Справа №22- 3019                                Головуючий по 1-й інстанції:
Категорія-   21                                      суддя-Бутов
Доповідач: суддя - Сукманова Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

23 березня     2007року                                          м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого: судді Новодворської
О.І.

суддів: Сукманової Н.В., Кіянової
С.В.

при секретарі   Писаревій Ю.Г.

з участю представника   відповідача
ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду
в м. Донецьку цивільну справу по апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Шахтарську Донецької області на
рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до " Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
і професійних захворювань України у м.
Шахтарську   Донецької області про
відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач -
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійни х
захворювань України у м. Шахтарську Донецької
області   подав апеляційну скаргу на
рішення Шахтарського
міськрайонного  суду Донецької області
від 01 грудня   2006 року   , яким частково задоволені позовні вимоги
позивача про відшкодування   моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві.

Суд стягнув з відповідача на користь позивача в відшкодування моральної
шкоди 25000 гривень, тоді як позивач просив стягнути на свою
користь   55000 гривень.

Відповідач вважає, що рішення підлягає скасуванню, по справі слід
постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі , оскільки , не доведений факт спричинення
моральної шкоди, а крім того, відповідно до с т. 77 Закона
України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено дії абз.4 ст.
1 ( в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам іх сімей), підпункту (є) п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст. 28, ч.3 ст.
34, ч.5 ст. 47( в частині знижок та надбавок до розміру страхового внеску)
Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Крім того,
позивачем  пропущений строк позовної
давності при поданні  позовної заяви до суду.

Вислухавши
доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, апеляційний
суд, приходить до наступних висновків .

2

З матеріалів справи вбачається, що позивач тривалий час працював на
підприємствах вугільної промисловості та отримав
професійне захворювання - вібраційну хворобу 1-І! ступені , синдром вегето-
сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з дистрофічними порушенями в кістках кистей у вигляді кистевидних прояснень, деформуючого
остеоартрозу ліктьових суглобів першого ступеня, тендиноза ліктьових відростків
з больовим синдромом , функціональними порушеннями ліктьових
суглобів   ,

Висновком МСЕК від 12.05.2003 року йому було встановлено 40 % втрати
професійної працездатності по зазначеному
професійному захворюванню, визнаний інвалідом Ш групи.

У зв'язку з
професійним захворюванням порушені нормальні життєві зв'язки позивача , він
терпить фізичний біль, змушений постійно приймати ліки, через горстий біль в
руках не може виконувати практично ніяку фізичну роботу ні на підприємстві , ні
в домашніх умовах, втрата працездатності
призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя ,
внаслідок чого вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого
життя, що спричинило моральну шкоду.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно
від відшкодування майнової втрати передбачено ст. 1
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"(далі - Закон) і є одним із засобів захисту особистих
немайнових прав працівника. Обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди застрахованим, як це передбачено підпунктом „є" пункту 1 частини першої статті 21, частиною
третьою статті 28 Закону, покладена на відповідача.

В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-9/2004
р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому
під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної
працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновком МСЕК про
встановлення ступеню втрати працездатності, поясненнями позивача, медичними
документами.

Апеляційний суд не приймає довід відповідача про те, що для визнання факту
завдання позивачу моральної шкоди необхідно
висновок МСЕК про наявність заподіяння такої шкоди позивачу. Такий висновок МСЕК відповідно до вимог ст. 34 п. З
Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" необхідний у разі
відсутності стійкої втрати працездатності.

Посилання
відповідача наст. 77 Закона
України « Про державний бюджет України на 2006 рік» якою зупинено дії абз.4
ст. 1 ( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам іх сімей), підпункту (є) п.1 ч.1 ст.21,ч.3 ст.
28, ч.3 ст. 34, ч.5ст. 47( в частині знижок
та надбавок до розміру страхового внеску) Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату
працездатності"- безпідставні, оскільки , вони не поширюються на
вищезазначені правовідносини.

Доводи відповідача стосовно того, що позивачем пропущений строк позовної
давності при поданні позовної заяви до суду,
апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони не відповідають
діючому   законодавству .

Таким чином,
суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність заподіяння
позивачу моральної шкоди в результаті пошкодження здоров*я на
виробництві.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції
врахував глибину фізичних та моральних
страждань позивача, погіршення стану його здоров'я і встановив його у розмірі  25000 гривен.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права і тому підстав для задоволення апеляційної   скарги відповідача немає.

3

Таким чином,
розглядаючи справу, суд всебічно, повно і об'єктивно, згідно з наданими
доказами розглянув спір, прийняв правильне рішення.

Керуючись ст.ст. 307ч.1.п.1,308,313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Шахтарську   Донецької області відхилити.

Рішення
Шахтарського     міськрайонного   суду Донецької області     від 01 грудня    2006 року    залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили    з моменту проголошення та може бути оскаржена   до Верховного
Суду України   протягом двох місяців з
дня набрання законної сили.