РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року                                  селище
Верховина     справа № 2- 65 / 2007рік

Верховинський
районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого
- судді                          Токарука В.І.

з участю
секретаря                           Пікула
М.Й.

позивача                                            ОСОБА_1.

відповідачів                                       представника
сільської ради Боднарука М.І.,

ОСОБА_2., ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Верховина справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньоясенівської
сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання не дійсними та скасування рішень
Верхньоясенівської сільської ради від 19.10.2005
року та 12 квітня 2006 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася до суду із позовними вимогами про визнання не дійсним
рішення Верхньоясенівської сільської ради по наданню земельних ділянок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на присілку
Млинський, Верхньоясенівської сільської ради малося громадське пасовище, площею
біля 5 га.

В травні 2005 року
вона звернулася до Верхньоясенівської сільської ради із заявою про надання
дозволу на випасання корови в громадському пасовищі на присілку Млинський,
однак рішенням Верхньоясенівської сільської ради від 19 жовтня 2005 року їй в цьому
відмовлено. Відмова мотивована тим, що вона проживає в одному господарстві з
матір 'ю і веде з нею спільне господарство.

Оскільки це громадське пасовище самовільно захопили ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
перегородили його, вона неодноразово зверталася до різних державних органів з
проханням вирішити земельний спір. Згідно відповіді начальника відділу
земельних ресурсів від 26 липня 2005 року за № 568 в ході розгляду її звернення
встановлений факт, що ОСОБА_2. без рішення сесії сільської ради самовільно
захопила частину громадського пасовища, чим порушила cm. 211 п.
«б» Земельного кодексу України. Внаслідок цього відносно неї винесено припис та
зобов'язано до 01 серпня 2005 року забрати
огорожу із самовільно захопленого громадського пасовища.

Не дивлячись на це сільська рада, а зокрема сільський
голова Боднарук М. І. зловживаючи своїм службовим становищем, не приймає
заходів до сім'ї ОСОБА_3, оскільки вони самовільно захопили громадське
пасовище, а 19 жовтня 2005 року приймає
рішення про виділення ОСОБА_3 2.5 га землі для випасу власної худоби. Після
цього, 12 квітня 2006 року сесія сільської ради приймає рішення про надання із
громадського пасовища 0.85 га землі ОСОБА_2, хоча в неї в користуванні вже
малося пасовище біля будинку 0.60 га.

2

Зазначені рішення від 19
жовтня 2005 року та 12 квітня 2006 року про надання
ОСОБА_3 2.5 га землі
пасовища та 0.85 га землі
пасовища ОСОБА_2 грубо порушують вимоги земельного законодавства, принцип
рівності прав на землю громадян та принцип справедливості.

Приймаючи рішення про надання земельних ділянок ОСОБА_3
сільська рада не зазначила на підставі якої статті Земельного кодексу надані
земельні ділянки, для яких цілей: в приватну власність чи в оренду.

І у ОСОБА_2 і у ОСОБА_3 мається у користуванні більше 2 га землі і їм
сільська рада з порушенням закону виділяє ще більше 2 га землі, а їй
та двом повнолітнім дітям, відмовляють в наданні випасу, хоча вони не мають на
праві власності жодного ара землі і ніде не працюють. Цими діями сільська рада
фактично позбавила їх засобів для прожиття.

З врахуванням наведеного просить рішення Верхньоясенівської сільської ради
від 19 жовтня 2005 року про надання
ОСОБА_3 2.5 га землі під пасовище та від 12 квітня 2006 року про надання
ОСОБА_2 та 0.85 га землі під пасовище визнати не дійсними і скасувати та
стягнути з Верхньоясенівської сільської ради судові витрати в її користь.

В судовому
засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник сільської ради заявлені вимоги не визнав, суду пояснив, що
сільською радою при наданні земельних ділянок не допущено порушення вимог
земельного законодавства, оскільки пасовище на присілку Млинський не є
громадським, а є землями запасу, а тому сільська рада розпорядилася ними у
відповідності до своєї компетенції.

Відповідач ОСОБА_3 заявлений позов не визнав, суду поясни, що він звернувся
до сільської ради із заявою про розмежування пасовища і рішенням сільської ради
йому надано 2.5 га
пасовища. Раніше це пасовище належало його дідові, а тому позивачка не має
права на нього претендувати. Просить в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 заявлений позов не визнала, суду
пояснила, що земля на присілку Млинський, над якою йде спір, належала її чоловікові.
ОСОБА_1 до цієї землі не має ніякого відношення і вона не може на неї
претендувати. Що стосується надання їй в квітні 2006 року 0.85
га землі, то цією землею вона користувалася ще за колгоспу. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні із показань сторін, свідків встановлено, що земельна
ділянка близько 6 га
використовувалося як громадське пасовище.

Дана обставина підтверджується також: рішенням сесії від 19 жовтня 2006 року (а. с. 5), листом
начальника відділу земельних ресурсів (а. с. 6), з якого вбачається, що спірне пасовище на присілку
Млинський є громадським.

У відповідності з вимогами cm. 124 Земельного
кодексу України передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним
особам із зміною їх цільового призначення здійснюється за проектами відведення
в порядку, встановленому cm.
ст. 118, 123 Земельного кодексу України. Оскільки сесією сільської
ради приймалося рішення про надання земельних ділянок із громадського пасовища,

3

тобто
змінювалося цільове призначення землі, то повинен був виготовлятися проект
відведення і оскільки цього не зроблено, то згідно ч. 1 cm. 21
Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового
призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної
влади та органів місцевого самоврядування про надання земельних ділянок
громадянам та юридичним особам.

При зазначених обставинах рішення Верхньоясенівської сільської ради від 19 жовтня 2005 року про надання
ОСОБА_3 2.5 га землі
під пасовище слід визнати не дійсним та скасувати.

Що
стосується рішення Верхньоясенівської сільської ради від 12 квітня 2005 року про надання
ОСОБА_2 0.85 га землі
під пасовище, то в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, оскільки в
судовому засіданні встановлено, що цим пасовищем вона користувалася протягом
тривалого часу і наявність лишків землі, виявлено при переобмірі землекористування.

Не облікована земля сесією сільської ради передана в користування ОСОБА_2.
і таке рішення не суперечить вимогам земельного законодавства та прийнято в
межах компетенції сесії сільської ради.

Керуючись
ст. ст. 202, 203 ЦПК
України та на підставі ст.
ст. 21, 118. 123,124 Земельного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Рішення Верхньоясенівської сільської ради від 19 жовтня 2005 року про надання
ОСОБА_3 2.5 га землі
під пасовище визнати не дійсним та скасувати.

В задоволенні позовних вимог про визнання не дійсними та
скасування рішення Верхньоясенівської сільської ради від 12 квітня 2006 року про надання
ОСОБА_2 0.85 га землі
відмовити.

Стягнути з Верхньоясенівської сільської ради в користь ОСОБА_1 10 грн. 90 коп. судових
витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Івано Франківської області шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги. У випадку неподання заяви рішення суду набирає законної
сили.