У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

28
листопада 2007 року                                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,

Прокопчука Ю.В.,

Костенка А.В.,

Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Петровському районі м. Донецька про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що працюючи на підприємствах вугільної промисловості, при
виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання. Висновком
медико-соціальної експертної комісії від 17 серпня 2004 року йому вперше
встановлено 50 % стійкої втрати працездатності.

Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 10 січня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 4червня 2007
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати постановлені судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суди виходили з того, що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди
відповідно до положень Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік” щодо зупинення проведення виплат відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку.

З висновками судів погодитись не можна з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1звернувся до суду з позовом у листопаді 2006 року. При розгляді справи
судом першої інстанції встановлено, що висновком МСЕК від 17 серпня 2004 року
йому вперше  встановлено 50 % втрати
професійної працездатності та визнано інвалідом III групи безстроково у зв'язку з професійним захворюванням.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт законодавства на має
зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Положення ст. ст. 21, 28, 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (у редакції,
що діяла до прийняття Закону України “Про Державний бюджет України на 2006
рік”) передбачали обов'язок Фонду провести потерпілому страхову виплату за
моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Відповідно до п. 27 ст. 77
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” дію абзацу четвертого
статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” у частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей на 2006 рік
зупинено.

З  метою
приведення  окремих  норм
законів    відповідно до Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”  зупинено на 2007 рік дію абзацу
четвертого статті 1 (у частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового  випадку),
підпункту  "е"  пункту
1  частини першої  статті
21,  частини  третьої
статті 28;  абзацу десятого пункту
7 частини сьомої статті  17  та
пункту  7  частини
першої статті  22  у частині надання підприємствам фінансової
допомоги на безповоротній основі;
частини третьої статті 34;
частини  п'ятої статті  47  (у  частині
знижок  та надбавок до розміру
страхового внеску) Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування  від  нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

З огляду на вищезазначені положення законодавства
посилання  судових інстанцій на
відсутність у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди є безпідставним,
оскільки право на відшкодування такої шкоди виникло в позивача до прийняття
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, до суду він
звернувся до набрання цим Законом чинності.

За таких обставин ухвалені у справі рішення підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Петровського районного суду м. Донецька від 10 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 4 червня 2007 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                      М.В. Патрюк

Судді:                                                                           І.С. Берднік

А.В.
Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка