Справа №22-794, 2007р.                                                                      Головуючий
Категорія: 40    Доповідач Прокопчук Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007 року березня
місяця 29 дня
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого   Прокопчук Л.П. Суддів: Воронцової Л.П., Вадзінського
П.О. при секретарі Булах Є.М. з участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, Херсонського шахово-шашкового центру на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 13
грудня 2006 року по
справі

за позовом ОСОБА_1

до

Херсонського шахово-шашкового центру

про визнання наказів про дисциплінарне стягнення та звільнення з роботи

незаконними, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час

вимушеного
прогулу, моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13 грудня 2006 року
постановлено:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1на роботі тренера-викладача спеціалізованої дитячо-юнацької
шкоди олімпійського резерву Херсонського шахово-шашкового центру.

Стягнути з Херсонського шахово-шашкового центру на користь ОСОБА_1заробітну
плату за час вимушеного прогулу в розмірі 10
177грн. 90коп.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у
задоволенні позову про визнання наказів про дисциплінарні стягнення та
стягненні моральної шкоди, ОСОБА_3. подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду в цій частині змінити, задовольнивши його вимоги, зазначаючи, що
рішення в цій частині не відповідає вимогам закону та зібраним у справі
доказам.

В апеляційній скарзі Херсонського шахово-шашкового центру апелянт, не
погоджуючись з рішенням суду про визнання наказу про звільнення позивача
незаконним, вказує на те, що наказ про звільнення винесено у точній
відповідності до чинного законодавства та що зазначене судом першої інстанції
не було враховано.

2

Позивач, підтримуючи свою апеляційну скаргу в суді
апеляційної інстанції, просив задовольнити його позовні вимоги в повному
об'ємі, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник
відповідача уточнив вимоги своєї апеляційної скарги та просив рішення суду в
частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні
позову, вказуючи на порушення судом вимог закону при постановленні в цій
частині судового рішення.

Заслухавши доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги
не підлягають задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що позивач ОСОБА_3.
перебував у трудових відносинах з відповідачем з 12 жовтня 1999
року і працював на посаді тренера-викладача Херсонського шахово-шашкового
центру.

Згідно з наказами №1-к від 05
січня 2006 року,
№3-к від 13 січня 2006 року, №4-к від 25 січня 2006 року до позивача
були застосовані дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни у
вигляді догани, а наказом №5-к від 03
лютого 2006 року він
був звільнений з займаної посади за п.З ст.40 КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_3. про поновлення його на
посаді, суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення
відповідачем трудового законодавства при прийнятті рішення про звільнення
позивача.

І такий висновок суду є правильним, оскільки узгоджується
з вимогами закону та наданими доказами.

Так, відповідно до ч.2 ст.149 КЗпП за кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення.

Матеріалами справи підтверджено, що за останнє дисциплінарне порушення, а
саме: за невиконання п.1.2
наказу по ХШШЦ №2 від 13 січня 2006 року про приведення
журналів обліку УТГ №14,15,16
за грудень 2005 року
ОСОБА_3. наказом №4-к від 25
січня 2006 року
було оголошено догану.

Отже, після притягнення позивача до відповідальності при відсутності іншого
порушення трудової дисципліни, відповідач вже не мав права звільняти його з
роботи.

Посилання Херсонського шахово-шашкового центру в своїй апеляційній скарзі
на те, що позивач був звільнений з займаної посади не лише на підставі наказів
про оголошення догани, але й за аморальні проступки вчинені на протязі одного
місяця перед звільненням і приниження честі і гідності директора СДЮШОР,
виявлення неповаги до колег та керівництва, образ колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки такі прояви поведінки позивача не можуть бути підставою
для звільнення з займаної посади.

Вчинення позивачем аморального проступку в розумінні ст.41 КЗпП матеріалами
справи не підтверджено, а посилання апелянта на цю статтю в апеляційній скарзі
є безпідставним, оскільки позивач був звільнений не за ст.41 КЗпП, а за п.4
ст.40 КЗпП України.

3

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про незаконність звільнення позивача.

Поновивши ОСОБА_3. на посаді тренера-викладача, суд підставно стягнув на
його користь і передбачений ст.235 КЗпП України середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог про визнання
незаконними наказів №1 -к від 05 січня 2006 року, №3-к від 13 січня 2006 року, №4-к від 25 січня 2006 року, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач порушував трудову дисципліну, що і було
підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

На думку колегії той факт, що суд у своєму рішенні не дав
повного аналізу долученим до справи доказам не дає підстав для висновку про
незаконність прийнятого рішення, оскільки як в самих наказах, так і в долучених
до справи доказах міститься підтвердження тих порушень трудової дисципліни, за
які позивач правомірно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується і з рішенням суду в частині відмови у
задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди з підстав недоведеності її
позивачем.

Хоч сам факт звільнення з роботи і можна визнати таким, що завдає моральної
шкоди, однак при цьому слід врахувати, що позивач все ж правомірно був
притягнутий до дисциплінарної відповідальності за систематичне порушення
трудової дисципліни.

А крім того, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу
є достатньою компенсацією за незаконне звільнення, яке відповідач допустив лише
через неправильне розуміння норм трудового законодавства.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції постановив законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то вони
не можуть бути задоволеними.

Керуючись ст.ст.
303,307,308 ЦПК
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1та Херсонського шахово-шашкового центру відхилити,
а рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.