Справа № 2-734/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23  жовтня 2007 р.                         Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі:     головуючого судді   Зосименко С.Г.

при секретарі            Карпенко В.Ю.

за участю адвоката  ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні
в залі суду м. Дніпропетровська

цивільну
справу за позовом  ОСОБА_2, ОСОБА_3   до
ОСОБА_4, третя особа Житлово-

комунальне  підприємство
« Північне» про визначення
порядку користування

майном,
що є об'єктом сумісної власності,  суд

ВСТАНОВИВ:

В
лютому 2007 року позивачі
звернулися до суду  з позовом до

відповідача  про визначення  порядку користування майном, що є об'єктом

сумісної
власності.  В судовому засіданні позовні
вимоги були уточнені, в

обґрунтування
своїх вимог в уточненій позовній заяві так і в ході судового

засідання  представник позивачів посилався на те,
що   позивачам  та

відповідачу
по справі   на підставі свідоцтва про
право власності на житло

належить
квартира АДРЕСА_1.

Квартира  складається із трьох  житлових кімнат  площею 45,1 кв. м., а саме:

прохідної
кімнати  площею - 20,4 кв. м. та
ізольованих кімнат площею   11,3 кв.

м.
та 13,4 кв. м. , коридору, комори , кухні,
сумісної ванної кімнати та

туалету,
вбудованих шаф  - 1,5 кв. м.  та 0,6 кв. м.   Загальна площа  квартири

-
53,7 кв. м.   Між ними та відповідачем  склалися стосунки, які заважають

нормальному
користуванню  квартирою. Просили
визначити порядок користування

квартирою,
виділивши  ОСОБА_3  житлову кімнату площею

11,3
кв. м.,  ОСОБА_2 кімнату площею 13,4 кв.
м.  з

вбудованою
шафою площею 0,6 кв. м.,  ОСОБА_4

кімнату  площею 20,4 кв. м. з вбудованою шафою площею
1,5 кв. м.   Кухню,

коридор,
сумісні ванну кімнату та вбиральню
залишити в загальному

користуванні.   Крім того відшкодувати  ОСОБА_4

вартість
2,15 кв. м. житлової площі з боку ОСОБА_2

Відповідач в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав. Просив в

задоволенні
позову відмовити.  Вказав на те, що  він не заперечує, що позивачі

мають
право користуватися квартирою як
власники, але вони  в  квартирі не

проживають.  Спірна квартира на праві спільної сумісної
власності належить

позивачам,
йому та  його померлій матері  ОСОБА_5, яка

померла  в 2003 році. На даний час, хоча він
фактично  прийняв спадщину, але

документи
не переоформив, оскільки   спочатку
необхідно виділити частки

власників.   Крім того, кімната, яку позивачі просять
йому виділити  не є

ізольованою.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася.   Згідно листа від

06.03.2007
року просили розглядати справу  без їх
участі та   прийняти рішення

відповідно
до закону (а.с.28).

Суд, вислухавши сторони,  адвоката,
дослідивши матеріали справи,

вважає,
що позов   задоволенню  не підлягає
з наступних підстав.

Судом встановлено, що  ОСОБА_5, ОСОБА_4,  ОСОБА_2, ОСОБА_3  на

підставі
свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1998 року  на праві

приватної  спільної
сумісної власності   належить  квартира АДРЕСА_1 ( а.с.39).

Технічний паспорт на приватизовану
квартиру, що знаходиться у

власності
сторін,  видано ОСОБА_5. Відповідно до
технічного

паспорту  квартира трикімнатна, загальна площа 58,7 кв.
м., житлова 45,1 кв.

м.   Відповідно житлові кімнати:  прохідна 20,4 кв. м., ізольовані - 11,3 кв.

м.;
13,4 кв. м. В кімнаті площею 13,4  кв. м.
вбудована шафа  площею 0,6 кв.

м.  Кухня площею -5,6 кв. м., ванна кімната та
вбиральня суміщені -  2,9  кв.

м.
,  коридор - 3,0 кв. м., в коридорі шафа
площею 1,5 кв. м. ( а. с. 41-42).

Відповідно
до довідки  виданої  КЖП « Північне»  від 27.12.2006 року в квартирі

зареєстровані
ОСОБА_4 та ОСОБА_2(а.

с.21).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (
а.с.40),  після

її
смерті, відповідно до довідки Шостої дніпропетровської державної

нотаріальної
контори спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на

спадщину
не видавалося.

Позивачі просять виділити їм
ізольовані кімнати  площею 11,3 і 13,4

кв.
м. , а відповідачу прохідну кімнату площею 20,4 кв. м.   Коридор,
суміщені

ванну
кімнату та вбиральню  залишити в
загальному користуванні.

Як вказав відповідач,  при встановлені порядку користування
квартирою,

про
який просить позивачка, будуть порушені його права, оскільки він буде

проживати
в прохідній кімнаті із своєю дружиною та малолітньою дитиною. Крім

того  при такому
визначені порядку користування порушуються його права

власника,
так як виділена йому житлова  площа буде
менше його частки і він не

бажає
грошової компенсації .

Так житлова площа  в спірній квартирі  45,1 кв. м. . Відповідно

частина
кожного   співвласника в рівних долях складає
45,1 : 4  = 11,28 кв.

м.

Суд також бере  до уваги і той факт, що ОСОБА_4  хоча
фактично

і
прийняв спадщину, але на даний час свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Відповідно до ст.368 ЦК України    спільна власність двох або більше

осіб
без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною

власністю.

Відповідно до ст.369 ЦК України  співвласники
майна, що є у спільній

сумісній
власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не

встановлено
домовленістю між ними.

Відповідно до ст.370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у

натурі
частки із  майна, що є у спільній
сумісній власності.

Згідно до п.14   постанови Пленуму  Верховного Суду від 22.12.1995

№20
( зі змінами  внесеними постановою від
25.05.1998  №15) « Про судову

практику
у справах за позовами про захист прав приватної власності», квартира ,

яка
є спільною сумісною  чи спільною
частковою власністю, на вимогу учасника (

учасників)
цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити

сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення  із
самостійними виходами, які

можуть
використовуватися як окремі квартири або, ті які можна переобладнати в

такі
квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок

користування
приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Як встановлено в судовому
засіданні,   домовленості  між сторонами

щодо
визначення порядку користування житловими приміщеннями не  існує,

позивачі
не проживають в спірній квартирі, клопотання про проведення судової

експертизи
для визначення порядку користування квартирою позивачі не заявляли,

визначаючи
порядок користування  таким чином.
порушують права відповідача.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які
були досліджені судом при

розгляді
справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку про  не доведеність

позивачами
своїх вимог та вважає необхідним в
задоволені позову відмовити.

Відповідно
до ст. 11 ЦПК України  суд розглядає
цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  в межах
заявлених ними вимог  і на

підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись п.14   постанови Пленуму  Верховного Суду від 22.12.1995 №20

(
зі змінами  внесеними постановою від
25.05.1998 №15)  « Про судову практику у

справах
за позовами про захист прав приватної власності», ст.ст. 368, 369,370

ЦК
України,  ст.ст. 10, 11,15,31,60, 88,
212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ
:

У задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3
- відмовити.

Рішення може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської

області
через Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк з

дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

С.Г.
Зосименко