Справа  № 22ц-2902007
Т.Г. Доповідач:   Редька  А.Г.
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ   УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року                                                  місто
Чернігів

Апеляційний    суд
Чернігівської області .   у
складі:

головуючого -
судді Євстафієва O.K., суддів - Лакізи
Г.П., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Вареник О.М.,

за участі: відповідача ОСОБА_3.
та його представника адвоката ОСОБА_4.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3.
на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 8 листопада
2006 року у справі за позовом ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_3про
стягнення аліментів,

встановив:

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області
від 8 листопада 2006 року на підставі ст.ст. 198,200 СК України стягнуто з ОСОБА_3, 1965 р.н.,
мешканця міста АДРЕСА_1, аліменти у розмірі 14 частини заробітку(доходу) на
користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., мешканця АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3.
просить скасувати зазначене рішення суду та повернути справу на новий
судовий розгляд, посилаючись на порушення судом процесуального закону, оскільки
суд вирішив спір без його участі, незважаючи на його заяви про перенесення
справи на інший день т.щ. у призначені судом дні він не мав можливості бути
присутнім у суді, що позбавило його можливості з'ясувати всі обставини справи
та вирішити питання про передачу сина йому на утримання.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3.
належить до задоволення частково, рішення суду підлягає зміні у зв'язку з
неправильним застосуванням судом норм матеріального закону.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують
матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

За матеріалами справи встановлено, що відповідно до
наданої суду копії свідоцтва про народження(ас-б) та довідки Макошинської
селищної ради Менського району(ас-16) ОСОБА_3є
батьком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., який проживає з матір'ю на „території Макошинської селищної
ради.

Відповідно до наданої довідки(ас-7), серія НОМЕР_1, Чернігівської
спеціалізованої міжрайонної психо-неврологічної медико-соціальної несмертної
комісії ОСОБА_2 26
квітня 2006 року встановлена 2 група інвалідності з дитинства на строк до 1
травня 2007 року.

Відповідно до ч.І ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

За матеріалами справи також встановлено, що 12 вересня 2006 року
ОСОБА_1звернулася до суду з позовом в інтересах сина ОСОБА_2, у якому
просила стягувати з ОСОБА_3аліменти
на утримання повнолітнього непрацездатного сина Віталія, 1.07.1985 р.н., у
розмірі 14 частини заробітку(доходів) щомісяця, посилаючись, що син за станом
здоров'я потребує матеріальної допомоги, його батько ОСОБА_3. спроможний таку
допомогу надавати, але відмовляє у добровільно надавати матеріальну допомогу.

За викладених обставин право ОСОБА_2.
на отримання від батька матеріального утримання у зв'язку з
непрацездатністю обмежується періодом з 12 вересня 2006 року, дня звернення до
суду з позовною завою, до 1 травня 2007 року, дня закінчення строку, на який
встановлена непрацездатність, що судом першої інстанції не було враховано і у
рішення не зазначено.

Суд першої інстанції визначив розмір аліментів в 14
частині заробітку(доходів), не пославшись, які обставини відповідно до
ст.ст.200,182 СК України він врахував при визначенні розміру аліментів.

З наданих відповідачем ОСОБА_3. документів встановлено, що він працює, має
постійний заробіток і спроможний надавати матеріальне утримання непрацездатному
сину.

З довідки
Менського районного управління праці та соціального захисту населення від 7
вересня 2006 року № 1004 (ас-17) встановлено, що ОСОБА_2. отримує державну соціальну допомогу у зв'язку з
інвалідністю з дитинства.

З довідки Макошинської селищної ради(ас-16) встановлено,
що ОСОБА_2проживає
разом з матір'ю, бабусею та неповнолітнім братом, мають господарство. Мати
працездатна і відповідно до закону також зобов'язана надавати утримання
непрацездатному сину, а відсутність роботи не може бути підставою для
звільнення її від цього обов'язку.

За зазначених обставин визначений судом першої інстанції
розмір аліментів в 14 частину заробітку (доходу) значно погіршує матеріальне
становище відповідача і не відповідає його можливостям, колегія суддів вважає
зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_2 до 110 частини
заробітку(доходу).

Враховуючи, що судом першої інстанції допущено неповне
з'ясування обставин справи та неправильно застосовано матеріальний закон,
рішення суду відповідно до п.п. 1,4 ч.2 ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Відповідно до ст. ст. 198, 200 Сімейного кодексу України,
керуючись ст. ст. 307, 309 ч.І п.п.1,4, 314, 316, 319 Цивільного процесуального
кодексу України, апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити
частково.

Рішення
Менського районного суду Чернігівської області від 8 листопада 2006 року
змінити та стягувати з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, народився селище Гольмівський міста Горлівка
Донецької області, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, аліменти на його утримання у розмірі 110 частини
усіх видів заробітку(доходу) щомісяця, починаючи з 12 вересня 2006 року і до
чергового медичного огляду сина, до 1 травня 2007 року.

В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від
8 листопада 2006 року залишити без змін.

Рішення набуває чинності негайно та може бути оскаржене у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після проголошення.