Справа №
районний суд міста Одеси в складі:
головуючого                         судді - Джабурія О.В.
секретарі                                   Філімович
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріального збитку та відшкодування моральної шкоди,
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2.
про стягнення матеріального збитку та відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що 29.07.2005 року приблизно о 15 годині ЗО хвилин
відповідач ОСОБА_2., керуючи
технічно справним транспортним засобом «ВАЗ-2101», державний номерний знак
НОМЕР_1, рухаючись по вул. Генерала Ватутіна в напрямку вулиці Богдана
Хмельницького в м. Одесі, під'їжджаючи до нерегульованого перехрестя вказаних
вулиць, порушив вимоги п.п. 10.1, 10.5, 12.3 «Правил дорожнього руху України»
та вимоги знаку 4.2. ПДД («Рух на право»), не переконавшись перед зміною
напрямку руху у безпечності маневру, що здійснював, провів поворот праворуч,
виїхав на смугу зустрічного руху, своєчасно не знизивши швидкість, внаслідок
чого допустив наїзд на неї -ОСОБА_1.
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2006 року ОСОБА_2. визнаний винним
у скоєні злочину, передбаченому ст. 286 ч. 1 КК України. Внаслідок
противоправних дій відповідача їй були спричинені тілесні ушкодження, які
згідно висновку судово-медичної експертизи № 4712 від 19.09.2005 року
відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості у вигляді перелому
2-ї та 3-ї плюсневих кісток стопи зі зміщенням уламків. В наслідок
неправомірних дій відповідача позивачка тривалий час знаходилася у КМЛ № 1 м.
Одеси на стаціонарному обліку з діагнозом: значна рвано-розтрощувальна рана,
тильної сторони поверхні правої стопи з дефектом м'яких тканин, з переломами
ІІ-ІІІ масивних кісток зі зміщенням уламків. 29.11.2005 року їй була проведена
операція ТХО рани правої стопи, масивів 2-й та 3-й плюсневих кісток шинами,
вільна пластика, однак вона до теперішнього часу проходить різні
лікувально-оздоровчі процедури. Згідно до повторного огляду проведеного
лікарем-ортопедом МКЛ №11, вона на цей час потребує нової хірургічної операції.
Внаслідок неправомірних дій відповідача нею були понесені витрати на надання їй
послуг медичного характеру. Витрати понесені нею на лікування склали 10 000
грн. Нею було витрачено на придбання медичних препаратів та перев'язочного
матеріалу - 3 000 грн., витрати на виплату послуг медичного персоналу - 3 500
грн., витрати за послуги лікаря - 1 000 грн., витрати на надання профілактичних
процедур - 2 500 грн. Внаслідок противоправних дій відповідача їй також були
завдані моральні страждання, які виразилися у наступному: вона стала жертвою
злочину, завдані їй тілесні ушкодження спричинили їй страждання, наслідки яких
вона відчуває до цього часу; був порушений звичний уклад життя, вона буза
змушена тривалий час знаходитися на лікуванні у медичному закладі, відчула
неспокій, пов'язаний з перенесеною операцією, а також після операційними
наслідками, внаслідок злочинних дій відповідача та тілесних ушкоджень, вона не
могла тривалий час рухатися без сторонньої допомоги, у теперішній час у її
щиколотці знаходиться чужорідне тіло (металевий прут), крім того, їй потрібно
перенести   ще   операцію,
яка   пов'язана   з
вилученням   чужорідного   предмету;
внаслідок

противоправних
дій відповідача, вона не змогла надавати допомоги, піклуватися, оказувати увагу
своєму неповнолітньому сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її
утриманні; вона була лишена можливості працювати, матеріально забезпечувати
себе та свого сина; діями відповідача їй також завдані інші моральні
страждання. Завдану відповідачем моральну шкоду оцінує у розмірі 45 000 грн.
Від відшкодовування завданої їй матеріальної та моральної шкоди в добровільному
порядку відповідач відмовляється. Вона просить стягнути з відповідача на її
користь матеріальний збиток у розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду у розмірі
45 000 грн.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила
суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав
частково, пояснивши, що матеріальний збиток, нанесений його діями позивачці він
визнає у розмірі 5 000 грн. Він згодний платити те, що підтверджено чеками, в
частині стягнення моральної шкоди із позовом не згодний, так як з нього вже
стягнуто моральну шкоди вироком суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
цивільної справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 1-535/2006 у
відношенні ОСОБА_2. у скоєні
злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, вважає, що позовні вимоги
позивачки підлягають частковому задоволенню за наступними підставами.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2006 року
встановлено, що 29.07.2005 року приблизно о 15 годині 30 хвилин відповідач ОСОБА_2., керуючи технічно
справним транспортним засобом «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1,
рухаючись по вул. Генерала Ватутіна в напрямку вулиці Богдана Хмельницького в
м. Одесі, під'їжджаючи до нерегульованого перехрестя вказаних вулиць та не
переконавшись перед зміною напрямку руху у безпечності маневру, виїхав на смугу
зустрічного руху, не знизивши швидкість, внаслідок чого допустив наїзд на
пішохода ОСОБА_1. В результаті ДТП потерпілій були спричинені пошкодження
середнього ступеню важкості у вигляді відкритого перелому 2-й та 3-й плюсневих
кісток правої стопи зі зміщенням уламків. Зазначена ДТП відбулася
внаслідок порушення ОСОБА_2. вимог п.п. 10.1,10.5,12.3 «Правил дорожнього руху
України» та вимог знаку 4.2. ПДД («Рух на право»).

Згідно вищезазначеного вироку ОСОБА_2. визнаний винним
та засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України, йому назначено покарання у вигляді
штрафу у розмірі 600 грн. без позбавлення права керування транспортними
засобами. Стягнуто з ОСОБА_2.
на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди; на користь МКЛ-1 м. Одеси -
1060 грн. 83 коп. у відшкодування затрат на лікування потерпілої. Позов
потерпілої в частині стягнення матеріального збитку відхилений, у зв'язку з
тим, що під час розгляду цивільного позову по кримінальній справі за
обвинуваченням ОСОБА_2.,
потерпілою ОСОБА_1.
в підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2. на її користь
затрат на придбання медичних препаратів та лікування доказів не представлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних
справ апеляційного суду Одеської області від 23.05.2006 року вирок
Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2006 року змінений: скасований
в частині відхилення позову потерпілої про відшкодування матеріального збитку
та справа в цій частині направлена на новий розгляд в той же суд в іншому
складі в порядку цивільного судочинства (а.с. 3-5).

Судом встановлено, що у зв'язку з отриманими в результаті
ДТП травмами,
позивачка тривалий період часу проходила курс лікування, як на момент постановления вироку -
22.02.2006 року у відношенні ОСОБА_2.,
так і після його проголошення, що підтверджується медичними документами
(а.с. 18- 22,27-29,31).

Згідно чеків аптечних кіосків вартість медикаментів,
необхідних для лікування ОСОБА_1складає 6819,89 грн. (а.с. 32-47).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності з вимогами ст. 1187 ЦК України відповідач
повинен нести відповідальність за вимогами, які до нього пред'явлені, тому що
джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що
створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших
осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд вважає, що у відшкодування матеріального збитку з
відповідача на користь ОСОБА_1необхідно стягнути вартість медикаментів,
затрачених позивачкою на лікування у розмірі 6819, 89 грн., так як в
обґрунтування завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка мала місце
29.07.2005 року, позивачкою надані суду докази заподіяного їй матеріального
збитку, а саме: чеки щодо придбання нею медикаментів на лікування. Факт вини
водія ОСОБА_2. в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України за ознаками порушення
правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне
ушкодження, встановлений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від
22.02.2006 року, який в цій частині залишений без змін та набрав законної сили.

Суд вважає, що позивачкою не доведений заподіяний їй
матеріальний збиток внаслідок ДТП
у розмірі 10 000 грн., а саме нею не представлені докази щодо витрат на
лікування у зазначеній сумі.

За такими підставами суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1про відшкодування матеріального збитку підлягають частковому задоволенню
у розмірі 6819,89 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з вимог ч. 1 ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням
змісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи
моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не
менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

З огляду на те, що в рамках розгляду кримінальної справи
за обвинуваченням ОСОБА_2. вже
було розглянуто питання щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача по
зазначеній цивільній справі - ОСОБА_2.
на користь позивачки ОСОБА_1у розмірі 5000 грн., заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце
29.07.2005 року, суд доходить до висновку про те, що в цій частині позову в
рамках цієї цивільної справи на підставі п. 2 ст. 205 ЦПК України провадження
по даній справі в цій частини необхідно закрити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за
необхідне можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у
розмірі 68, 20 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи (ІТЗ) у розмірі 30 грн.

Керуючись ст.ст.
10,11,15,57,62,88,205,208,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 1168,1187 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 6819,89 грн. (шість тисяч
вісімсот дев'ятнадцять грн. 89 коп.).

В іншій частині позову ОСОБА_1 про стягнення
матеріального збитку відмовити

Провадження у справі  позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий
збір на користь держави у розмірі 68, 20 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.