Справа № 22-474 2007                                         Головуючий
Категорія - 1 2                                                                                 Доповідач
УХВАЛА
Іменем України

20 березня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді
-  Бубличенко В.П.

суддів                         -
Голованя A.M.

Сукач Т.О.

при секретарі            -
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в
М.Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 7 грудня 2006 року і

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року ОСОБА_2та
ОСОБА_3пред"явили позов до ОСОБА_1, Компаніївської державної нотаріальної
контори, треті особи: державне підприємство „Кіровоградський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою", Компаніївський відділ земельних
ресурсів та Червоновершківська сільська рада Компаніївського району, про
визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позивачі
зазначали, що вони є спадкоємцями ОСОБА_4, яка померлаІНФОРМАЦІЯ_1. 6 грудня 2005 року вони
отримали у Компаніївський державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом на дві земельній ділянки площею 5,34 га кожна,
розташовані на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського
району, надані спадкодавцеві для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва та належні їй на підставі Державних актів на право приватної
власності на земельну ділянку, виданих та зареєстрованих відповідно
Компаніївської райдержадміністрацією 20
травня 2004 року за № 262 та
Червоновершківської сільською радою 8
грудня 1998 року за № 502.

Після оформлення
спадщини їм (позивачам) стало відомо, що за договором купівлі-продажу від 26 травня 2000 року ОСОБА_1
придбав у їх матері земельну ділянку за НОМЕР_1Посилаючись
на невідповідність зазначеного договору вимогам закону, позивачі просили
визнати його недійсним.

У серпні 2006 року позивачі
доповнили свої вимоги і просили визнати недійсним державний акт на право
приватної власності на землю, виданий ОСОБА_1 на підставі оспорюваного договору
купівлі-продажу.

Рішенням Компаніївського районного суду від 7 грудня 2006 року позов
задоволено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов залишити без задоволення. Посилається на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Відповідач
вважає, що у суду не було передбачених законом підстав для визнання недійсним
договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом, оскільки ОСОБА_4 була власницею
земельної ділянки і мала право розпорядитися нею на власний розсуд. До того ж,
на думку відповідача, жодних обмежень щодо таких договорів законом не було
встановлено. Ціна договору була визначена угодою сторін, а державне мито
сплачено відповідно до нормативної оцінки землі.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивачів та їх
представника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення
суду без зміни, дослідивши

матеріали справи, перевіривши обгрунтованість доводів
апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для
її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЗК України,
чинного на час укладення оспорюваного договору, угоди, укладені власниками
землі з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження
земельних ділянок, є недійсними.

Зазначеною
нормою закону обгрунтовано керувався суд при вирішенні даного спору.

Суд дійшов
правильного висновку, що на час укладення договору купівлі-продажу між
відповідачем ОСОБА_1 та матір"ю позивачів законом не було встановлено
порядок відчуження земельних паїв, належних громадянам на підставі Державних
актів на право приватної власності на землю, тому оспорюваний договір є
недійсним на підставі ч.1
ст. 114 ЗК
України (1990 року).

Порядок
посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затверджений наказом
Мінюсту України та Держкомзему України від 6 червня 1996
року № 14/5, зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 24
червня 1996 року № 324/1349, застосовувався
щодо випадків відчуження власниками земельних ділянок для ведення селянського
(фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства,
будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва, дачного і індивідуального гаражного будівництва
(п.1.2). Тому посилання на нього відповідача в апеляційній скарзі на
підтвердження своїх доводів не можна визнати обгрунтованим.

Також
безпідставними є твердження відповідача, що за договором оренди, укладеним 17 квітня 2003 року, ОСОБА_4 передала в
оренду СТОВ „Надія" не спірну, а іншу земельну ділянку. І в оспорюваному
договорі купівлі-продажу від 26
травня 2000 року
(а.с.8), і в
договорі оренди зазначена земельна ділянка площею 5,34 га згідно
Державного акту на право приватної власності на землю КР № 000513 (а.с. 122-123).

Встановлено, що
після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4
продовжувала користуватись спірною земельною ділянкою, здавала її в оренду
у квітні 2003 року
строком на 2 роки
(а.с.122-123). ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на
спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, проте не
зареєстрував її на своє ім"я у передбаченому законом порядку.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду відповідає
обставинам справи та вимогам закону, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 312-315 ЦПК
України колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 7 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців, починаючи з 20
березня 2007 року.