Справа
№ 22-ц- 998/2007 р.                                      Головуючий
1-ї інст.: Піддубний І.А.
оскарження дій нотаріуса                                                    Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2007 року                                                                               м.
Харків.

Судова колегія
судової палати з цивільних справах апеляційного суду Харківської області у
складі:

головуючого-судді Луспеника Д.Д., суддів: Швецової'Л.А.,
Яцини В.Б., при секретарі Шевченко О.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою закритого акціонерного товариства „Ізюмська меблева фабрика"

на рішення
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 1 листопада 2006 року по
цивільній справі

за позовом
закритого акціонерного товариства „Ізюмська меблева фабрика" до приватного
нотаріуса ОСОБА_1, третя
особа підприємство із стовідсотковою іноземною інвестицією „Торгово - енергетична
фірма „1ТЕРА ЕНЕРДЖГ, про скасування протесту про несплату векселя, -

ВСТАНОВИЛА:

4 квітня 2006 року закрите
акціонерне товариство ( далі
ЗАТ) „Ізюмська меблева фабрика" звернулося до суду з позовом до приватного
нотаріуса ОСОБА_1., третя
особа підприємство із стовідсотковою іноземною інвестицією „Торгово - енергетична
фірма „ІТЕРА ЕНЕРДЖІ", про скасування протесту про несплату векселя,
мотивуючи це тим, що 10 березня 2006 року позивач
дізнався про те, що відповідачем 03.01.2006
року опротестовано простий вексель №
4584 на суму 23594
грн. 80 коп., на
підставі якого приватним нотаріусом Найдою О.1. 22.02.2006 року вчинено виконавчий надпис про
стягнення з ЗАТ „Ізюмська меблева фабрика" 24799,80 грн. Позивач вважав, що платіж по векселю повинен був
бути проведеним виключно до 30.12.2005
року, оскільки підприємство із стовідсотковою іноземною інвестицією
„Торгово -енергетична
фірма „ІТЕРА ЕНЕРДЖІ" не надало доказів про те, що направляв позивачу
вимогу про сплату № 127 від 05.12.2005 року, то він не
підлягає оплаті. Крім того, в телеграмі відповідача від 31.12.2005 року ставилося
питання про сплату векселю до 03.01.2006
року, але позивач не міг цього зробити, оскільки вказані дні були вихідними.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник
позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, відповідач в
задоволенні   позову просив відмовити,
оскільки він при винесенні протесту про несплату векселю діяв на підставі
діючого законодавства. Представник третьої особи також вважав, що позов не
підлягає задоволенню.

Рішенням
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 1 листопада 2006 року в
задоволенні позовних вимог закритого акціонерного товариства „Ізюмська меблева
фабрика" відмовлено.

На вказане
рішення закритим акціонерним товариством „Ізюмська меблева фабрика" подана
апеляційна скарга, в якій вона просить рішення суду скасувати та постановити
нове, яким задовольнити її позовні вимоги, мотивуючи це тим, що суд неповно
з"ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував
норми матеріального та процесуального права, а саме не надав оцінки тому факту,
що позивач не отримував повідомлення від третьої особи щодо сплати суми за
векселем, відповідачем був порушений порядок опротестування векселя, крім

2

цього третьої особою не було надано доказів щодо
законності отримання векселя, оскільки відсутній акт прийому-передачі векселя.

В наданих
апеляційному суду запереченнях третя особа - підприємство із стовідсотковою іноземною інвестицією
„Торгово - енергетична
фірма „ІТЕРА ЕНЕРДЖІ в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити,
оскільки вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює,
що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ЗАТ «Ізюмська меблева
фабрика", районний суд виходив з того, що відповідно до Уніфікованого
Закону „Про переказні векселі та прості векселі", векселедержатель ПП
„ТЕФ" ЕТЕРА ЕНЕРДЖІ" направила позивачу лист з вимогою здійснити
платіж. У зв"язку з тим, що у встановлений час, позивач вексель не
оплатив, відповідачем - приватним
нотаріусом ОСОБА_1 було вчинено протест векселя в несплаті. При вчиненні цих
дій порушень вимог діючого законодавства встановлено не було.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з
вимогами ст. 38 Уніфікованого
Закону „ Про
переказні векселі та прості векселі", до якого Україна приєдналась Законом
України „ Про обіг
векселів в Україні", на держателя векселя із строком платежу на визначений
день покладено обов"язок пред"явити вексель для платежу або в день, в
якій він підлягає оплаті, або в один із двох робочих днів.

Відповідно до
ст. 93 Закону
України „ Про
нотаріат" протест векселів про неоплату,
неакцепт або не датування акцепту провадиться нотаріусами
відповідно до законодавства України про переказний і простий вексель.

Як передбачає п.
296 „Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" векселі для
вчинення протесту про неоплату
приймаються нотаріусами після закінчення дати платежу за векселем, але не
пізніше 12-ої години
наступного після цього строку дня. Та на підставі п. 298 вищевказаної
інструкції нотаріус у день прийняття векселя до протесту пред"являє
платнику вимогу про оплату.

Судом
встановлено, що 22 листопада
2000 року
позивачем був виданий простий вексель на суму 23594 грн. 80
коп. зі строком оплати 30
грудня 2005 року. 05.12.2005 року цінним
листом третя особа повідомила ЗАТ „Ізюмська меблева фабрика" про
необхідність здійснення платежу по простому векселю по строку платежу У
зв"язку з тим, що 30.12.2005
року сума заборгованості сплачена не була, 31 грудня 2005
року приватним нотаріусом ОСОБА_1 на адресу ЗАТ „Ізюмська меблева
фабрика" була направлена телеграма-повідомлення про необхідність оплатити
вексель до 03 січня 2006 року, та 03.01.2006 року був
вчинений протест про неоплату
векселя. Факт отримання телеграми позивач не заперечував.

22.02.2006 року приватним
нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено виконавчий надпис про стягнення з позивача 24799 грн. 80 коп.

Як вбачається з
матеріалів справи, виконавчий надпис нотаріуса був вчинений 22.02.2006 року і тому
посилання позивача на неможливість оплати векселя у вказаний нотаріусом строк,
а саме 03.01.2006 року
необгрунтовано, оскільки як передбачає ст. 44 Уніфікованого закону, протест в неплатежі по векселю, що
підлягає оплаті на визначену дату, повинен бути здійснений в один з двох
робочих днів, наступних за днем, в який вексель підлягає оплаті.

3

Посилання ЗАТ
„Ізюмська меблева фабрика" в апеляційній скарзі на той факт, що третьою
особою не надано доказів про правомірність та законність отримання векселю
безпідставні, оскільки позивачем в судове засідання ні районного суду, ні суду
апеляційної інстанції не були надані докази на під твердження того, що вказаний
вексель визнаний недійсним. Представник позивача пояснив, що таких вимог у
судовому порядку не заявлялося.

Таким чином,
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Щодо заявленого
в судовому засіданні суду апеляційної інстанції клопотання відповідача ОСОБА_1 про стягнення з
позивача понесених витрати в розмірі 2293
грн. 28 коті.,
пов"язаних з розглядом справи та 2080
грн. 29 коп. - витрат,
пов"язаних з апеляційним розглядом справи, то таке клопотання задоволене
бути не може.

Відповідно до п.
5 ст. 88 ЦПК України,
якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

У зв'"язку
з тим. що суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення
апеляційної скарги тому підстав для зміни рішення суду щодо розподілу судових
витрат не має.

Крім цього,
відповідно до ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, па
підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що заявлені відповідачем суми
витрат не можуть бути задоволені, оскільки не були предметом розгляду суду
першої інстанції і тому ОСОБА_1.
не позбавлений можливості звернутися до суду з вказаним позовом щодо
стягнення вказаних сум. Крім того, характер цих витрат вказує на те, що вони
потребують ретельного дослідження, а деякі відносяться не до судових витрат, а
до фактичних витрат, що є фактично заподіяною шкодою.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303,
304, п.1 ч.І ст. 307, п. І ч.
І ст. 314, 315, 317, 319
ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства „Ізюмська меблева фабрика"
відхилити.

Рішення
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 1 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала суду
набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з/дня її проголошення.