Справа
№ 2-809-2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 року                                       Кіровський
районний суд  м. Кіровограда

в
складі: головуючого судді -                Бершадської О.В.

при
секретарі -                      Бугаєць Т.Л.

за
участю адвоката -              ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності
на 17/25 частин
домоволодіння та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на 14 частину
спірного домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні
2006 року  ОСОБА_1 звернуся в суд з позовом до
ОСОБА_2   про визнання права
власності   на 17/25 частини
домоволодіння.

На
обгрунтування вимог зазначає, що ним  03.05.1980 року з   відповідачкою було укладено шлюб, який
зареєстровано   в Молодіжненській
селищній раді Долинського району Кіровоградської області.   11.12. 1985 року   його батьки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оформили на його ім"я договір  дарування коштів на суму - 7 000 карбованців
для купівлі- житлового будинку, який був посвідчений 3-ю Кіровоградською
державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі  за №2-3205.   Після чого,    13.12.
1985 року   ним було   оформлено договір купівлі-продажу 17/25 частини  житлового будинкуАДРЕСА_1 саме  за 7
000 карбованців. До жовтня 1988
року вони у вказаній частині будинку прожили разом із відповідачкою за його
позовом, аз 19.10.1988 року
вона за власним бажанням виписалась збуднику та переїхала на інше місце
проживання .11.12.1989 року шюб
між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони добровільно провели  поділ спільно - придбаного майна.ОСОБА_2 не
мала ніяких претензій щодо частини будинку, яка була придбана за кошти
подаровані йому  його батьками . На даний час
бажає  належним чином розпорядитись своїм
майном, продати частину будинку, але відповідачка  не бажає у нотаріуса  засвідчити свою згоду  на продаж будинку.

Вважає,
що оскільки 17/25 частини
домоволодіння були придбані ним за кошти, які належали йому особисто ( подаровані  батьками), то у даному випадку виникає право
роздільної приватної власності подружжя .

Тому
просить, визнати 1725 частин домоволодінняАДРЕСА_1, придбаних  за час шлюбу з відповідачкою по договору
купівлі-продажу від 13.12.1985
року роздільним майном подружжя та визнати за ним   право
особистої приватної власності на зазначену частину домоволодіння та
стягнути всі понесені ним судові витрати
та витрати на правову допомогу.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, на їх
обгрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві (а.с. 3-4).

Заперечуючи
вимогам  позивача ОСОБА_1
відповідачкаОСОБА_2   подала до суду
зустрічний позов про визнання права власності
на 1/2 частину спірного
домоволодіння. Зазначила, що 17/25
частини   спірного будинку вони   придбали в період шлюбу на спільні кошти. В спірній
частині, за участю її  батьків були
проведені  ремонтні роботи, а саме:
повністю на стінах знято штукатурку  до
цегли та  накладено нову;   проведено глибоке та поверхове мазання стін
і стелі в усіх кімнатах; повністю замінено у вікнах скло; відремонтовано   підлогу; проведено заміну у двох
кімнатах  повністю плінтусів;   проведено покраску вікон, дверей, плінтусів;
відремонтовано покрівлю; сарай; приведено у порядок двір. При цьому, відповідач
ніякої допомоги не надавав. В будинку проживали   кілька років, а потім із-за зловживання
чоловіком спиртного, подружньої зради вимушена була із двома  неповнолітніми дітьми виїхати на інше місце
проживання до своїх батьків. Шлюб в 1989
році було розірвано.

Просить
визнати за нею   право власності   на 12 частину   спірних 17/25 частин будинкуАДРЕСА_1.

ОСОБА_1
зустрічний позов не визнав, вказав, що за час спільного проживання в будинку
ніхто ніякі ремонтні роботи не проводив, оскільки він був придатний для
проживання з

2

моменту його придбання.
Крім того, його бувша дружина знала, Що саме за кошти, які йому подарували
батьки був придбаний будинок, і до того поки він не звернувся до нотаріуса вона
ніяких претензій до нього не мала.

Свідок ОСОБА_6, в судовому
засіданні пояснив, що він
доводитьсяОСОБА_2 рідним батьком та підтверджує той факт, що його
дружина декілька разів допомагала донькі
проводити ремонт у будинку, особисто він ремонтував  покрівлю; матеріали на ремонт купували  у магазині, але квитанцій про оплату не
збереглось. На його думку,   вартість будинку
після проведення ремонту збільшилась на 40
%.

Свідок
ОСОБА_6 суду пояснив, що йому належить 8/25
частки будинку АДРЕСА_1 та з 1990 року є сусідом
позивача. У частині будинку, яка належить ОСОБА_1 вже довгий час ніхто не
проживає, він  потребує ремонту.
Відповідачку ніколи біля будинку не бачив.

Заслухавши
сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги за
первісним  позовом  мають бути задоволені частково, а в
задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити .

Відповідно
до ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Судом встановлено, що сторонами в справі було укладено
шлюб, який 03.05.1980 року
зареєстрований у Молодіжненській селищній раді Долинського району
Кіровоградської області, актовий запис №
03 (а.с. 6).

11 грудня 1985 року ОСОБА_1
його батьками - ОСОБА_5
таОСОБА_4 було  подаровано  кошти в сумі сім тисяч карбованців для
купівлі житлового будинку, про що свідчить договір дарування, який посвідчений
державним нотаріусом 3-ї Кіровоградської державної нотаріальної контори та
зареєстрований в реєстрі № 2-3205 (а.с. 8).

13.12.1985
року  ОСОБА_1 купив 17/25 частин жилого
будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 за
сім тисяч карбованців, про що свідчить Договір купівлі-продажу, який
був  посвідчений  державним нотаріусом 3-ї Кіровоградської державної
нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі № 2-3224 (а.с.9-10).

З жовтня
1988 року
сторони в справі  припинили  спільне проживання, а з 19.10.1988 року
відповідачка за первісним позовом
добровільно  виписалась  з указаної частини спірного будинку та
переїхала разом з дітьми проживати  до
своїх батьків, подружжя добровільно провели розподіл майна, яке було ними
нажито в період шлюбу (а.с. 12-13).

11.12.1989 року  шлюб між
сторонами було розірвано (а.с. 5).

Факт
дарування грошей ОСОБА_1 та придбання будинку
саме на зазначену суму  у
договорі  знайшло своє підтвердження в
суді, та  не заперечувалось сторонами.

Таким
чином, суд вважає, що вимоги позивача  за
первісним позовом   мають бути
задоволені, оскільки 17/25
частини спірного будинку були ним придбані, хоч і в період шлюбу із відповідачкою, проте, за  кошти, які
були ним  одержані  за договором дарування. Сім тисяч карбованців
передані йому особисто, а тому є його власністю.

Відповідно
до ст.60 ЦПК  України  кожна сторона
зобов'язана довести  ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування
не може грунтуватись на припущеннях.

Так, в
своїх зустрічних позовних вимогахОСОБА_2 просила визнати за нею право власності
на Уі частину   спірної частини будинку,
так як, вважає,
що  за період шлюбу   вона разом з батьками  провели в ньому  слідуючі ремонтні  роботи, а саме: повністю на стінах знято
штукатурку  до цегли та накладено
нову;  проведено глибоке та поверхове
мазання стін і стелі в усіх кімнатах; повністю замінено у вікнах скло; відремонтовано  підлогу; проведено заміну  у двох кімнатах  повністю плінтусів;   проведено покраску вікон, дверей, плінтусів; відремонтовано  покрівлю; сарай; приведено у порядок двір.

До того
ж, в суді зазначила, що  ні свідків,
ні  документів, які б підтвердили факт
проведення  вказаних ремонтних робіт та
витрати, які були понесені її батьками (особистих
коштів вона не мала) суду  надати не
може.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК
України   суд стягує з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1, внесених ним -   30 грн. витрат  на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи  та   133 грн. 90 коп.   судового збору,   в порядку ст. 84 ЦПК України   - 300 грн. витрат на
правову допомогу.

Керуючись ст. 57 , 60, 62 Сімейного
кодексу України , Законом
України " Про
власність", ст.ст. 10,11,60,84,88,209,212,214-215,218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_1
до   ОСОБА_2   про визнання права власності  на 17/25
частин домоволодіння -
задовольнити частково.

Визнати 17V25 частин
домоволодінняАДРЕСА_1, придбаних по договору купівлі-продажу від 13.12.1985 року роздільним
майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 17/25 частин
домоволодінняАДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 -30 грн.
витрат на ІТЗ; 133 грн.90
коп. судового збору та 300
грн. витрат на правову допомогу, а всього: 463 грн. 90
коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на Уг частину спірного домоволодіння -відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження   і
поданням   після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з
подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.