УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«22» березня 2007 року                                                                                                     м. Одеса

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
-               Сидоренко І.П..

суддів
-                          Каранфілової В.М., Фальчука В.П.

при
секретарі -              Пугачової Н.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
державної судноплавної компанії «Чорноморське Морське Пароплавство» про
визнання переважного права на укладення трудового договору за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2006року, -

встановила:

25.05.2006р.
позивач ОСОБА_1. звернувся
до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що наказом за
№ 81-л від 14.03.2005р. його було звільнено із займаної посади, в той час як
станом на 10.03.05р. у ДСК «ЧМП» була вакантна посада юрисконсульта, яку йому
не запропонували, а крім цього в період його звільнення з роботи та після
звільнення ДСК «ЧМП» продовжує приймати на роботу працівників його
кваліфікації. На підставі наведеного просив суд визнати його переважне право на
укладення трудового договору у відповідності зі ст.42-1 КЗпП України та
стягнути на його користь судові витрати (а.с.4-7,31).

Рішенням суду в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено
(а.с.74).

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. ставиться
питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд, при
цьому апелянт посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права (а.с.77-78).

Судова палата,
вивчивши матеріали справи, заслухав суддю-доповідача, сторони, перевірив
законність та обґрунтованість рішення суду, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про
наявність у нього після звільнення з роботи права на укладення трудового
договору, чи переважного права на укладення трудового договору.

Колегія
погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам
справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку, та нормам КЗпП України.

Судом першої
інстанції встановлено, що згідно наказу від 14.03.2005р. за №81-л ОСОБА_1. було звільнено з
посади головного спеціаліста по контрольно-ревізійній

Справа №22ц-1617 /2007

Головуючий першої інстанції суддя -
Загороднюк В.І.                                     Категорія № 44

Доповідач суддя - Сидоренко І.П.

2

роботі
консультаційного відділу з 17.05.2005 року за скороченням штату по ст. 40 п. 1
КЗпП України (а.с.12).

Наказом №168-л від 01.06.2005 року внесені зміни у вищезазначений наказ за
№81-Л та змінена дата звільнення позивача - на 04.06.2005р. у зв'язку п.1 ст.40
КЗпП України (а.с.13).

Відповідно до ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий
договір з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП, протягом одного
року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на
роботу, якщо власник, або уповноважений ним орган провадять прийняття на роботу
працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового
договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначений у
ст.42 КЗпП України, та в інших випадках, передбачений колективним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки та штатного розкладу
ДСК «ЧМП», станом на 01.12.2005 року в штатному розкладі ДСК «ЧМП» відсутні
посади контролера-ревізора, або інші суміжні з ними посади, тому
працівників на ці посади не приймалось (а.с. 14, 15-20).

На підставі
наведеного, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1. недоведеним, а згідно вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд 1 інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином,
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи. Крім того, де які посилання апелянта на
порушення норм процесуального права в загалі не мають відношення до розгляду
вказаного спору.

Керуючись ч. 1
ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 та ст. 319 ЦПК України, колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2006року за позовом ОСОБА_1 до державної
судноплавної компанії «Чорноморське Морське Пароплавство» про визнання
переважного права на укладення трудового договору - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили .