Справа № 2-1283/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007р. Харківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Загоруйко З.Г.

при секретарі - Шимовій С.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Пісочинської селищної Ради про визнання прав власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що указаний житловий будинок зареєстрований в БТІ по праву власності в цілому за його бабусею ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Він являється єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, оскільки його батько - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а його рідний брат спадщину не приймав і на неї не претендує, інших спадкоємців не має. Його мати - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадщину після смерті бабусі він прийняв, оскільки постійно проживає і прописаний в спадковому будинку, здійснює за будинком догляд, ремонтує його, оброблює земельну ділянку, однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позбавлений можливості, оскільки не збереглося свідоцтво про народження його батька ОСОБА_4 і не уявляється можливим отримати його в ВРАЦС, оскільки за 1938 рік по Пісочинській селищній Раді не повна наявність архіву.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечує, про що надіслав до суду нотаріально посвідчену заяву, просить справу розглядати в його відсутність.

Відповідач Пісочинська селищна Рада позов визнала, про що направили до суду заяву, в якій просять справу розглядати в відсутність представника.

Суд вислухав пояснення позивача, дослідив докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований в бюро по праву приватної власності в цілому за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Пісочинської селищної ради 12.05.1994р., що підтверджується довідкою КП "ХРБТГ від 06.12.06р.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що мається копія свідоцтва про смерть.

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Згідно ч.1,2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Враховуючи, що ОСОБА_3 заповіт не складено, то має місце спадкування за законом.

У відповідності до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який пропав без вісти на фронті в серпні 1941 року, що підтверджується повідомленням райвійськкомату. Від шлюбу мали сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що мається свідоцтво про смерть, але не збереглося свідоцтво про його народження.

З повідомлення Харківського РВЗАГС від 20.04.87р. вислати копію актового запису про народження ОСОБА_4 не уявляється можливим через те, що за 1938р. по сел. Пісочин архів зберігся частково.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_4 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Крім того, указаний факт також підтверджується довідкою відділу соціального забезпечення, з якої вбачається, що ОСОБА_3 отримувала пенсію за погиблого на фронті чоловіка ОСОБА_4 на сина ОСОБА_4 з 1 вересня 1943 року по 1 вересня 1955 року.

Позивач являється сином ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

У відповідності до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно повідомлення 2-ї ДНК Харківського району після смерті ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва нікому не видавалися.

після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 до нотаріальної контори звернулася із заявою про прийняття спадщини дружина померлого ОСОБА_5 за себе особисто та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися.

ОСОБА_1 спадщину прийняв, оскільки постійно прописаний і проживає в спадковому будинку, що підтверджується копією будинкової книги.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216 ЦПК України, п.4 Заключних та перехідних положень до ЦК України 2003 року, ст.ст. 524, 529, 549 ЦК України 1963 року, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.