РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року
Справа №2 - 1507 /07

м. Ялта

Ялтинський міський суд АРК в складі:
головуючого судді БОНДАРЕНКО Г.М.

при секретарі Муравській О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільно нажитого майна і визнання права власності на ½ частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на
½ частку квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана квартира є
об'єктом їхньої з відповідачем права спільної сумісної власності, оскільки
придбана у період шлюбу.

Представник
позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідач
позов не визнав і пояснив суду, що впродовж останніх двох років він не проживає
з позивачкою разом, хоча шлюб між ними
не розірваний. Фактично між ними стався добровільний поділ спільно
нажитого майна. Він не претендує на трикімнатну квартиру, що розташована у м.
Марганець Дніпропетровської області, яка також була придбана у період шлюбу,
але на ім'я позивачки. Крім того, залишив їй автомобіль, гараж, меблі у квартирі,
побутову техніку. Спірна квартира при поділі спільно нажитого майна  досталася йому.

Вислухавши
сторони, їхніх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню за наступних
підстав.

03.10.1998 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий запис №246.

04.09.2001
року подружжя придбали квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі - продажу,
реєстровий номер №6153. Квартира була оформлена на ім'я ОСОБА_2.

Ст.60
Сімейного Кодексу України передбачено, що майно, набуте під час шлюбу, належить
дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що
один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба, і т.ін.) самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ, яка придбана в період шлюбу, крім речей
індивідуального користування, являється об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Згідно із ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина і
чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що
належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Дружина  і чоловік
мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності.
Ст.70 Сімейного Кодексу України передбачено, що при поділі такого майна
вважається, що частки подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним контрактом.

Сторони не представили суду доказів на
підтвердження того, що між ними існує домовленість щодо порядку користування
спільно нажитим майном чи порядку його поділу. За таких підстав суд приходить
до висновку, що належна сторонам квартира повинна бути розділена між ними у
рівних частках.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст.60, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 10,11,14,15, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити спільно нажите подружжям майно і визнати право власності
ОСОБА_1  на ½ частку квартири АДРЕСА_1. ½ частку вказаної
квартири  залишити у власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 51
(п'ятдесят одна) гривня і витрати на інформаційно - технічне забезпечення
процесу у сумі 30 (тридцять) гривень.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження до Апеляційного суду АРК через Ялтинський міський суд АРК впродовж
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається впродовж двадцяти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження або в порядку ст..294 ЦПК України.

Суддя