У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

26 листопада
2007 року                                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням, виселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ворошилівського
районного суду м. Донецька від 30 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 10 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні приміщенням, виселення.

Зазначав, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 27 січня 2006 року він є власником гуртожитку АДРЕСА_1

У кімнаті № 210 зазначеного
гуртожитку проживає ОСОБА_2, яка
вселилася в зазначене жиле приміщення з порушенням встановленого законом
порядку, без ордеру, виданого на підставі спільного рішення адміністрації та
профкому.

Посилаючись на те, що відповідачка
відмовилася добровільно звільнити жиле приміщення, просив виселити її з гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення.

ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права користування жилим приміщенням.

Зазначала, що вона з 7 липня 2003
року по 31 жовтня 2005 року працювала у АТЗТ “1-й Донецький авторемонтний
завод” та їй була виділена тимчасово кімната АДРЕСА_1. Її було вселено у
зазначену кімнату та зареєстровано строком до           7 липня 2006 року.

Посилаючись на те, що у продовженні
строку реєстрації у зазначеній кімнаті їй було відмовлено, а вона набула права
користування спірною кімнатою, просила визнати
за нею право користування спірним жилим приміщенням.

Заочним рішенням Ворошилівського районного суду м.
Донецька від              30 березня 2007
року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10
липня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ворошилівського
районного суду м. Донецька від
30 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від              10 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко   Ю.Л. Сенін