Справа №2-153/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 лютого 2007
року                                                                                                            м.Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого  судді - Березовського О.Д.,

при
секретарі            - Пятковській Т.І.,

за участю
сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Городнянського районної
державної адміністрації Чернігівської області щодо стягнення допомоги на
поховання та моральної шкоди, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі
Чернігівської області, виконавча дирекція Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 грудня 2006 року подала до суду позовну заяву у якій просить суд
стягнути з відділу освіти допомогу на поховання її чоловікаОСОБА_2 в розмірі
1200 грн. та моральну шкоду з розрахунку по 10 грн. за кожен день прострочення,
починаючи з 29.09.2006 року і до прийняття рішення суду.

В позовній заяві позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік
ОСОБА_2, який до останнього дня свого життя працював керівником радіогуртків
Городнянської станції юних техніків. 29.09.2006 року вона звернулась з заявою
до відділу освіти Городнянської райдержадміністрації, якому підпорядкована
Городнянська станція юних техніків, щодо надання допомоги на поховання
чоловіка. Через 21 день вона отримала відповідь з відділу освіти про відмову у
наданні допомоги, з мотивів п. 5 ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне страхування", так як її чоловік був „працюючим" пенсіонером.

Відмову в наданні допомоги на поховання вважає
безпідставною, оскільки відповідно до положень Закону України „Про
загальнообов'язкове державне страхування" матеріальна допомога на
поховання призначається та надається за основним місцем роботи за рахунок
сплачених страховими особами страхових внесків. її чоловік був застрахованою
особою, регулярно сплачував страхові внески, тому вважає, що вона має право на
отримання допомоги на поховання чоловіка за місцем його роботи.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відділу освіти
Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області допомогу
на поховання чоловіка в розмірі 1200 грн. та відшкодувати моральну шкоду з
розрахунку по 10 грн. за кожен прострочений день, починаючи з 29.09.2006 року і
до дня прийняття рішення судом.

Ухвалою судді
від 14 грудня 2007 р. провадження у зазначеній справі відкрито.

Позивач ОСОБА_1 в попередньому засіданні уточнила позовні вимоги та
визначила розмір моральної шкоди завданої їй неправомірними діями відповідача в
розмірі 300 грн.. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та у
зв"язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, що призвело
до його відкладення, збільшила розмір моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, до 600 грн.. По суті заявлених позовних вимог пояснила, що її
померлий чоловік був працюючим пенсіонером, до останнього дня життя сплачував
внески до Фонду соціального страхування, так як був застрахованою особою.
Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв"язку з

тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням" право на отримання допомоги
на поховання має застрахована особа, яка сплачує внески. Допомога на поховання
призначається та надається за основним місцем роботи за рахунок сплачених
застрахованими особами страхових внесків. її померлий чоловік, будучи
пенсіонером, працював за трудовим договором і допомога на поховання повинна
виплачуватись за місцем його роботи за рахунок сплачених ним страхових внесків.
Вважає, що визначене в Порядку виплати допомоги на поховання положення, яким не
передбачено виплати Фондом соціального страхування допомоги на поховання
працюючого пенсіонера, являється таким, що порушує ст. 22 Конституції України
та звужує зміст та обсяг існуючих прав і свобод, оскільки в такому випадку вона
отримає значно меншу суму коштів при виплаті допомоги на поховання. Вказала, що
її чоловік має подвійний статус і подвійні гарантії забезпечення його прав, а
тому вона має вибір куди звернутись за отриманням допомоги на його поховання.
Зазначила, що відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування страховики у своїй діяльності співпрацюють у
проведенні заходів, пов'язаних із наданням матеріального забезпечення та
соціальних послуг, і вправі спільно у кожному конкретному випадку приймати
рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Це
положення надає їй право вибору до якого органу звернутись за отриманням
допомоги на поховання її чоловіка. Крім того, позивач вказала, що в управлінні
Пенсійного фонду України в Городнянському районі їй вказали, що її чоловік є
застрахованою особою і тому вона має право отримати допомогу на поховання за
місцем його роботи. З відповідною заявою про виплату їй допомоги на поховання
чоловіка вона звернулась до відповідача 28 вересня 2006 року. Відповідь на її
заяву була їй надана з порушенням визначених в ст. 52 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням"
строків, а саме 19 жовтня 2006 року, що втричі перевищує строки розгляду її
заяви. її заява була прийнята до розгляду, а питання щодо ненадання нею разом з
заявою всіх необхідних документів ніхто з відділу освіти не піднімав. Весь час
очікування на відповідь вона перебувала у нервовій напрузі, це додавало їй
додаткових хвилювань та перенапруження. Вибір форми вручення відповіді взагалі
привів її до нервового зриву, бо повідомивши їй про необхідність терміново
прийти в відділ освіти для отримання грошей, замість цього їй вручили негативну
відповідь. Враховуючи її душевний стан від болю за втратою чоловіка,
вимушеність в такому стані відстоювати право на останню допомогу зароблену
чоловіком, відсутність поваги до неї та її чоловіка, до її пенсійного віку та
стану здоров'я, просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 600
грн..

Представник відповідача Трясухо З.О. в судовому засіданні пред'явлені
позовні вимоги не визнала. Вказала, що заява позивача була прийнята до розгляду
29 вересня 2006 року і відповідь їй була надана 19 жовтня 2006 року. При наданні
відповіді відділ освіти керувався положеннями п. 5 ст. 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та
похованням", відповідно до яких, допомогу на поховання призначають та
виплачують за основним місцем роботи, крім поховання пенсіонерів. ОСОБА_2 був
працюючим пенсіонером, тому підстави для призначення та виплати цієї допомоги
відсутні. Зазначила, що раніше вони звертались з аналогічної ситуації за
роз'ясненнями до Фонду соціального страхування і отримали відповідь з
посиланням на ст. 34 вищевказаного Закону, яка має виключення щодо пенсіонерів
та вказує на те, що допомога на поховання не виплачується пенсіонерам. Вважає,
що позивач повинен був звернутись з відповідною заявою не до відділу освіти, а
за місцем роботи її померлого чоловіка, тобто до міської станції юних техніків,
де є уповноважений із соціального страхування. Крім того, позивач при наданні
заявила не надала оригінал довідки про смерть, а також свідоцтво про смерть її
чоловіка. Вважає, що відділом освіти Городнянської райдержадміністрації не було
порушено строків

розгляду заяви
позивача, оскільки Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами
зумовленими народженням та похованням" не визначено строків розгляду
відповідної заяви.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності показав, що в своїй
діяльності вони керуються положеннями Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням".
Статтею 34 п. 5 вказаного Закону одним з видів матеріального забезпечення
визначено допомогу на поховання. Однак в цьому ж пункті зазначено, що допомога
на поховання не виплачується фондом при похованні пенсіонерів. Відповідно до
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
пенсіонером являється особа, яка відповідно до цього закону отримує пенсію,
довічну пенсію. ОСОБА_2 був пенсіонером, тому він підпадає під винятки
визначені в п. 5 ст. 34 вказаного закону. Позивач натомість має право
звернутися до пенсійного фонду для отримання відповідно до ст. 53 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" допомоги
на поховання пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер
на момент смерті. Також зазначила, що п. 1 п.п. а Порядку виплати допомоги на
поховання, затвердженого спільним наказом Міністерства соціального захисту
населення, Міністерством фінансів України, Міністерством праці, Державним
комітетом по житлово-комунальному господарству України, Фондом соціального
страхування України, Пенсійним фондом України № 148/232/88/95/08-14-759/123 від
29.10.1996 року не передбачено виплата допомоги на поховання у розмірі встановленому
Кабінетом Міністрів України у разі смерті працюючого пенсіонера. Враховуючи
вищевикладене, вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача
допомоги на поховання не підлягають задоволенню. Зазначила, що померлий,
являючись застрахованою особою та сплачуючи страхові внески, мав право на всі
інші види матеріального забезпечення та соціальних послуг, крім виплати членам
його сім'ї допомоги на поховання. Положення статті 26 Основ законодавства про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування не може застосовуватись у
даному випадку, оскільки вони стосується всіх фондів, які здійснюють заходи,
пов'язані із наданням різних видів матеріального забезпечення та соціальних
послуг, крім допомоги на поховання. В цьому випадку Фонд соціального
страхування керується виключно Законом України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням" та
Порядком виплати допомоги на поховання. Щодо заявлених позивачем вимог про
відшкодування завданих моральних збитків у зв"язку з несвоєчасним
отриманням відповіді на її заяву, вказала, що відповідним Законом „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням"
не визначено строки розгляду заяви про надання допомоги на поховання.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору - управління Пенсійного фонду України в
Городнянському районі Чернігівської області показав, що згідно ст. 53 Закону
України „Про загальнообов'язкове державше пенсійне страхування" у разі
смерті пенсіонера пенсійним фондом виплачується особам, які здійснили його
поховання, допомога на поховання пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, яку
отримував пенсіонер на момент смерті. ОСОБА_2 дійсно являвся пенсіонером і в
разі звернення ОСОБА_1 в управління Пенсійного фонду України в Городнянському
районі за допомогою на поховання свого чоловіка їй в обов'язковому порядку буде
виплачена ця допомога. Вважає, що позивач має право звернутись з вимогою про
виплату допомоги на поховання як за місцем роботи чоловіка, так і в пенсійний
фонд. Вказала, що крім Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", пенсійний фонд в своїй

роботі керується Порядком виплати допомоги на
поховання, який затверджений спільним наказом від 29.10.1996 року. Інших
нормативних актів, які регламентують виплату допомоги на поховання пенсіонерів
немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до
наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 встановлено, щоОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації смертей 27.09.2006 року зроблено
відповідний актовий запис за № 169 (а.с. 9).

Згідно довідки № 10 від 08.11.2006 року, виданої Городнянською станцією
юних техніків, встановлено, що ОСОБА_2 дійсно працював у цій установі з
12.08.1969 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді керівника радіотехнічних гуртків
(а.с. 8).

Відповідно до копії наказу № 128 від 17.10.2006 року по
відділу освіти Городнянської райдержадміністрації ОСОБА_2 звільнений з посади
керівника гуртків СЮТ в зв"язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування № встановлено, що воно видано ОСОБА_2 16.10.2002 року
Пенсійним фоном України (а.с. 4 ).

Згідно довідки № 23 від 08.11.2006 року, виданої відділом освіти
Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області, встановлено, що
ОСОБА_2, працюючи на посаді керівника гуртків Городнянської міської станції
юних техніків, регулярно сплачував внески до Фонду соціального страхування до
часу смерті (а.с. 6).

Згідно копії довідки про смерть ОСОБА_2 та відповіді управління Пенсійного
фонду в Городнянському районі за № 171/05 від 12.01.2007 року встановлено, що
пенсійним фондом ОСОБА_1 допомога на поховання її чоловіка ОСОБА_2 не
виплачувалась (а.с. 16, 25).

Згідно копії заяви ОСОБА_1 встановлено, що вона 28.09.2006 року звернулась
в бухгалтерію відділу освіти Городнянської райдержадміністрації щодо видачі їй
допомоги на поховання її чоловіка в розмірі 1200 грн. та додала до заяви
довідку виконкому Городнянської міської ради № 5640 від 28.09.2006 року.
Відповідна заява зареєстрована 29.09.2006 року за вх. № 103(а.с. 45-46).

З дослідженої в судовому засіданні відповіді відділу освіти Городнянської
райдержадміністрації № 103 від 19.10.2006 року на заяву ОСОБА_1 встановлено, що
з посилання на п. 5 ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та похованням" відділ освіти відмовив
позивачу в виплаті допомоги на поховання її чоловіка ОСОБА_2, який був
працюючим пенсіонером, та запропонував звернутись в управління Пенсійного фонду
у Городнянському районі (а.с 5 ).

Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування № 16/98-ВР від 14.01.1998 року відповідно до Конституції України
визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Стаття 25 вищевказаних Основ визначає види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням, до якого відноситься пенсійне страхування, яке включає в себе
допомогу на поховання пенсіонерів, а також страхування у зв"язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та
похованням, яке включає в себе допомогу на поховання ( крім поховання
пенсіонерів).

Стаття 26 Основ визначає, що характеристика страхових випадків, умови
надання соціальних послуг, їх види та розміри матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним  страхуванням  визначаються
законами  України  з
окремих  видів

загальнообов'язкового   державного  соціального
страхування,   іншими   нормативно-правовими актами, які містять
норми щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Стаття 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами
зумовленими народженням та похованням" № 2240-111 від 18.01.2001 р. дублює
положення статті 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування визначаючи види матеріального забезпечення та
соціальних послуг. В п. 5 ст. 34 вищевказаного Закону, як один з видів
матеріального забезпечення, зазначено допомогу на поховання ( крім поховання
пенсіонерів).

Такий виняток обумовлений тим, що пенсіонери є застрахованими особами в
системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і виплата допомоги
на поховання зазначених осіб передбачена Законом України „Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Так, стаття 53 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV
від 09.07.2003 року визначає, що у разі смерті пенсіонера особам, які
здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в
розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

На виконання та роз'яснення положень п, 5 статті 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням"
та статті 53 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" спільним наказом Міністерства соціального захисту населення,
Міністерством фінансів України, Міністерством праці, Державним комітетом по
житлово-комунальному господарству України, Фондом соціального страхування
України, Пенсійним фондом України № 148/232/88/95/08-14-759/123 від 29.10.1996
року внесено зміни та доповнення до Порядку виплати допомоги на поховання.

Згідно пункту 1 п.п. а вказаного Порядку допомога на поховання у розмірі,
визначеному Кабінетом Міністрів України, виплачується сім'ї померлого або
особі, яка здійснила поховання в день звернення за нею у разі смерті
громадянина, який перебував у трудових відносинах з підприємством, установою,
організацією (крім працюючих пенсіонерів).

Пунктом 1.1. вищевказаного Порядку визначено, що у разі смерті пенсіонера
допомога на поховання виплачується у розмірі двомісячної пенсії померлого. При
цьому пункт 7 Порядку вказує на те, що у разі смерті пенсіонера допомога на
поховання надається органами, що призначають пенсію, за місцем проживання
померлого і виплачується за рахунок коштів, з яких виплачувалась пенсія,
органами, що проводять її виплату.

Таким чином, виходячи з аналізу діючого законодавства,
яке регламентує порядок та умови виплати допомоги на поховання працюючого
пенсіонера, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо
стягнення з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
допомоги на поховання в сумі 1200 грн. задоволенню не підлягають, оскільки
відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні та виплаті допомоги
на поховання, тому що виплата допомоги на поховання пенсіонера, в тому числі і
працюючого, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Посилання позивача на той факт, що Порядок виплати допомоги на поховання,
який регламентує виплату допомоги на поховання працюючого пенсіонера, є таким,
що звужує обсяг існуючих прав і свобод і насамперед її право на отримання
допомоги за місцем роботи померлого чоловіка, судом не приймається до уваги,
оскільки ст. 22 Конституції України вказує, що при прийнятті нових законів або
внесені зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу вже
існуючих прав і свобод. Натомість зміни і доповнення до Порядку виплати
допомоги на поховання внесені спільним наказом від 29.10.1996 року, тоді як
правовідносини між позивачем і відповідачем виникли після смерті ОСОБА_2, а
саме після ІНФОРМАЦІЯ_1.

Основи
законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування,
про які зазначає в своїх поясненнях позивач, містять загальні правові,
фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального
страхування громадян в України. Відповідно до положень цих же Основ
законодавства види та розмір матеріального забезпечення, умови надання
соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням
визначаються відповідними законами України з окремих видів
загальнообов'язкового державного соціального страхування, які в свою чергу
визначають та конкретизують умови та порядок призначення і виплати допомоги на
поховання працюючим пенсіонерам.

З приводу заявлених позивачем позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди в сумі 600 грн., завданої внаслідок порушення
відповідачем строків надання відповіді на заяву, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги задоволенню не підлягають. В статті 52 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням", на яку
посилається позивач, не визначено строки розгляду документів для призначення
допомоги на поховання. Частина 4 статті 52 цього Закону визначає лише, що
допомога на поховання призначається і виплачується не пізніше дня, наступного
за днем звернення. Таким чином, посилання позивача на пропущення відповідачем
визначених ст. 52 вказаного Закону строків розгляду її заяви не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні.

Стаття 1167 ЦК України
вказує що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

В судовому засіданні позивач не надав суду доказів, що вказують на
неправомірність рішень, дій чи бездіяльності відповідача через які йому було
завдано моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 25, 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 16/98-ВР від
14.01.1998 року, ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та похованням" № 2240-ІП від 18.01.2001 р., ст. 53 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-іV від
09.07.2003 року, п. 1 п.п. а,
п. 1.1., 7 Порядку виплати допомоги на поховання, зміни і
доповнення до якого затверджено спільним наказом Міністерства соціального
захисту населення, Міністерством фінансів України, Міністерством праці,
Державним комітетом по житлово-комунальному господарству України, Фондом
соціального страхування України, Пенсійним фондом України №
148/232/88/95/08-14-759/123 від 29.10.1996 року, ст. 1067 ЦК України, ст. ст.
10,11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПКУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу
освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області
щодо стягнення допомоги на поховання її чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 1200 грн. та
відшкодування моральних збитків в сумі 600 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.