У Х В А Л А

Іменем  України

5 жовтня 2007 року                                                                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                Барсукової
В.М.,

Берднік
І.С.,

Косенка
В.Й.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Перша Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, комунальне підприємство “Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації” (далі КП “ДМБТІ”), про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2005 року ОСОБА_1.
звернувся в суд з указаним позовом, у якому просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_2.,
скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру, визнати,
що договір купівлі-продажу вказаної квартири було укладено між ним та ОСОБА_3.,
визнати за ним право власності на спірну квартиру, зобов'язати КП “ДМБТІ”
зареєструвати право власності на його ім'я та видати йому свідоцтво про право
власності.

Зазначав, що договір купівлі-продажу
слід визнати недійсним, оскільки він помилявся відносно суті правочину,
вважаючи, що запис у договорі купівлі-продажу є формальністю, а його право
власності не підлягає сумніву, оскільки він сплатив вартість квартири і прийняв
її, оселившись у ній. Цій помилці сприяла і його повна довіра своїй
співмешканці ОСОБА_4. та її матері - ОСОБА_2., які, зловживаючи його довірою,
ввели його в оману, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від         14 листопада 2006 року позов ОСОБА_1.
задоволено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня        2007 року рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 листопада 2006 року скасовано, ОСОБА_1. у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1., посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 березня  2007 року
скасувати й залишити в силі рішення Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від              14
листопада 2006 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня          2007 року ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від
19 березня          2007 року залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                       В.М. Барсукова

І.С. Берднік

В.Й. Косенко