Справа №2-1314/07 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

30 листопада 2007 року
Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі:  головуючого - судді Волощук О.Я.

при
секретарі             Демеш В.М.

з участю представників:      ОСОБА_10, ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної
шкоди у розмірі 5000 гривень. Позивачка посилається на те, що 24 липня 2006
року приблизно о 06 годині відповідач ОСОБА_2 заліз на подвір'я позивачки з
сокирою і почав бити сокирою по огорожі, викрикуючи образливі та нецензурні
слова в адресу позивачки, погрожуючи позивачці вбивством. Позивачка вибігла у
двір у нічній сорочці і попросила відповідача припинити таку поведінку
наголошуючи на тому, що змушена буде викликати працівників міліції. Відповідач
перестав бити сокирою по огорожі, однак, продовжував розмахувати сокирою і
виражатися в адресу позивачки образливими та нецензурними словами і при цьому
вдарив позивачку обухом сокири по нозі, внаслідок чого вона отримала травму
ноги. Позивачка звернулася до Хустського МРВ
УМВС України  за захистом своїх
прав, отримала направлення та пройшла судово-медичний огляд. Згідно акту
судово-медичного обстеження №413  при
судово-медичному освідченні позивачки у неї виявлено синець в ділянці мізинця
правої стопи, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень. Відносно даного
інциденту позивачці була надіслана постанова Хустського МРВ УМВС України  від 26 липня 2006 року про відмову в
порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину
,передбачених ст.ст.122, 129, 206 КК України.

Позивачка зазначила ,що діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка
виразилась у приниженні честі і гідності позивачки. Внаслідок образливих
висловлювань в її адресу та нецензурних висловлювань зі сторони відповідача.    Позивачка зазначила, що перенесла
психологічне потрясіння, внаслідок якого
довго не могла прийти до себе, нею були втрачені певні життєві    зв'язки та життєва рівновага. Окрім цього,
позивачці було спричинено легкі                    тілесні
ушкодження, внаслідок нанесення удару обухом сокири по нозі     позивачка перенесла фізичний біль та переляк
, що відповідач може вчинити      і щось
непоправне. І в цьому позивачка переконалася в подальшому, так як           відповідач наніс її чоловіку
середнього ступеню тяжкості тілесні          ушкодження.

Позивачка оцінила спричинену
їй моральну шкоду у 5000 гривень і      просила
постановити рішення про стягнення із відповідача 5000 гривень моральної шкоди та судових витрат по справі.

Відповідач
ОСОБА_2та його представник ОСОБА_3, що діє згідно усного доручення позов не
визнали. Суду пояснили,   що сім'я
позивачки ввечері звели огорожу так що відповідач не бачив яким     чином була зведена огорожа. Вранці  син відповідача їдучи годувати худобу побачив зведену огорожу і повідомив про це
відповідача. Відповідач з         дружиною
пішли подивитися на зведений забор. Відповідач поставив руку щоб пересвідчитись коли змурована стінка
забору, внаслідок цього впала     одна цеглина. Згодом вибігла позивачка,
почала нецензурно висловлюватись,       і поставила на забор ногу, їй на ногу впала
цеглина. Відповідач просив     дільничого
інспектора притягнути позивачку до відповідальності.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до     висновку,
що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення         виходячи
із наступного.

Як вбачається із матеріалів
справи сторони  являються сусідами, у       яких склалися неприязні стосунки
внаслідок  межового земельного спору.

Сім'єю позивачки зведено
цегляний забор між земельними ділянками   позивача
та відповідача, що визнано сторонами в судовому засіданні, як    визнано і той факт, що  зведення даного забору стало причиною
конфлікту   між сторонами 24 липня 2006
року о 06 годині.

Згідно акту судово-медичного
обстеження №413 при судово -     медичному
освідченні ОСОБА_1 у неї виявлено синець в ділянці мізинця      правої стопи, яке  відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Відносно         отримання тілесних
пошкоджень при зазначенні обставин події в акті         судово-медичного обстеження зазначено про те, що заявниця
заявила про те, що 24липня 2007 року о 06
годині у власному дворі отримала тілесні         ушкодження
від ОСОБА_2, який вдарив її обухом сокири по нижніх           кінцівках.

Свідок ОСОБА_7ствердив у
судовому засіданні, що його дружині
ОСОБА_1відповідач 24 липня 2006року о 6 годині наніс     удар обухом сокири по нозі за те, що вона не давала розбивати
забор     відповідачу. Окрім цього в
адресу дружини та членів сім'ї відповідачем        вживались
висловлювання нецензурного характеру та образливі слова.

Свідок ОСОБА_5, що він як працівник міліції - дільничий інспектор, чув про
пригоду між сторонами і про те, що з боку відповідача піднімалась сокира. Однак
заяву позивачки він не розглядав, оскільки був у відпустці.

Суд дає критичну оцінку показам свідків ОСОБА_6, ОСОБА_2, так як вони є
близькими родичами відповідача, про те, що позивачка отримала легкі тілесні
ушкодження, так як бігала у нижній білизні 24.06.2006 року по своїй земельній
ділянці і  дерлася на новозбудовану
стінку між земельними ділянками сторін та внаслідок чого отримала тілесне
ушкодження від падіння цегли із стінки.

Дані покази спростовуються висновком судово-медичного експерта ОСОБА_8
даних в судовому засіданні, про те, що позивачка не могла отримати такі тілесні
ушкодження від падіння цеглини, і ймовірно дані тілесні ушкодження отримані від
удару обухом сокири.

Суд дає критичну оцінку показам свідка ОСОБА_9-дільничого інспектора
Хустського МРВ УМВС України в Закарпатській області про те, що не знайшли
ствердження обставини, що у відповідача були якісь предмети в руках і що він
погрожував фізичною розправою позивачці, так як саме ним виносилася постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи
проти ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу злочинів передбачених
ст.ст.122, 129, 296 КК України від 26 липня 2006 року і дана постанова ніким не
оскаржувалася.

Як вбачається із даної постанови працівниками міліції було проведено із
ОСОБА_2профілактичну бесіду під час якої роз'яснено зміст ст129 КК України
-погроза вбивством і він був офіційно застережений.

Позивачкою
доведено, що нею отримано моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю,
пережито почуття страху та боязні за своє життя, внаслідок отриманого удару від
відповідача та душевних стражданнях, які вона отримала внаслідок протиправної
поведінки щодо неї та членів її сім'ї.

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При визначенні розміру грошового відшкодування судом враховується характер
правопорушення, глибина фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей
позивачки, ступінь вини відповідача та
враховуючи вимоги розумності і справедливості і приходить до висновку,
що розмір грошового відшкодування
моральної шкоди позивачці складає 5000 гривень.

Підлягають до стягнення із відповідача і судові витрати позивачки.

Керуючись ст.ст.10,60,209 ЦПК України,ст..15, 23, 1167 Цивільного кодексу
України,

суд -

Р І Ш ИВ :

Позов ОСОБА_1 задоволити .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 моральної шкоди та 81 гривні
судових витрат, всього 5081 гривні.

Стягнути із ОСОБА_2  на користь
держави 199 гривень недоплаченого державного мита.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 20 днів  після
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана до суду протягом 10 дів з
дня проголошення рішення.

Головуючий:
підпис                                Волощук О.Я.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду:                                                                   Волощук О.Я.