справа № 2-1946/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМ*ЯМ       УКРАЇНИ

12 листопада 2007 р. Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області
в складі:  головуючого -
судді     ВИННИЧЕНКА П.П.,

секретаря
НОЛЬ С.В.,

з
участю адвокатів       ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про відшкодування
матеріальної шкоди в зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, в результаті
якої її неповнолітній доньці ОСОБА_2 були, з вини відповідача, причинені
середньої важкості тілесні ушкодження і в результаті матеріальна шкода в сумі
5240 грн. 42 коп. і стягнення моральних збитків в сумі 12000 грн. і просила
задовольнити її позовні вимоги з відповідача ОСОБА_3

На підтвердження своїх позовних вимог позивач вказав
наступне:

28
серпня 2006 року біля 20 години на вулиці Чапаєва в місті Ізюмі відповідач,
знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем, здійснив наїзд
на неповнолітню доньку позивачки. В результаті ДТП потерпілій ОСОБА_2 були
причинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому
обох  кісток правої гомілки, забиття
правого плеча.

Відповідача
було притягнено до кримінальної відповідальності за ст..286 ч. 2 КК України,
але справа була закрита по амністії.

В
зв'язку з одержаною травмою позивачці було причинено матеріальну шкоду:

Дочка
довгий час знаходилась на лікуванні в травматологічному відділенні лікарні
міста Ізюма і Харкова, все лікування проводилось за рахунок позивачки. Сума
затрат на лікування склала 910 грн. 63 коп.

Дочці
була виділена безкоштовна путівка до санаторію, але затрати на проїзд були
позивачки і склали 164 грн. 94 коп.

В
зв'язку з тим, що донька не могла сама пересуватись і потребувала постійного
догляду, позивачка вимушена була з вересня 2006 року по січень 2007 року брати
безоплатну відпустку для догляду за донькою. Її втрата у заробітку склала 832
грн. 97 коп. х 5 місяців = 4164 грн. 85 коп.

Загальна
сума матеріальної шкоди склала 5240 грн. 42 коп.

Крім
моральної шкоди потерпілій ОСОБА_2 були причинені і моральні збитки, що
виразились у наступному:

Донька
позивачки в зв'язку з ДТП стала інвалідом, довгий час проходила курс лікування,
із-за гострого болю змушена була постійно приймати обезболюючи препарати. У неї
порушився звичний устрій життя, вона стала повністю залежною від матері і до
цього часу потребує постороннього догляду. Вона змушена була перервати навчання
в школі і продовжила навчання вдома. Вона була позбавлена можливості
спілкування з друзями, однокласниками.

Причинену
моральну шкоду позивачка оцінює в 12000 гривень.

Відповідач ОСОБА_3. позов визнав. Матеріальний позов
відповідач визнав у сумі затрат на пряме лікування і затрат на  поїздку до санаторію, всього на суму 910, 63
грн.+ 164, 94 грн. = 1075, 57 грн. Позов в частині стягнення моральної шкоди
визнав також частково, а саме на суму 6000 грн.

Обґрунтованих
заперечень проти  позову не надав, але
просив урахувати, що в діях доньки позивачки і інших були теж порушення правил
дорожнього руху - вони без виділення себе в темний час рухались по проїжджій
частині дороги, а не по узбіччю, як вказує позивачка і тому мала місце вина
обох сторін в ДТП.

Вважав, що він не повинен оплачувати час безоплатної
відпустки позивачки, оскільки та не надала доказів того, що її донька
потребувала такого догляду.

Просив врахувати його матеріальне становище: він інвалід,
ніде не працює, має на утриманні доньку, якій тільки виповнилось 18 років.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов в частині матеріального позову підлягає
задоволенню у повному обсязі, а позов про стягнення моральної шкоди задоволенню
підлягає частково.

До такого висновку суд приходить з наступних причин:

-     всі сторони не оспорюють сам факт ДТП;

-     сторони не оспорюють факт причинення доньці
позивачки тілесних ушкоджень у ДТП і знаходження її на довготерміновому
лікуванні;

-     відповідач не заперечує, що позивачці його
діями причинено матеріальну і моральну шкоду, сам він визнав позов частково: на
1075, 57 грн. матеріальну шкоду і 6000 грн. моральну шкоду;

Розглядаючи питання про стягнення моральної шкоди, суд
приходить до висновку, що в даному випадку мало місце причинення позивачеві
моральної шкоди і в даному випадку, суд погоджується з відповідачем у її
розмірі 6000 грн.

Вивчивши кошторис затрат на лікування доньки позивачки,
суд повністю з ним погоджується і вважає, що сума 5240 грн. 42 коп. відповідає
дійсності затрат на лікування.

Згідно зі ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала. В даному випадку, суд прийшов до висновку, що матеріальна шкода
наступила в наслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем.

Згідно зі ст..1167 ЦК України, моральна шкода, завдана
особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її
завдала. В даному випадку суд дійшов висновку, що моральна шкода завдана
позивачці підлягає задоволенню частково, при цьому суд врахував матеріальний
стан відповідача і його готовність відшкодувати 6000 грн., при цьому суд також
враховує і сам факт порушення правил дорожнього руху і донькою позивачки.

Враховуючі викладене та керуючись ст.ст. 212 - 215 ЦПК
України, ст.ст.  1166-1167 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1  5240 гривень 42 копійки
за причинену матеріальну шкоду і 6000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскарджене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий: