Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

30 січня 2007 року                                                                                               Ялтинський міський суд Криму

в складі :  головуючого
судді -  Шумова В.В.

при секретарі -  Сущенко Л.С.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні у залі суду
міста  Ялта цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного Підприємства «Ялтинський міський торгівельний порт»  про встановлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій
просить  поновити його на роботі на
попередній посаді начальника відділу договірної та претензіонної роботи
Ялтинського міського торгівельного порту, а при неможливості - на будь-якій
посаді, при цьому просить стягнути заробітну платню за час вимушеного прогулу з
10 жовтня 2006 року по день поновлення на роботі у сумі 2310,6 гривень.

Позов мотивований тим, що наказом начальника Ялтинського
морського торгівельного порту від 10 жовтня 2006 року  № 418/л він був незаконно звільнений з посади
на підставі  ст. 40 п. 1 КЗпП Ураїни.
Позивач вважає, що вказаний наказ є незаконним та підлягає скасуванню з наступних
підстав.

03 серпня 2006 року позивач надав заяву на ім'я начальника
порту, в якій просить надати йому відпустку по догляду за дітьми, але це
питання залишилося без розгляду.

03 серпня 2006 года він отримав лист від адміністрації
порта, в якому його повідомляли про те, що його посада скорочується, але копію
розпорядження йому не вручили.

Крім цього йому неодноразово направлялися переліки
вакантних посад, але перелік містив поасади, які він не міг займати. Посади, що
були б ідентичні його професії йому не пропонувалися, крім того, в період
роботи до його звільнення був прийнятий на посаду  ОСОБА_2,
на посаду заступників начальника служби були призначені ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Адміністрація порту не дотрималася вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП,
та не врахувала його переважне право на залишення на роботі.

Позивач до того ж вважає, що в порту реально не
відбувалося ніякої реорганізації.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони та
їх предстаників, вважає, що вимогі задоволенню не підлягають.

Встановлено, що позивач працював в Ялтинському морському
торгівельному порту з 23 лютого 1999 року, має вищу освіту.

Розпорядженням  №
381 від 29 грудня 2005 року затверджена та введена в дію скоректована структура
управління Ялтинського морського торгівельного порту, при цьому відділ
комерційної та договірної торгівлі переіменований у відділ договірної та
претензіонної роботи.

Наказом від 19 січня 2006 року № 22/л ОСОБА_1 призначений
на посаду начальника відділу догвірної та претензіонної роботи з окладом 1715
гривень.

З матеріалів справи
та пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що позивач знаходився на
лікуванні та був непрацездатний з 02 лютого 2006 року та  вийшов на роботу 08 серпня 2006 року.

Після цього йому дали відпустку з  08 серпня по 08 вересня  2006 року. Пізніше ОСОБА_1 знаходився у
відпустці як донор, був непрацездатний  та
приступив до виконання своїх фунуцій лише 05 жовтня 2006 року.

У вказаний період начальник порту  ОСОБА_6 був звільнений з посади на підставі
п. 6 ст. 40 КЗпП України, з 10 лютого 2006 року на вказану полсаду наказом від
11 лютого 2006 року був призначений ОСОБА_7.

13 лютого та  26 лютого 2006 року начальник порту ОСОБА_7 з
посиланням на ст. ст. 6.3, 7.2 Статуту порту прийняв 2 розпорядження № 40 і №
46 «Про затвердження скоректованої структури Ялтинського морського
торгівельного порту», де пунктом 2.1.4 розформований відділ договірної та
претензіонної роботи, при цьому посада начальника відділу виведена зі штату з
наступним скороченням.

Розпорядженням № 72 від 14 березня 2006 року затверджена
нова структура  -  Структурно-виробничий підрозділ «Служба
комерційної експлуатації, маркетингу, постачання та сбуту» при цьому
затверджений та введений в дію штатний розклад вказаної служби, затверджені
посадові інструкції та положення.

07 червня 2006 року розпорядженням № 169 вказана служба
розформована та створені самостійні функціональні відділи, в тому числі служба
маркетингу та логістики.

Встановлена нова структура та штатний розклад.

Як вбачається з матеріалів справи за вказаний період
ОСОБА_1  неодноразово знайомився з
розпорядженнями та з переліком вакансій, які існували на момент ознайомлення,
таким чином, посилання на те, що він не знав про попереднє скорочення, не
обгрунтоване.

За поданням адміністрації порту профспілковий комітет
розглянув питання про звільнення 26 вересня 2006 року, 03 жовтня 2006
року,  05 жовтня 2006 року. Розгляд
подання відкладався у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 та витребуванням необхідних
документи.

09 жовтня 2006 року профспілковий комітет в правомочному
складі (з 11 осіб були присутні 9) дав згоду на звільнення ОСОБА_1 за ст. 40 п.
1  КЗпП України.

10 жовтня 2006 року виконуючий обовязки начальника порту
ОСОБА_8 підписав наказ № 418/л про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
відділу договірної та претензіонної роботи з 10 жовтня 2006 року за ст. 40 п. 1
КЗпП України, при цьому встановлено, що ОСОБА_8
на цей період виконував обовязки начальника порту.

Таким чином, судом
достовірно встановлено, що реорганізація
Ялтинського міського торгівельного порту дійсно відбувалася і з цієї
нагоди проводилося скорочення штату.

При цьому, позивач ОСОБА_1 був неодноразово  попереджений про скасування його посади, до
того ж, йому неодноразово пропонувалися переліки вакантних посад порту.

Не може суд прийняти до уваги і посилання позивача та його
представника на невиконання вимоги про переважне право на залишення на роботі,
оскільки в період з лютого по жовтень 2006 року приймалися на роботу  ОСОБА_2 та ОСОБА_9, ця обставина перевірена в
судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_2 прийнят на роботу 26 травня 2006
року на посаду референта начальника порту, відповідно до  наступного наказу від 13 червня 2006 року
виконує обовязки начальника служби маркетингу та логистики, а з 10 липня 2006
року переведений на посаду начальника СПП службі маркетингу та логистики.

ОСОБА_2 звільнений наказом від 22 грудня 2006 року за
власним бажанням.

ОСОБА_9 наказом № 80/л від 24 лютого 2006 року прийнятий
на посаду начальника СПП служби комерційної експлуатації, маркетингу,
постачання та сбуту, з вказаної посади звільнений наказом № 223/л від 02 червня
2006 року.

Не може суд прийняти до уваги і доводи позивача відносно
працівників порту ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, оскільки вони пересувалися на
посадах, які займали працюючи в період 2005 року до проведення реорганізації

Приведені дані свідчать, що адміністрацією порту вимоги
про переважне право на залишення на роботі не порушувалося.

Крім того, слід зауважити, що пересування працівників - це
право администрації,  і якщо це право не
використовувалося, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такого
пересування.

Позивач посилається на те, що він є єдиним годувальником в
родині, але дана обставина сама по собі не може бути підставою для задоволення
позову.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 40, 42 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 209,
212-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного Підприємства «Ялтинський міський
торгівельний порт» про встановлення на роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський
суд у порядку та терміни згідно зі ст. ст. 291, 294 ЦПК України

С У Д Д Я  - підпис

З оригіналом згідно

Суддя
Секретар