Справа №2-41/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2007 р.           Локачинський районний суд Волинської
області

в складі:
головуючого- судді Вознюк І.І.

при
секретарі Марчук Н.Я. з участю: представників позивача Пеха P.M., Курбая О.В.,
Трохименко Н.О.

відповідача
ОСОБА_1

представників
відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в селищі Локачах

справу за
позовом прокурора району в інтересах держави в особі Локачинської районної ради
до ОСОБА_1про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заклав позов про стягнення з відповідача, яка працює з 16.05.2003 року завідуючою
Трудовим архівом Локачинського району, матеріальної шкоди в сумі 10218 грн.20 коп. у зв'язку з тим,
що проведеною у Трудовому архіві ревізією контрольно-ревізійним відділом в
Локачинському районі було виявлено зайве нарахування та виплату нею заробітної
плати (завищений розмір посадового окладу, призначену надбавку за роботу у
шкідливих умовах та суміщення професій, премію і матеріальну допомогу) на дану
суму.

В судовому засіданні представник позивача Пех P.M. підтримав
позовні вимоги і пояснив, що Трудовий архів було створено рішенням Локачинської
районної ради і призначено ОСОБА_1 завідуючою архівом. Ревізією КРУ було виявлено
зайве нарахування нею заробітної плати, надбавки і премії.

Представники позивача Курбай О.В. і Трохименко Н.О. підтримали позовні
вимоги і остання пояснила, що як головний бухгалтер Локачинської районної ради
згідно розпорядження ради №
23 від 16.05.2003 року
розробила кошторис витрат на утримання архіву і передала його ОСОБА_1 Вона
повинна була кожен рік розробляти кошторис і штатний розпис архіву. В
компетенцію бухгалтерії ради не входить обслуговування трудового архіву.

У 2003-2006 роках
рада надавала кошти на утримання архіву відповідно розрахунків витрат архіву,
тобто він частково фінансувався з бюджету, і в плані витрат на заробітну плату,
проте районна рада не мала повноважень перевіряти витрати архіву, а вона як
бухгалтер - перевірити
нарахування оплати праці. ОСОБА_1 сама нарахувала собі заробітну плату,
оформляла накази на відпустки, нарахування матеріальної допомоги. Рада має
претензії до неї, що вона незаконно завищила собі заробітну плату і суму
матеріальної допомоги, нарахувала доплати і премію, і ці суми повинна
повернути.

Штатний розпис і кошториси повинні затверджуватись на сесії ради.
Розрахунки, які представляла відповідач -
це додаток до затвердженої Програми розвитку архіву, а не кошторис.

Відповідач ОСОБА_1 позову не визнала і пояснила, що
рішенням №6/5 від 07.05.2003 року районної
ради було утворено Трудовий архів, і затверджено Положення про нього, згідно
якого архів є самостійною установою.

Відповідно розпорядження №23 від 16.05.2003
року її призначено на посаду завідуючої архівом, а на головного бухгалтера
ради Трохименко Н.О. покладено обов'язок

2

розробляти
кошторис. В Положенні не вказано, що у її обов'язки входить нараховувати
заробітну плату, вести бухгалтерські операції, звітуватись по бухгалтерських
документах.

Оскільки мінімальна заробітна плата встановлюється за
просту, некваліфіковану працю, вона нараховувала її собі згідно наказу
Держкомархіву №37 від 05.05.2001 року «Про
впорядкування умов оплати праці архівних установ».

Вважає, що могла керуватись даним документом, щороку вона
подавала у районну раду розрахунок витрат Трудового архіву, де окремо зазначала
суму заробітної плати, доплати, премії, він подавався на планово-бюджетну
комісію і жодних заперечень зі сторони ради не було. Саме на підставі цих
розрахунків їй рада виділяла кошти на утримання архіву. В рішенні сесії було
вказано про виділення конкретної суми, а не про затвердження кошторису.

Розпоряджень про надання їй відпусток чи про зміну
розміру заробітної плати не було. З грудня 2006 року по даний час отримує 524 грн. щомісячно по розпорядженню голови ради.

Здавала звіти у Пенсійний фонд, фонд соціального страхування, податкову
інспекцію. Районна рада не вимагала звітності.

Представник відповідача ОСОБА_2позову не визнала і
пояснила, що Трудовий архів належить до комунальної власності, і не є структурним
підрозділом районної ради. Заробітну плату повинен нараховувати бухгалтер ради.
Кошти виділялись на підставі розрахунків, отже у раді було відомо про суму
нарахованої заробітної плати і доплат до неї.

Представник відповідача ОСОБА_3 позову не визнав і пояснив,
що ОСОБА_1 не порушувала діючого законодавства. Кримінальна справа проти неї не
порушена і проти постанови про відмову в її порушення ніхто не заперечував.
Заробітну плату вона нараховувала в межах коштів, які їй виділялись радою, а
також із власних надходжень архіву. Звіти не вимагались, бо не було перевитрат
коштів. Затверджуючи програму розвитку Трудового архіву, цим рішенням фактично
затверджувався і кошторис, складовою якого є заробітна плата. Рада не може бути
відповідачем по справі, оскільки вона неправильно створила архів як самостійну
організацію, а не структурний підрозділ ради. Завідуюча архівом не може
одночасно виконувати і обов'язки бухгалтера, секретар-друкарки.

Просить відмовити у позові, оскільки хоча й було рішення про встановлення мінімальної
заробітної плати, фактично радою гроші виділялись по наданих відповідачем
розрахунках, в т.ч. на
заробітну плату у розмірах, вищих, ніж мінімальний, а отримані власні кошти
архіву перевищують суму, яку просять стягнути позивачі.

Відповідач не порушила трудового законодавства, а за порушення
бухгалтерського обліку сплатила штраф.

Допитана як спеціаліст ревізор КРУ
ОСОБА_4 пояснила, що по розпорядженню голови районної ради
завідуючій Трудовим архівом була встановлена мінімальна заробітна плата і інших
розпоряджень про встановлення доплат, премій чи підвищення заробітної плати не
приймалось.

Кожен рік завідуючим повинен складатись штатний розклад. Без нього і
табелів виходу на роботу фактично нараховувати заробіток не можна. Штатний
розпис повинен бути затверджений головою ради або сесією.

Виділення бюджетних коштів проводилось радою на підставі розрахунків, які
подавались завідуючою архівом на планово-бюджетну комісію. Розмежувати витрати
бюджетних коштів і власних надходжень не можливо.

Зі сторони завідуючої архівом порушувався бухгалтерський облік, не
розроблявся баланс, не надавались на затвердження кошториси по витраті коштів
архіву, заробітна плата, доплати і премії нараховувались в порушення
розпорядження ради №23 від 16.05.2003 року.

Зі сторони ради не було затверджено посадової інструкції завідуючої
архівом, не вирішено питання про виконання обов'язків бухгалтера.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що рішенням Локачинської районної ради №6/5 від 07.05.2003 року    було утворено Трудовий архів

3

Локачинського
району. Розпорядженням ради №23
від 16.05.2003 року
ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача Трудовим архівом з 16.05.2003 р. на 0,5 ставки
мінімальної заробітної плати відповідно до навантаження, а з 01.07.2003 року встановлено
їй посадовий оклад в розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідачі не заперечують, що інших письмових розпоряджень по заробітній
платі радою не виносилось.

Згідно Положення про Трудовий архів Локачинського району
він є установою, має власні бланки, штамп, печатку і рахунок в банку (п.11),
Трудовий архів очолює завідувач, який призначається на посаду та звільняється з
посади розпорядженням голови районної ради (п.8), штатний розклад Трудового
архіву та кошторис витрат на його утримання затверджує голова районної ради
своїм розпорядженням (п.10).

Таким чином, оскільки районна рада приймає і звільняє з посади завідувача
Трудовим архівом, мають місце трудові правовідносини, а не цивільно-правові, як
зазначають позивачі в позовній заяві, і рада є належним відповідачем по справі,
звертаючись з позовом до фізичної особи, яка була нею прийнята на роботу.

Згідно ч.б ст.96 КЗпП України посадові оклади службовцям установлює власник
або уповноважений ним орган відповідно до посади і кваліфікації працівника.

Відповідно п.п. « г
» п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №1295 від 24.10.1996
року «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування
та їх виконавчих органів» преміювання, надання матеріальної допомоги і
встановлення надбавок до посадових окладів секретарів сільських, селищних,
міських рад, заступників голів рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих
комітетів, керівників та заступників керівників самостійних управлінь та
відділів їх виконавчих комітетів -
здійснюється за рішенням голови відповідної ради в межах затвердженого
радою фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу.

Статтею 130 КЗпП
України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси
працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови,
коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Як слідує з акту ревізії фінансово-господарської діяльності Трудового
архіву Локачинського району за період з 07.05.2003
року по 1.11.2006 року
встановлено, що завідуючою Трудовим архівом ОСОБА_1 нарахування заробітної
плати, надбавки за роботу в шкідливих умовах, суміщення професій та премії
проводилось на підставі наказів Державного Комітету архівів України та власних
наказів, але в порушення розпорядження районної ради №23 від 16.05.2003 року, а саме:
посадовий оклад не відповідав розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої чинним законодавством.

Розпорядження голови районної ради та рішення сесії районної ради на
підвищення посадового окладу, встановлення надбавок до посадових окладів та
премій не приймались, що підтверджено довідкою зустрічної звірки в Локачинській
районній раді.

Порушення допущено з вини завідуючої Трудовим архівом ОСОБА_1 і призвело до
зайвого нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період, який
підлягав ревізії, на загальну суму 10218
грн.20 коп.

Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що відповідач
порушила вимоги ч.б ст.96 КЗпП України та п п. « г » п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №1295 від 24.10.1996 року, неналежно
виконала свої трудові обов'язки, і її вина полягає у невиконанні розпорядження
голови районної ради №23
від 16.05.2003 року про
встановлення їй посадового   окладу   в
розмірі   мінімальної   заробітної
плати   і   завищенні
її  розміру,

4

встановленні премії, надбавки за
роботу в шкідливих умовах та за суміщення професій, що привело до спричинення
позивачу - районній
раді - прямої
дійсної шкоди.

Твердження відповідача та її представників, що вона мала право нарахувати
такі розміри заробітної плати, доплат, премії, тому що районна рада виділяла
кошти на утримання архіву на підставі її розрахунків, в яких вказувалась
заробітна плата, надбавки, премії у визначених нею сумах, спростовується
поясненнями представника позивача Трохименко Н.О. та спеціаліста ОСОБА_4 про
те, що ОСОБА_1 не розробляла штатних розкладів та кошторисів витрат архіву та
не подавала їх на затвердження сесії чи голові ради, чим порушувала п.10
Положення про Трудовий архів. Сама відповідач не заперечує, що рішенням сесії
лише затверджувалась конкретна сума дотації на рік.

Згідно ст.133 КЗпП України керівники підприємств, установ, організацій, їх
заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в
установах, організаціях та їх заступники несуть обмежену матеріальну
відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації
заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і
зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Оскільки відповідач не є матеріально відповідальною особою, в порушенні
кримінальної справи відносно неї було відмовлено (постанова від 22.01.2007 року), інших
підстав повної матеріальної відповідальності за ст.134 КЗпП України немає, слід
стягнути з неї збитки в користь позивача в розмірі середнього місячного
заробітку, відмовивши в іншій частині позову.

Згідно довідок Трудового архіву заробітна плата ОСОБА_1 в грудні 2006, січні 2007 року становила 524 грн. Відповідач
пояснила, що такий заробіток отримує по даний час згідно останнього
розпорядження голови районної ради. Таким чином, сума до стягнення складе 524 гривні.

Відповідно ст.79, 82
ЦПК України з відповідача слід також стягнути судовий збір і витрати на
ІТЗ.

Керуючись ст.ст.10, 11,
60, 81, 212, 209 ЦПК України, ст.ст.130, 133 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_1в користь Локачинської районної ради 524 гривні збитків та в користь держави 51 гривню судового
збору.

В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1в користь держави 30 грн за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у Локачинському районному
суді.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Заяву про апеляційне оскарження може бути подано до
апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, апеляційну скаргу -
20 днів з дня подання заяви.