Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-3966/07
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 року                                                                     м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Бондаря
М.С.

суддів                         Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі              Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької
області від 20 серпня 2007 року у справі за позовом Комунального підприємства
„Підприємство комунальної власності” (надалі КП ПКВ) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання дійсним договору про надання послуг по утриманню будинку та
прибудинкової території та стягнення заборгованості за надані послуги, та
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП ПКВ про визнання договору про надання
послуг по утриманню будинку та прибудинкової території неукладеним, -

ВСТАНОВИЛА:

Після уточнення своїх позовних вимог КП ПКВ звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_1.,ОСОБА_2. про визнання дійсним договору про надання
послуг по утриманню будинку та прибудинкової території та стягнення
заборгованості за надані послуги. КП ПКВ зазначало, що між ним та відповідачами
фактично був укладений договір на участь у витратах на утримання будинку та
прибудинкової території. Однак відповідачі з листопада 2004 року по січень 2007
року не сплачували надані їм послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість
в сумі 1100 грн. 91 коп. У зв'язку з чим, просили визнати дійсним договір про
надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території та стягнути в
солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі
1100 грн. 91 коп. та судові витрати в сумі 30 грн.

ОСОБА_1. та ОСОБА_2. позов не визнали і звернулись до
суду із зустрічним позовом до КП ПКВ про визнання договору про надання послуг
по утриманню будинку та при будинкової території неукладеним.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької
області від 20 серпня 2007 року позов КП ПКВ задоволено. Визнано дійсним
договір про надання послуг по утриманню будинку та при будинкової території та
стягнуто з відповідачів на їх користь солідарно заборгованість в сумі 1100 грн.
91 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1. таОСОБА_2. відмовлено.

Із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не
згодні, в зв'язку з чим звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і
матеріального права, просили рішення скасувати, ухваливши нове, яким в
задоволені первісного позову відмовити, а їх позов задовольнити.

Дослідивши в засіданні апеляційного суду обставини
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що вцілому суд правильно
встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх оцінив.

Адже відповідач ОСОБА_1. є власником квартири №АДРЕСА_1 у
м. Енергодар Запорізької області. ОСОБА_2. є дружиною відповідача ОСОБА_1.,
зареєстрована в спірній квартирі і постійно проживає там з 21 лютого 2003 року.

Пунктом 7 Постанови КМУ №572 від 08 жовтня 1992 року “Про
механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового
договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України “Про житлово-комунальні
послуги” споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.

Проте, відповідачі ухиляються від покладеного на них
законом обов'язку укласти договір про надання житлово-комунальних послуг,
утримання будинку та прибудинкової території. ОСОБА_2. і ОСОБА_1. в порушення
вимог закону не оплачують витрат на утримання будинку та прибудинкової
території і комунальні послуги, які вони споживають, в зв'язку з чим, у них за
період з листопада 2004 року по січень 2007 року утворилась заборгованість в
сумі 1100,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, щодо стягнення
заборгованості, суд першої інстанції одночасно визнав дійсним типовий договір
на утримання будинку та прибудинкової території між позивачем з однієї сторони
і відповідачами з іншої.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна з
наступних підстав.

Визнання договору дійсним передбачено в ст.ст. 219, 220,
221, 224, 226 ЦК України. Проте на спірні правовідносини дія положень зазначених
статей ЦК України не поширюється.

Суд першої інстанції посилався на ст. 219 ЦК України, як
підставу для визнання дійсною угоди

щодо утримання будинку та прибудинкової території.

Разом з тим, дана норма закону регулює визнання дійсною
угоду, яка укладалась сторонами в усній формі. Відповідачі ж заперечували проти
того, що між сторонами по справі мала місце усна домовленість. Не зміг це
довести й позивач. Ним не наведено на яких умовах укладався даний договір, хто
є сторонами за угодою та інші істотні умови.

Тому в частині визнання угоди дійсною належить відмовити.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до переконання
про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, щодо визнання угоди
неукладеною, оскільки діючим ЦК України не передбачено підстав, обставин і
наслідків визнання угоди неукладеною.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області
від 20 серпня 2007 року в частині визнання дійсним договору про надання послуг
з утримання будинку та прибудинкової території скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні
позову в цій частині відмовити.

Решту рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Ломейко В.О.

Гончар О.С.