Справа № 2-1132/07
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 липня 2007 року
Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:                 Католікяна
М.О.,

при секретарі:              Ніколенко
К.М.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

УСТАНОВИВ:

17 березня 2005 року у провадження Самарського районного
суду м. Дніпропетровська надійшла дана позовна заява. Свої позовні вимоги
позивач обґрунтував тим, що між ним та відповідачем у листопаді 2004 року було
укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві
7 500,00 доларів США строком до 01.01.2006 р. за умови погашення боргу частками
щомісячно. До теперішнього часу відповідач не повернув жодну частку коштів, що
є причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з останнього
заборгованості в сумі 39 750,00 грн., а також судових витрат (а.с.а.с. 3, 6, ).

Позивач у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, був
повідомлений належним чином (а.с. 95). У справі є достатньо доказів для її
вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для
застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 10.11.2004 р. між сторонами
було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав
відповідачеві у позику 4 500,00 доларів США строком до 01.01.2006 р. Правочин
був укладений у простій письмовій формі у вигляді розписки (а.с.а.с. 4, 9).

Дотепер відповідач борг не повернув.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним
кодексом України.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики
є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі,
визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж
якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені
договором.

За спірним договором позики позивач передав відповідачеві
спірну суму, про що свідчить копія розписки, отже, вказаний правочин, у
розумінні ст. 1046 ЦК України, було укладено.

Таким чином, заборгованість за невиконання відповідачем
договору позики на сьогоднішній день складає 39 702,75 грн. відповідно до
наступного розрахунку:

7 500,00 х 5,2937 =
39 702,75 грн., де:

- 7 500,00 - сума
договору позики у доларах США;

- 5,2937 - курс
долара США відносно гривні України, встановлений Національним Банком України
станом на 17.03.2005 р. (день звернення до суду).

При цьому суд вважає помилковою зазначену
у позові суму боргу (39 750,00 грн.) через неправильно проведений розрахунок.

У відповідності з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного
законодавства.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього
кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та
вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно
пред'являються.

Ураховуючи зміст наведених вище норм та встановлені в
засіданні обставини, суд доходить висновку про те, що позов необхідно
задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача
заборгованість за договором позики в сумі 39 702,75 грн.

У порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в сумі 397,02
грн. пропорційно задоволеній частці позову (а.с. 2).

Крім того, з відповідача на користь держави слід також
стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 1046, 1049 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 81, 88, 169, 208, 209,
212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором
позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за
договором позики від 10 листопада 2004 року в сумі 39 702,75 грн., витрати з
оплати судового збору в сумі 397,02 грн., разом - 40 099,77 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: