У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Григор'євої Л.І.,

суддів:
Балюка М.І.,            Барсукової
В.М.,

Данчука В.Г.,           Косенка
В.Й., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4про вселення, усунення
перешкод у користуванні жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2007 року,

встановила:

У жовтні 2006 року позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що ОСОБА_2. не проживає у квартирі АДРЕСА_1понад 10 років,
оскільки між ними перестали існувати подружні стосунки. Відповідач забрав усі
особисті речі та частину спільного подружнього майна, добровільно залившиши
вказану квартиру. Зазначала, що він проживає в приватному будинку в с. Велика
Бугаївка Васильківського району Київської області, який було побудовано
частково за спільні кошти подружжя.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2. не проживає у спірній квартирі понад шість
місяців без поважних причин, просила визнати його таким, що втратив право
користування цією квартирою.

У зустрічному позові ОСОБА_2. просив усунути перешкоди в користуванні
спірною квартирою та вселити його в цю квартиру, посилаючись на те, що квартира
була надана йому на сім'ю з трьох осіб на підставі ордера від 17 травня 1978
року, а після розірвання шлюбу із ОСОБА_1його перестали впускати в спірну
квартиру.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2007 року, у
задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено. Позов ОСОБА_2. задоволено. Вселено
ОСОБА_2. у спірну квартиру. Зобов'язано ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_4. не чинити
перешкод ОСОБА_2. у користуванні спірною квартирою.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1просить
скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від                      14 травня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від                                    12 липня
2007 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права й ухвалити нове рішення.

Касаційна скарга ОСОБА_1підлягає частковому задоволенню, а судові рішення -
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких
підстав.

Судами встановлено, що двокімнатна квартира № АДРЕСА_1була надана
відповідачу ОСОБА_2. на підставі ордера від 17 травня 1978 року № 2631 серія Б
на сім'ю у складі трьох осіб: він, дружина та донька.

У спірній квартирі зареєстровані позивачка ОСОБА_1., відповідач ОСОБА_2.,
чоловік доньки, ОСОБА_3., та онук сторін,                 ОСОБА_4.

ОСОБА_1і ОСОБА_2. уклали шлюб 15 січня 1961 року, який                         17 листопада 2006 року
був розірваний за рішенням Деснянського районного суду м. Києва.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1та задовольняючи зустрічний позов
ОСОБА_2., суди виходили з того, що відповідач не проживає в спірній квартирі з
поважних причин, саме він отримав спірну квартиру згідно з ордером і він же є
власником особового рахунку, при цьому іншого житла в              м. Києві ОСОБА_2. не має, і
дійшли висновку про те, що відповідач не втратив право користування спірною
квартирою.

Однак з таким висновком не можна погодитися, оскільки суди дійшли його з
порушенням процесуального закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Усупереч вимогам ст. ст. 212 - 215 ЦПК України суди належним чином не
перевірили та не дали оцінки наявним у справі доказам щодо добровільності
звільнення спірної квартири ОСОБА_2. та непроживання в ній (розписка ОСОБА_2.
про непроживання в указаній квартирі з 1987 року, зобов'язання виписатись із
цієї квартири до 31 жовтня 2006 року та відсутність претензій на квартиру (а.с.
13); протокол судового засідання від 2 жовтня 2006 року з поясненнями ОСОБА_2.
про непроживання його в спірній квартирі, намір залишити цю квартиру ОСОБА_1.,
згоду виписатися зі спірної квартири та про те, що квартплату він не оплачує
(а.с. 65 зв., 66)), хоча зазначені обставини мають суттєве значення для
правильного вирішення спору.

За таких обставин судами допущені порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, а тому судові рішення відповідно до
ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2007 року скасувати, передати
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко