УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007р.                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах по
розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі
суддів:

Меленко О.Є.,
Вакарук В.М., Бідочко Н.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТОВ
„Прогрес", Великогеївської сільської ради Ужгородського району,
Ужгородської райдержадміністрації про визнання права на земельний та майновий
пай і виділення його в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського районного суду від 15
квітня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 20 липня 2004 року,-

встановила:

ОСОБА_1
звернувся з касаційною скаргою на Ужгородського районного суду від 15 квітня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 20 липня 2004
року, яким йому відмовлено в позові до СТОВ „Прогрес", Великогеївської
сільської ради Ужгородського району, Ужгородської райдержадміністрації про
визнання права на земельний та майновий пай і виділення його в натурі.

В обгрунтування
касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, у зв"язку з чим ставить питання про зміну судових рішень з
ухваленням нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в
позові ОСОБА_1, суд виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском
строку позовної давності (
в частині захисту права на отримання земельної частки) і поважності причин
пропуску строку не навів. Що ж стосується права на отримання майнового паю, то
позивач такого не набув, оскільки звільнився з КСП „Прогрес" до реєстрації
СП „Прогрес",
тобто до отримання останнім права на майно.

Апеляційний суд
обгрунтовано погодився з таким висновком суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Справа № 33-ц-9кс/07р.                                             Головуючий
у 1 інстанції
Бедьо В.І.

Категорія 33                                                                 Доповідач
Меленко О.Є.

2

Згідно ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені
ч.І ст. 338 ЦПК
України підстави для обов"язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК
України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду
касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ужгородського районного суду від  15
квітня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 20 липня 2004 року залишити
без зміни. Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:        О.Є. Меленко В.М. Вакарук Н.П. Бідочко

ВІРНО: