Справа N 22ц 158 - 2007 року                      Головуючий 1 інстанції Міщенко Г.В.
Категорія - 41.                                   Доповідач апеляційної інстанції Лисенко П.П.
УХВАЛА іменем України.

5 лютого 2007 року.                                                            м. Миколаїв.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової Т.З. та Данилової
О.О.,

із секретарем судового засідання
Бобуйок І.Ф.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1.,

представника
відповідача Орлової С.Ф., у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія
"Миколаївобленерго" переглянула рішення місцевого Березнегуватського
районного суду Миколаївської області від 15
листопада 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства
Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" про стягнення
середнього заробітку за час затримки виконання рішень суду, премії та
компенсації за моральну шкоду.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися у дане
судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими
сторони їх стверджували ,-

установила:

20 квітня 2006
року ОСОБА_1 пред'явила позов до відкритого акціонерного товариства
Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" про стягнення 505 гривень 51 копійки
середнього заробітку за час затримки
виконання рішень суду, ЗО гривень одноразової премії та 300 гривень
компенсації за моральну шкоду.

Його
обґрунтовувала тим, що двома рішеннями суду було відновлено її право на працю.
По обох цих рішеннях суд допустив негайне їх виконання. Не дивлячись на це,
відповідач виконав перше рішення через 11
днів, а друге через 5, при цьому, за ці дні заробітну
плату не нараховував й не виплачував.

Крім того, на
ознаменування свята 8 Березня
відповідач преміював усіх працівниць товариства у розмірі 30 гривень. Їй така
премія безпідставно видана не була.

Посилаючись на
зазначене, просила стягнути за судовим рішенням заборговані грошові суми.

Крім того,
просила стягнути компенсацію за моральну шкоду, завдану порушенням її трудових
прав.

Відповідач
просив у позові відмовити, оскільки його вини в несвоєчасному виконанні рішень
суду немає. Що ж до невиплати позивачці премії, то її не слід стягувати,
оскільки виплата премії є правом роботодавця, а не обов'язком.

Рішенням місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2006 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивачки 505 гривень 51 копійку середнього заробітку за час
затримки виконання рішення. У задоволені решти вимог відмовлено за недоведеністю.

Не погоджуючись із таким процесуальним документом, відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна компанія
"Миколаївобленерго" його оскаржило й просило скасувати, оскільки, як
на його думку, суд дав неналежну оцінку зібраним по справі доказам
та неправильно застосував норми матеріального права, а саме,
проігнорував відсутність його вини у затримці виконання
судових рішень.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без зміни, оскільки той
постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального
права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд вважав установленим, що з вини відповідача у
сукупності на 16 днів було затримано виконання двох
судових рішень. При цьому позивачці заробітна плата не нараховувалася і не
виплачувалася. Тому, відповідно до ст. 236 КЗпП України, з роботодавця на
користь працівника слід стягнути 505 гривень 51 копійок, середнього заробітку за весь час затримки.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області погоджується з такими обставинами та правовідносинами,
висновки суду 1 інстанції щодо них і результату
вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Згідно до положень ст. 124 Конституції України й ст. 217 ЦПК України, судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на
всій території України.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що
зазначає в рішенні.

Ці норми є імперативними й
розширеному тлумаченню не підлягають.

З буквального ж тлумачення ст. 217 ЦПК України випливає висновок, що вже саме по собі рішення суду зобов'язує відповідача
самостійно вчинити певні дії, при умові, що вони не
потребують особистої участі позивача.

Таким чином, допустивши негайне виконання рішень про поновлення позивачки на роботі, суди поклали на відкрите акціонерне
товариство Енергопостачальна компанія
"Миколаївобленерго" обов'язок негайно, вже після їх постановления й проголошення,
не чекаючи заяви працівника або припису державної виконавчої служби - поновити працівницю на роботі.

Відповідно до ст. 77 Закону України "Про виконавче
провадження", рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або переведеного працівника
вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі, відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення
про звільнення або переведення.

Відповідач такого обов'язку не дотримався, прострочивши виконання першого
рішення на 11 днів, а
другого на 5 днів.

У зв'язку з цим, він повинен нести негативні наслідки своєї поведінки, а саме, виплатити позивачці середній заробіток за весь час
затримки, що становить 505
гривень 51 копійок..

Місцевий суд дійшов такого ж висновку, стягнувши за названих підстав
виписану грошову суму, а тому апеляційна скарга не може бути задоволена.

Що ж до твердження апелянта про невідповідність оскарженого рішення суду положенням
Закону України "Про виконавче провадження", то воно не може бути
взяте до уваги, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні особою, яка
подала апеляційну скаргу, положень чинного цивільно-процесуального законодавства щодо негайного виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія
"Миколаївобленерго" відхилити.

Рішення
місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом 2 місяців
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.