Справа № 2-п-12007
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 березня 2007
року  м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в
складі:

головуючого                                   судді Коваленко
В.П.

при секретарі                                            Білошицькій
І.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Радомишль цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ДП «Чорнобильсервіс» про стягнення невиплаченої частини заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ.

Заочним рішенням Радомишльського районного суду
Житомирської області від 17 жовтня 2006 року, ухваленому у справі за вищезазначеним
позовом, позовні вимоги ОСОБА_1.
задоволені частково.

Генеральний директор Кушніренко С.М. звернувся до суду
із заявою про перегляд заочного рішення,
посилаючись на те, що підприємство не змогло забезпечити явку свого представника в судове засідання з поважних
причин, так як юрист Журбенко І. А. на той час перебував у щорічній відпустці.
Копія заочного рішення надійшла лише 5 грудня 2006 року.

Разом з тим,
відповідач вважає рішення незаконним та необгрунтованим, так як позивач отримував,
пропорційно відпрацьованому часу, доплату в розмірі, що не перевищувала 118,8 гривень та 50%
премії від цієї суми відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 29 січня 2003 року №137.

При розгляді
заяви про перегляд заочного рішення представник позивача заперечував проти її
задоволення, представник відповідача доводи заяви підтримав і просив її задовольнити.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог п.1
ч.Зст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного
рішення залишити заяву без задоволення.

Як видно з матеріалів справи №
2-н-75 справа була призначена до розгляду на 17 жовтня 2006 року на 15 годин.
Про день і час розгляду справи сторони були повідомлені, про що свідчить особистий підпис
представника (а.с.57).

Однак, в судове засідання представник відповідача не
з»явився, причину неявки суду не повідомив.

Посилання відповідача на те, що юрист Журбенко І. А. в
день розгляду справи знаходився у відпустці, а інші працівники юридичного відділу були
зайняті не дає суду підстав для скасування заочного рішення, оскільки ці обставини не
перешкоджали участі в справі іншої посадової
особи або іншого працівника підприємства.

Дійсно, з вини канцелярії суду,
копія рішення була направлена простим поштовим конвертом. В заяві сам заявник
стверджує, що копія заочного рішення надійшла на підприємство лише 5 грудня 2006
року. Проте, з невідомих причин заява про перегляд заочного рішення
до суду своєчасно, в передбачений законом термін подана не була. Причини
поважності пропуску подачі такої заяви суду не надано. Крім того, заявник не просить в своїй
заяві та в судовому засіданні поновити йому строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

2

Разом з тим,
відповідач і при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, не надав суду доказів,
які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. Представник
відповідача стверджує, що діяв виключно в межах своїх повноважень та виконував
постанову Кабінету Міністрів від 26.07.2006 року №836. Жодних пояснень чому саме для
розрахунків з позивачем він застосував саме цю постанову відповідач не надав. У відповідності
до вимог ст.26 постанови Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 року №987
відповідальність за правильність призначення громадянам компенсацій і допомоги та
своєчасність їх виплати несуть керівники підприємств, установ та організацій згідно із законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №137 від 29 січня 2003 року встановлено в період з 1 січня
2003 року по 1 січня 2006 року - особам, які постійно працюють
проводиться доплата в 9-кратному розмірі доплати, встановленої для громадян які
працюють
у зоні безумовного (обов'язкового відселення). Ця доплата проводиться пропорційно
відпрацьованому часу, але не більш від зазначеного розміру.

Також особам,
які постійно працюють у зоні відчуження, установлено премії за основні
результати господарської діяльності яка нараховується в розмірі до 50% тарифної
ставки з урахуванням доплат і надбавок, передбачених законодавством і п. 1 цього
пункту. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи держаної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у спосіб,
що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з вимогами ст.39 Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» 29 січня
2003 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову 137, якою на період з січня
2003 року по 1 січня 2006 року установлено доплати для осіб, які працюють у
зоні відчуження - в розмірі, який дорівнює дев»ятикратному розміру доплат,
встановлених для громадян, які працюють у зоні безумовного ( обов'язкового) відселення. Також цією
постановою встановлено і нарахування премії за основні результати господарської
діяльності.

У відповідності до п.4.13 Порядку
використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних
із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи передбачено доплати працюючим у зонах відчуження та безумовного(обов'язкового
відселення) після повного відселення жителів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2003 року №137.

Представником відповідача не надано суду доказів, які б
спростували вищезгадані обставини.

На підставі викладеного та
керуючись ст.231 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора ДП
«Чорнобильсервіс» про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до
апеляційного суду Житомирської області
через Радомишльський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня її оголошення заяви про апеляційне
оскарження та поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги.