Справа № 2-366/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2 квітня 2007 року
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель
В. А. При секретарі - Сухіній
В.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до акціонерної
компанії «Харківобленерго», 3
особа ОСОБА_2, про
визнання правочинів недійсними

Встановив:

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що 21 січня 2005 року він уклав
правочин з відповідачем ,
згідно якого взяв на себе обов»язки по ремонту автомобілю «Шкода» державний
номер НОМЕР_1, який
належить відповідачу. Цей правочин було укладено під впливом насильства та при
вкрай тяжких для позивача обставинах. У цей день позивач виконав лівий розворот
відповідно до Правил дорожнього руху України і знаходився у лівому ряду,
пропускаючи транспорт, який рухався у зустрічному русі. Автомобіль відповідача,
який рухався ззаду у зустрічному напрямку, не справився з управлінням та
допустив зіткнення з автомобілем позивача. Водій відповідача ОСОБА_2 викликав
працівників АК «Харківобленерго» , які оказали на позивача психологічний тиск,
він знаходився у стані глибокого стресу та розгубленості , був дуже наляканий.
Тому під впливом психологічного тиску позивач уклав правочин на вкрай
невигідних для себе умовах ,
взяв зобов»язання поновити автомобіль «Шкода», який належить відповідачу , при цьому
відповідач фактично забрав у нього автомобіль , поставив його на стоянку по вул. Ковтуна 4. Позивач сприйняв
правочин як такий, що відмова його укласти може спричинити шкоду позивачу. 27
січня 2005 року відповідач понудив позивача написати ще одну розписку, згідно
якої він взяв на себе зобов»язання відремонтувати автомобіль «Шкода» , в іншому
випадку відповідач відмовлявся повернути позивачу його автомобіль. Тому позивач
просив визнати правочини від 21
січня та 27 січня 2005 року недійсними.

У судовому засіданні позивач та його представник повністю
підтримали позовні вимоги та пояснили, що ОСОБА_1
не порушував Правил дорожнього руху України. Під впливом робітників АК
«Харківобленерго» він був вимушений визнати свою вину в ДТП, при цьому працівники ДАЇ не
викликалися. Під впливом психологічного тиску позивач разом із працівниками
відповідача проїхав на СТО, потім до автомагазину , написав розписку , згідно
якої зобов»язався призвести ремонт автомобілю відповідача, а свій автомобіль
він залишив у залог також під впливом тиску. 27 січня 2005 разом із своїми
знайомими він приїхав на вул. Ковтуна 4 , щоб забрати свій автомобіль, але
забрав тільки після того, як написав ще одну розписку , де знов взяв
зобов»язання відремонтувати автомобіль відповідача «Шкода». І тільки після
цього йому повернули автомобіль. Вважає, що правочини від 21.01. та 27.01. 2005 року уклав з
відповідачем під впливом насильства та при вкрай тяжких для нього обставинах,
оскільки на той час його дружина була вагітна, на автомобілі позивач займався перевозками пасажирів і без
автомобілю не міг заробляти гроші для сім»ї.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала,
пояснила судові, що після ДТП,
яке сталося 21 січня 2005 року з вини
позивача, останній написав добровільно розписку про відшкодування шкоди, в
заставу залишив свій автомобіль, 27
січня 2005

2

року
позивач звернувся із проханням повернути йому автомобіль для того, щоб він міг
заробляти гроші , він
написав другу розписку про відшкодування шкоди, забрав автомобіль. Ніякого
тиску або насильства до позивача застосовано не було . Правочини від 21.01. та 27.01.2005 року позивач не
оспорював до тих пір, поки АК «Харківобленерго» не звернулася до
Комінтернівського райсуду
м. Харкова із позовом до позивача про відшкодування шкоди.

З особа ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив, що саме ОСОБА_1 був винний у ДТП, яке відбулося 21 січня 2005 року. Він
попросив не викликати ДАЇ та зобов»язався відшкодувати шкоду, завдану
автомобілю підприємства. Для цього він запропонував проїхати на СТО, де він
раніше працював, щоб відремонтувати автомобіль , а потім вони разом поїхали в автомагазин, де працює
знайома позивача , щоб
купити запчастини дешевше. Надалі позивач сам запропонував залишити свій
автомобіль у заставу до того часу, як відшкодує шкоду. Ніякого впливу , тиску або
насильства до ОСОБА_1 не
застосовувалося, всі дії позивач робив добровільно.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи , вважає позов
таким, що підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні 21
січня 2005 року на
вул. Плеханівській у місті Харкові навпроти стадіону «Металіст» сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Працівники ДАІ не викликалися і протокол про
адміністративне правопорушення в цей день не складався.

Вважаючи на той час себе винним у ДТП,
ОСОБА_1 21 січня 2005
року уклав правочин з АК «Харківобленерго» , написавши розписку, в якій зобов»язався поновити
автомобіль «Шкода» який належить відповідачу протягом тижня та в заставу
залишив свій автомобіль «Фольксвген-Гольф» / а. с. 7I.

Відповідно до ст. 13
Закону України « Про
заставу» договір застави повинен бути укладений в письмовій формі . У випадках, коли
предметом застави є нерухоме майно, транспортні засоби та інше договір застави
повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих
документів.

Таким чином, 21 січня 2005 рок позивач та
відповідач фактично уклали договір застави, згідно якого позивач передав
відповідачу належний йому автомобіль «Фольксваген-Гольф»
. Але при укладенні цього договору сторони не виконали вимоги діючого
законодавства, не уклали договір нотаріально, враховуючи, що предметом договору
був транспортний засіб.

Згідно ч.2 ст. 215
ЦК України недійсним є правочин ,
якщо його недійсність встановлена законом / нікчемний правочин/. У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не вимагається. Тому суд приходить до висновку, що 21 січня 2005 року між
сторонами було укладено нікчемний правочин , який на момент укладання вже був недійсним , враховуючи, що
не було дотримано форму укладання договору. Але враховуючи, що позивач
наполягав на визнанні цього правочину недійсним, суд вважає за необхідне його
вимоги в цій частині задовольнити, оскільки визнання правочину недійсним має
правові наслідки для позивача у зв»язку із розглядом іншої цивільної справи.

Крім того, 27 січня 2005 року згідно розписки ОСОБА_1 зобов»язався усунути
в автомобілі «Шкода» державний номер НОМЕР_2 , який належить АК
«Харківобленерго» пошкодження , які були завдані внаслідок ДТП, а саме:
поновити хром-молдінг, решітку бамперу, рихтовку крила та капоту у правій
передній частині ізгібу , машину поновити у приватному порядку , дефекти,
виявлені в процесі огляду, будуть усунені . Цю розписку підписав ОСОБА_1 та
свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5/ а. с. 8/.

Свідок ОСОБА_5 пояснила судові, що позивач звернувся із
проханням допомогти розібратися із ситуацією, що склалася після ДТП. ОСОБА_1 була потрібна
машина, яка знаходилась на території АК «Харківобленерго». Вона поїхала разом
із ним,

3

оскільки
позивач нервував, не міг зосередитися, пояснив, що автомобіль у нього забрали
силою, знаходився у тупіковій ситуації. Ініціатором написання розписки були
ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5, вона сама і написала цю розписку, оскільки у
позивача дрижали руки, ОСОБА_1 її підписав, при цьому останній добровільно
погодився відшкодувати шкоду .

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили судові, що 27 січня 2005 року вони були
викликані в кабінет заступника начальника служби АК «Харківобленерго» , де знаходився ОСОБА_1 і жінка з ним . Саме вона
виступила ініціатором написання розписки ,
оскільки ОСОБА_1 був
потрібний автомобіль , за
допомогою якого він заробляв гроші. Ця жінка написала розписку, текст їй ніхто
не диктував , також ця
жінка наполягала, щоб ця розписка була також засвідчена робітниками АК
«Харківобленерго». ОСОБА_1
у кабінеті свободно рухався,
його ніхто не ограничував ,
йому пішли назустріч та віддали автомобіль.

Відповідно до ст. 509
ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона / боржник/
зобов»язана вчинити на користь другої сторони / кредитора/ певну дію / передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити
гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов»язку.

Розписка від 27 січня 2005 року носить
характер зобов»язання , її форма
та зміст відповідає вимогам діючого законодавства . Написання цієї
розписки під тиском або з використанням насильства позивачем не доведено . Також позивачем
не надано судові доказів того, що розписку було укладено на вкрай тяжких для
нього умовах, оскільки свідок ОСОБА_5 підтвердила судові, що ініціаторам
складання розписки були вона та позивач. Крім того, до правоохоронних органів
із заявами про застосування насильства позивач не звертався, що він підтвердив
у судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 202
ЦК України одностороннім правочином є дія однієї особи, яка може бути представлена
однією або кількома особами. Односторонній право чин може створювати обов»язки
лише для особи, яка його вчинила.

Правочин від 27.01.2005
року створив обов»язки для ОСОБА_1
по усуненню пошкоджень автомобілю відповідача, зміст правочину не
суперечить вимогам діючого законодавства, моральним засадам суспільства.
Волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі.
Правочин було вчинено у письмовій формі і спрямовано на реальне настання
правових насідків. Тому суд приходить до висновку, що підстав для задоволення
вимог позивача про визнання правочину від 27.01.2005
року недійсним немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 11, 202,
203, 215, 509 ЦК України, ст. 13
Закону України «Про заставу», суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Правочин ,
вчинений 21. січня 2005 року між
ОСОБА_1та акціонерною компанією «Харківобленерго» про заставу автомобілю «Фольксваген-Гольф» державний
номер НОМЕР_1, визнати
недійсним.

У задоволенні вимог ОСОБА_1про
визнання недійсним правочину від 27
січня 2005 року про
зобов»язання усунути пошкодження автомобілю «Шкода» - відмовити.

4

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд
протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і після
цього протягом 20 днів
шляхом подання апеляційної скарги або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України .