№ 21 (П)                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Барильської А.П.,

суддів -              Ляховської
І.Є., Соколан Н.О.,

при секретарі - Юровській О.Ю.

за участю - представника
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Блінової Світлани Сергіївни,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за
апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого
Рогу від 13 квітня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат», відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі про перерахунок розміру відшкодування
шкоди та страхових виплат, стягнення недоплати по відшкодуванню шкоди та
страховим виплатам, стягнення компенсації втрати частини відшкодування шкоди у зв"язку
з порушенням строків її виплати,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»,( надалі - ВАТ "КЗРК"),
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі,(
надалі - Фонд соціального страхування), про перерахунок розміру відшкодування
шкоди та страхових виплат, стягнення недоплати по відшкодуванню шкоди та
страховим виплатам, стягнення компенсації втрати частини відшкодування шкоди у
зв"язку з порушенням строків її виплати, і просив суд стягнути на його
користь : з ВАТ
"КЗРК" заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування втраченого
заробітку за період з 01.01.1996
року по 01.04.2001 року в
розмірі 17919.32 грн. та
компенсацію в сумі 9684.52грн.; з Фонду соціального страхування - недоплату по
щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001
року по 01.12.2005 року в
розмірі 41776.15грн. та щомісячно по 1172.58грн., починаючи з 01.12.2005 року до
обставин, що тягнуть припинення чи перерахунок щомісячних виплат.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2006 року на користь
позивача : з ВАТ
«КЗРК» стягнуто заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування втраченого
заробітку в сумі 5905.60грн., компенсація втрати частини відшкодування шкоди в
зв'язку з порушенням термінів виплати в сумі 3345грн.81 коп., держмито - 92.51грн.; з
Фонду соціального страхування стягнуто заборгованість по щомісячних страхових
виплатах відшкодування втраченого заробітку в сумі 15599грн.09коп., а також
щомісячні страхові виплати відшкодування втраченого заробітку в сумі 513грн.83коп.,
починаючи з 01.12.2005р. до зміни обставин, що є підставою для перерахунку чи
припинення виплат. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ "КЗРК" ставить питання
про скасування рішення суду в частині стягнутих з них сум, та передачі справи
на новий розгляд, оскільки судом

2

порушені
норми матеріального і процесуального права; суд не дослідив питання фактичного
підвищення тарифних ставок і окладів за період з 01.01.1996р. по 01.05.2000 p.; судом не
дана належна оцінка економічному обгрунтуванню застосування чи не застосування
коефіцієнтів підвищення тарифних ставок, окладів на підприємстві. Судом не
взяті до уваги галузеві угоди 1995-2000
р. у відповідності до вимог ст. 14
Закону України «Про колективні договори і угоди»; суд необгрунтовано
стягнув компенсацію втрати частини щомісячних виплат у відшкодування шкоди
здоров'ю, оскільки вони не є елементами заробітної платні. Крім того, суд
стягнув суми за термін, що перевищує термін позовної давності.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач працював у
відповідача з 01.04.1976
року у шкідливих умовах праці. За висновком МСЕК від 21.11.1977 року позивачу
вперше встановлено 50% професійної
працездатності та він визнаний інвалідом З групи безстроково. Висновком ЛТЕК
від 21.11.1985 року
позивачу встановлено 50%
втрати професійної працездатності безстроково.

Задовольняючи вимоги позивача в межах, які перевищують строк позовної
давності, суд першої інстанції виходив із того, що позовна давність не
поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров"я.

На думку колегії
суддів, такий висновок суду є невірним .

Суд першої інстанції не звернув увагу на норми ст. 71 ЦК України в
редакції 1963 року, з
урахуванням правила п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року та
роз"яснення, викладені в п.п. 1,
1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року ( з подальшими
змінами), «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого права ( позовна
давність), встановлюється тривалістю у три роки. У випадках, коли вимоги
потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених
судом або роботодавцем( у тому числі й у разі неправильного обчислення суми
щомісячних платежів) при задоволені позову, кошти стягуються за час, що не
перевищує трьох років, які передували моменту звернення особи до суду.

Відповідно до Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-Х1У
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особам, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, Фонд
сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту передачі
відповідними підприємствами в установленому порядку документів, що підтверджують
право цих працівників на такі послуги.

Однак, стягуючи з ВАТ "КЗРК" заборгованість по щомісячним
виплатам відшкодування втраченого заробітку за період з 01.01.1996 року по 01.04.2001 року та
стягнувши з Фонду соціального страхування щомісячні страхові платежі за період
з 01 квітня 2001 року до 01.12.2005 року, суд не
звернув уваги на це правило, і не встановив, чи дотримано позивачем строк
позовної давності при звернені до суду з зазначеним позовом з урахуванням
наведених мотивів.

Крім того, відповідно до абзацу 6 пункту 28 «Правил...»
перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного

3

працівника
(після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного
календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Суд цих положень також не врахував, не витребував від відповідача відомості
про розмір середнього заробітку по професії позивача за умови роботи протягом
повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи відповідно до п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи
і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров"я, пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків, на
кожний момент підвищення тарифних ставок, посадових окладів і не провів
порівняння розміру нарахованого відшкодування і встановлених обмежень.

Ухвалюючи рішення, суд не з'ясував суть та обсяг позовних вимог та
розглянув не всі позовні вимоги, оскільки розрахунок сум відшкодування шкоди
позивачем зроблений з урахуванням коефіцієнту підвищення тарифних ставок,
посадових окладів 2 з 01.07.1994 року ( а.с.4), однак,
суд першої інстанції не розглянув позовні вимоги в цій частині і не прийняв
рішення в цій частині позовних вимог. Не навів підстави для задоволення або
відмови в задоволені позову в цій частині.

В зв'язку з тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми
матеріального права, ухвалене рішення підлягає скасуванню, з направленням
справи на новий розгляд.

Керуючись ст. 303, 307, 311 ч. 1 п. 5, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2006 року скасувати . Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.