноваження, з урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів інших осіб і
з цілями, на досягнення яких ці рішення спрямовані.
рішення по справі, суд також бере до уваги, що у відповідності до частини 1 ст.
41 Конституції України, частини 1 ст. 317, частин 1, 2 ст. 319, ст. 658 ЦК
України саме власникові належить право розпоряджання своїм майном, зокрема
право продажу. Безпідставна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо
посвідченні договору, який відповідає вимогам чинного законодавства, лишає
власника конституційного права щодо розпорядження власним майном.

Навіть
припускаючи, що відчужувані об'єкти не відносяться до числа нерухомих, нотаріус
не мав правових підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, оскільки
частина 1 ст. 209 ЦК України встановлює, що правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом, або
домовленістю сторін. Сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору.
За таких обставин, факт приналежності або неприналежності відчужуваних об'єктів
до переліку нерухомого майна не має значення.

Таким
чином, системний аналіз положень законодавства в проекції на ситуацію, що склалася,
дозволяє зробити висновок щодо обґрунтованості та правомірності вимог позивача.
За таких підстав, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

З огляду
на вищевикладене, керуючись ст. 19, 41, 124 Конституції України, ст.ст. 203,
209, 316-319, 327, 655-658 Цивільного кодексу України, ст.ст. 26, 29 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 20, 27 Закону України
«Про приватизацію державного майна», ст.ст. 4, 12, 23 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», ст.ст. 34,
36, 41, 49, 50, 54, 55 Закону України «Про нотаріат», пп. 8, 31, 32 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, ст.ст. 215-218,
224-226, п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов
приватного підприємства «Вікон» до приватного нотаріуса Ялтинського міського
нотаріального округа ОСОБА_1, третя особа - Гурзуфська селищна рада, задовольнити.

Визнати
відмову приватного нотаріуса Ялтинського міського нотаріального округу
ОСОБА_1 вчинити нотаріальну дію щодо посвідчення договору купівлі-продажу
індивідуально-визначеного майна - домоволодіння, яке складається з
асфальто-бетонної площадки площею 1836 квадратних метрів і підпірної стіни
площею 188,4 квадратних метрів та розташоване за адресою: АРК, м. Ялта, смт.
Гурзуф, вул. 60 років СРСР (вул. Зелена), 13, - неправомірною.

Скасувати
постанову приватного нотаріуса Ялтинського міського нотаріального округу
ОСОБА_1 від 17 липня 2007 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо
посвідчення договору купівлі-продажу індивідуально-визначеного майна -
домоволодіння, яке складається з асфальто-бетонної площадки площею 1836
квадратних метрів і підпірної стіни площею 188,4 квадратних метрів та
розташоване за адресою: АРК, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул. 60 років СРСР (вул.
Зелена), 13.

Зобов'язати
приватного нотаріуса Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вчинити
нотаріальну дію щодо посвідчення договору купівлі-продажу
індивідуально-визначеного майна - домоволодіння, яке складається з
асфальто-бетонної площадки площею 1836 квадратних метрів і підпірної стіни
площею 188,4 квадратних метрів та розташоване за адресою: АРК, м. Ялта, смт.
Гурзуф, вул. 60 років СРСР (вул. Зелена), 13, що укладається Гурзуфською
селищною радою та приватним підприємством «Вікон».

Рішення набирає
законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може
бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання відповідачем його копії.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через Ялтинський міський суд заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги у порядку передбаченому
ст.ст. 294, 295, 296 ЦПК України.

С у д д я -