Справа № 2-980/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2007р.
Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого
судді Сугачовій 0.0.,

при
секретарі  Охрімєнко А.Л.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Московської районної ради м.
Харкова, 3-ті особи: ОСОБА_2та служба по справах неповнолітніх виконкому
Московської районної ради м. Харкова про визнання права користування жилим
приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до виконкому
Московської районної ради м. Харкова, 3-тіх осіб: ОСОБА_2, служби по справах
неповнолітніх виконкому Московської районної ради м. Харкова про визнання права
користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

В обґрунтуванні своїх доводів позивач зазначила, що основним
квартиронаймачем у спірній квартирі є ОСОБА_3. 23.08.1986р. позивач
зареєструвала з ОСОБА_3 шлюб та з дозволу чоловіка вселилась у квартиру. Від
шлюбу мають сина -ОСОБА_2 та неповнолітню - ОСОБА_4, ОСОБА_4 р.н., котрі також
мешкали разом у квартирі, подружжя вели господарство, мали сумісний бюджет, за
сумісні кошти робили ремонт. ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_3 помер, позивач за особисті
кошти поховала чоловіка та у подальшому постійно стала із дітьми мешкати у квартирі,
сплачувала комунальні послуги, кілька років тому зробила за власні кошти ремонт
квартири, тобто протягом двадцяти років постійно проживає у зазначеній квартирі
в якості члена сім'ї наймача, тому вважає, що придбала право користування жилим
приміщенням. У с. Пісочин Харківського району є будинок, у котрому мешкали
батьки та за його адресою позивач та її діти з часу народження зареєстровані.
Зазначений будинок використовується як дача.

Відповідач щодо позовних вимог заперечував, зазначивши, що основним квартиронаймачем
квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3,
котрий один зареєстрований з 23.05.1986р. по вказаній адреси.
ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_3 помер. Спірна квартира не була постійним місцем мешкання
позивача та її дітей, оскільки відповіді на запити виконкому свідчать про те,
що позивач, а також її діти завжди були прописані у АДРЕСА_2. Діти позивача
закінчили школу № 81, що розташована близько с. Пісочин. Ні позивач, ні її діти
за медичною допомогою за місцем знаходження спірної квартири не звертались.

ОСОБА_2 підтримав позов ОСОБА_1 зазначивши, що після смерті батька у 1992р.
вони сім'єю мешкали у квартиріАДРЕСА_1. При цьому, оскільки матері було зручно,
т.я. працювала на заводі, до школи № 81 їздили в район Баварії м. Харкова, коли
ми із сестрою хворіли, то викликали лікаря із лікарні № 13 в м. Харкові. У с.
Пісочин є домоволодіння, у якому проживала бабуся та за цією адресою усі
зареєстровані. Зараз у цьому будинку ніхто не мешкає.

Представник 3-ї особи - служби по справах неповнолітніх виконкому
Московської районної ради м. Харкова в судове засідання не з'явився, але надав
до суду заяву щодо слухання справи у його відсутності, не заперечуючи щодо
прийняття рішення на розсуд суду.

Суд вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та надані
докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з
наступного.

Так, із довідки КЖЕП № 183 Московського району м. Харкова за № 1076 від
03.10.2006р. вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 постійно проживав та був
зареєстрований з ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_3 (а.с.9).

Із копії свідоцтва, серії НОМЕР_2, актовий запис № 1422 від 23.08.1986р.
вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 (а.с.6).

Із наданих копій свідоцтв про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3р.н. та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. є дітьми позивача та ОСОБА_3(а.с.7,8).

Із копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1, актовий запис № 14893 від
05.11.1992р. вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1р. (а.с.6).

Отже, судом встановлено, що основним квартиронаймачем спірної квартири був
ОСОБА_3

Відповідно до ст. 65 Житлового Кодексу України наймач
вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи позивачем не надано належних
доказів щодо її вселення у квартиру наймача.

Більш того, на а.с. 29 містяться відомості адресно-довідкового бюро МВС
України в Харківської області що, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 зареєстровані в Харківської області, Харківському районі, АДРЕСА_2,
а ОСОБА_4, взагалі ніде не зареєстрована.

Згідно відомостей Управління соціального захисту
населення та праці за № 01.12.2006р. позивач та її діти, які мешкають у спірній
квартирі на обліку в управлінні з 1992р. не перебувають, ніяких видів допомоги
не отримають (а.с.30).

Міська поліклініка № 6 Московського району м. Харкова
повідомила, що ОСОБА_1, ОСОБА_2
на обліку поліклініки не знаходяться(а.с.31).

КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за
№ 208 від 24.02.2007р. зазначило, що домоволодіння, що розташоване АДРЕСА_2
зареєстровано та знаходиться у власності в рівних частинах за ОСОБА_5та
ОСОБА_6(а.с.52).

Крім цього, адміністрація Харківської загальноосвітньої школи № 81
повідомила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 навчались у зазначеному закладі, адреса в
особової справи зазначена, як АДРЕСА_2(а.с.53).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили дружні
відносини з позивачем, зазначивши, що остання з малими дітьми мешкала за
спірною адресою, вони разом гуляли з дітьми, а після смерті чоловіка
спілкувалися як сусіди. Чому діти позивача відвідували школу в іншому районі
міста та як зараз проживають у квартирі ОСОБА_3їм невідомо. Будинок у с.
Пісочин використовується як дача.

Позивачем надані квитанції про сплату комунальних та інших платежів за
квартиру АДРЕСА_1, але вони
датовані останніми роками (а.с.11-22).

Доказів того, що
ОСОБА_1 проводились ремонти у квартирі не надано.

Дійсно, на а.с.10 міститься акт від 03.10.2006р. КЖЕП № 183, у якому
зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, але іншими доказами даний
факт не підтверджений.

Крім цього, з боку позивача надана довідка ВО «Моноліт» за № 121 від 27.12.2006р., що ОСОБА_1 на момент
звільнення 28.03.2005р. перебувала на квартирному обліку у Жовтневому районі м.
Харкова (а.с.47,48).

Відповідно до вимог ст. 64 члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають
з договору найму жилого приміщення.

Таким чином, доводи позивача щодо її постійного проживання у квартирі
ОСОБА_3належним чином не підтверджено.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст.71-72 Житлового Кодексу
України та ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1 залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської
області через Московський

районний суд м. Харкова протягом двадцяти днів після
подання заяви про оскарження рішення.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня

проголошення рішення.