Справа № 22-ц-З630.                  Головуючий у 1-й інстанції- Свінціцька О.П.
Доповідач-Суханова Є.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

1   лютого
2007  року  колегія
суддів  судової  палати
з   цивільних  справ Апеляційного суду Київської області
у складі:

головуючого-Суханової Є.М.,

суддів-Данілова О.М., Яворського
М.А.,

при секретарі- Якимець Ю .В.,

розглянула матеріали з апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1( в інтересах також ОСОБА_2) -ОСОБА_3 на рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 18 жовтня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа Дванадцята Київська Державна нотаріальна контора про визнання та зміну часток житлового будинку та
визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про виделення в натурі частини
житлового будинку;

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня
2006 року було задоволено позов ОСОБА_4

Змінено частки у праві власності
спільної часткової власності на будинок та         визнано
за ОСОБА_4. право власності на 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/10 частини житлового "будинку
по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частини житлового будинку по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/10 частину житлового будинку по АДРЕСА_1

Визнано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане Двадцятою Київською державною нотаріальною конторою
ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім"я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане Двадцятою Київською державною нотаріальною конторою ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім"я
ОСОБА_2 недійсним в частині включення
до них вбиральні під літерою „Е" та погребу під літерою „Г".

Визнано за
ОСОБА_4 право власності на слідуючи приміщення   в
домоволодінні   АДРЕСА_1: вбиральню під літерою „Е"> погріб під літерою
„Г".

Стягнуто з ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 по 66
грн.66 коп. в рахунок відшкодування вартості
надання правової допомоги, 17 грн. сплаченого державного мита по
справі, 383 грн.33 коп.-вартість проведеної експертизи
з кожного, а всього стягнуто по 466 грн. 99 коп. з кожного.

В задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись зі спільною апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати повністю та
направити до суду першої інстанції для нового судового розгляду в іншому складі
суду.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Відповідно до
ст. 356 ч.1 ЦК України
власність двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 357 ч.3 ЦК України співвласник має право на
відповідне збільшення своєї частки у праві спільною часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не можна
відокремлювати, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання
спільного майна.

Відповідно до ст. 358 ч.2 ЦК України кожен з співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до
ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі ,
частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки
із спільного майна є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4. відповідно до дозволу виконкому Калинівської селищної ради, за власні кошти
здійснила прибудову кімнати, кухні, коридору до належної їй на праві власності
частини житлового будинку по АДРЕСА_1. За таких обставин суд правильно визначився, що проведені
позивачкою прибудови виконані відповідно до вимог чинного законодавства, в
результаті чого частки співвласників були змінені,
а тому основний позов в частині зміни часток в житловому будинку підлягає
до задоволення.

Також суд обґрунтовано визначився, що підлягають до задоволення вимоги основного позову в частині визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, як
було встановлено в судовому засіданні, позивачем за власні кошти та з дозволу виконкому Калинівської селищної ради було
побудовані погріб від належної їй частиною
житлового будинку та вбиральня. Відповідачі-апелянти не заперечували того
факту, що дані споруди є власністю ОСОБА_4. та

3

були побудовані нею за власні кошти. За таких обставин, суд обґрунтовано
визначив задовольнити в цій частині позовні вимоги позивача.

Вимоги зустрічного позову, а також апеляційної скарги про виділення в конкретне користування частини житлового будинку не
підлягають до задоволення, оскільки згідно висновку
судово-будівельно-технічної експертизи, існує один можливий варіант поділу житлового будинку в натурі з визначенням
компенсації за надлишкову площу від ідеальної
частини, з яким жодна з сторін не погодилась. За таких обставин, суд визначив єдино законий та приємлемий шлях вирішення
спірного питання, відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки при
встановленії порядку користування спірним житловим приміщенням
будинком, частки співвласників не будуть
відповідати їх часткам у праві власності на даний будинок та будуть порушені
права інших власників на користування належною їм часткою.

Апелянт, намагаючись спростувати висновки суду посилається на те, що судом
визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 Зазначає, що суд не вказав
яким способом він має право володіти цією часткою та в чому вона полягає.

Колегія суддів вивчивши доводи апеляційної скарги в цій частині встановила,
що ця обставина не може призвести до скасування
рішення суду, так як враховуючи вище наведені обставини суд
обґрунтовано відмовив в задоволені зустрічного позову апелянта тому, вирішуючи питання по суті позовних вимог основного позивача
суд змінив частки житлового будинку, відмовивши в задоволенні позову про
конкретне користування житловим будинком, з посиланням на висновки
судово-будівленої експертизи, які суд правомірно прийняв до уваги та не може
змінити їх за власним бажанням у зв"язку з технічною неможливістю розділити
будинок в натурі на всіх співвласників.

Інших підстав,
які б давали колегії суддів скасувати рішення суду та задовольнити апеляційну
скаргу не встановлено, тому що рішення суду, постановлене з урахуванням
правовідносин сторін та вимог чинного законодавства.
Крім того, не встановлено підстав для направлення справи на новий судовий
розгляд, викладених в ст. 311 ЦПК України.

На підставі наведенного, керуючись ст.
ст. 294,295,304,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1( в інтересах також
ОСОБА_2) -ОСОБА_3 відхилити

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня
2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України.