У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,   Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В., Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_1на бездіяльність державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Чернігівської області,
за касаційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова
від 20 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 5
грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність
державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої
служби Чернігівської області. В своїй скарзі позивачка посилалася на те, що
рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 13 вересня 2002 року
стягнуто з відділу Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління юстиції м. Чернігова на користь                  ОСОБА_1 15 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 825 грн. на відшкодування моральної шкоди та
80 грн. 75 коп. у повернення судових витрат.

З 13 червня 2005 року виконавчий лист знаходився на виконанні у підрозділі
примусового виконання рішень Державної виконавчої служби  Чернігівської області.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Чернігівської області Мишка О.В. від  5 квітня 2006 року закінчено дане виконавче
провадження, з підстав ліквідації Деснянського відділу Державної виконавчої
служби Чернігівського обласного управління юстиції. Вказану постанову заявниця отримала                 20 квітня 2006 року.

25 квітня 2006 року ОСОБА_1 подала в суд першої інстанції скаргу, в якій
просила визнати бездіяльність державного виконавця по невиконанню судового
рішення неправомірною, скасувати постанову від 5 квітня 2006 року про
закінчення виконавчого провадження, зобов'язати відділ примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби Чернігівської області виконати рішення
апеляційного суду Чернігівської області від            13 вересня 2002 року негайно.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2006 року,
залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 5 грудня
2006 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвал
суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення  судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції, з чим
погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що виконавче провадження
по виконанню судового рішення про стягнення коштів з відділу Державної
виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції  м. Чернігова закінчено на підставі п. 3 ст. 37
Закону України “Про виконавче провадження” правомірно, оскільки згідно наказу
Міністра юстиції України від 19 серпня 2005 року № 1482/к такі відділи
ліквідовано з утворенням нових органів Державної виконавчої служби, які не є
правонаступниками ліквідованих відділів Державної виконавчої служби.

З такими висновками погодитися не можна, оскільки їх
зроблено у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України “Про
виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у випадку
ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва.

Суди не зважили на те, що названий наказ Міністра юстиції України видано на
виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 року № 320
згідно якої, у зв'язку з реформуванням системи органів Державної виконавчої
служби у складі Міністерства юстиції України на базі органів Державної
виконавчої служби утворюється Департамент Державної виконавчої служби, як
урядовий орган державного управління, фінансування діяльності якого
забезпечується у межах призначень, передбачених Міністерству у Державному
бюджеті України на відповідний рік та зробили передчасний висновок про те, що
новий орган державної виконавчої  служби,
утворений внаслідок такого реформування, не є правонаступником попереднього
органу.

З урахуванням наведеного судові рішення у справі підлягають скасуванню та
передачею справи на новий розгляд суду першої інстанції, з підстав передбачених
ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 5 грудня 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка