АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2007
року                                                                                                                         м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
судді - Варикаші О.Д.

суддів                          - Ступакова О.А.

- Станкевича В. А.

при
секретарі              - Сутули Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від
13.12.2005 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, -

встановила:

06.10.2005 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду до
ОСОБА_2 про визнання права власності, в якому просила визнати за нею право
власності на ½  квартири АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що з відповідачем
перебувала у шлюбі і в період шлюбу на спільні кошти з відповідачем вони
придбали квартиру АДРЕСА_1; яка, була оформлена на ім'я відповідача. На даний
час шлюбні відносини між ними припинено, однак, відповідач відмовляється в добровільному
порядку визнати за нею право власності на ½
квартири АДРЕСА_1, яка була придбана ним в період шлюбу.

В судовому засіданні в суді першої інстанції позивачка підтримав позовні
вимоги, представник відповідача не заперечувала проти задоволення позовних
вимог.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.12.2005 року позовні
вимоги ОСОБА_3. задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ½  квартири АДРЕСА_1

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1. - представник
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 13.12.2005 року, в якій просить рішення суду скасувати та вирішити
питання по суті, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення права третіх осіб на спірну квартиру та не врахування судом
першої інстанції вимог процесуального права, ч. ч. 3, 4, 5 ст. 311 ЦПК України.

ОСОБА_2. та його представники в судовому засіданні
підтримали апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3. в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_3.
в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлена
належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Справа
№22ц-829/07                                                                                                Категорія
ЦП:5

Головуючий у
першій інстанції Сєверова Є.С. Доповідач Варикаша О. Д.

2

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3., суд першої
інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, які
випливають з норм сімейного права. Спірна квартира набута сторонами під час
шлюбу, а оскільки дружина та чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження квартирою придбаною за період шлюбу, яка належить
їм на праві спільної сумісної власності та їх частки є рівними, що не
оспорюється відповідачем, то суд визнав право власності на 14 спірної квартири
за позивачкою.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах
позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку задовольнивши позовні
вимоги ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_3 право власності на ½
квартири АДРЕСА_1

Оскільки,
відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно
до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування
і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з
ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, доведено дослідженими судом
доказами та не заперечувалося представником відповідача, що вбачається із
протоколу судового засідання, на який не подавалися зауваження (ас. 23 зворотня
сторона), яка представляла інтереси відповідача на підставі нотаріально
посвідченої довіреності (а.с. 21), що в період шлюбу сторони на спільні кошти
придбали квартиру АДРЕСА_1, яка є їхньою спільною власністю, мають рівні права
на володіння, користування і розпорядження квартирою придбаною за період шлюбу,
що належить їм на праві спільної сумісної власності та їхні частки є рівними.
Також представник відповідача не заперечувала в судовому засіданні проти
задоволення позову.

Тому, суд першої інстанції
правильно вирішив спір між сторонами.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки не грунтуються на законі та не
спростовують висновки суду, а спростовуються матеріалами справи. Будь-яких
доказів, які б спростовували висновки суду, апелянтами не представлено.

Матеріали справи
свідчать, що судом першої інстанції спір між сторонами розглядався відповідно
до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.
Будь-яких доказів, які б заперечували позовні вимоги позивачки ні відповідачем
ні представником

3

відповідача не
надавалися, крім того, представник відповідача в судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення позову.

Також
судова колегія не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, що відповідач
не повідомлявся про судове засідання, оскільки, з матеріалів справи вбачається,
що як в попередньому судовому засіданні так і в судовому засіданні в ході
розгляду справи приймав участь його представник на підставі нотаріально
посвідченої довіреності, яка не заперечувала проти розгляду справи у
відсутність відповідача, а відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення
судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається
врученням повістки і цій особі.

Крім
того, з ОСОБА_2. на користь держави необхідно стягнути недоплачену суму
судового збору при поданні апеляційної скарги, в розмірі 8 грн. 50 коп. та
необхідно стягнути недоплачену суму витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 22 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у хвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2
відхилити.

Рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 13.12.2005 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності-залишити без змін.

Стягнути
з ОСОБА_2. на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та стягнути
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 22 грн.
50 коп.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.