Справа 22ц - 378/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2007 року колегія суддів в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого        Лисенка
П.П.

суддів                     Данилової О.О., Кутової
Т.З.

при
секретарі      Варміш О.С за участю
прокурора Коробченка Д.М.

позивачів ОСОБА_36, ОСОБА_31,
представника позивача ОСОБА_37 відповідачів
ОСОБА_32,  ОСОБА_1   та
їх   представника  ОСОБА_38, відповідачки ОСОБА_3.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційними
скаргами

ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

ОСОБА_9,   ОСОБА_10, ОСОБА_11,

ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської
області від 19 грудня 2006 року за позовом

прокурора Березнегуватського району Миколаївської області в інтересах

ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,

ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26,

ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,

до

ОСОБА_32, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_33, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_34, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,

ОСОБА_35
про виділення майна із спільної власності та витребування його із чужого незаконного

володіння

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року прокурор Березнегуватського району Миколаївської області
звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_15
та інших співвласників про виділення їх частки майна із спільної власності.

У позові
зазначено, що позивачі та відповідачі внаслідок розпаювання майна СТОВ
"Відродження" стали співвласниками певного майна і частка кожного у
спільному майні визначається розміром майнового паю, зазначеного у свідоцтві
про право власності на майновий пай. Це майно у 2001 році було отримано
ОСОБА_32 та з цього часу знаходиться у його користуванні. Але ОСОБА_32 тривалий
час використовує спільне майно безоплатно, та відмовляється повернути позивачам
їх частину спільної власності. За такого прокурор просив виділити у спільну
власність позивачів    означене майно

відповідно до загальної вартості їх майнових паїв та витребувати це майно з
незаконного володіння ОСОБА_32

Відповідачі ОСОБА_32,
ОСОБА_1 позов визнали частково, запропонувавши інший перелік майна, яке
може бути виділено позивачам у спільну власність.

Правова позиція
інших відповідачів невідома через відсутність у судових засіданнях.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19
грудня 2006 року позов прокурора задоволено. Позивачам у спільну власність виділено
майно, перелік якого зазначив прокурор у судовому засіданні, загальною вартістю
33 783 грн., з відповідачів у солідарному порядку стягнуто 1128 грн.44 коп., як
різниця між вартістю майнових паїв та вартістю виділеного майна та 379 грн. 11
коп. судових витрат. Одночасно прийняті відмови від позовів тих співвласників,
в інтересах яких було заявлено первинний позов.

В апеляційних скаргах відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, посилаючись на невірне застосування норм
матеріального права та численні порушення норм процесуального законодавства при
вирішенні спору, просили рішення скасувати та направити справу на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що оскільки позивачі є співвласниками
майна, яке знаходиться у користуванні ОСОБА_32, а останній відмовляється добровільно його розподілити, то
позов прокурора має бути задоволений в повному обсязі і позивачі мають отримати
саме те майно, яке вони бажають. Крім того, різницю між вартістю бажаного майна
та сумарною вартістю їх майнових паїв позивачі мають отримати у грошовому
виразі на всіх однією сумою, і відповідачі мають її сплатити у солідарному
порядку.

Але з такими висновками суду та застосуванням ним норм матеріального та
процесуального права погодитися не можна.

По-перше, рішення суду в порушення вимог ст.215 ЦПК України фактично не
містить мотивувальної частини, в якій мали бути зазначені ті мотиви, з яких суд
вважав встановленими ті факти, якими обґрунтовувалися і вимоги позивачів, і
заперечення відповідачів. Не встановив суд і дійсні правовідносини сторін,
правові підстави позовних вимог та не визначив ті норми цивільного
законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а тому послався на всі
загальні положення про право власності, спільну власність і одночасно на норми,
що регулюють і виділ, і поділ майна.

Крім того, суд допустився грубих помилок і при встановленні варіанту
виділу. Так, визначившись, що загальна вартість майнових паїв позивачів складає
приблизно 42 136 грн., суд виділив їм майно вартістю 33 783 грн., а грошову
компенсацію чомусь визначив у розмірі 1128 грн.44 коп. При цьому, не дивлячись
на те, що долі і позивачів, і відповідачів у спільному майні різні, суд стягнув
позивачам загальну грошову суму, а на відповідачів поклав солідарний обов'язок,
що є порушенням загальних засад цивільного законодавства.

Невідповідність рішення суду вимогам матеріального та процесуального права
стала наслідком неповного з'ясування судом обставин справи.

Так суд
не встановив, яке майно було виділено всім співвласникам / позивачам та
відповідачам/ при розпаюванні майна СТОВ "Відродження", за якою структурою
паю воно виділялося, на якій підставі його отримав ОСОБА_32 та чи існують між
ним та позивачами договірні правовідносини на його користування і на який
термін / ас. 105 /. Не перевірив суд, чи відповідають вимоги прокурора та
позивачів щодо складу витребуваного ними майна тій структурі паю, за яким майно
виділялося групі співвласників, а тому і в якій частині запропонований варіант
виділу майна відповідачами / ас.292,293/ не відповідає цим вимогам. Не
з'ясовано і те, яке майно залишається у власності відповідачів, та чи не
порушує це їх права.

До того ж , суд не встановив і
правових підстав для виплати позивачам грошової компенсації при наявності
іншого спільного майна, та не визначив права кожного позивача і обов'язок
кожного відповідача /з урахуванням їх долі у спільному майні/ на отримання
такої компенсації.

Допустився суд і
суттєвих порушень вимог процесуального законодавства.

Так, первинний позов прокурор заявив в інтересах 26 співвласників, з яких у
ході судового розгляду відмовилось від позову 8 фізичних осіб. Суд не вирішив
це питання у відповідності до ст.205-206 ЦПК України, розглянув справу у їх
відсутності, і зазначив про закриття провадження у справі у судовому рішенні.
При цьому суд не встановив нового процесуальне положення тих співвласників, які
відмовилися від виділу їх частки майна, не залучив їх до участі у справі як
відповідачів. Більш того, прийнявши відмову від позову ОСОБА_27 і закривши
провадження по справі в цій частині, суд одночасно виділив і її долю майна.

До того ж у матеріалах справи є відомості про смерть позивача ОСОБА_15 та ОСОБА_39. Але
питання про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_15 не вирішено.
Належно не оформлене і залучення до справи як правонаступника спадкоємиці
ОСОБА_39. - ОСОБА_28 / а.с.94/. Мав суд і відомості про смерть відповідачів
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_34, ОСОБА_37, ОСОБА_38. Втім
процесуально не вирішені і ці питання.

Таким чином, суд вирішив питання щодо прав та обов'язків сторін, фактично
не встановивши всіх дійсних учасників спірних правовідносин та не залучивши їх
належним чином до участі у справі.

Отже, рішення
суду ухвалене без встановлення всіх суттєвих обставин справи, з порушенням   вимог
матеріального   та   таких
порушень   процесуального   права,
які перешкоджають
апеляційному   суду  вирішити
спір   по   суті,
а  тому   воно
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції. Керуючись ст.ст.309, 311,315 ЦПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19
грудня 2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду
в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.