У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.,

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                   Данчука В.Г.,
-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2до управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної
державної адміністрації про визнання неправомірними дій щодо розгляду їх
звернень та поширення недостовірної інформації, зобов'язання спростувати
поширену недостовірну інформацію, відшкодування моральної та матеріальної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від
22 грудня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2004 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулися в суд
із позовом до управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної
адміністрації про визнання неправомірними дій щодо розгляду їхніх звернень та
поширення недостовірної інформації, зобов'язання спростувати поширену
недостовірну інформацію, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
мотивуючи тим, що вони неодноразово звертались до відповідача
із заявами про проведення перевірки та надання інформації щодо якості лікування у Світловодській
ЦРЛ лікарем-хірургом ОСОБА_3. їхнього сина, ОСОБА_4., який унаслідок некваліфікованого лікування помер.
Проте управлінням охорони здоров'я ОДА їхні заяви та звернення належним чином
не розглядались, викладені факти не перевірялись, ніяких заходів до винних не було вжито, як їм, так і на
адресу органів влади направлялися відповіді, в яких поширювалася неправдива інформація щодо лікування
сина, дій лікарів, у образливих для них виразах, з перекладанням вини за всі
негаразди в ході лікування сина на хворого та його батьків. Такими діями були порушені вимоги закону та їхні
права, що завдало їм
моральної шкоди та призвело до матеріальних збитків у вигляді витрат на юридичну допомогу та оплату
проїзду, втраченої заробітної плати. Просили визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача
щодо розгляду звернення заявників
і поширення  недостовірної інформації й
зобов'язати управління охорони
здоров'я Кіровоградської ОДА в місячний термін після вступу рішення в законну
силу  спростувати поширену
інформацію в його повідомленнях від 2 червня         2004 року №
К-369/6, від 4 серпня 2004 року № К-500/6 та інших щодо лікування ОСОБА_4. як недостовірну
шляхом надісланням листів
зі спростуванням та відкликання листів адресатам, до яких ця інформація поширювалася, а саме: Голови
Комітету Верховної Ради
України з питань захисту материнства, дитинства та охорони здоров'я, Міністерства охорони
здоров'я, прокуратури Кіровоградської області, помічника народного депутата, першого заступника голови
Кіровоградської ОДА з
надісланням копій цих листів позивачам. Визнати такими, що не відповідають дійсності, відомості, викладені в
повідомленнях відповідача від 21 лютого 2005 року № К-3/6,                 від 3 березня 2005 року № К-227/6, і
зобов'язати спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом направлення листів до голови
Кіровоградської облдержадміністрації
про спростування, а також до позивачів з офіційним вибаченням за поширення  недостовірної інформації та неналежний
розгляд поданих звернень;
вважати недостовірними відомості, викладені в результатах перевірки, проведеної комісією УОЗ,
щодо встановлення лікарем ОСОБА_3. консервативного методу лікування, відмови хворого та родичів від запропонованих сучасних методів
лікування, ненадання батьками лікареві наявної медичної документації та висновку фахівців, причин
виникнення ускладнень та характеру
захворювання; зобов'язати відповідача спростувати вказану інформацію, викладену в листі на адресу
Міністерства охорони здоров'я; зобов'язати скасувати рішення атестаційної комісії про підтвердження присвоєння лікарю ОСОБА_3. другого
кваліфікаційного рівня та розглянути питання про перебування
останньої на посаді хірурга; вважати інформацію, викладену в   повідомленні від 17 січня 2005 року №
К-369/6, недостовірною та зобов'язати
надати позивачеві ОСОБА_1. повну інформацію про недоліки в лікуванні його сина; стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1. на відшкодування витрат на юридичну допомогу 200 грн., 54 грн. 40 коп. державного мита,
оплати проїзду для участі в судових засідань по фактичних витратах на день розгляду,  20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди,
та на користь ОСОБА_2. 10
000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22
грудня               2005 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із
зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1. і ОСОБА_2. подали касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржувані
судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Залишаючи рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда                    від 22
грудня 2005 рок без змін, апеляційний
суд виходив із того, що відповідачем належним чином перевірялись всі звернення
та заяви позивачів щодо лікування їхнього сина. Комісією УОЗ неодноразово
проводилися перевірки фактів, викладених у заявах ОСОБА_1. та ОСОБА_2., були
виявлені недоліки, допущені лікарями при лікування хворого ОСОБА_4., про які
зазначалося в довідках. Крім того, листи та відповіді, що направлялися в різні
інстанції та позивачам відповідають тим висновкам, які були зроблені комісією
за наслідками перевірки. Питання ж щодо відповідальності лікарів вирішується у
порядку кримінальному судочинстві.

З огляду на викладене апеляційний суд обґрунтовано
залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для
висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального права, а
отже, відсутні підстави для скасування постановлених судових рішень, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22
грудня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г.Данчук