У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26  вересня   2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Данчука В.Г., Пшонки М.П.,  Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до садового
товариства “Арсеналець-1”  про визнання
незаконним та скасування рішення правління садового товариства “Арсеналець-1 і
визнання права користування земельною ділянкою та садовим будинком, за касаційними скаргами садового товариства
“Арсеналець-1” та ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до СТ „Арсеналець-1” про визнання
незаконним і скасування рішення правління СТ „Арсеналець-1” та визнання права користування земельною ділянкою й
садовим будинком. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3, спадкоємцем якого вона є. У
зв'язку із прийняттям спадщини їй стало відомо, що ОСОБА_3 без її згоди розпорядився майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме
садовим будинком, який розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Крім цього, без її відому, згідно
поданої заяви від 15 січня 2004 року, рішенням правління СТ „Арсеналець-1” від 14 березня
2004 року ОСОБА_3 був виключений з членів садівницького товариства. Цим же
рішенням в члени СТ був прийнятий його син ОСОБА_2 з переоформленням на нього
права користування земельною ділянкою НОМЕР_1 за вищевказаною адресою.

Вважає, що відповідач не мав права
без її згоди приймати рішення про передачу земельної ділянки іншій особі. Просила визнати незаконним та
скасувати рішення правління СТ “Арсеналець - 1” про виключення ОСОБА_3 з членів товариства та
передачу права користування  земельною
ділянкою ОСОБА_2 і визнати за нею право користування земельною
ділянкою НОМЕР_1 та садовим будинком.

Під час розгляду справи позивачка
уточнила свої вимоги, просила визнати незаконним та скасувати рішення правління СТ
„Арсеналець-1” про виключення з членів садового товариства ОСОБА_3, передачу прав на спірну
земельну ділянку ОСОБА_2 та прийняття ОСОБА_2 в члени СТ „Арсеналець-1” і визнати за нею,
позивачкою, право користування
вищевказаною земельною ділянкою. Від вимог про визнання права користування
садовим будинком і визнання права власності на садовий будинок та господарські будівлі, розташовані на
земельній ділянці АДРЕСА_1відмовилась.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 6 березня 2006 року
позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення правління
СТ  “Арсеналець-1”  від 14 березня 2004 року в частині про
переоформлення земельної ділянки АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 на ОСОБА_2  У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2006 року зазначене
рішення суду першої інстанції скасовано та постановлене нове рішення, яким
визнане  незаконним та скасоване рішення
правління садового товариства
“Арсеналець-1” від 14 березня 2004 року про виведення з членів СТ
“Арсеналець-1” ОСОБА_3  та прийняття в
члени товариства ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1 право користування земельною
ділянкою АДРЕСА_1. У решті рішення суду залишено без зміни.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду садове товариство
“Арсеналець-1” та ОСОБА_2 звернулися із касаційними скаргами, в яких  просять його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з
того, що навіть станом на             1
серпня 2004 року не ОСОБА_2, а ОСОБА_3 був присутнім на конференції членів
садового товариства, а відтак не втратив членства, а отже і права користування
земельною ділянкою.

Проте з таким висновком погодитися не можна з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 15
січня 2004 року ОСОБА_3 звертався до правління садового товариства із
заявою про виведення його з членів товариства, а  наступного дня - 16 січня 2004 року із
нотаріально завіреною заявою про  передачу
свого права користування, розпорядження та приватизацію земельної
ділянкиОСОБА_2, а відповідач ОСОБА_2 4 лютого 2004 року звернувся до правління
товариства із заявою про прийняття його в члени садового товариства.

Статутом садового товариства передбачено, що рішення про прийняття у члени
товариства та  виключення з членів
товариства провадиться за рішенням правління з наступним затвердженням
загальними зборами (конференцією) членів товариства.

14 березня 2004 року рішенням правління садового товариства          ОСОБА_3 виключено з числа членів
товариства, а ОСОБА_2 прийнято до нього (товариства).

Рішенням звітно - виборних зборів представників членів                                 СТ
“Арсеналець-1” від 1 серпня 2004 року попередні рішення правління були
затверджені. Зокрема, був затверджений
повний список членів товариства з урахуванням прийнятих правлінням
рішень про виключення садівників з членів товариства і прийняття нових членів
товариства, в тому числі користувачем земельної ділянки №91 по вул. Садова, 29
був визначений ОСОБА_2

З викладеного випливає те, що виключений з членів садового товариства
ОСОБА_3 і прийнятий до нього ОСОБА_2 з дотриманням встановленого порядку,
визначеного Статутом СТ  “Арсеналець-1”.

Тому рішення апеляційного
суду м. Києва законним і обґрунтованим визнати не можна і воно підлягає
скасуванню.

Крім того, відмовляючи у
задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень правління СТ
“Арсеналець-1” від 14 березня 2004 року про виключення з членів садового
товариства ОСОБА_3 та прийняття в члени товариства ОСОБА_2 суд першої інстанції
прийшов до висновку, що правління садового товариства діяло в межах своїх
повноважень.

Разом з тим, вирішуючи
спір у частині переоформлення земельної ділянки, суд прийшов до висновку, що її
переданоОСОБА_2 незаконно, оскільки її користувачем був ОСОБА_3, який на думку
суду, у встановленому порядку з членів СТ “Арсеналець-1” не вибув  і права користування земельною ділянкою не
втрачав.

Суперечливі висновки суду
першої інстанції про дату вибуття ОСОБА_3 з членів СТ “Арсеналець-1” при
вирішенні спору в різних частинах позову призвели до протиріччя мотивувальної
та резолютивної частин рішення. Тому і рішення суду першої інстанції без зміни
залишатися не може, і підлягає скасуванню з направлення справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336,
338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу садового товариства “Арсеналець-1” та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва від 10 серпня 2006 року та рішення Дніпровського районного суду м.
Києва від 6 березня 2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

В.Г. Данчук

А.В.
Костенко

М.П. Пшонка

Ю.В.
Прокопчук