Справа
№2-
Р І Ш Е Н  Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

=======================================================================

27
липня 2007 року                 Ялтинський
міський суд

Автономної
Республики Крим у складі головуючої судді: Земляної Г.В., при

секретарі:
Копистко А.М., з участю адвоката: ОСОБА_1, розглянувши у

відкритому
судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду цивільну справу

за
позовом ОСОБА_2 до Гурзуфської селищної ради, ОСОБА_3, Ялтинського міського
управління земельних ресурсів

Ялтинської
міської ради про визнання недійсним рішення міської ради, державного

акту
на право приватної власності на земельну ділянку, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі ОСОБА_3 і
представник  Гурзуфської селищної

ради
заперечують проти заявлених вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 просить суд
визнати  незаконним

рішення
№40 від 30 липня 2005 року 51 сесії 4 скликання «Про передачу у

власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0350 га» в частині

надання
відповідачці земельної ділянки під господарськими спорудами літера «В»

і
літера «Г» будинку АДРЕСА_1. Також

представник
позивачки просить визнати  не дійсним
державний акт на право

власності
на земельну ділянку від 06 березня 2006 року на ім'я ОСОБА_3, площею 0,0350 га
за адресою: АДРЕСА_2 в частині земельної ділянки під господарськими спорудами
літера «В» і літера

«Г»
у будівлі АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що
позивачка  ОСОБА_2 є

співвласником
будинку АДРЕСА_1. Їй на

праві
власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідно до технічного паспорта на
квартиру їй належить на

праві
власності  частина сарая літ.»Б» и і
туалет літ. «Г». Відповідно до ч.1

ст.1
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні

приміщення  передаються у власність наймачів квартир
безкоштовно і окремо

приватизації
не підлягають. Згідно плану садиби будинок АДРЕСА_2 і відповідно до державного
акту на право приватної

власності
на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3, до складу земельної

ділянки
відповідачки, входять господарські споруди будинку АДРЕСА_1, а саме: сарай
літера «В» і туалет літ. «Г», які

були
на плані садибної ділянки будинку АДРЕСА_1

ще з 1966 року. Позивачка ОСОБА_2 має право
вимагати

визнання
недійсними рішення сесії і державного акту, виданого на ім'я

ОСОБА_3,
оскільки порушуються її права, як власника господарських

споруд

Представник прокуратури м.Ялта ,
діючий в інтересах позивачки

ОСОБА_2
підтримав заявлені вимоги на вищевказаних підставах. Вважає,

що
позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача Гурзуфської
селищної ради в судовому

засіданні
пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, оскільки

позивачка
не є власником спірних споруд - сараю літера «В» і туалету літера

«Г».
Право власності нею в судовому засіданні не доведено і не підтверджено

документально.
При цьому Гурзуфська селищна рада при наданні
земельної ділянки

у
власність відповідачці ОСОБА_3 діяла в рамках наданних їй законом

повноважень.

Відповідачка ОСОБА_3 суду пояснила, що
вона є власником

земельної
ділянки, площею 0,0350 га, яка розташована біля її будинки АДРЕСА_2. Позивачка
ОСОБА_2 не є

власницею
сараю літера «В» і туалету літера «Г». Спірні споруди були знесені

відповідно
до рішення Ялтинського міського суду, що набуло чинності, а тому

предмет
спору відсутній.

Представник відповідача - Ялтинського
міського управління земельних

ресурсів
Ялтинської міської ради в судове засідання не з'явився. Про день і час

слухання
справи повідомлений належним чином. Причин неявки в судове засідання

не
надав.

Вислухавши представника позивача
ОСОБА_2, представника

відповідача
- Гурзуфської селищної ради, відповідачку ОСОБА_3,

представника
прокуратури м.Ялта, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що

позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.13, 41 Конституції
України держава забезпечує захист

прав
всіх суб'єктів права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічна
правова норма,  щодо права власності
встановлена ст.321 ЦК України.

Ніхто
не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його

реалізації.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_3 є власником

земельної
ділянки площею 0,0350 га за адресою АДРЕСА_2 на підставі державного акту про
право власності

КМ3043425(
арк.спр.8), виданого 06 травня 2006 року на підставі рішення  №40

від
30 липня 2005 року 51 сесії 4 скликання Гурзуфської селищної ради.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 є власницею

квартири
АДРЕСА_1, що

підтверджується
свідоцтвом про право власності на житло №0522-Г від 30 червня

2000
року, на підставі якого позивачці у власність надана квартира загальної

площею
35,9 кв. метра і житловою площею 20.8 кв. метра (арк.спр. 9).  Згідно

данних
технічного паспорта, який суду надала позивачка, на ділянці знаходиться

туалет
під літ.»Г» і частина сарая літеру «Б«(арк.спр.10). Однак,  у своїх

позивних
вимогах позивачка посилається на сарай літер «В», яким, як вона

стверджує,
користувалася до моменту його зносу по рішенню суду.

При цьому,
перелік документів, які
встановлюють право власності на

споруди
встановлений діючим законодавством. До їх числа відноситься свідоцтво

про
право власності, а не данні технічного паспорта. В свідоцтві про право

власності
на квартиру ОСОБА_2  відомості про право
власності на сарай

літер
«В» і туалет літер «Г» відсутні.

Таким чином, посилання позивача, що
згідно із ч.1 ст.1 Закону України

«Про
приватизацію державного житлового фонду« їй у власність при приватизації

надійшли
спірні споруди у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження,

так
як в свідоцтві про право власності на житло на ім'я позивачки  спірні

споруди
не вказані.

Згідно довідки з інвентарної справи
КП БТІ м. Ялта власником  АДРЕСА_1 є
Гурзуфська селищна рада на підставі

рішення
Ялтинського міськвиконкому від 16 жовтня 1955 року за №207(арк.спр.

92-94).
Згідно довідки КП РЕО пгт.Гурзуф від 23 квітня 2007 року за №206 сарай

літер
В і туалет літер Г є комунальною власністю Гурзуфської селищної ради(арк.

спр.30).

Таким чином, представниками позивачки  ОСОБА_2
у порушення

вимог
ст.60 ЦПК України не надано суду доказів, у підтвердження тих обставин,

що
позивачу на праві власності належать спірні споруди.

Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим

рішенням
по цивільній, господарській або адміністративній справі, яке вступило

в
законну силу, не доводяться при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті

ж
самі особи або особа, відносно якої встановлені ці обставини.

У ході розгляду справи відповідачкою
ОСОБА_3 було надано суду

рішення
Ялтинського міського суду від 12 квітня 2007 року по справі №2-1165/07,

згідно
якого усунені перешкоди  ОСОБА_3 у
володінні, користуванні і

розпорядженні
земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом заборони ОСОБА_2
входити на данну

земельну
ділянку, та знесені спірні споруди: сарай під літ. «В» і туалет під

літ.
«Г», які розташовані на данінй земельній ділянці(арк.спр.26).

Вказане рішення суду набрало чинності 12
червня 2007 року (арк.спр.27)

і
виконано в повному обсязі, що підтверджується актом комісії від 24 липня 2007

року(арк.спр.109).

Таким чином, спірні споруди вже були
предметом розгляду суду і

судовим
рішенням встановлено, що спірні споруди збудовані незаконно і не має

жодного
доказу належності їх  на праві власності
позивачці.

Крім того, суд відзначає, що
Гурзуфській селищна рада, будучи

власником
наданої ОСОБА_3 земельної ділянки, ухвалила рішення про

виділення
їй  у власність відповідачки. При цьому,
спірна земельна ділянка не

була
в користуванні мешканців будинку АДРЕСА_1. Яких-небудь доказів користування
данною земельною ділянкою позивачкою

-
представником позивачки ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.42 Земельного
Кодексу України, земельні

ділянки,
на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також будови і

споруди,
що належать до них, на прибудинковій території державної або

комунальної
власності, передаються в постійне користування підприємствам,

установам
і організаціям, які здійснюють управління цими будинками, але не

фізичним
особам - громадянам.

Згідно відповіді Ялтинського
міського управління земельних

ресурсів,  порушень земельного законодавства України при
наданні спірної

земельної
ділянки у власність ОСОБА_3 не встановлено(арк.спр.25).

Таким чином, позивні вимоги ОСОБА_2
про визнання недійсним

рішення
Гурзуфської селищної ради, державного акту на право приватної власності

на
земельну делянку в частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4,10, 60,61,  209,

212-215,
218 ЦПК України ст.321 ГК України, ст.42 ЗК України, ст.1 Закону

України
«Про приватизацію державного житлового фонду», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання

незаконним
рішення №40 від 30 липня 2005 року 51 сесії 4 скликання про передачу

у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки 0,0350 га в частині

передачі
ОСОБА_3 земельної ділянки під господарськими будовами літер

«В»
і літер «Г» будинку АДРЕСА_1, а також

визнання
недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від

06
липня 2006 року на ім'я ОСОБА_3, площею 0,0350 га за адресок: АДРЕСА_2, в
частині -  відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд АР Крим через

Ялтинський
міський суд шляхом подачі в 10-ти дневный термін з моменту

оголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і піддачею після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги в порядку ст.294-295
ЦПК  України.

Суддя

Ялтинського
міського

суду
Г.В.

Земляна

Справа
№2-

2124

2007 року

Р
І Ш Е Н  Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(вступна та резулятивна частини)

=======================================================================

27
липня 2007 року                 Ялтинський
міський суд

Автономної
Республики Крим у складі головуючої судді: Земляної Г.В., при

секретарі:
Копистко А.М., з участю адвоката: ОСОБА_1, розглянувши у

відкритому
судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду цивільну справу

за
позовом ОСОБА_2 до Гурзуфської селищної ради, ОСОБА_3, Ялтинського міського
управління земельних ресурсів

Ялтинської
міської ради про визнання недійсним рішення міської ради, державного

акту
на право приватної власності на земельну ділянку, суд

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність  у викладені повного тексту рішення суду,

пов'язаного
з потребую  в обгрунтованні доводів
сторін, на що може бути

витраченим
значний час , суд уважає на необхідне проголосити його вступну та

резолютивну
частини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4,10, 60,61,  209, 212-215,

218
ЦПК України ст.321 ГК України, ст.42 ЗК України, ст.1 Закону України «Про

приватизацію
державного житлового фонду», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання

незаконним
рішення №40 від 30 липня 2005 року 51 сесії 4 скликання про передачу

у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки 0,0350 га в частині

передачі
ОСОБА_3 земельної ділянки під господарськими будовами літер

«В»
і літер «Г» будинку АДРЕСА_1, а також

визнання
недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від

06
липня 2006 року на ім'я ОСОБА_3, площею 0,0350 га за адресок: АДРЕСА_2, в
частині -  відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд АР Крим через

Ялтинський
міський суд шляхом подачі в 10-ти дневный термін з моменту

оголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і піддачею після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги в порядку ст.294-295
ЦПК  України.

Суддя

Ялтинського
міського

суду
Г.В.

Земляна