Справа №2-435-07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

смт. Ратне
12 листопада 2007 року

Ратнівський районний суд   Волинської області під головуванням

судді      Лесика В.О.

за участю секретаря    Свиридюк О.О.

позивачки  ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Ратне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання двох неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

25.10.2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3  про стягнення аліментів на утримання двох дітей
, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі    1/3 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину
відповідного віку.

В обгрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що з відповідачем
по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з
червня 1989 року.

Від спільного подружнього проживання народилось двоє дітей, батьком яких
є відповідач. На даний час вони проживають разом, однак відповідач часто
виїзжає на заробітки, а тому діти перебувають на її утриманні. З врахуванням
зазначеного просить задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в
розмірі, що зазначено вище.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю і
просить їх задовольнити в повному об'ємі. Вона ж додатково пояснила, що дійсно
перебуваючи в юридичному шлюбі  народила
двоє дітей. Сімейне життя не склалось, а тому рішенням суду їх шлюб було
розірвано  в другій половині 2007 року.
Після розірвання шлюбу вони залишились проживати в одному будинку разом з
дітьми. Враховуючи , що відповідач часто виїзжає на заробітки то вона просить
стягнути аліменти , оскільки не взмозі в повній мірі утримувати дітей.

Представник відповідача позовні вимоги також підтримав і просить їх
задовольнити, оскільки вважає, що відповідач тривалий час перебуває не за
місцем свого постійного проживання і відповідно не утримує своїх дітей.

Відповідач підстав позову не визнав і пояснив, що дійсно на вимогу
позивачки рішенням Ратнівського районного суду шлюб укладений з останньою було
розірвано. Після розірвання шлюбу вони залишились проживати в одному будинку, а
тому діти перебувають на їх утриманні. Визнав, що часто виїзжає на сезоні
роботи так як в селищі за місцем свого проживання не може знайти
високооплачувану роботу, заробітна плата за яку дозволяла би йому утримувати
дітей. Враховуючи, що в їх сім'ї останнім часом виникали всілякі непорозуміння
ініціатором яких була позивачка, то він з метою утримання дітей  залишав і залишає гроші в батьків позивачки
так як відмовляється утримувати позивачку, яка
грошові заощадження витрачає на свої потреби незважаючи на інтереси
дітей. Разом з тим відповідач пояснив , що їх неповнолітні діти  фактично до літа 2007 року проживали у батьків
позивачки, а їх відвідували лише у вихідні дні. Враховуючи це він відповідно і
залишав гроші на утримання дітей саме
батькам позивачки які в разі необхідності купували їм  одяг та необхідні речі , а також витрачали
кошти на придбання продуктів харчування. Коли діти перейшли проживати до них то
він і далі продовжував виділяти необхідні кошти на утримання дітей батькам
позивачки, враховуючи поведінку позивачки. Так ним було сплачені комунальні
послуги з липня 2007 року по даний час. В липні батькам позивачки залишив 300
доларів США, у вересні 400 доларів США та в листопаді 2007 року 700 доларів
США. За домовленістю з батьками позивачки ці грошові кошти в разі необхідності
будуть витрачатись тільки на потреби неповнолітніх дітей. В дальнійшому він
періодично по приїзду із заробітків буде продовжувати надавати необхідні кошти
на утримання дітей, а в разі можливості їх утримувати самостійно.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків,
суд приходить до наступного висновку:

як встановлено в судовому засіданні
сторони по справі мають двоє неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття. Виходячи зі змісту цього закону обов'язок
утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Ст.181 СК
України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей
визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від неї може брати участь у її утриманні в грошовій
і (або) натуральній формі. Суд вважає, що на відміну від частини другої ст.92
КпШС коли фактично добровільний порядок сплати аліментів не виключав права
стягувача аліментів у будь-який час звернутись до суду з позовом про стягнення
аліментів чинним Сімейним Кодексом України примусовий порядок стягнення
аліментів має бути способом захисту інтересів дітей та стягувача.

Отже за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються
в частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК) у
випадку не виконання батьками дитини свого обов'язку утримувати її.

При цьому аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову (ст.191 СК) і розмір їх не може бути меншим ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК).

В судовому засіданні встановлено і цього не оспорює позивачка, що
відповідач на час розгляду справи в суді проживає в одному будинку з дітьми та
нею. Сплатив відповідні кошти за комунальні послуги і на утримання дітей
грошові заощадження залишає у її батьків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що
причиною розладу в сім'ї стала аморальна поведінка їх дочки, а тому за її
позовом шлюб між сторонами по справі було розірвано. Діти перебувають на
утриманні батьків і більше того на утриманні відповідача по справі, оскільки до
літа 2007 р. неповнолітні діти постійно проживали у них і відповідач  на утримання дітей надавав їм необхідні кошти
за які вони одягали дітей, купували необхідні для школи речі та предмети.
Свідки підтвердили також, що дійсно відповідач по справі за останні місяці
надав їм 1400 долларів США та сплатив комунальні послуги. Зазначені кошти за
домовленістю з останнім вони повністю витрачають на утримання дітей і вважають
таку обставину вірною, оскільки позивачка їх витратить на власні потреби без
врахування інтересів дітей.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні також ствердив, що він та його
сестра перебувають на утриманні обох батьків

.
Відповідно до довідок  Ратнівської
селищної ради неповнолітні діти сторін по справі перебувають на утриманні обох
батьків.

Отже суд вважає, що  сам факт
можливого виїзду відповідача на заробітки в майбутньому в конкретному випадку
та на час розгляду справи в суді не може свідчити про  небажання виконувати свій обов'язок по
утриманню неповнолітніх дітей відповідачем і не може бути підставою для
ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги ту обставину, що кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх
вимог або заперечень (ст..10 ЦПК) суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову, а тому керуючись ст., ст.10, 11, 60, 209, 212-218 ,  ЦПК, ст., ст. 180, 181, 182, 191 СК, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку при цьому

заяву про апеляційне оскарження може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через Ратнівський районний суд.

Головуючий :
Лесик  В.О.

Оригіналу відповідає:
Лесик В.О.

Голова районного суду