Справа №2-1911/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року                                        м.
Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді
РУДНЄВОЇ О.О. При секретарі ДОЛГАНІНІЙ Н.М.,
КУЗЬМІНОВІЙ Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ТОВ "ХОЛДІНГОВА КОМПАНІЯ "АНГРАМ ГРУПП" про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі в сумі 2498,38 гривень, стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати, стягнення моральної шкоди в сумі 2500,00 гривень,
стягнення судових витрат, -

У СТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою 18.12.2006 року, свої позовні вимоги
позивачка уточнила додатковим позовом від 21.03.2007
року.

В судовому
засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягаючи на
їх задоволенні, пояснивши суду, що неодноразово просила відповідача виплатити
їй заборгованість по несвоєчасно сплаченій заробітній платі, але її принижували,
не допускали на територію підприємства,
пропонувала отримати суму менш ніж та ,що була вказана в відомості на
виплату.

Представник
позивача за дорученням з початку ОСОБА_2, а потім ОСОБА_3. позовні вимоги
визнали частково , а саме:
в частині виплати заборгованості по невиплаченій заробітній платі і частково в
сумі виплати середнього заробітку за час затримки, в іншій частині проти
задоволення позову заперечували.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Позивачка перебувала з відповідачем
в трудових відносинах, працюючи на посаді секретаря в ТОВ "ХОЛДІНГОВА
КОМПАНІЯ "АНГРАМ ГРУПП"
на підставі наказу №12 від 20.12.2004 року, що знайшло своє
підтвердження в трудовій книжці позивачки (арк.хправи 5), звільнена з
роботи згідно наказу №
11 від 14.07.2006 року, що
також підтверджується записом в трудовій
книжці та копією наказу № 11 від 14.07.2006 року.

Судом
встановлено, що трудову книжку позивачці було видано своєчасно, що підтверджується
записом в книзі реєстрації трудових книжок і проти чого позивачка не
заперечувала.

На підставі довідки без номеру від 30.01.2006 року,
наданої  ТОВ "ХОЛДІНГОВА КОМПАНІЯ
"АНГРАМ ГРУПП"
, відповідач має заборгованість по невиплаченій заробітній платі перед
позивачкою в сумі 2498 гривень,38
копійок за період з 01.03.2006
року по 14.07.2006 року,
також відповідач визнав, що позивачці нараховано компенсацію за несвоєчасну
виплату заробітної плати на підставі вимог ст.34 Закону

України "Про оплату
праці" в розмірі 155,94 гривень, з нарахованою сумою
позивачка погодилася, проти стягнення цієї суми не заперечувала.

Згідно вимог ст.21 КЗпП України
працівник зобов"язаний виконувати обов"язки,
що покладені на нього трудовим договором, а власник або уповноважений ним орган
зобов"язаний своєчасно виплачувати заробітну плату, виконувати умови
колективного договору, виконувати правила техніки безпеки , дотримуватися
вимог трудового законодавства.

Вимоги ст.21
КЗпП України позивачка виконала, а відповідач за виконану роботу їй
своєчасно не сплатив.

На підставі вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата винна бути виплачена
двічі на місяць у строки, встановлені колективним договором.

На підставі вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум,
що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути сплачені не пізніше наступного
дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116
цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір підприємство, організація, установа повинні
сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

На підставі
ст.237-1
КЗпП України власник або уповноважений ним орган проводить
відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків
і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі п.З Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995
року № ; з
змінами , що
внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 " Про судову
практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних переживаннях
у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності(в тому числі
інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним
перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих
зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Дослідивши
докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги частково
обґрунтовані та підлягають задоволенню частково , суд виходить з наступного:

Позовні вимоги стосовно стягнення
заробітної плати в сумі 2498,38
гривень підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд не може погодитися з доводами відповідача в тій частині, що   суму належить
зменшити ,бо з неї зроблені відповідні вирахування до бюджету з тих підстав, що
відповідач суду не довів ти обставини, що з заробітної
плати позивачки стягнуто податок з прибутку та внесено внески в пенсійний фонд
та інші стягнення.

Судом
неодноразово роз"яснені учасникам процесу вимоги ст.ст. 10,11,60 ЦПК
України щодо того ,що докази надаються сторонами ,а судом тільки оцінюються.
Суд вважає, що позивачка частково довела суду свої позовні вимоги стосовно
стягнення середнього заробітку у зв"язку з затримкою розрахунку.

Суд вважає, що відповідач довів ті
обставини, що письмово, рекомендованим листом від 25.12.2006 року звернувся до позивачки з пропозицією отримати заробітну плату, на підставі поштового
зворотного повідомлення, суд вбачає, що ця пропозиція отримана позивачкою 10.01.2007 року.

Суд вважає, що позивачка належних
заходів щодо отримання заробітної плати не вжила, за заробітною
платою та остаточним розрахунком не з"явилася.

Ураховуючи ті
обставини, що відповідач надав суду тільки довідку про розмір нарахованої заробітної плати терміном з 01.03.2006 до 14.07.2006 року, а середній заробіток не
розрахував, суд вважає, що на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, розмір середнього заробітку
позивачки слід розрахувати таким чином : розмір заробітної плати за період з
березня 2006 року по 14.07.2006 року поділити на 5 місяців, що встановить середній
заробіток за місяць, який відповідним чином поділити на
середню кількість днів місяці 30, визнати середній заробіток в день , який потім помножити на кількість днів прострочення 180 та визнати суму до сплати.

Тобто 455,40+463,50+463,50+463,50+652,48
= 2498,38: 5=499,68:30=16,11 гривень в день * 180 днів з 14.07.2006 року до 10.01.2007 року = 2899,80 гривень

Таким чином
суд вважає, що за затримання видачі розрахунку на день звільнення з 14.07.2006 року до 10.01.2007 року з відповідача слід стягнути середній заробіток
в сумі 2899,80 гривень.

Щодо тих
обставин, що відповідач нарахував позивачці компенсацію, передбачену ст.34 Закону України "Про оплату праці" за втрату
заробітку, пов"язану з порушенням терміну її виплати в сумі 155,94 гривень суд вважає, що ця сума підлягаю стягненню, бо
входить в остаточний розрахунок при звільненні згідно вимог діючого законодавства
України.

При розгляді позовних вимог щодо
стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного : позивачка є людиною хворою на сухоти, перебуває на обліку
в проти сухотному диспансері, втратила можливість
своєчасно сплатити за навчання в вищому учбовому закладі, суд вважає,
що позивачка довела суду ти обставини, що з вини відповідача погіршився її стан здоров"я та стали неможливими нормальні
життєві зв"язки , бо вона вживала відповідних
заходів, додаткових усиль щодо організації свого життя.

Суд вважає,
що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково
в сумі 1000 гривень, в іншій частині позовних
вимог суд вважає за доцільне відмовити, бо моральна (немайнова) шкода має бути
ототожнена з позовними вимогами, тобто
витребувана сума моральної шкоди винна відповідати фактично заподіяній шкоді. Суд вважає, що станом з 10.01.2007 року, отримавши листа з пропозицією отримати нараховану
заробітну плату позивачка мала можливість це зробити, але ,як
пояснила : "чекала
рішення суду".

Вирішуючи
питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на підставі вимог ст.79 ЦПК України суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення 350,00 гривень за надання правової
допомоги, що знайшло своє підтвердження, а також 7,34 гривні сплати за поштові витрати.
Стосовно стягнення суми 113,70 гривень сплати за публікацію об"яви в газеті
"Слобідський край" суд вважає за необхідне відмовити,
бо об"ява була надрукована за згодою позивачки, яка вимагала постановити по справі рішення при неявці відповідача в попереднє
судове засідання.

Також суд вважає,
що на підставі вимог ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідача належить стягнути державне мито(судовий збір) за стягнення
невиплаченої заробітної плати в сумі 55,54 гривень за стягнення моральної шкоди
в сумі 8,50 гривень, всього 64,04 гривень та 30,00 гривень за інфомарційно- технічне
забезпечення судового розгляду справи на користь бюджету.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,79,81,88,209,212,214,215
ЦПК України, ст.ст.21,115,116,117,237-1
КЗпП України ст.34 Закону України "Про оплату
праці", СУД   ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 визнати
частково обгрунтованими та задовольнити
частково, стягнувши з ТОВ ""ХОЛДІНГОВА КОМПАНІЯ "АНГРАМ ГРУПП" на користь ОСОБА_1 заборгованість
по невиплаченій заробітній платі за період з 01 березня 2006 року по 14 липня 2006 року з урахуванням компенсації за
невикористовану щорічну відпустку у сумі 2498,38 (дві тисячі чотириста
дев"яносто вісім гривень 38 копійок)гривень, середній заробіток за час затримання остаточного розрахунку за
період з 14 липня 2006 року до 10 січня 2007 року в сумі 2899,80 (дві тисячі вісімсот
дев"яносто дев"ять гривень 80 копійок) гривень, стягнути компенсацію нараховану
у зв"язку з втратою доходів, пов"язаних з затримкою
виплати заробітної плати в сумі 155,94
гривень.

В іншій
частині позовних вимог стосовно стягнень по заробітній платі ОСОБА_1
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з
ТОВ ""ХОЛДІНГОВА КОМПАНІЯ "АНГРАМ ГРУПП" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одну) тисячу гривень.

В іншій частині
позовних вимог по стягненню моральної шкоди ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ТОВ ""ХОЛДІНГОВА КОМПАНІЯ "АНГРАМ ГРУПП" на користь ОСОБА_1 судові витрати, які понесені
сплатою правової допомоги в сумі 350,00 гривень, сплатою поштових витрат в сумі 7,34 гривні.

В частині
стягнення витрат, що понесені сплатою за друкування об"яви в газеті "Слобідський край" в сумі 113,70 гривень в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути з ТОВ
""ХОЛДІНГОВА КОМПАНІЯ "АНГРАМ ГРУПП" на користь держави судовий збір( державне
мито) в розмірі 64,04 гривень, стягнути на користь
держави 30,00 гривень за інформаційно- технічне
забезпечення судового розгляду.

Рішення може
бути оскаржено в Апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня
проголошення та шляхом подачі апеляційної скарги у 20-ти денний термін після цього безпосередньо до Апеляційного Суду або у порядку ,передбаченому
ч 4 ст.295
ЦПК України