СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22
-7368/2006 рік                                    Головуючий
в 1-й інстанції Дадим
Категорія 21                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
березня 2007 року.                                                                   м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області  в складі:

головуючого    судді - Костюченко Н.Є.

суддів                              - Осіяна О.М.,
Басуєвої'Т.А..

при
секретарі                 - Качур Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області

на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 вересня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в М.Павлограді
Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
19 вересня 2006 року задоволено частково позов ОСОБА_1 Стягнуто із відповідача
на користь позивача 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої
позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді Дніпропетровської області ставить питання про скасування рішення
суду, та постановления нового
рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивач
при працевлаштуванні на шахту був ознайомлений із важкими умовами праці та міг
передбачити такий наслідок, як професійне захворювання. Держава обмежила вік
роботи в підземних умовах десятьма роками, але позивач працював 22 роки, тим
самим свідомо погіршуючи стан свого здоров'я. Крім того, не надано доказів, які
б свідчили про спричинення моральної шкоди позивачу, та не враховано, що згідно
ст.77 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" встановлено
мораторій на виплату моральної шкоди потерпілим.

Перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно
залишити без змін з наступних підстав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обгрунтовано
виходив із того, що

професійне захворювання, отримане позивачем ОСОБА_1,
пов'язане із

виробництвом,
оскільки     потерпілий     працював     на
підприємстві                ВАТ

"Павлоградвугілля",   а
за   висновком   МСЕК
від   19.07.2005   року
йому   було

встановлено втрату професійної працездатності
65% внаслідок професійного захворювання.

Оскільки факт професійного захворювання сторонами не заперечувався, то суд
встановивши, що позивач є інвалідом третьої групи, постійно відчуває наслідки
хвороб, стан його здоров'я є незадовільний, а це примушує його пристосовуватися
та організовувати своє повсякденне життя по новому, на підставі ст.ст.21 п
"е", 28 ч.3, 34 п.3 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги із врахуванням характеру фізичних та душевних
страждань позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до уваги, що наявність
моральної шкоди може бути підтверджена медичним висновком не можуть бути
підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до вимог Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" наявність спричинення моральної шкоди суд може
встановлювати без медичного висновку, а обов'язок по її відшкодування
покладається на відповідача в силу закону, а не наявності вини в його діях.

Також безпідставними є доводи скарги про те, що позивач був попереджений
про важкі умови праці і що держава обмежила вік роботи в підземних умовах,
оскільки такі обставини не передбачені законом та ніяким чином не впливають на
відшкодування моральної шкоди.

Не можуть бути підставою для відмови у задоволені позову норми ст.77 Закону
України "Про державний бюджет на 2006 рік", якою встановлено
мораторій на виплату моральної шкоди потерпілим, оскільки факт професійного
захворювання позивача встановлено у 2005 році, тобто до введення в дію цієї
норми закону.

В зв'язку з цим, немає підстав для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.
307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Павлограді Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
19 вересня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути

оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту її

проголошення.