Справа № 22-ц-202/07р.                                   Головуючий   1    інстанції   Гапішко В.В.
Категорія 12                                                      Доповідач
апеляційного суду Довжук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого           -       Паліюка В.П.,

суддів:
Козаченка В.І.,     Довжук Т.С,

при секретарі судового
засідання   Цвєтковій Ю.В. без
участі сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Березнегуватського районного суду Миколаївської області від  24
листопада 2006 року за
позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним,

ВСТАНОВИЛА:

03 липня 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового АДРЕСА_1з
надвірними та господарськими будівлями і спорудами дійсним.

Позивачка
вказувала, що володар вказаного будинку ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1помер. Його син - відповідач по
справі в червні 2006 року
продав їй спірний будинок за 7000
грн., але з'являтися для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу
будинку не бажає, що змусило її звернутися до суду.

Посилаючись на вказане, позивачка просила позов
задовольнити.

Відповідач позов
в судовому засіданні визнав та пояснив, що спадщину у встановленому законом
порядку не оформив, документів підтверджуючих його право власності на спірний
будинок у нього немає, що є перешкодою в оформленні договору купівлі-продажу.

Рішенням
Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду є неправильним так як спірний будинок вона придбала
на законних підставах.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої
інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав
належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного
висновку про те, що відповідач не є власником спірного будинку, в зв'язку з чим
позбавлений права розпоряджатися ним. Тому суд обгрунтовано відмовив в задоволенні
позову.

З матеріалів
справи вбачається, що спірний будинок належав на праві власності батьку
відповідача - ОСОБА_3(а.с. 8-9, 11). Згідно свідоцтва
про смерть, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1помер
(а.с. 10).

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом
чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно довідки
Баштанської державної нотаріальної контори, спадкова справа за період 2004 - 2006 років, щодо
майна ОСОБА_3, не заводилася (а.с. 41).

Підставою виникнення права власності у спадкоємця є юридична сукупність:
смерть спадкодавця і прийняття спадщини спадкоємцем по закону. Між тим, не
зважаючи на неприйняття відповідачем спадщини, він 05 червня 2006 року продав позивачці спірний будинок
(а.с. 12).

Правом власності, відповідно до положень ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 12 Закону України «Про власність»
передбачено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в
суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької
діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а
також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не
заборонених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач право власності на спірний
будинок у визначеному законом порядку не оформив, а тому не мав право ним
розпоряджатися.

Тому, посилання
позивачки в апеляційній скарги на те, що спірний будинок вона придбала на
законних підставах, є помилковими.

Таким чином,
рішення суду є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга на підставі ст. 308 ЦПК України не
підлягає задоволенню.

Керуючись статями 303, 308, 313,
315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 24
листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.