У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

5 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,   Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В., Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до Хмельницького обласного дочірнього підприємства
Державної акціонерної компанії “Хліб України” про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду Хмельницької
області від 6 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

17 травня 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із
вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 листопада 2003 року на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України її було звільнено з роботи, проте відповідач
при звільненні не виплатив всіх належних їй сум заробітної плати.

У зв'язку з тим,
що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від          17 лютого 2006 року на її користь
стягнуто частину невиплачених сум, позивачка в порядку ст. ст. 116, 117 КЗпП
України просила стягнути на її користь відшкодування у розмірі 21 878 грн. 18
коп. за затримку розрахунку, а також компенсацію втрати частини доходу, у
зв'язку з порушенням термінів його виплати у сумі 2 258 грн. 66 коп.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово уточнювала
свої позовні вимоги, остаточно просила стягнути на її користь відшкодування за
затримку розрахунку при звільненні у розмірі 34 464 грн. 36 коп. та 10 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 лютого
2007 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 6 червня 2007 року
рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні позову, з підстав пропуску строку звернення до суду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухваленого апеляційною інстанцією рішення
та прийняття нового рішення,  посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скориставшись своїм, передбаченим ст. 309 ЦПК України, правом скасування
рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення, апеляційний суд
усупереч ст. ст. 213, 214 ЦПК України ухвалив рішення яке не можна вважати
законним і обґрунтованим.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 лютого 2007 року ОСОБА_1
відмовлено у задоволенні позову від 17 травня 2006 року про стягнення
середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з тих підстав, що
такі позовні вимоги позивачка заявляла раніше і рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 17 лютого 2006 року ці вимоги вирішено.

Скасовуючи це рішення апеляційний суд виходив з того, що обґрунтування
відмови є невірним, оскільки рішенням апеляційного суду від 17 лютого             2006 року вимоги ОСОБА_1 про
стягнення заробітку за затримку розрахунку не вирішені.

При цьому апеляційний суд не врахував копію заяви ОСОБА_1 від                  22 лютого 2006 року з вимогою
ухвалення апеляційним судом додаткового, до рішення від 17 лютого 2006 року,
рішення, щодо заявлених нею вимог про стягнення заробітку за затримку
розрахунку (а.с. 39) й копії ухвали апеляційного суду від 7 березня 2006 року
(а.с. 56) про відмову в ухваленні додаткового рішення з підстав вирішення цих
вимог рішенням від 17 лютого 2006 року, оцінки цьому не дав.

Відмовляючи новим оскаржуваним рішенням у задоволенні позову, апеляційний
суд виходив з того, що ОСОБА_1 звернулася в суд з вимогою про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку тільки 17 травня            2006 року, тобто поза межами
трьохмісячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України, а її посилання на
те, що заборгованість з заробітної плати визначена рішенням апеляційного суду
від 17 лютого 2006 року, який стягнув на її користь невиплачені грошові кошти
не є підставою для поновлення передбаченого            ст. 233 КЗпП України строку на
звернення до суду.

При цьому апеляційний суд не зазначив, з якої дати ним відраховано трьохмісячний
строк звернення та не зважив на доводи позивачки про необхідність відрахування
строку з дня ухвалення апеляційним судом 17 лютого 2006 року про визначення
факту та розміру сум, невиплачених при її звільненні й, що позов заявлено в
останній день строку на звернення.

З урахуванням наведеного рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд із підстав, передбачених               ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 6 червня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка