Категорія-21(3)                                                   Доповідач - Барильська А.П.
дня  колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровскої області
в складі: головуючого - БАРИЛЬСЬКОЇ
суддів - СОКОЛАН
Н.О., ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.
секретарі - ЮРОВСЬКІЙ
за участю: представника позивача - ОСОБА_1
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі і просив стягнути на його користь з
відповідача  100 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2006 року позов
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому  Розі про стягнення моральної шкоди,
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому   Розі
на користь ОСОБА_2    28 000,00 грн.

В іншій  частині позову  відмовлено.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Кривому Розі ставить питання про скасування рішення суду і постановления нового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки судом порушені норми
матеріального і процесуального права.

Суд не
врахував, що відповідно до ст. 34
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели
до втрати працездатності" всі види соціальних послуг повинні бути
підтверджені висновком МСЕК і на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення
факту заподіяння моральної шкоди; позивач не надав доказів спричинення йому
моральної шкоди і цим обставинам суд не дав належної оцінки; судом не з'ясовані
всі обставини справи; рішення є необгрунтованим, оскільки не наведені мотиви, з
яких суд виходив при визначенні суми у відшкодування моральної шкоди; не
враховано, що на підставі ст. 77
Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" з 01.01.2006
року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди), підпункту "є" пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону
України   "Про   загальнообов'язкове  державне
соціальне  страхування   від
нещасного

2

випадку на
виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати
працездатності"; Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Кривому Розі є неналежним відповідачем у справі, оскільки шкода
заподіяна потерпілому з вини роботодавця; в порушення вимог ст. 233 КЗпП України та
Постанови Пленуму Верховного Суду України №
4 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної
( немайнової)
шкоди» суд не застосував тримісячний термін позовної  давності щодо вимог про відшкодування
моральної шкоди.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах позовних
вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу  задовольнити   частково
з   наступних підстав.

Судом встановлено, що висновком МСЕК від 17. 11.2004р. позивачу первинно встановлено 45 % втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням та третю групу
інвалідності, при повторному огляді МСЕК 04.01.2006
року - 45 % втрати
професійної працездатності та третю групу інвалідності встановлено безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої
інстанції обгрунтовано керувався ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності»,
яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його
спричинення.

Факт спричинення
моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним

захворюванням
встановлений в судовому засіданні. Позивачу протипоказана фізична

праця, він
обмежений в пересуванні, роботі по дому, став залежним від медикаментів, у
зв'язку з чим переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних
життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди
відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп2004р.
відповідно до якого громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що суд не врахував, що на підставі ст. 77 Закону України « Про державний
бюджет на 2006 рік» з 01.01.2006 року призупинена
дія абзацу четвертого статті 1
( в частині відшкодування моральної шкоди) підпункту «є» пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов*зкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати
працездатності», є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної
працездатності вперше встановлена висновком МСЕК від 17.11.2004р., тобто
правовідносини сторін виникли за чинності зазначених норм   цього Закону.

Інші доводи
відповідача є   безпідставними і   висновків суду не спростовують.

Однак
колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без
урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, "
Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується

3

характер і
тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних
обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних
і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги
конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного
захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача,
інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що
наступили, вважає необхідним ?мінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої
моральної шкоди з відповідача на користь позивача до 22 000  грн.

Керуючись ст.ст. 303,307,
п.3  ч.1 ст. 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу               Відділення   виконавчої
дирекції Фонду   соціального

страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому  Розі задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського районного суду, м. Кривого
Рогу від 27 жовтня 2006 року, зменшивши
суму відшкодування моральної шкоди, стягнуту з Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на користь ОСОБА_2, до 22 000  грн.

В   іншій
частині   рішення суду залишити
без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
набрання ним законної сили.