РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа
№ 2-1437/2007 рік

20 грудня 2007 року
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Бондарьової Г.М.,
при секретарі: Кобкі Т.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Першотравенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у місті Першотравенську про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
заявив позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті
Першотравенську про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що тривалий час
пропрацював  в тяжких та шкідливих
підземних умовах праці вугільної промисловості на підприємствах ВАТ
«Павлоградвугілля» .

За час роботи одержав професійні
захворювання радикулопатію  згідно акту
розслідування № 99 від 22 листопада 1994 року та деформуючий артроз ліктьових
та колінних суглобів згідно акту розслідування від 03 грудня 2004 року.

За висновком первинно-повторної
МСЕК  від 27 січня 2005 року йому  було встановлено сукупно 65% стійкої втрати
професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково,із них 35%
повторно по профзахворюванню радикулопатія та 30 % первинно по профзахворюванню
дефартроз.

Поскільки
він є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного за хворювання, які спричинили втрату
працездатності»,згідно із ст.21 п.1 «е» 28 ч.3
вказаного Закону в обов»язки відповідача входить своєчасне та в повному
обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівникові  внаслідок ушкодження його здоров"я в
вигляді страхової виплати в відшкодування моральної шкоди за наявності факту
заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Позивач вважає, що факт заподіяння
йому моральної шкоди наявний, оскільки:він частково на 65% втратив професійну
працездатність в працездатному віці, йому встановлено 3 групу інвалідності, в
нього пошкоджені хребет та суглоби ,що спричиняє йому  фізичні та моральні страждання, він відчуває
незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти фізичні болі та моральні
страждання ,відчувати себе неповноцінною людиною як вдома так і перед
сторонніми  людьми.

Всі вказані ним  факти та обставини призводять до значних
моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його
життя,порушили його нормальні життєві зв'язки, для чого він повинен прикладати
значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

Позивач оцінює свою моральну шкоду
у суму 75 000 грн.

Представник
відповідача ВВД ФССНВУ в місті Першотравенську позов не визнала повністю,
пояснивши суду, що позивачу призначені, виплачені та виплачуються належні йому
страхові виплати в зв»язку  одержаними
ним  профзахворюваннями на виробництві на
шахтах ВАТ «Павлоградвугілля».

Моральна
шкода позивачу не призначалась і не виплачувалась, поскільки згідно п.3 ст.4
Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які
спричинили  втрату працездатності»
моральна шкода Фондом відшкодовується в випадку, якщо умовами виробництва не
спричинена потерпілому втрата професійної працездатності по заяві потерпілого
та при наявності відповідного висновку медичних органів /МСЕК/.

Позивач
про виплату йому моральної шкоди до ВВД ФССНВУ в місті Першотравенську  не звертався, не навів доказів спричинення
йому моральної шкоди, в чому вона виявляється, не навів доказів порушення
трудового законодавства зі сторони роботодавця та робочих органів ФССНВУ, що
призвели до спричинення моральної шкоди.

Відповідно до акту розслідування
професійного захворювання на виробництві від 22 листопада 1994 року професійне
захворювання ОСОБА_1 було встановлено 22 листопада 1994 року, висновком  МСЕК первинно було встановлено 01 грудня 1994
року 50% втрати професійної працездатності, тобто до створення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України, тому відповідно до абз.2 пн. 3 розділу 11 Закону уся
заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання
чинності цим законом підприємства, установи, організації не відшкодували
матеріальної і моральної/немайнової/ шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я,
виплачується цими підприємствами, установами та організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника-Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Також позивач пропустив строк ,у
межах якого він мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого
цивільного права.

Крім того, 01 січня 2007 року
набрав чинності Закон  України «Про
державний бюджет на 2007 рік» і згідно
п.22 ст. 71 цього Закону  зупинена
на 2007 рік дія абз.4 ст.1/в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку
/підп. «е» п.1 ч.1 ст.21, ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних захворювань ,які спричинили втрату
працездатності»,тобто на 2007 рік у Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві відсутній обов»язок, щодо відшкодування моральної шкоди
всім застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку.

З 20 березня 2007 року набрав
чинності Закон України»Про внесення змін до Закону України «Про
загальнообов»язкове державне  соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань,
які спричинили втрату працездатності»,яким були виключені статті Закону
стосовно обов»язку відшкодування Фондом моральної шкоди.

Тому вважають що підстав для
задоволення позову немає.

Просить в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими слідуючі
обставини.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року в аспекті конституційного звернення положення
частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов»язкове  державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних захворювань ,які спричинили втрату
працездатності» слід розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів  відшкодування Фондом соціального страхування
від нещасних випадків
моральної/немайнової/ шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому
випадку-тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної
працездатності .

Вказане положення не виключає
обов»язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва,
в інших випадках ,коли здійснення права застрахованих на відшкодування
моральної/немайнової/ шкоди, спричиненої умовами виробництва ,повинно
забезпечуватись  Фондом на підставі
ст.ст.1,5,6,13,21 та частини  третьої
ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі  в випадку тимчасової, стійкої або повної
втрати професійної працездатності.

Поясненнями представника
відповідача, матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час  пропрацював
в тяжких та шкідливих підземних умовах праці вугільної промисловості на
підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля» .

За час роботи одержав професійні
захворювання:

-         радикулопатію  згідно акту розслідування № 99 від 22
листопада 1994 року

-    та деформуючий артроз ліктьових та колінних суглобів згідно акту
розслідування від 03 грудня 2004 року.

За висновком первинно-повторної
МСЕК  від 27 січня 2005 року йому  було встановлено сукупно 65% стійкої втрати
професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково,із них 35%
повторно по профзахворюванню радикулопатія та 30 % первинно по профзахворюванню
дефартроз.

Поскільки позивач є застрахованою
особою відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності»,згідно із ст.21 п.1 «е» 28 ч.3  вказаного Закону в обов»язки відповідача
входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові  внаслідок ушкодження його
здоров'я в вигляді страхової виплати в відшкодування моральної шкоди за
наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Суд вважає, що факт заподіяння
позивачеві моральної шкоди наявний, оскільки: він частково на 30% втратив
професійну працездатність в працездатному віці від професійного захворювання
дефартроз згідно акту його розслідування
від 03 грудня 2004 року та висновку МСЕК від 27 січня 2005 року, йому
встановлено 3 групу інвалідності, в нього пошкоджені  суглоби ,що спричиняє йому  фізичні та моральні страждання, він відчуває
незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти фізичні болі та моральні
страждання ,відчувати себе неповноцінною людиною як вдома так і перед
сторонніми  людьми.

Всі вказані ним  факти та обставини призводять до значних
моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його
життя, порушили його нормальні життєві зв»язки , для чого він повинен
прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

Обговорюючи розмір відшкодування
позивачеві моральної шкоди суд враховує характер та об»ем його фізичних,
душевних ,психічних страждань від одержаного на виробництві профзахворювання,
тривалості лікування після профзахворювання, встановлення інвалідності в
працездатному віці, втрату добре оплачуваної роботи, втрату можливості його
повної трудової та соціальної
реабілітації ,що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв»язків,
що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд
вважає, що в відшкодування моральної шкоди позивачеві потрібно стягнути з
відповідача в розмірі 22 500грн. При цьому суд враховує,що максимальний розмір
в відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 мінімальних заробітних плат при
умові відсутності стійкої втрати працездатності на день постановлення рішення
суду/в відповідності з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної/немайнової/ шкоди» в випадках ,коли межі відшкодування моральної
шкоди визначаються  в кратній
відповідності з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, суд при
вирішенні цього питання повинен виходити із такого мінімального розміру
заробітної плати чи неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, які діють на момент розгляду справи.

А поскільки позивачем втрачено 30%
профпрацездатності в зв»язку з профзахворюванням  згідно акту його розслідування від 03 грудня
2004 року на підставі висновку МСЕК від 27 січня 2005 року, тобто уже після
введення в дію Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань,що
спричинили втрату працездатності»,з врахуванням вказаних ним та встановлених
судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з
міркувань розумності, виваженості та справедливості суд вважає стягнути на його
користь 22 500гривень.

Посилання  відповідача на пропуск позивачем  строку звернення до суду за захистом свого
цивільного права суд вважає безпідставним, оскільки страховий випадок відносно
отриманого позивачем другого профзахворювання - дефартроз настав  з дати МСЕК від 27 січня 2005 року,коли йому
вперше встановлено 30% стійкої втрати профпрацездатності з приводу
профзахворювання дефартроз,а до суду  він
звернувся 01 серпня 2007 року, тобто трьохрічний строк позовної давності
позивачем не пропущено.

Виходячи з того, що право на
відшкодування моральної шкоди позивачеві з приводу отримання ним другого
професійного захворювання -деформуючий
артроз згідно акту розслідування від 03 грудня 2004 року та дати  первинної МСЕК з цього приводу від  27 січня 2005 року, що є датою  настання страхового випадку ,виникло у позивача
з 27 січня 2005 року, дія Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік» та Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
загальнообов»язкове державне  соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань,
які спричинили втрату працездатності»,яким були виключені статті Закону
стосовно обов»язку відшкодування Фондом моральної шкоди, який набрав чинності з
20 березня 2006 року,на правовідносини сторін не поширюється, тому посилання  відповідача
на вказані Закони як на підставу відмови
у задоволенні позовних вимог є необґрунтованими.

Крім того, Згідно ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвижчу
юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч.3 ст.22 Конституції
України -при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З врахуванням викладених обставин
суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від
наявності чи відсутності з цього приводу
висновку МСЕК,яку  повинен
відшкодувати позивачу  відповідач як одну
із передбачених Законом України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності»
страхових виплат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України,ст.8,ч.3 ст.22 Конституції
України,ст.ст.1,5,6,13,21,ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань,що спричинили втрату працездатності»,суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Відділення  виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань
України у місті Першотравенську на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної
шкоди 22500/двадцять дві тисячі п'ятсот/ гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Відділення  виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань
України у місті Першотравенську витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 1/одна/ гривня 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області може бути подано через
Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський
міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга  подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ:
/Г.М.БОНДАРЬОВА/