У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого         Патрюка М.В.,

суддів:                   Берднік І.С.,                       Костенка
А.В.,

Данчука В.Г.,                     Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Управління земельних ресурсів м. Дніпропетровська,  про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про встановлення
розміру та конфігурації земельної ділянки, визнання неправомірними дій; за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Управління земельних ресурсів м.
Дніпропетровська, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_3
про встановлення розміру земельної ділянки, визнання неправомірними дій;
за касаційною скаргою ОСОБА_1   на   рішення
Ленінського   районного   суду
м. Дніпропетровська від 15 вересня 2006 року та рішення  апеляційного суду Дніпропетровської області
від 6 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У
лютому 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_2,    третя   особа  -
Управління    земельних    ресурсів
м. Дніпропетровська,  про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зазначав,
що йому належить будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину
за законом від 19 червня 1998 року. Будинок розташований на земельній ділянці
774 кв.м.

Посилаючись
на те, що ОСОБА_2, якому належить будинок АДРЕСА_2, захопив частину його
земельної ділянки, що зменшило її розмір до 646 кв.м., ОСОБА_1 просив
задовольнити позов.

У
березні 2005 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1

Указував,    що
йому    належить    будинок
АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 23 вересня 2002 року. З 1995
року до 2002 року в його будинку ніхто не мешкав, що дало можливість ОСОБА_1
при складанні плану в ДМБТІ збільшити площу своєї земельної ділянки біля
будинку АДРЕСА_1 за рахунок відсутності
межової  огорожі  між
їхніми   земельними  ділянками. Землекадастрового документа на
підтвердження такого розміру земельної ділянки у відповідача немає.  Незважаючи на те, що комісія з питань
розгляду земельних спорів вирішила спірні питання, ОСОБА_1 постійно чинить
перешкоди в користуванні земельною ділянкою, відмовляється дати згоду на
приватизацію  земельної ділянки в межах,
визначених топографо-геодезічної служби.

З
огляду на викладене ОСОБА_2 просив  про встановлення розміру та конфігурації земельної
ділянки та визнання неправомірними дій ОСОБА_1

У
квітні 2005 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2,    третя   особа
-   Управління   земельних
ресурсів   м. Дніпропетровська,
про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування
моральної шкоди.

Свої
вимоги мотивував тим, що йому належить будинок АДРЕСА_3
на підставі свідоцтва про право власності згідно з рішенням Ленінської районної
ради м. Дніпропетровська. Відповідно до технічної документації  відділу у справах архітектури, його  будинок розташований на земельній ділянці 595
кв. м., але влітку 2004 року ОСОБА_2 почав будівні роботи на своїй земельній
ділянці, зруйнував стару огорожу, почав будувати нову та захопив 22 кв. м
землі,  побив шифер на навісі під
літ.  В 3,6 м Х 4,6 м, захопив убиральню
під літ. Г 1м Х 1,5 м, висотою 1,8 м. ОСОБА_2 чинить перешкоди в користуванні
земельною ділянкою, своїми неправомірними діями спричинив йому моральну шкоду,
яку він оцінює в 2 000 грн.

У вересні 2006 року ОСОБА_2 подав
зустрічний позов  до ОСОБА_3 про
встановлення розміру земельної ділянки відповідно до плану, складеному для
приватизації земельної ділянки, визнання неправомірними дій відповідача, який
відмовляється дати згоду на приватизацію ним своєї земельної ділянки.

Ухвалою суду від 5 липня 2006 року
справи за вказаними позовами об´єднані в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Києва від 15
вересня 2006 року в позовах ОСОБА_1 та ОСОБА_3відмовлено, а позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3  зв´язку з необґрунтованою відмовою дати дозвіл ОСОБА_2 на
приватизацію його земельної ділянки.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від
6 грудня 2006  року  вказане
рішення  суду  в
частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв´язку з відмовою дати дозвіл на приватизацію його земельної ділянки
скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові  ОСОБА_2 відмовлено. Рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою скасовано, а справу в цій частині направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й процесуального права, просить  скасувати рішення апеляційного суду в частині
щодо задоволення його вимог в апеляційній скарзі та скасувати рішення суду
першої інстанції повністю.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України, підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду постановлені з
дотриманням норм матеріального й процесуального права. Підстав для їх
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                            М.В.
Патрюк

Судді :                                                      І.С.
Берднік

В.Г.
Данчук

А.В.
Костенко

М.П.
Пшонка

Керуючись ст.ст. 336, 338,
345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати в цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Сімферополя від 18 серпня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 18 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: