УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
березня місяця „05" дня колегія суддів судової палати у цивільних

справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:   Курської А.Г.

Суддів:                                                     Горбань
В.В.

Шаповалової О.А.

При секретарі: Волковій
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДВС у
Роздольненському районі та Державного казначейства України про визнання дій
державного виконавця і начальника ДВС у Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим неправомірними, стягнення матеріальної і моральної шкоди, за
апеляційною скаргою Державної виконавчої служби у Роздольненському районі АР
Крим на рішення Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим   від 24
жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

01.03.2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ДВС у Роздольненському районі та Державного
казначейства України про визнання дій державного виконавця і начальника ДВС у
Роздольненському районі Автономної Республіки Крим неправомірними, стягнення
матеріальної і моральної шкоди. Вимоги мотивовані тим, що в провадженні ДВС
Роздольненського району знаходився на виконанні виконавчий лист про стягнення
на її користь 625 грн з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно у зв'язку зі скоєнням їх дітьми
злочину. Після звернення позивачки до ДВС з проханням повідомити про результати
виконання, 20.02.2006 року їй
була направлена відповідь про те, що 9.12.2002
року на її адресу було повернено виконавчий лист про стягнення суми з
ОСОБА_4, а 26.06.2003 року зі
ОСОБА_3. Між тим, вона виконавчий лист не отримувала, з ДВС нею була отримана
тільки відповідь /датована 26.12.2003
року/ про прийняття вдруге виконавчого листа. Зазначає, що відносно ОСОБА_4
в червні 2003 року проводилися виконавчі дії. 17.07.2003 року ОСОБА_1 оскаржила
постанову начальника ВДВС та додала виконавчий лист про стягнення суми зі
ОСОБА_3, на що була отримана відповідь про повторне прийняття виконавчого
листа. Вказує, що в 2004 році ОСОБА_3
оскаржувала дії державного виконавця, що свідчить про відповідні дії ДВС
по виконанню виконавчого листа. Вважає, що неправомірною бездіяльністю
державного виконавця та начальника ДВС у Роздольненському районі АР Крим їй
спричинено моральну шкоду в розмірі 1000
грн, а токож шкоду матеріальну в розмірі неотриманної суми по виконавчим
листам. Просить визнати дії державних виконавців та начальника ДВС у
Роздольненському районі АР Крим неправомірними. Стягнути на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 625
грн та моральну в розмірі 1000
грн.

Справа № 22-ц- 1010/2007 р.                     Головуючий суду першої
інстанції

Крючков І.І.

Доповідач
Горбань В.В.

05.03.2006 року у судовому засіданні ОСОБА_1
змінила позовні вимоги та просила визнати
неправомірною втрату двох виконавчих листів, визнати неправомірною постанову ДВС від 21.05.2004 року про повернення виконавчого листа, зобов'язати ДВС отримати дублікати
виконавчих листів, поновити виконавче провадження по
ним та стягнути з ДВС моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Рішенням Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 24.10.2006 року позов ОСОБА_1 до ДВС у
Роздольненському районі та Державного казначейства задоволено частково. Визнано неправомірною втрату ДВС у Роздольненському
районі виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 625 грн. солідарно. Зобов'язано ДВС у Роздольненському районі отримати дублікати виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 625 грн. солідарно та поновити
виконавче провадження. Визнано неправомірною постанову від 21.05.2004 року про повернення виконавчого документа по стягненню коштів зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Стягнуто з відділу ДВС у Роздольненському районі
Автономної Республіки Крим на користь ОСОБА_1 500 грн. шляхом списання даної суми з єдиного казначейського рахунку Державного
бюджету України. Звільнено сторони від сплати судових витрат.

В апеляційній скарзі Державна виконавча служба у Роздольненському районі Автономної Республіки Крим просить скасувати
рішення суду з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову по суті заявлених вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,
на неповне з'ясування обставин, що мають суттєве значення для розгляду справи, на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши
пояснення представника відповідача, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги, якщо
під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм
матеріального права або норм процесуального права, які є обов'язковою підставою
для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про, часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та їх
доведеності.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як убачається з матеріалів справи 01.03.2006 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання бездіяльності державного
виконавця і начальника Державної виконавчої
служби у Роздольненському районі неправомірними та відшкодування
матеріальної і моральної шкоди (а.с. 2).

Згідно з частиною 2 статті 31 ЦПК України позивач має право
протягом усього часу розгляду справи змінити
підстави або предмет позову, збільшити або зменшити
розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

У разі зміни
підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог у
процесі розгляду справи, вони вважаються новими вимогами і мають бути оформлені
письмовою заявою згідно з правилами статті 119 ЦПК України.

Позивачка та її
представник у судовому засіданні 16.10.2006
року доповнили свій позов новими вимогами щодо визнання неправомірною
втрати двох виконавчих листів, визнання неправомірною постанови від 21.05.2004 року про
повернення виконавчого листа, зобов'язання ДВС отримати дублікати виконавчих
листів та поновлення виконавчого провадження по даним виконавчим листам, однак
не оформили їх належним чином, отже розглянувши ці вимоги, суд першої інстанції
вийшов за межі позовних вимог.

Вказане є
підставою для скасування постановленого рішення, тому що суд розглянув та вирішив не заявлені у
встановленому законом порядку вимоги.

Що стосується
вимог позивачки про визнання бездіяльності державного виконавця і начальника
державної виконавчої служби у Роздольненському районі неправомірними та
відшкодування матеріальної шкоди, то суд першої інстанції не звернув на них
уваги і фактично їх не розглянув, незважаючи на те, що позивач від даних
позовних вимог у встановленому законом порядку не відмовився.

Відповідно до
вимог пункту 5 статті 311 ЦПК України
рішення суду підлягає обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

За таких обставин, оскільки суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не
міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,
рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, тому на підставі на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України воно
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому
розгляді справи суду першої інстанції належить уточнити позовні вимоги, до чого
вини зводяться і роз'яснити позивачці, що нові додаткові вимоги мають бути
оформлені письмовою заявою згідно з правилами статті 119 ЦПК України та в
залежності від цього вирішити спір.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303,
304, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної виконавчої служби у Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим задовольнити частково.

Рішення Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 жовтня 2006 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.