УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007
року березня місяця 6
дня колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді

Берещанської І.І.

Суддів

Новікова Р.В., Сокола B.C.

При секретарі

Урденко Г.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні власністю шляхом виселення
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сакського міськрайонного суду АРК від 30.11.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні власністю шляхом
виселення, посилаючись на те, що йому на праві власності згідно з нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу від 3.03.2000
p., належить
жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1. За усною домовленістю з ОСОБА_3, яка не є
членом його сім'ї, він дозволив їй тимчасове проживання в зазначеній квартирі,
а та зобов'язалася за його вимогою виселитися. Згодом відповідачка поселила в
квартиру свою матір - ОСОБА_2
та неповнолітніх дітей. За його вимогою звільнити його житлове приміщення
відмовилася. Тому просив виселити відповідачів без надання іншого жилого
приміщення.

Рішенням
Сакського міськрайонного суду АРК
від 30.11.2006 року
позов задоволено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду і про повернення
справи на новий розгляд, з тих підстав, що висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи і вимогам закону.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд виходив з того, що позивач згідно з нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу від 3.03.2000
р. є власником вищевказаної квартири. 10.03.2000
р. позивачем укладено договір з Сакською ЖЕК про участь у витратах на
утримання будинку і прибудинкової території. ОСОБА_1 дозволив ОСОБА_3, яка не є
членом його сім'ї, тимчасове проживання в його квартирі, а та

Справа № 22-1493/2007                                       Головуючий
по першій інстанції

Романюк Є.В. Доповідач
Берещанська І.І.

зобов'язалася за вимогою позивача звільнити її. Однак,
поселивши згодом в квартиру свою сім'ю, відмовилася залишити квартиру, з
приводу чого і виник даний спір.

Судом також було
встановлено, що ОСОБА_3 фактично вибувала зі своєю сім'єю із спірної квартири і
проживала на підставі реєстраційних документів ВГІРФО Сакського МРВ ГУ МВС України в
Криму -у м. Саки, по вул. Будівельна, 16,
кв. 98, а на
момент розгляду справи в суді була зареєстрована за адресою: м. Саки, вул.
Тертишного, 1 кв. З, що підтверджується даними її паспорта.

Не приймаючи до
уваги посилання відповідачки щодо того, що спірне житло є її власністю, суд,
посилаючись на ст.ст. 382, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 167, 168, 169 ЖК
України, дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позову.

З таким
висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

На підставі
вказаного, правильним є висновок суду, що відповідачка ОСОБА_3 не надала
жодного переконливого доказу правомірності проживання її та її сім'ї у спірній
квартирі після вимоги власника квартири виселитися з неї. В силу ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. З ст. 168 та ст. 169 ЖК України,
договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на
невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця. У разі
припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають
разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а у разі відмови -
підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Як вбачається з матеріалів справи, саме договором найму повинні регулюватися
правовідносини, які склалися між сторонами.

Тому, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги щодо шахрайських дій позивача відносно спірної квартири і на які суд не звернув уваги, -
не містять підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового
рішення, так як зазначені доводи не знайшли свого підтвердження при розгляді
даної справи.

На підставі
вказаного і керуючись статтями 303,
307, 308 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити. Рішення Сакського міськрайонного суду АРК від 30.11.2006
року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена

безпосередньо до суду касаційної інстанції
протягом двох місяців.

Справа №22-1493/2007

Головуючий по першій інвенції

Романюк Є.В.

Доповідач Берещанська І.І.