Справа №2-13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 березня 2007 року Великолепетиський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого                                                     ,                              Соловйов В.В.

при секретарі                                                                                    Перлик О.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ;

Позивач
звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та
відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, 25.04.2006
року вона позичила ОСОБА_2. 2200 гривен
строком до 26.10.2006 року, що підтверджується розпискою. Згідно
розписки ОСОБА_2. зобов'язалася повернути борг та 10% від вказаної суми боргу,
але коли настав строк повернення боргу ОСОБА_2. борг не повернула. На
неодноразові вимоги позивача повернути борг, відповідач відмовлялася мотивуючи
тим, що і неї немає коштів. Таким чином відповідач порушила складену між ними
угоду та заподіяла їй матеріальні збитки на
загальну суму 2420 гривен. На даний час відповідач уникає будь яких контактів з
позивачем, тобто дії відповідача свідчать про те, що вона злісно ухиляється від
повернення боргу. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою
користь 2200 гривен основного боргу та 220 гривен - що складає 10% від суми
боргу, а також понесені нею судові витрати у сумі 81 гривну.

У судову
засіданні позивач доповнила свої позовні вимоги і просить.суд також стягнути з
відповідача на її користь 20 гривен 60 копійок за подання оголошення про
розгляд справи та моральну шкоду у розмірі 500 гривен.

Відповідач позов
визнала частково і пояснила, що дійсно позивач надала їй позику у розмірі 2200 гривен, які вона зобов'язалася
повернути позивачу до 27.10.2006 року а також 10% від вказаної суми, що складає
220 гривен. Але до вказаного строку борг не повернула через відсутність
коштів. Позов визнає в частині повернення боргу з урахуванням 10%. Позовну
вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 гривен не визнає, оскільки
позивачем не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди, а тому вказана
вимога є необгрунтованою і суд повинен відмовити у її задоволені.

Вислухавши
пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково.

25 квітня 2006
року позивач надала у борг гр. ОСОБА_2. 2200 гривен. Про отримання грошей
відповідач написала розписку, в якій зазначила строк повернення боргу - 27
жовтня 2006 року з урахуванням 10% від
зазначеної суми. Таким чином, між сторонами був укладений договір
позики. Позивач передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується розпискою
відповідача від 27.09.2006 року (а.с), а тому договір позики між сторонами є
укладеним відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів. Відповідач в установлений
строк не повернула позивачу кошти, а тому відповідно до ст. ст. 526, 629,
1046 ЦК України
відповідач повинна сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 2420 гривен, так
як зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу України і договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати, таким чином стягненню на користь
позивача підлягають і понесені нею судові витрати, оскільки вони підтверджені:
заявами на переказ готівка від 24.01.2007 року № 144 на суму 51 гривна (а.с.)
та № 146 на суму ЗО гривен (а.с.) а також
квитанцією до прибуткового касового ордера № 8 від 05.03.2007 року на
суму 20 гривен 60 копійок (а.с).

. Позивачем в порушення вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, п.4 Пленуму Верховного суду України
№ 4 від 31.03.1995  року "Про судову
практику в справах про відшкодуванню

2

моральної (немайнової) шкоди" не вказано в чому полягає заподіяння їй
моральної шкоди, якими протиправними діями вона
заподіяна, чим вона керувалася при визначенні її розміру, не надано доказів заподіяння моральної шкоди, а тому позовна
вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500 гривен є
необгрунтованою і задоволенню не підлягає, а позов підлягає
задоволенню частково на суму 2521,60 гривен.

На підставі ст.ст. 23, 526, 629, 1046; 1167 ЦК України, п.4 Пленуму Верховного суду України № 4
від 31.03.1995 року "Про судову. практику в справах про відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди", керуючись ст.ст. 88,
208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2521 (дві тисячі п"ятсот двадцять одну) гривну
60 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Великолепетиський
районний суд до

апеляційного суду Херсонської області. Заява про
апеляційне оскарження рішення суду

подається протягом десяти днів з дня проголошення
рішення, а апеляційна скарга на рішення

суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана без
попереднього подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про

апеляційне
оскарження.