Справа № 22ц - 314/07                                      Головуючий
Категорія: 39                                                       Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 p.
квітня 18                                                                                                              місто
Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю представника позивача ОСОБА_2.

представника
відповідача Охотинського В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного
товариства «Горохівське АТП -
10764» про стягнення заробітної плати, компенсації за
невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку і
моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача ВАТ «Горохівське АТП-10764» на рішення
Іваничівського районного суду від 30
січня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній
скарзі відповідач вказує на незаконність рішення суду із-за порушення норм
матеріального і процесуального права, неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та просить скасувати дане рішення, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням
Іваничівського районного суду від ЗО січня 2007 року позов ОСОБА_1до ВАТ «Горохівське АТП-10764» про стягнення
заборгованої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку,
середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, моральної шкоди -задоволено
частково.

Стягнуто з ВАТ
«Горохівське АТП-10764» в
користь ОСОБА_1. - 636 грн.
заборгованої заробітної плати за липень-серпень 2006 року, 196,74
грн. -компенсації
за невикористану відпустку, 1921
грн. - середнього
заробітку за весь час затримки розрахункових, 500 грн. моральної шкоди, 200 грн. -
витрат, понесених на юридичну допомогу, всього на загальну суму 3453 грн. 17 коп.

Стягнуто з ВАТ
«Горохівське АТП-10764» в дохід
держави 59 грн. 50 коп. судового
збору та 30 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на рахунок державної судової
адміністрації у Волинській області.

Допущено негайне
виконання рішення в частині стягнення середньомісячної заробітної плати в
розмірі 369 грн.

2

В апеляційній
скарзі відповідач зазначає, що суд, ухвалюючи рішення про задоволення вимог
позивача, не врахував доводів відповідача про відсутність вини товариства щодо
невиплати розрахункових позивачу ОСОБА_1. в день його звільнення.

Крім того
вказує, що позивача було звільнено за прогул 18 серпня 2006
року, в цей же день вручено йому його трудову книжку, однак в касу для
одержання розрахункових він не прийшов. Не пред'явив претензії щодо невиплати
розрахунку і на другий день після звільнення і до часу звернення до

суду.

Адміністрація
товариства, після одержання листа позивача, двічі направляла повідомлення про
отримання розрахунку, однак ОСОБА_1. не з'являвся, а тому вини відповідача
немає.

Відповідач
вважає, що суд не взяв до уваги норми ст.127 КЗпП України, згідно якої керівник
підприємства вправі вирішувати питання щодо відрахування із заробітної плати
працівника відшкодування шкоди, заподіяної з вини працівника підприємству.

Позивач ОСОБА_1.
заперечив доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає, що рішення суду
ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і просить
апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивача звільнено з ініціативи роботодавця і в день
звільнення не виплачені всі належні йому суми від підприємства з вини
останнього.

Заслухавши
доповідача, пояснення представників відповідача і позивача, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1. працював з 19 грудня 2005 року по 18 серпня 2006 року водієм у
ВАТ «Горохівське АТП-10764».
18 серпня 2006 року
звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних
причин.

Судом першої
інстанції встановлено, що при звільненні ОСОБА_1. не були виплачені всі суми,
що належали йому від підприємства.

Відповідно до
ст. 116 КЗпП
України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору
про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений
ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити
не оспорювану ним суму.

Судом
встановлено, що позивачу у день звільнення не виплачено заробітну плату за
липень 2006 року в
розмірі 454 грн. 92 коп. (а.с.29) та
за серпень 2006 року в
розмірі 181 грн. 08 коп. (а.с.52,)
(за період з 1 по 18 серпня),
компенсацію

з

за невикористані дня відпустки 196 грн. 17 коп. Всього на
загальну суму -832 грн. 17 коп.

Встановлені
обставини не заперечили в судовому засіданні як позивач так і відповідач.

Покликання
відповідача в апеляційній скарзі, що позивач по своїй вині не отримав
розрахункових виплат і відсутня вина відповідача спростовані зібраними
доказами. Зокрема, довідкою ВАТ «Горохівське АТП-10764» (а.с.29), з якої вбачається, зо заробітна плата за
серпень 2006 року та
компенсація за невикористану відпустку утримані в рахунок покриття шкоди,
заподіяної працівником товариству.

Крім того, судом
встановлено, що покриття шкоди проведено з порушенням вимог ст.136 КЗпП
України, і спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні ,не було.

Отже, суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку, що належні на день звільнення
ОСОБА_1. суми не були йому виплачені по вині відповідача.

Згідно із ст.177
КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу,
при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Оскільки,
ОСОБА_1. не було виплачено розрахункових сум, то суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, що відповідач повинен виплатити позивачу середній
заробіток за весь час затримки розрахунку.

Згідно із
порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 8
лютого 1995 року №100, проведено
обчислення всіх сум, належних ОСОБА_1. на день звільнення та середнього
заробітку за весь час затримки розрахунку.

Крім того,
відповідно до вимог ст.2371 КЗпП України стягнуто в користь позивача моральну
шкоду.

Таким чином,
колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ВАТ «Горохівське АТП-10764» відхилити.

Рішення
Іваничівського районного суду від 30
січня 2007 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий /-/
Шевчук Л.Я.

Судді /-//-/        Свистун О.В., Подолюк В.А.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду                                        Свистун
О.В.

Друк.бсф.