АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року                                                                                м.Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -  Доценко Л.І.

суддів -
Мартинової К.П., Журавльова О.Г.,

при секретарі - Мазун І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання частково недійсним державного акта про право
власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_3на рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

23.03.2006р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому
зазначав, що на

підставі рішення №1 від 30.01.1992р. сесії
Овідіопольської сільради йому була виділена

земельна ділянка площею 0,6бга поАДРЕСА_1, яка раніше

належала його бабусі. Вказана земельна ділянка була призначена для
будівництва та

обслуговування житлового будинку.

В 2005р.
позивачу стало відомо, що відповідачка під час приватизації своєї земельної
ділянки одночасно приватизувала і належну йому вищевказану земельну ділянку при
цьому без погодження меж земельної ділянки. З цих підстав позивач просив
визнати частково недійсним державний акт на право приватної власності на
земельну ділянку на ім"я відповідачки та зобов"язати її повернути
йому земельну ділянку площею 0,06га по АДРЕСА_1

В судовому
засіданні позивач уточнив свої вимоги і просив визнати повністю недійсним
державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,74га,
розташовану по АДРЕСА_1на ім"я відповідачки ОСОБА_2

Представник
відповідачки позов не визнав, вказавши що 27.05.1999р. ОСОБА_2придбала житловий
будинок з господарчими спорудами по АДРЕСА_1 Придбаний будинок був розташований
на присадибній земельній ділянці державного фонду розміром 2500 кв.м. 13 вересня 2004 року ОСОБА_2 на підставі
рішення №56 14-ої
сесії XXIУ скликання Овідіопольської сільради були видані два
державні акти на право приватної власності на землю, один з яких для
будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, а другий для
ведення особистого селянського господарства площею 0,74га по АДРЕСА_1 Оскільки
вказані державні акти були отримані відповідачкою на законних підставах,
представник ОСОБА_2
просив в задоволенні позову відмовити.

Представник Овідіопольської сільради позов не визнав.

Головуючий у
першій інстанції - Куркан
М.М.                               Справа
№22ц-1732 07

Доповідач-
Доценко Л.І                                                                   Категорія
ЦП: 33

2

Рішенням
Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним державного акта про
право власності на земельну ділянку серії ОД №021521 площею 0,074га від 13.09.2004р. на ім"я ОСОБА_2, яка
розташована по АДРЕСА_1відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник позивача -
ОСОБА_3 просив рішення Овідіопольського районного суду Одеської
області від 05 грудня 2006 року скасувати
та постановити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1, оскільки вважає,
що це рішення поставновлене з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю- доповідача, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що після
винесення рішення № 1 від
30.01.1992року Овідіопольською селищною радою про надання ОСОБА_1 земельної
ділянки площею 0,06га в АДРЕСА_1, йому не були встановлені межі наданої
земельної ділянки в натурі. ОСОБА_1 не отримав державний акт про право
власності чи про право користування присадибною земельною ділянкою. Тому суд першої інстанції на підставі
ст.ст.22,23,24,125 ЗК України (
в редакції 1992року) вважає, що у ОСОБА_1 не виникло право власності чи
право користування спірною земельною ділянкою.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі, -Надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до
ст.22 ЗК України ( в
редакції 1992року) право власності на землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після, встановлення землевпорядними організаціями
меж земельної ділянки в натурі (
на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею
забороняється.

Відповідно до
ч.І ст.23 ЗК України ( в
редакції 1992року) право власності або право постійного користування землею
посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Суд першої
інстанції, при дослідженні наявних у справі доказів; обгрунтовано виходив з
того, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 не встановлено в натурі на місцевості.

В апеляційній
скарзі представника ОСОБА_1- ОСОБА_3 вказується, що рішенням Овідіопольської
селищної ради від 30.01..1992року ОСОБА_1 була виділена земельна ділянка за
адресою АДРЕСА_1, однак
суд першої інстанції не прийняв до уваги це рішення.

Колегія суддів
не приймає до уваги ці доводи, оскільки ні з рішення Овідіопольської селищної
ради № Т від 30.01.1992р.,
ні з ситуаційного плану земельної ділянки не можливо визначити фактичне
місцезнаходження цієї ділянки, оскільки зазначені документи окрім назви
АДРЕСА_1 не містять у собі жодного номеру. Крім того, рішенням № 61 від
15.06.2006року Овідіопольська селищна рада скасувала рішення № 1 від
30.01.1992року про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки.

Враховуючи все
вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких
обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

з

Керуючись
ст.ст. 307 ч. 1 п. 1,308,315,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1-
ОСОБА_3відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області
від 05 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту    її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий                      Л.І.Доценко