Справа № 2-283
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13
квітня 2007 року                                         Ялтинський
міський суд

в
складі головуючого судді Бондаренко Г.М.

при
секретарі Муравської  О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до санаторію
„Гірське сонце” МОЗ України; Акціонерного товариства закритого типу „Аспект”;
Товариства з обмеженою відповідальністю „Теркхолдинг”; Товариства з обмеженою
відповідальністю „Промхолдинг”; третя особа - Акціонерне товариство закритого
типу „Фірма „Текстильеластотехніка” про визнання недійсними договору
купівлі-продажу, протоколу, акту та накладних,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсними Договору
купівлі-продажу № 084-99 від 01.12.1999 р., протоколу № 01 від 01.12.1999 р.,
акту прийому-передачі № 01 від 01.12.1999 р., накладних №№ 003-А та 004-А від
17.11.2000 р., накладних №№ 13-ТХ/1 та 14-ТХ/1 від 03.12.2002 р.

24 жовтня 2006 року позивач збільшив та уточнив позовні вимоги: визнати
недійсними Договір купівлі-продажу № 084-99 від 01.12.1999 р. та додатки до
нього; визнати недійсним правочин, за яким АТЗТ „Аспект” передало ТОВ
„Теркхолдинг” отримане за вказаним договором майно на виконання установчого
договору ТОВ „Теркхолдинг” від 20.10.1999 р.; визнати недійсним правочин, за
яким ТОВ „Теркхолдинг” передало ТОВ „Промхолдинг” це саме майно на виконання
установчого договору від 18.11.02 р.; визнати право власності ОСОБА_1 на
будівлю спального корпусу, введену в експлуатацію Рішенням виконкому Ялтинської
РНД  № 511 від 20.12.78 р. на підставі
Акта прийняття до експлуатації будівлі від 30.10.78 р., розташовану АДРЕСА_1,
загальною площею 304,5 кв.м., належну на праві власності ОСОБА_1 на підставі
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу № 758 від 16.02.2004 р. та
право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 КП Ялтинським БТІ 17.02.2004 р.
(реєстраційний номер 4509046, номер запису 201 в книзі 16-а стор. 151).

Ухвалою суду від 08.11.2007 р. задоволено клопотання відповідача ТОВ
„Промхолдинг” та зупинено провадження у справі в порядку п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК
України у зв'язку із неможливістю розгляду даної справи до вирішення цивільної
справи № 2-1802/2006 Апеляційним судом Автономної Республіки Крим.

Ухвалою суду від 15.02.2007 р. за заявою позивача в порядку ст. 204 ЦПК
України провадження у справі відновлено у зв'язку із усуненням обставин, що
викликали його зупинення, - у зв'язку із скасуванням 04.12.2006 р. Апеляційним
судом АР Крим Рішення Ялтинського міського суду від 25.09.06 р. у цивільній
справі № 2-1802/2006 та ухвалення у цій справі нового Рішення № 22-7880/2006.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спальний корпус, розташований АДРЕСА_1,
загальною площею 304,5 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу № 758 від 16.02.2004 р.,
укладеного між АТЗТ „Фірма „Текстильеластотехніка” і ОСОБА_1, та право
власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 КП Ялтинським БТІ 17.02.2004 р.
(реєстраційний номер 4509046, номер запису 201 в книзі 16-а стор. 151). Згідно
до матеріалів інвентаризаційної справи № 9879 КП БТІ м. Ялта домоволодіння
АДРЕСА_1 зазначена будівля введена в експлуатацію Рішенням виконкому Ялтинської
РНД  № 511 від 20.12.78 р. на підставі
Акта прийняття до експлуатації будівлі від 30.10.78 р., тому позивач вважає
неправомірним зазначення в оспорюваному договорі, додатках до нього та
наступних укладених правочинах вказаних документів щодо введення будівлі в
експлуатацію, які відносяться до об'єкту нерухомості, належного на праві
власності ОСОБА_1 Отже, позивач вважає Договір купівлі-продажу № 084-99 від
01.12.1999 р. з додатками, укладений між санаторієм „Гірське сонце” та АТЗТ
„Аспект”, нікчемною угодою, оскільки її укладено з боку продавця не її
власником, і яка не може породжувати юридичних наслідків щодо подальшої
передачі майна.

Відповідач санаторій „Гірське сонце” позов визнав у повному обсязі,
зазначивши, що санаторій ніколи не був власником вказаної будівлі, даний об'єкт нерухомості ніколи не належав санаторію на праві оперативного
управління, на балансі у санаторія він ніколи не знаходився.

Відповідач ТОВ „Промхолдинг” у судовому засіданні 08.11.2006 р. в
обґрунтування своїх заперечень на позовні вимоги позивача надав суду копію
Рішення Ялтинського міського суду від 25.09.2006 р. у цивільній справі №
2-1802/2006, яким визнано недійсним правовстановлюючий документ позивача та
скасовано його державну реєстрацію, а оскільки дане Рішення не набрало законної
сили ТОВ „Промхолдинг” також заявив клопотання про зупинення провадження у
справі до перегляду цього Рішення в апеляційному порядку, яке судом було
задоволено.

Третя особа АТЗТ „Фірма „Текстильеластотехніка” у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі, пояснивши, що продаж цим
товариством власного спального корпусу, розташованого АДРЕСА_1, загальною
площею 304,5 кв.м., ОСОБА_1 16.02.2004 р. було здійснено правомірно, у повній
відповідності до законодавства України.

Відповідачі АТЗТ „Аспект” та ТОВ „Теркхолдинг” письмових заперечень по суті
позовних вимог не надали, у судові засідання 24.10.2006 р., 08.11.2006 р.,
07.03.2007 р., 28.03.2007 р., 13.04.2007 р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомляли, про час і місце слухання
справи повідомлялись належним чином.

Відповідач ТОВ „Промхолдинг” письмових заперечень по суті позовних вимог не
надав, у судові засідання 07.03.2007 р., 13.04.2007 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання
справи повідомлявся належним чином.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від
28.11.2001 р. по справі  №
2-13/6670-2001, що набрала законної сили, встановлено і не потребує доведенню,
що санаторій „Гірське сонце” не надав суду доказів своїх прав на майно
(будівлю, розташовану АДРЕСА_1, прийняту до експлуатації Рішенням виконкому
Ялтинської ради народних депутатів № 511 від 20.12.1978 р. на підставі Акта
прийняття до експлуатації будівлі від 30.10.1978 р.), на яке АТЗТ „Фірма
„Текстильеластотехніка” 20.04.99 р. Ялтинським БТІ  було видано реєстраційне посвідчення.

Відсутність виникнення і наявності будь-яких прав на вказану будівлю у
санаторія „Гірське сонце” підтверджено також поясненнями відповідача санаторія
„Гірське сонце” у даній справі.

04.12.2006 р. Рішенням Апеляційного суду АР Крим по справі №
22-7880/2006  Рішення Ялтинського
міського суду від 25.09.06 р. у справі № 2-1802/2006 скасовано, ухвалено нове
Рішення, що набрало законної сили, яким встановлено і не потребує доведенню, що
„предметом спору являється
спірне приміщення - спальний двоповерховий корпус (кліматопавільйон), який
розташований АДРЕСА_1, і
це визнало комунальне підприємство Ялтинське БТІ”, „правовстановлюючі
документи на спірний об'єкт, на які посилається ОСОБА_1 не викликають ніякого
сумніву в їх легітимності і законності”; „що стосується доказів, наданих ТОВ „Промхолдинг", які на їх думку
підтверджують їх право на
спірне майно (отримання
ТОВ „Промхолдинг" об'єкту як внеску до статутного фонду, зробленого в 2002 р. засновником -
ТОВ „Теркхолдинг", отримання ТОВ „Теркхолдинг" цього ж майна  в 2001 р. в якості внеску до статутного фонду від АТЗТ „Аспект",  яке в 1999 р. стало власником спірного майна на підставі договору
купівлі-продажу від санаторія „Гірське сонце"), то на погляд колегії вони не свідчать про їх право на спірне майно, яке б
виникло з договору укладеного в установленому законом порядку і інших правочинів, передбачених
законом”; „при передачі
майна санаторія „Райдуга" санаторію „Гірське сонце" спальний корпус №3 не передавався. Акт
передачі цього майна відсутній
і ТОВ „Промхолдинг" це не заперечує”; „матеріалами справи встановлено, що Лисичанською фабрикою
технічних тканини в період з 1972-1978 років
було побудовано двоповерховий окремий будинок
на території санаторія „Райдуга" в м. Алупка, який з 1993 р. належав АТЗТ „Фірмі „Текстильеластотехніка"; „з 1993 року по жовтень 2004 року будинком
спального корпусу за адресою: Україна, АР Крим АДРЕСА_1 правомірно і фактично
володіла, користувалася та розпоряджалася АТЗТ „Фірма
„Текстильеластотехніка". Протягом цього часу жодна особа (в тому
числі санаторій „Райдуга", АТЗТ „Аспект",
ТОВ „Промхолдинг", ТОВ „Теркхолдинг") не пред'являли своїх прав на вказану будівлю, окрім санаторія „Гірське
сонце", якому постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 28.11.2001 року в позові було відмовлено про визнання недійсним державної
реєстрації на право власності за
Лисичанською фабрикою технічних тканин кліматопавільйона розташованого АДРЕСА_1”; „перша державна реєстрація права власності на двоповерховий будинок,
розташований АДРЕСА_1, була проведена в 1999 році за АТЗТ „Фірма
„Текстильеластотехніка" та складено технічний паспорт, а після продажі
будинку ОСОБА_1 у лютому 2004 року право власності на цю будівлю було зареєстровано за ОСОБА_1”; „в
колегії не виникає сумніву щодо правочинності укладеного договору в лютому 2004
року між ОСОБА_1 та АТЗТ „Фірмою „Текстильеластотехніка", оскільки він засвідчений нотаріально і всі докази
про належність спірного майна продавцеві
АТЗТ „Фірма „Текстильеластотехніка" свідчать про це”; „колегія не може не брати до уваги те, що договір
(№ 084-99 від 01.12.1999 р. між санаторієм „Гірське сонце” та
АТЗТ „Аспект”) не був
засвідчений нотаріусом, про цей договір не було відомо Міністерству охорони здоров'я та
Державному фонду майна і цей договір не був зареєстрований по місту знаходження спірного майна в БТІ
м. Ялта”; „оскільки
санаторій „Гірське сонце" ніколи не був власником будівлі, веденої в
експлуатацію рішенням виконкому Ялтинської РНД №511 від 20.12.1978 року на
підставі  акту  прийняття
до  експлуатації будівлі від  30.11.1978
року,  тому відчужувати це майно він не мав
права”; „Договір купівлі-продажу від
01.12.1999 року, укладений між санаторієм „Гірське сонце" та АТЗТ
„Аспект" з додатками, згідно з ч.2 ст. 215, 658 ЦК України є нікчемною угодою, оскільки укладений не її власником, а тому
на думку колегії, не може в силу ст.
216 ЦК України породжувати юридичних наслідків щодо подальшої передачі майна від АТЗТ „Аспект" до ТОВ
„Теркхолдинг", від ТОВ
„Теркхолдинг" до ТОВ „Промхолдинг"”; „вищевикладене свідчить про відсутність права власності ТОВ „Промхолдинг"
на спірну будівлю і вказує на те, що ТОВ „Промхолдинг" не є особою чиї права порушені і потребують судового
захисту”.

Матеріалами справи підтверджено факт добровільного та повного виконання
вказаного рішення суду ТОВ „Промхолдинг” (Акт від 15.02.07 р., Постанова про
закінчення виконавчого провадження від 19.02.2007 р.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.02.07
р. по справі № 2-5/9685-2006, що набрала законної сили, встановлено і не
потребує доведенню: „об'єкт нерухомості, відчужений за договором купівлі-продажу № 084-99 від
01.12.99 р., на час розгляду справи є власністю ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 16.02.04 р. за реєстровим № 758”.

За таких обставин суд дійшов наступних висновків:

Предметом оспорюваного Договору № 084-99 від 01.12.99 р. із додатками є
двоповерхова будівля загальною площею 452,7 кв.м.,
розташована за адресою: м. Алупка, вул. Леніна, 9, введена в експлуатацію
згідно до Акту введення в експлуатацію від 30.10.1978 р., затвердженого
Рішенням Ялтинського Міськвиконкома № 511 від 20.12.1978 р.

Однак, як свідчать матеріали справи, будівля, введена в експлуатацію згідно
до Акту введення в експлуатацію від 30.10.1978 р., затвердженого Рішенням
Ялтинського Міськвиконкому № 511 від 20.12.78 р., на даний час належить на
праві власності позивачеві ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від
16.02.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального
округу АР Крим ОСОБА_2 за № 758. Право власності на цей об'єкт нерухомого майна
зареєстровано за ОСОБА_1 Комунальним підприємством Ялтинським БТІ 17.02.04 р.,
реєстраційний номер 4509046, № запису 201 в книзі 16-а стор. 151.

Матеріали та обставини справи вказують на те, що ОСОБА_1 є єдиним дійсним
та зареєстрованим власником будівлі спального корпусу, розташованого АДРЕСА_1,
загальною площею 304,5 кв.м., введеного в експлуатацію Рішенням виконкому
Ялтинської РНД № 511 від 20.12.78 р. на підставі Акта прийняття до експлуатації
будівлі від 30.10.78 р., а оспорюваними правочинами порушуються права власності
позивача на цей об'єкт нерухомості.

Встановлення Рішенням Апеляційного
суду АР Крим по справі № 22-7880/2006
від 04.12.2006 р. того, що оспорюваний Договір
купівлі-продажу від 01.12.1999 року, укладений між санаторієм „Гірське
сонце" та АТЗТ „Аспект" з додатками, згідно з ч.2 ст. 215, 658 ЦК України є нікчемною угодою, оскільки укладений не
її власником, а також того що цей договір не може в силу ст. 216 ЦК України породжувати юридичних наслідків щодо подальшої передачі майна від АТЗТ
„Аспект" до ТОВ „Теркхолдинг", від ТОВ „Теркхолдинг" до ТОВ „Промхолдинг" є обставинами, що в
силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України мають преюдиціальне значення для
вирішення даної справи.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Як свідчать матеріали справи, право власності ОСОБА_1 на належну їй вказану
будівлю не визнається особами (АТЗТ „Канон”, ЗАТ „Ламповий завод”), які
безпідставно вважають власником цієї будівлі ТОВ „Промхолдинг” і не перебувають
із власником ОСОБА_1 у зобов'язальних чи інших відносинах із приводу цього
майна. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 і
визнання її права власності на будівлю спального корпусу, розташованого
АДРЕСА_1, загальною площею 304,5 кв.м., введеного в експлуатацію Рішенням
виконкому Ялтинської РНД № 511 від 20.12.78 р. на підставі Акта прийняття до
експлуатації будівлі від 30.10.78 р., з метою констатації перед будь-якими
особами факту приналежності позивачу ОСОБА_1 права власності на зазначений
об'єкт нерухомості, усунення перешкод у здійсненні власником свого права і
виключення домагань на приналежне власнику ОСОБА_1 майно.

За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись , ст. 392  ЦК України, ст.ст. 11, 61, 169, 174, 209,
212-215 ЦПК України, Ялтинський міський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю:

Визнати недійсними Договір купівлі-продажу № 084-99 від 01.12.1999 р. з
додатками,

укладений між санаторієм „Гірське
сонце” та АТЗТ „Аспект”;

Визнати недійсним правочин, за яким АТЗТ „Аспект” передало ТОВ
„Теркхолдинг” майно (двоповерхову будівлю корпусу № 3 (кліматопавільйон),
введену в експлуатацію згідно до Акту введення в експлуатацію від 30.10.1978
р., затвердженого Рішенням Ялтинського Міськвиконкому № 511 від 20.12.1978 р.,
розташовану за адресою: м. Алупка, вул. Леніна, 9) на виконання установчого
договору ТОВ „Теркхолдинг” від 20.10.1999 р.;

Визнати недійсним правочин, за яким ТОВ „Теркхолдинг” передало ТОВ
„Промхолдинг” майно (двоповерхову будівлю корпусу № 3 (кліматопавільйон),
введену в експлуатацію згідно до Акту введення в експлуатацію від 30.10.1978
р., затвердженого Рішенням Ялтинського Міськвиконкому № 511 від 20.12.1978 р.,
розташовану за адресою: м. Алупка, вул. Леніна, 9) на виконання установчого
договору від 18.11.2002 р.;

Визнати право власності ОСОБА_1 на будівлю спального корпусу, введену в
експлуатацію Рішенням виконкому Ялтинської РНД
№ 511 від 20.12.78 р. на підставі Акта прийняття до експлуатації будівлі
від 30.10.78 р., розташовану АДРЕСА_1, загальною площею 304,5 кв.м., належну на
праві власності ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу № 758 від 16.02.2004 р. та право власності на яку зареєстровано
за ОСОБА_1 КП Ялтинським БТІ 17.02.2004 р. (реєстраційний номер 4509046, номер
запису 201 в книзі 16-а стор. 151).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду АР Крим
через Ялтинський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -