№21                                                                      інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22
лютого 2007 року                                     м. Кривий
Ріг

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді
БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О., при секретарі - ЮРОВСЬКІЙ О.Ю., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу
за   апеляційною   скаргою
Відділення   виконавчої   дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 02
листопада   2006 року за позовом
ОСОБА_1 до    Відділення    виконавчої
дирекції    Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

04 липня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі (далі - Відділення
Фонду) про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок ушкодження
здоров"я на виробництві.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада  2006 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково, з Відділення Фонду на його користь стягнуто 18000грн.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про
скасування рішення суду та відмову в задоволенні позовних вимог через неповноту
встановлення обставин, що мають значення для справи, і порушення судом норм
матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку відповідача, суд
керувався нормою закону, який не поширюється на дані правовідносини, неповно
встановив обставини, які мають значення для справи, не звернув уваги на
відсутність доказів моральної шкоди висновку МСЕК та пропущення позивачем
строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що під час
роботи у шкідливих умовах праці на підприємствах міста ОСОБА_1 отримав
професійне захворювання -
пиловий бронхіт 1ст.. емфізема легенів 1 ст. та легенева недостатність 1-2ст.

Згідно висновку МСЄК від 12.02.2003 року позивачу вперше встановлено стійку втрату
професійної працездатності в розмірі 20%.
При переогляді 10.03.2005р. позивача визнано інвалідом третьої групи із
втратою професійної працездатності в розмірі 30%.

2

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про задоволення
вимог позивача та відшкодування моральної шкоди Відділенням Фонду.

Цей висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004
(справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

Проте, висновок щодо розміру моральної шкоди, на думку
колегії суддів, не відповідає обставинам справи, оскільки вирішуючи спір, суд
першої інстанції дещо завищив розмір моральної шкоди.

Беручи до уваги п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними
змінами) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та враховуючи, що Законом України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку та виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не встановлено
обмежень щодо розміру моральної шкоди в разі встановлення потерпілому стійкої
втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання або
трудового каліцтва, а також враховуючи характер та ступінь тяжкості страждань,
колегія суддів вважає, що відповідною компенсацією моральних шкоди позивача є
сума 15000грн.

Доводи відповідача про відсутність правових підстав для задоволення
позовних вимог через призупинення дії окремих норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку та
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
на 2006 рік є
безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в 2003 році, за
чинності зазначених норм цього Закону.

Доводи відповідача стосовно висновку МСЕК необгрунтовані, оскільки п. З ст.
34 віщезгаданого
Закону встановлено, такий висновок обов'язковий лише для випадків втрати
працездатності, яка не призвела до втрати професійної працездатності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити,
зменшивши суму відшкодування моральної шкоди до 15000грн.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 309 ч. 1
п. 3, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2006
року змінити, зменшивши суму моральної шкоди, стягненої на користь,
ОСОБА_1, до 15000грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.