Справа №  2-521/07
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна М.О.,

при секретарі                        Ніколенко К.М.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1;

- представника
відповідача Пастернак В.В.;

- представника
ГоловАПУ Дніпропетровської міської ради Сови С.В.;

- представника
Інспекції ДАБК Дніпропетровської міської ради Пересунька Б.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Виконавчого комітету Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, треті особи - Головне архітектурно-планувальне
управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про
визнання права власності на самовільно побудоване нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

01 лютого 2007 року позивач звернулася до
суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на
праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_7. З метою благоустрою й
поліпшення умов належного їй майна позивач самовільно, без відповідних дозволів
та узгоджень, виконала будівництво сараю «З», сараю «Л». Відповідно до
висновку, виданому будівельною організацією самовільне будівництво виконано у
відповідності з чинними будівельними, технічними нормами й правилами.
Теперішнього часу позивач невзмозі зареєструвати за собою право власності на
спірні об'єкти через порушення процедури попереднього узгодження будівництва. У
зв'язку з викладеними обставинами позивач просить суд визнати за нею право
власності на зазначене нерухоме майно.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Представник відповідача позов визнала.

Представники ГоловАПУ Дніпропетровської міської ради, Інспекції ДАБК
Дніпропетровської міської ради не заперечували проти задоволення позовних
вимог.

Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання не з'явилася, була повідомлена
належним чином, надала судові відзив, в якому проти задоволення позовних вимог
не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності (а.с.а.с. 26, 27).

Суд,
вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представників ГоловАПУ
Дніпропетровської міської ради, Інспекції ДАБК Дніпропетровської міської ради
вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач до 23.03.1979 р. носила прізвище «ОСОБА_2»,
про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого
23.11.1957 р. бюро ЗАГС с. Карла Маркса Дніпропетровського району
Дніпропетровської області (а.с. 12).

23 березня 1979 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 і взяла його прізвище,
що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого
відділом ЗАГС Самарського району м. Дніпропетровська

(а.с. 11).

Позивачеві на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_7. Право
власності на вказане домоволодіння було набуто позивачем наступним чином:

-     на
½ частку - на підставі
свідоцтва про право власності від 13.03.1978 р., посвідченого державним
нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гезь В.Н.,
зареєстрованого в реєстрі за № 2-1082 (а.с.а.с. 5, 6);

-     на
¼ частку - на підставі
свідоцтва про право власності від 13.03.1978 р., посвідченого державним
нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гезь В.Н.,
зареєстрованого в реєстрі за № 2-1084 (а.с.а.с. 7, 8);

-     на
¼ частку - на підставі
договору дарування від 06.03.1985 р., посвідченого державним нотаріусом Восьмої
дніпропетровської державної нотаріальної контори Румянцевої Л.І.,
зареєстрованого в реєстрі за № 1-456 (а.с.а.с. 9, 10).

Земельна ділянка під спірним домоволодінням площею 600,0 м2 була
відведена у встановленому законом порядку, про що свідчать копія акту відводу
земельної ділянки від 02.08.1965 р. Управління головного архітектора м.
Дніпропетровська, копія довідки про землекористування (а.с.а.с. 14, 15).

Під час експлуатації домоволодіння позивачем самовільно було виконано
будівництво сараю «З», сараю «Л», що підтверджується копією технічного паспорту
(а.с.а.с. 16 - 22).

Згідно з технічним висновком від 25.04.2007 р., виконаним Придніпровською
державною академією будівництва та архітектури, будівлі спірних сараїв
класифікуються як задовільні (ІІ категорія), задовольняють вимогам будівельних
норм і правил і є придатними для подальшої експлуатації.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України,
Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт,
затвердженим Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової
політики України від 05.12.2000 р. № 273.

В силу с ч. 1 ст. 376 ЦК України жилий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самовільним
будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином
затвердженого проекту, або з суттєвими порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 1.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва є
документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального
підрядника на виконання будівельних робіт.

Згідно з п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу
є самовільним будівництвом.

В ході судового розгляду встановлено, що при виконанні робіт з будівництва
спірних об'єктів нерухомого майна не було отримано відповідних дозволів на
проведення будівельних робіт, отже, результат таких робіт є самочинним
будівництвом у розумінні

ст. 376 ЦК України.

У відповідності з ч. 3 ст. 376 ЦК України
право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво на земельній
ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже побудоване нерухоме майно.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході
судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач є власником
зазначеного нерухомого майна, земельна ділянка під спірним майном раніше
виділялася в установленому законом порядку, виконане позивачем самовільне будівництво
зроблено із додержанням встановлених норм й правил, суд вважає за можливе
задовольнити позов.

Керуючись ст. ст. 16, 376
Цивільного кодексу України, п.п. 1.1, 5.1 Положення про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273,
ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до Виконавчого комітету Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, треті особи - Головне архітектурно-планувальне
управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про
визнання права власності на самовільно побудоване нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на сарай «З», сарай «Л», які розташовані за адресою: АДРЕСА_7

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  підпис                                    М. Католікян

Копія вірна:

Суддя Самарського
районного

суду м.
Дніпропетровська                                                                                М.
Католікян