УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12
грудня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого                 Григор'євої Л.І.

суддів:                            Барсукової
В.М.,         Данчука В.Г.,

Балюка М.І.,
Косенка В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної
акціонерної страхової компанії “Оранта” (далі - НАСК “Оранта”), Управління
Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області (далі - УМВС
України у Херсонській області ) про стягнення страхової суми з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягнення пені та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
тим, що з 13 березня 1981 року по 21 січня 2005 року проходив службу в органах
Міністерства внутрішніх справ України. Під час проходження служби в
В.Олександрівському РВ УМВС України в Херсонській області при виконанні
службових обов'язків пов'язаних з безпосередньою участю в боротьбі зі злочинністю,
втратив працездатність та отримав 3 групу інвалідності. Вважаючи, що має право
на виплату страхової суми, 2 березня 2005 року
звернувся до Херсонської обласної дирекції НАСК “Оранта” із заявою,
вказавши, що відповідно до законодавства він, як інвалід 3 групи, мав отримати
страхову суму в розмірі 148 049 грн. 28 коп. Однак на підставі наданих
позивачем та УМВС України у Херсонській області документів тільки 12 травня
2006 року йому було нараховано 28 728 грн. Посилаючись на те, що залишок
страхової суми йому не виплачений і сума боргу складає 119 321 грн. 28 коп.,
просив стягнути вказану суму з НАСК “Оранта”.

Уточнивши та збільшивши позовні вимоги ОСОБА_1просив стягнути з
відповідачів солідарно суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за час прострочення в розмірі 133 540 грн. 58 коп., стягнути 39 258
грн. 45 коп. пені та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 25 грудня 2006
року позов задоволено частково. Стягнуто з Херсонської обласної дирекції НАСК
“Оранта” з розрахункових рахунків УМВС України в Херсонській області  119 321 грн. 28 коп. страхової суми та
моральну шкоду в сумі 2 000 грн. В решті вимог відмовлено.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2006
року виправлено описку та вказано, що відповідачем по даній справ є НАСК
“Оранта”.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 31 травня 2007 року
зазначене рішення районного суду в частині стягнення моральної шкоди скасовано,
а у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В частині стягнення
пені справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій
частині рішення і ухвалу залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі УМВС України у
Херсонській області просить скасувати судові рішення в частині виплати ОСОБА_1.
119 321 грн. 28 коп. страхової суми та ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс
адміністративного судочинства України, призначення якого полягає у визначення
повноважень адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної
юрисдикції, порядку звернення до адміністративних судів і порядку здійснення
адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного  судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України
є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав  та
інтересів  юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 цього Кодексу визначено, що
юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори,
крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності та спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з цієї служби.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до п.7 ч. 1 ст. 3
цього Кодексу є орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на  виконання
делегованих повноважень.

Публічна служба - діяльність
на державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба, дипломатична
служба, інша державна служба,  служба в органах влади Автономної Республіки, органах місцевого самоврядування  (п. 15
ч. 1 ст. 3 КАС України).

Адміністративні справи, у яких однією із
сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, як це передбачено
п.1 ч. 1 ст. 18 КАС України, підсудні місцевим загальним судам як
адміністративним судам  (п. 2 ч. 1 ст 3
КАС України).

З матеріалів справи вбачається. що
ОСОБА_1проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ
України з 13 березня 1981 року
по 21 січня 2005 року.

У період проходження служби позивач отримав
травму під час виконання службових обов'язків пов'язаних з безпосередньою
участю в боротьбі зі злочинністю, у зв'язку з чим втратив працездатність та
отримав 3 групу інвалідності.

У березні 2005 року позивачем були заявлені
вимоги до НАСК “Оранта” та УМВС України в Херсонській області про виплату
страхових сум, передбачених ст. 23 Закону України “Про міліцію”, постановами
Кабінету Міністрів Української РСР від 29 червня 1991 року №59 “ Про порядок і
умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ
республіки ” та від 19 листопада 1992 року № 627 “Про внесення змін до
Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування
осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів
внутрішніх справ республіки”, які діяли на час виникнення правовідносин і
відповідно до яких для зазначених осіб передбачена виплата страхових сум за
рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з Законом зобов'язання за державним обов'язковим страхуванням покладені на державу або
на державний орган, якому делеговані відповідні повноваження.

Відповідно до зазначених нормативних актів
страхові платежі з державного особистого страхування зазначених осіб, отримані
відповідним органом з державного бюджету, вносились на спеціальний рахунок
страховика - НАСК “Оранта”, який здійснював виплату страхових сум.

З 1 січня 2007 року порядок виплати
зазначених сум змінився відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від
12 травня 2007 року № 707 “Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції
”, згідно з якою обов'язок з виплати одноразової грошової допомоги покладається
на МВС України, яке приймає відповідне рішення.

МВС України також зобов'язано завершити виплати страхової суми та
одноразової допомоги, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року.

Таким чином, як убачається, між сторонами
виник спір, який пов'язаний з проходженням позивачем публічної служби, а
відтак, є публічно-правовим і відноситься до адміністративної юрисдикції.

Між тим, суди розглянули справу після 1
вересня 2005 року тобто після набрання чинності Кодексом адміністративного
судочинства України за правилами, встановленим Цивільним процесуальним кодексом
України.

За таких обставин, розглядаючи справу, суди
дійшли помилкового висновку про наявність цивільно-правового спору і помилково
розглянули вимоги ОСОБА_1. за правилами позовного провадження відповідно до
норм Цивільного процесуального кодексу України.

Ураховуючи, що судом першої інстанції
допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного
вирішення справи і це ж порушення допущено апеляційним судом, судові рішення
підлягають скасуванню з  направленням
справи до суду першої інстанції на новий розгляд в порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись ст.ст. 333, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ
України у Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області
від 25 грудня 2006 року та апеляційного суду Херсонської області від 31 травня
2007 року скасувати, передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд
в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Л.І.
Григор'єва

Судді
:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко