№ 2-358/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 березня 2007
року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
судді Степаненка Ю.І.,

при секретарі
Ситник Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. 19 лютого 2007 року звернулась
в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2. про стягнення на її користь аліментів в
розмірі чверті доходів відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
мотивуючи тим, що вона з відповідачем з 1989
року по вересень 2006
року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина
ОСОБА_4, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач
матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ставлячи її у важке
матеріальне становище, не бере участі у вихованні сина.Тому вона просить
стягнути з відповідача аліменти примусово на підставі рішення суду.

Відповідач працює, стабільно отримує заробітну плату і має можливість
надавати необхідну допомогу на утримання сина. Інших дітей та утриманців він не
має, за іншими виконавчими документами з нього стягнення не проводиться.

Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог,
просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього
сина аліменти в розмірі 1/6
частини доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, в обґрунтування
вимог пояснила так, як викладено в описовій частині рішення.

Відповідач
ОСОБА_2. та його представник ОСОБА_3. в судовому засіданні позов не визнали і
пояснили, що відповідно до ст. 190
Сімейного кодексу України в рахунок аліментів батько подарував синові свою
частину житлового будинку та земельну ділянку. Крім цього, він отримав кредит
на придбання собі іншого житла та на ремонт будинку, в якому проживає позивач
разом з сином. В даний час він погашає кредит і його заробітної плати, яка
складає приблизно 1 200 гривень
за один місяць, не вистачає.

Вислухавши пояснення сторін, допитаного в якості свідка ОСОБА_2.,
дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Установлено, що сторони з березня 1989
року до вересня 2006
року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, який не працює, навчається, проживає з матір"ю і знаходиться
на її утриманні. Батько дитини ОСОБА_2. проживає окремо, відмовляється
добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина,
хоч має таку можливість, так як працює водієм на підприємстві Кременчуцька
міська станція швидкої медичної допомоги і отримує середньомісячну заробітну
плату в розмірі 1158,56 гривень. Позивач ОСОБА_1. перебуває на обліку як
безробітна в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості і отримує допомогу
по безробіттю в середньому 226,86

2

гривень
за один місяць. До повноліття дитини залишився один рік, батько дитини інших
утриманців не має, за іншими виконавчими документами з нього стягнення не
проводяться, він має дохід, що значно, у понад 5 разів превищує дохід матері дитини (1158,56 : 226,86). Відповідно
до ч.1,2 статті 181, ч.1
статті 189 СК
України між сторонами добровільно не було досягнено домовленості щодо способу
виконання батьками обов"язку утримувати дитину, договір про сплату
аліментів не укладався.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,
батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує норму статті 182 СК України і
вважає вимогу позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини доходів
відповідача переконливою, законною і обгрунтованою. Цей розмір для платника
аліментів не буде обтяжливим.

Заперечення відповідача ОСОБА_2. та його представника ОСОБА_3. не можуть
заслуговувати на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.190 СК України, на яку посилаються відповідач та його
представник як на підставу заперечень проти позову визначено, що той із
батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї,
з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення
права на аліменти для дитини у зв"язку з передачею права власності на
нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір
нотаріально посвідчується і підлягає державній реєстрації.

Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього
договору.

У матеріалах справи дійсно є нотаріально посвідчені договори дарування
відповідачем ОСОБА_2. у лютому 2007
року на користь сина ОСОБА_4. половини житлового будинку, вартість якої складає
57 850 гривень,
що знаходиться в селі АДРЕСА_1,
де зареєстровані та проживають у цілому будинку позивач разом з сином, та
земельної ділянки площею 0,30
га, вартістю 20
483,53 гривень на користь ОСОБА_4. та ОСОБА_1. в рівних частках
(а.с.13,16). Цими договорами та відповідно до норм глави 55 Цивільного
кодексу не вирішуються питання аліментних зобов"язань. Без будь-яких
застережень у договорах ОСОБА_2. передав обдаровуваним сину та колишній дружині
безоплатно нерухоме майно (дарунок) у власність. Договір дарування частини
земельної ділянки відповідачем на користь колишньої дружини в рахунок майбутніх
платежів по аліментах на утримання дитини цілком очевидно не міг бути
укладений. Відповідно до норми ст.190 СК України договір про припинення права
на аліменти за рахунок передачі права власності на нерухоме майно між сторонами
не укладався. Отримання відповідачем кредиту у банку та його погашення не
звільняє відповідача, як батька дитини, від обов"язку утримувати дитину до
досягнення повноліття.

За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення з відповідача на
користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1/6
частини його доходів до повноліття дитини та відповідно до ст.88 ЦПК України
стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 51 гривень, згідно
ст.81 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в розмірі 7 гривень 50 копійок.

Керуючись ст.,ст.180,181,182,183,191
СК України, ст.,ст.10,11,81,88,209,212,214,215,
367 ЦПК України,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2року в
місті Кременчуці Полтавської області, на користь ОСОБА_1аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження в розмірі 1/6
частини доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків

3

прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 лютого 2007 року і до
повноліття дитини, тобто до 27
березня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2в дохід держави 51 гривню судового
збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 7 гривень 50 копійок.

Рішення про присудження аліментів у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через Кременчуцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.