Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2007 року
Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого
судді   Литвиненко О.Л.

при секретарі           Лунгул Т.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка

справу за
позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3про
захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Встановив:

Позивачі
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулися до суду з позовом про захист честі, гідності та
ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що основою для
позову послугували наслідки звільнення з роботи відповідачки по справі ОСОБА_3.
Позивачі працюють у Вагонній ділянці станції «Київ - Пасажирський» на посадах
відповідно заступника начальника дільниці з кадрів та соціальних питань і
диспетчера дільниці по забезпеченню харчування в поїздах (безпосередньо
займається відкриттям нарядів для прямування, згідно графіків затверджених
керівництвом дільниці, працівникам вагонів - ресторанів). 17.07.06 у вагоні -
ресторані фірмового поїзду 5/6 „Київ-Москва" відповідачку буфетницю
ОСОБА_3. (яка виконувала на той час обов'язки завідуючої вагону - ресторану)
було виявлено у нетверезому стані, про що складено відповідний акт. Після цього
відповідачка не з'являлася на роботу, за що її було звільнено за прогул без
поважних причин, згідно вимог п. 4
ст. 40 Кодексу
законів про працю України.

Під час своєї
попередньої роботи відповідачка ОСОБА_3. мала догани і була звільнена у 2002р.,
як безвідповідальний та непрофесійний працівник, оскільки, за час роботи на
підприємстві (1978-2002р.та 2005-2006р.), були зафіксовані грубі порушення нею
трудової дисципліни та посадових обов'язків, а саме: обрахунку, перевезення
безквиткових пасажирів, перевезення контрабандних товарів.

Після свого
другого звільнення відповідачка ОСОБА_3. безпідставно та бездоказово почала
писати численні скарги, зокрема в Міністерство транспорту та зв'язку України,
до „Укрзалізниці", в яких, у неправдивій та принизливій для людської
гідності формі, висловлювала думки про необ'єктивність та непрофесійність
роботи позивачів і звинувачувала у хабарництві. За цими скаргами були
призначені та проведені перевірки, метою яких було з'ясування достовірності
викладених в скаргах подій. Під час останньої перевірки 05.12.2006 року в
присутності складу комісії, відповідачка знову почала безпідставно
звинувачувати позивачів у вимаганні грошей. Зазначені перевірки не підтвердили
жодних звинувачень відповідачки ОСОБА_3на адресу позивачів ОСОБА_1. та
ОСОБА_2.. Все це зазначено у відповідному акті складеному за результатами
перевірки.

Тривалі розмови
з перевіряючими, з'ясування окремих фактів призвело до того, що відношення до
позивачів трудового колективу та керівництва змінилося не на краще. Крім цього,
всі ці події призвели до негативних змін в їх здоров'ї. Тривале нервове
напруження, необхідність виправдовуватися, мало відповідні наслідки. Після
закінчення перевірок позивачі були вимушені звернутися за медичною допомогою до
кардіологів та невропатологів.

2

Позивачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. вважають, що
протиправні дії відповідачки ОСОБА_3спрямовані на приниження їхньої честі,
гідності та ділової репутації, призвели до погіршення відношення до позивачів з
боку керівництва в цілому, а також заподіяли їм моральну шкоду яку позивачі
оцінюють в 10000 (десять
тисяч) гривень. В позові просять зобов'язати відповідачку спростувати
недостовірну інформацію про позивачів, яку вона поширює, шляхом вибачення перед
позивачами, в присутності членів трудового колективу, керівництва Вагонної
дільниці станції «Київ - Пасажирський» та керівництва „Укрзалізниці",
принесеного у письмовій формі та стягнути з відповідача на користь позивачів 10
000 гривень моральної шкоди.

До судового
розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги, просять стягнути на їх
користь по 5 000 гривень
моральної шкоди кожній.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1. підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що 17.07.06 у вагоні - ресторані
фірмового поїзду 5/6 „Київ-Москва"
відповідачку буфетницю ОСОБА_3., яка виконувала на той час обов'язки завідуючої
вагону-ресторану, було
виявлено у нетверезому стані, про що складено відповідний акт. 18.07.2006 року
відповідачку було звільнено за прогул без поважних причин, так як вона не
з'явилася на роботі. Після звільнення відповідачка ОСОБА_3. почала писати
численні скарги, в яких у неправдивій та принизливій для людської гідності
формі висловлювала думки про необ'єктивність та непрофесійність роботи
позивачки і звинувачувала у хабарництві. За цими скаргами були призначені та
проведені перевірки, метою яких було з'ясування достовірності викладених в
скаргах подій. Під час останньої перевірки 05.12.2006 року в присутності складу
комісії, відповідачка знову почала безпідставно звинувачувати позивачку у
вимаганні грошей двох тисяч доларів. Зазначені перевірки не підтвердили жодних
звинувачень відповідачки ОСОБА_3в її адресу. Все це зазначено у відповідному
акті складеному за результатами перевірки. Протиправні дії відповідачки
ОСОБА_3., спрямовані на приниження честі, гідності та ділової репутації
позивачки, призвели до погіршення відносин з керівництвом. Після закінчення
перевірок позивачка була вимушена звернутися за медичною допомогою до
кардіологів та невропатологів і проходила курс стаціонарного лікування.
Позивачка вважає, що їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 5 000 (п'ять тисяч)
гривень і яку просить стягнути.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_2. підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що 17.07.06 року
відповідачку буфетницю ОСОБА_3., яка виконувала на той час обов'язки завідуючої
вагону-ресторану, було
виявлено у нетверезому стані і 18.07.2006
року її було звільнено за прогул без поважних причин, так як вона не
з'явилася на роботі. Після звільнення відповідачка ОСОБА_3. почала писати
численні скарги, в яких у неправдивій та принизливій формі висловлювала думки
про необ'єктивність та непрофесійність роботи позивачки і звинувачувала у
хабарництві. За цими скаргами були призначені та проведені перевірки. Під час
останньої перевірки 05.12.2006 року в присутності складу комісії, відповідачка
знову безпідставно звинувачувала позивачку у вимаганні грошей в сумі двох тисяч
доларів. Зазначені перевірки не підтвердили жодних звинувачень відповідача
ОСОБА_3в її адресу. Все це зазначено у відповідному акті складеному за
результатами перевірки. Протиправні дії відповідачки ОСОБА_3., спрямовані на
приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки, призвели до
погіршення відносин з керівництвом. Після закінчення перевірок позивачка була
вимушена звернутися за медичною допомогою до лікарів і пройшла курс стаціонарного
лікування. Позивачка вважає, що їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в
5 000 (п'ять тисяч) гривень і яку просить стягнути на її користь з
відповідачки.

Відповідачка
ОСОБА_3. на розгляд справи не з'явилася. Про день та час розгляду справи увідомлена
своєчасно та належним чином. В суд не надійшло від неї повідомлень про

3

наявність
поважних причин та заперечень проти позову. Суд вважає за можливе розглянути
дану справу у відсутність відповідачки ОСОБА_3.

Заслухавши
пояснення позивачів ОСОБА_1. та
ОСОБА_2., покази свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5., дослідивши матеріали справи, суд вважає
заявлений позов в частині захисту честі, гідності і ділової репутації
обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у відповідності зі ст. 297, 299 ЦК України,

Судом
встановлено, що відповідачка ОСОБА_3. працювала офіціантом, завідувачем
виробництва вагону-ресторану
вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський, була звільнена 14.08.2002 року у зв'язку з
систематичним порушенням трудової дисципліни та службових обов'язків без
поважних причин по ст. 40
п.3 КЗпП України.

Під час своєї
роботи відповідачка ОСОБА_3. мала догани, за час роботи на підприємстві
(1978-2002р.та 2005-2006р.) були виявлені та зафіксовані грубі порушення нею
трудової дисципліни та посадових обов'язків, а саме: обрахунку, перевезення
безквиткових пасажирів, перевезення контрабандних товарів.

07.12.2005 року відповідачку ОСОБА_3. було прийнято буфетником на
дільницю по забезпеченню харчування у вагонну дільницю ст. Київ-пасажирський.

17.07.06 у
вагоні - ресторані фірмового поїзду 5/6 „Київ-Москва" відповідачку
буфетницю ОСОБА_3., яка виконувала на той час обов'язки завідуючої вагону-ресторану, було
виявлено у нетверезому стані, про що складено відповідний акт. Після цього
відповідачка не з'являлася на роботу, за що 18.07.2006 року її було звільнено за прогул без поважних причин по
ст. п. 4 ст. 40 Кодексу законів
про працю України.

Після свого
другого звільнення відповідачка ОСОБА_3. почала писати численні скарги, зокрема
в Міністерство транспорту України, до Кабінету Міністрів України, в яких, у
неправдивій та принизливій для людської гідності формі, висловлювала думки про
необ'єктивність та непрофесійність роботи позивачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. і
звинувачувала їх у хабарництві.

12.09.2006 року відповідачка написала заяву Міністру транспорту
України, в якій зазначила, що позивачка ОСОБА_2. за атестат офіціанта взяла з
ОСОБА_5. 200 доларів
США.

11.08.2006 року ОСОБА_3. звернулась в Кабінет Міністрів України зі
скаргою, в якій зазначила, що ОСОБА_2. вимагала з неї хабар в сумі 200 доларів США за
допуск до рейсу.

23.11.2006 року відповідачка ОСОБА_3. повторно написала заяву
Міністру транспорту України, в якій зазначила, що ОСОБА_1. за те, щоб перевести
відповідачку на постійне місце роботи на завідуючу виробництвом вимагала 2 000 доларів США.

За цими скаргами
були призначені та проведені перевірки, метою яких було з'ясування
достовірності викладених в скаргах подій. Під час останньої перевірки
05.12.2006 року в присутності складу комісії відповідачка знову почала безпідставно
звинувачувати позивачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у вимаганні грошей. Зазначені
перевірки не підтвердили жодних звинувачень відповідача ОСОБА_3на адресу
позивачів. Все це зазначено у відповідному акті складеному за результатами
перевірки.

Судом встановлено,
що інформація подана відповідачкою у скаргах у Міністерство транспорту України
та Кабінет Міністрів України є недостовірною і її спростування у відповідності
зі ст. 277 ЦК
України здійснюється особою, яка поширила інформацію.

У відповідності
до ст. 297 ЦК
України кожен має право на повагу до його честі та гідності, честь та гідність
фізичної особи є недоторканими.

Протиправними
діями відповідачки ОСОБА_3принижено честь, гідність та ділову репутацію
позивачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2., недоторканність яких забезпечується ст.ст. 297, 299 Цивільного
кодексу України, що призвели до погіршення відношення до позивачів з боку
керівництва в цілому.

4

Суд вважає, що
відповідачка не надавала суду ніяких доказів, що підтверджують достовірність
інформації, викладеної в письмових заявах та скаргах позивачки в період з
11.08.2006 року по 23.11.2006 року, направлених в адресу Міністерства
транспорту та звязку України та Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 277
ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї
інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена.

Тому необхідно
спростувати недостовірну інформацію про позивачів, яку відповідачка поширила
подачею скарг у Міністерство транспорту та зв'язку України та Кабінет Міністрів
України шляхом подачі заяв, що спростовують встановлені судом обставини.

Позов в частині
стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково у відповідності зі
ст. 1167 ЦК
України в сумі по 3 000 гривень
кожній з позивачів з урахуванням ступеня вини, об'єму та характеру
недостовірної інформації, що принижую честь, гідність і ділову репутацію
позивачів. Суд також враховує, що тривалі розмови з перевіряючими, з'ясування
окремих фактів призвело до того, що відношення до позивачів трудового колективу
та керівництва змінилося не на краще. Крім цього, всі ці події призвели до
негативних змін в здоров'ї позивачів. Тривале нервове напруження, необхідність
виправдовуватися мало відповідні наслідки. Після закінчення перевірок позивачі
були вимушені звернутися за медичною допомогою до лікарів і пройти курс
стаціонарного лікування.

Встановлені
судом обставини підтверджуються:

показами свідка
ОСОБА_4. про те, що він був членом комісії по перевірці скарг ОСОБА_3з приводу
її звільнення і в його присутності та інших членів комісії відповідачка
звинувачувала ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у вимаганні грошей в сумі 2 000 доларів США
за перевід на іншу роботу;

показами свідка
ОСОБА_5. про те, що позивачі з неї ніколи гроші за працевлаштування не вимагали
і влаштувалась вона на роботу сама, хоча ОСОБА_3. говорила, що платила за мене
гроші;

ксерокопією
трудової книжки ОСОБА_1. серії НОМЕР_1від 03
серпня 1988 року з
записом від 01.09.2005 року
призначення заступником начальника Вагонної дільниці станції Київ - Пасажирський (по
кадрах з соціальних питань) у порядку переведення з ДТГО „Південно-Західна
залізниця"(Наказ №Л-09/ОС від 01.09.2005
року) (а.с. 20-26);

довідкою з місця
роботи ОСОБА_1. від 16.02.2007
року, що вона дійсно працює у Вагонній дільниці ст. Київ-пасажирський з 01.09.2005 року на посаді заступника-начальника (по
кадрах із соціальних питань)(а.с. 15);

довідкою з місця
роботи ОСОБА_2. від 16.02.2007
року, що вона дійсно працює у Вагонній дільниці ст. Київ-пасажирський з
01.09.2005 року на посаді диспетчера (а.с. 38);

ксерокопією
трудової книжки ОСОБА_2. від 30 травня 1974 року з записом від 01.03.2006 року,
яка переведена диспетчером на дільницю по забезпеченню харчуванням пасажирів в
поїздах (Наказ №4461/ОС від 27.12.2005 року) (а.с. 39-46); ксерокопією наказу
№9 від 15.02.02 року „Про накладення стягнення на завідуючу вагону-кафе
ОСОБА_6. (ОСОБА_3.), що підтверджує перевезення безквиткового пасажира (а.с. 27);

ксерокопією
наказу №29 від 08.04.02 року „Про накладення стягнення на завідуючу вагону-кафе
ОСОБА_6. (ОСОБА_3.), мийника посуду ОСОБА_7., що підтверджує перевезення
безквиткового пасажира (а.с. 28);

ксерокопією
наказу №1375 від 14.08.02 року „Про звільнення завідуючої вагону-кафе ОСОБА_6.
(ОСОБА_3.) за п.3 ст.40КзПП", що підтверджує звільнення з роботи (а.с.
29);

5

ксерокопією
наказу № 3555 від 05.10.062 року „Про звільнення з роботи за прогул без
поважних причин завідуючої вагону-кафе ОСОБА_6. (ОСОБА_3.) за п.4 ст.40 КзПП 3
18.07.2006 року, що підтверджує звільнення з роботи (а.с. 30); ксерокопією
листа № 2234 від 18.09.2006 року заступнику начальника Галузевої пасажирської
служби, де детально зазначений перебіг події в діяльності ОСОБА_3(ОСОБА_6.) (а.с. 31,32);

ксерокопією акту
від 17.07.2006 року про
факт появи на робочому місті в нетверезому стані ОСОБА_3(ОСОБА_6.) (а.с. 33,34); -    ксерокопією доповідних ОСОБА_7. від
13.07.2006 року та
ОСОБА_5. від 14.07.2006 року   про
факт   появи   на
робочому   місті   в
нетверезому   стані   ОСОБА_3. (ОСОБА_6.) (а.с. 35,36);

ксерокопією заяв
- скарг
ОСОБА_3(ОСОБА_6.) від  11.08.2006 року, 12.09.2006 року, 23.11.2006 року.

Керуючись ст. 15, 30, 62,209-213 ЦПК
України, ст. ст. 277,
297, 299,1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити
частково.

Визнати
інформацію, поширену ОСОБА_3відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2в письмових заявах,
поданих 11.08.2006 року, 12.09.2006 року, 23.11.2006 року в Міністерство
транспорту та зв'язку України, Кабінет Міністрів України недостовірною.

Зобов'язати
ОСОБА_3спростувати недостовірну інформацію про позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2шляхом
подачі заяви у письмовій формі в Міністерство транспорту та зв'язку України,
Кабінет Міністрів України.

Стягнути з
ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 3000
(три ) тисячі
гривень моральної шкоди.

Стягнути з
ОСОБА_3на користь ОСОБА_23000
(три) тисяч моральної шкоди.

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Київської області через
Баришівський районний суд Київської області.