Справа №22ц-140/07                                                      Суддя
першої інстанції Кошковська 3.А.
19                                            Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого                                                                  Козаченка
В.І.,

суддів:                                                               Довжук
Т.С., Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання Цвєтковій Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1. та представника відповідача
Діденко Н.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою Ленінського
відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції
(далі - Ленінського
ВДВС)

на рішення
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2006 р. за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у Снігурівському районі
Миколаївської області (далі -
Снігурівська ДВС) про стягнення 45282
грн. матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

09 червня 2006 р. ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Снігурівської ДВС про відшкодування шкоди,
завданої неналежним виконанням судового рішення.

В позові він
зазначав, що з 10 січня 2005 р. на виконанні
в Снігурівській ДВС знаходяться виконавчі листи, видані на підставі вироку
Снігурівського районного суду від 14
грудня 2004 р., про стягнення
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь, як із законних представників
неповнолітнього засудженого ОСОБА_4, по 21416
грн. з кожного матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином. Станом на
01 липня 2006 р. на користь
позивача стягнуто лише 3104
грн.

Оскільки ухвалою
Снігурівського районного суду від 21
березня 2006 р.
бездіяльність державних виконавців Снігурівської ДВС при виконанні вказаних
виконавчих листів визнана неправомірною, позивач просив суд стягнути на його
користь указану суму матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням
Снігурівського районного суду від 09
серпня 2006 р. позов
ОСОБА_1. задоволений частково. Стягнуто з Снігурівської ДВС на його користь 300 грн. на
відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник Снігурівської ДВС, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати.

Вислухавши суддю
- доповідача,
пояснення сторін, дослідивши надані докази та перевіривши законність і
обгрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 26
грудня 2003 р.
"Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників
виконавчого провадження" (ч. 5
п. 21) роз'яснено,
що при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди
(збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні
виходити з положень ст. 11
Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24 березня 1998 р. (з наступними

2.

змінами) та ст. 86 Закону України
"Про виконавче провадження) від 21
квітня 1999 р. (з
наступними змінами) і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути
відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні
виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України.

Виходячи зі
змісту ст. 33 ЦПК
України, суд, при необхідності, сам залучає до участі у справі
співвідповідачів, навіть при відсутності на це згоди позивача.

Однак, районний
суд не звернув належної уваги на вказані вимоги процесуального права та
обставини справи, хоча вони мають суттєве значення для правильного вирішення
спору про відшкодування завданої позивачеві шкоди.

Всупереч цьому,
суд розглянув справу й ухвалив оскаржене рішення, не залучивши до участі в
справі у якості відповідача орган Державного казначейства України та в якості
третіх осіб - засудженого
ОСОБА_4 та його батьків.

Згідно пункту 4 ст. 311 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Оскільки суд
першої інстанції допустив такі порушення норм процесуального права, які привели
до неправильного вирішення справи, то рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303,
307, 311,313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Снігурівької ДВС задовольнити частково.

Рішення
Снігурівського районного суду від 09
серпня 2006 р.
скасувати, а справу направити для нового розгляду до того ж суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:
підпис

Судді:                     підписи

В.І.Козаченко