УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
квітня 2007р.                                                                                                         м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                                                            Пнівчук
О.В.

суддів                                                                                    Бідочко
Н.П., Девляшевського В.А.

секретаря                                                                              Білик
Л.З.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Калуського міськрайонного суду від 06 лютого 2007 року, -

встановила:

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 06.02.2007 року поновлено ОСОБА_2. термін
звернення до суду. Позов ОСОБА_2. задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про
право власності на житловий будинок, видане 21.09.1999 року виконкомом
Підмихайлівської сільської ради Калуського району на будинковолодіння, що в
сАДРЕСА_1й визнано право власності на дане будинковолодіння за ОСОБА_2.

На дане
рішення ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

При
постановленні рішення, вважає апелянт, судом не враховано, що позивачка
пропустила строк звернення з позовом до суду, і підстав для його поновлення в
судовому засіданні не встановлено.

Суд не
дав належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_3. та ОСОБА_4. та прийшов до
невірного висновку про те, що вона, апелянтка, ніколи не проживала у спірному будинку.

Не дано
судом належної оцінки і тій обставині, що ОСОБА_5. хоча й не проживав у
спірному будинку, однак надав необхідну допомогу по господарству коли це було
потрібно позивачці.

Посилаючись
на викладені обставини, апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Постановляючи
рішення по суті позовних вимог ОСОБА_1суд першої інстанції правильно виходив із
того, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до
15.04.1991 року повинні вирішуватись за нормами, що регулювали власність
колгоспного двору.

Відповідно
до ст.126 ЦК України
в редакції 1963 року працездатний член колгоспного двору втрачав право на
частку в майні, якщо він не менше трьох років не брав участі у веденні
спільного господарства двору.

Справа №
22-ц-419/2007р.                                     Головуючий
у 1 інстанції Галущак Л.О.

Категорія
5                                                                Доповідач
Пнівчук О.В.

2

Судом встановлено, що
будинковолодіння АДРЕСА_1належало до суспільної групи колгоспників.

Згідно
рішення виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів від
09.11.1988 року ОСОБА_6. являвся власником житлового будинку АДРЕСА_1, що
відносився до суспільної групи - колгоспний двір (а.с.9).

Розпорядженням
Калуської райдержадміністрації від 26.02.1999 року внесено зміни до
вищезазначеного рішення виконкому Калуської районної ради та оформлено право власності
на будинковолодіння на ОСОБА_2.

Згідно
свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом
Підмихайлівської сільської ради 21.09.1999 року житловий будинок АДРЕСА_1 в
цілому належить ОСОБА_2. на праві спільною сумісної власності без зазначення
інших співвласників будинку (а.с.7).

Як
ствердила в судовому засіданні апелянт ОСОБА_1. в будинковолодінні своєї бабці
ОСОБА_1вона була прописана в 1987 році та проживала в ньому близько півтора
року після чого перейшла проживати в будинок своєї матері з власної волі.

Відповідач
ОСОБА_5. в спірному будинковолодінні взагалі не проживав, а був тільки
прописаним.

Таким
чином, встановлено, що відповідачі в спірному будинку фактично не проживали, не
брали участі у веденні спільного господарства колгоспного двору.

А тому,
сам факт прописки відповідачів в спірному будинковолодінні не може бути
підставою для визнання їх співласниками будинку в рівних частках.

За наведених
обставин суд першої інстанції обгрунтовано визнав недійсним свідоцтво про право
власності на житловий будинок по АДРЕСА_1на праві спільної сумісної власності
та визнав право власності на будинковолодіння за ОСОБА_2.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
поновлення ОСОБА_1строку звернення з позовом до суду, оскільки після відмови у
вчиненні нотаріальних дій щодо будинку дізналася, що відповідачі являються
співласниками будинку хоча в самому свідоцтві про право власності на будинок не
зазначені.

Рішення
суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 06.02.2007
року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу набрання нею законної сили.

Головуюча:                                                                                                  О.В.
Пнівчук

Судді:                                                                                                            Н.П.
Бідочко

В.А.
Девляшевський