ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
“8” лютого 2007 року
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого, судді
представника позивачки
відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, П'ятої Київської державної
нотаріальної контори про визнання недійсним правочину та свідоцтва про право на
спадщину за законом,
Позивачка звернулася до суду цивільної юрисдикції з зазначеним позовом в порядку процесуальних вимог
цивільного судочинства, просить суд:
-             Визнати договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений між  ОСОБА_3 і
-             Визнати
недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 2 листопада 2005 року,
видане ОСОБА_3 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що квартира АДРЕСА_1 була придбана в
період шлюбу, укладеного між сторонами і є об'єктом спільної сумісної
власності. При укладенні договору дарування відповідач не одержав згоди на відчуження
спільного майна. Після смерті обдарованої особи, якою являлася мати
відповідача, ОСОБА_3 є одноособовим власником квартири на підставі оспорюваного
свідоцтва про право на спадщину.
Відповідач не визнає позовних вимог, наголошуючи на тому, що йому такі
незрозумілі, наполягаючи, що спір з приводу спільного майна вирішений
попередніми судовими рішеннями.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, просив
розглянути справу за відсутності представника.
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалося питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає
Вирішуючи  спір, суд виходив з такого.
змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на
засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть
участь у справі.
Судом
на підставі наданої копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1
встановлено, що між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 19 травня 1989 року було
укладено шлюб, зареєстрований за № 332 у відділі ЗАГС Ватутинського району м.
наданих суду доказів безперечно випливає, що згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого у Першій Ялтинській державній нотаріальній конторі 19 вересня 1995
року, ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1.
на вимоги, викладені у статті 22 КпШС України, чинного на момент вчинення
зазначеного правочину, квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя
до статті 23 КпШС України майном, нажитим за час  шлюбу,
подружжя розпоряджається за спільною згодою. Для  укладення
угод  по відчуженню спільного  майна подружжя, що потребують обов'язкового
нотаріального засвідчення,  згода другого
з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.
2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано розірвання шлюбу між
сторонами, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2, проте
розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності, яка виникла під
вимоги статті 23 КпШС України кореспондуються та узгоджуються з вимогами статті
19 Закону України „Про власність”, чинного на момент укладення правочину, за
якою громадяни мають право відчужувати лише належне ним майно.
недобросовісно і не одержавши згоди позивачки на укладення договору дарування
відносно спільного майна, не визначивши частки в спільному майні, ОСОБА_3 16
жовтня 2003 року уклав договір дарування, за яким ОСОБА_4, яка відповідачу
доводилася матір'ю, прийняла у дар квартира АДРЕСА_1. Як убачається з копії
Свідоцтва про смерть, виданого 4 квітня 2005 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
померла, і ОСОБА_3 одержав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 2
листопада 2005 року, відповідно до якого він є спадкоємцем майна померлої,
зокрема, спірної квартири.
не спростував тверджень позивачки щодо своєї недобросовісності при укладенні
оспорюваної угоди, з іншого боку, ОСОБА_1 надані докази того, що  правочин, який вона просить визнати
недійсним, було вчинено одночасно з вирішенням цивільної справи про поділ
спільного майна подружжя.
саме ОСОБА_3 виявився останнім набувачем спірного майна, вирішення спору з
підстав недійсності  правочину, а не
віндикації, є правомірним і не буде порушувати принципів  стабільності, передбачуваності і надійності
що договір дарування був укладений сторонами до набрання чинності Сімейним
кодексом України і Цивільним кодексом України, прав та обов'язків згідно
наведених висновків суду сторони такого договору не набули, суд застосовує до
виниклих правовідносин наведені положення КпШС, Закону України „Про власність”
і статтю 47 ЦК УРСР 1963 року. Разом з тим, суд застосовує статтю 1301 ЦК
України 2003 року, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на спадкування.
таких обставин суд, розглянувши справу в присутності сторін, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі, повно і
всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх
вимог і заперечень, дослідивши надані доказі, суд дійшов висновку про
задоволення заявлених позовних вимог.
про судові витрати суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 22, 23 КпШС України, ст. 19 Закону
України „Про власність”, ст. 1301 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 59, 60, 61,
158 ч. 1, 179, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, П'ятої Київської державної нотаріальної контори про
визнання недійсним правочину та свідоцтва про право на спадщину за законом -
недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 16 жовтня 2003 року, посвідчений Приватним
нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 1464.
недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 2 листопада 2005 року,
зареєстроване в реєстрі за № 5-2985 і видане державним нотаріусом П'ятої
Київської державної нотаріальної контори, яким посвідчено, що спадкоємцем майна
померлої ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3.
порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму
судового збору в розмірі чотириста двадцять сім гривень.
порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  суму витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі тридцять гривень.
Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому статтею 295 ч. 4
ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294
ЦПК України.

СУДДЯ -