Справа №2-2020/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 грудня
2007 рокуЛенінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Балануца О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3  про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з даним
позовом до ОСОБА_2  обґрунтувавши його
тим, що вона проживає у житловому
будинку АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці загальною
площею 584,90 кв.м., по сусідству з нею у житловому будинку АДРЕСА_1 проживає
відповідач ОСОБА_2, нещодавно відповідач побудувала сарай та вольєр для собаки
впритул до паркана, з того часу вона не може нормально користуватися своєю земельною
ділянкою, оскільки цим порушені санітарні норми, у зв'язку з чим вона
неодноразово зверталася до відповідачки і просила її перенести сарай і вольєр
на відповідну відстань, однак вона відмовляється, просить усунути перешкоди у
користуванні її земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 перенести на
встановлену законодавством відстань сарай та вольєр для собаки.

Ухвалою Ленінського райсуду
м. Кіровограда від 08 листопада 2007 року в якості співвідповідача до участі у
справі  була притягнута ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач уточнила
позовні вимоги, з урахуванням того, що вольєр для собаки відповідачі перенесли
в добровільному порядку після звернення її до суду, просила   усунути перешкоди у користуванні її
земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3перенести навіс літ. Д
на відстань 1 метр від межі її земельної ділянки  та стягнути в солідарному порядку з них
моральну шкоду у розмірі 2000 грн., оскільки в дощ заливає її подвір'я, після
дощу в дворі вся плитка покрита мулом, неприємні запахи, не має змоги відкрити
вікно.

В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3  позовні
вимоги не визнали, пояснили, що навіс закріплений  до забору, він узаконений та знаходиться
поруч із літньою кухнею, там знаходяться дрова, якими вони топлять, зараз
знести навіс вони не можуть, оскільки дрова будуть мокрими та у них на це не
має коштів, навіс вони зможуть перенести лише весною, якщо прибрати навіс, то
впаде і їхній і сусідський забор,
просили відмовити в задоволенні позову та стягненні моральної шкоди,
оскільки вони їй її не наносили.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1  на праві приватної власності належить будинок
за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 04.02.2004
року НОМЕР_1, земельна ділянка не приватизована, ОСОБА_2 належить  ¼
частина будинку АДРЕСА_1 на праві приватної спільної
часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.09.1996
року НОМЕР_2 та ½ частина вище
вказаного будинку на праві приватної власності на підставі рішення народного
суду Ленінського району м. Кіровограда від 01.06.1990 року, ОСОБА_3 на праві
приватної спільної часткової власності належить ¼
частина будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право
на спадщину від 03.09.1996 року НОМЕР_2, земельна ділянка приватизована.

Відповідно до ч. 1 п. г ст. 91,
ч. 1 п. г ст. 96 ЗК України власники та землекористувачі зобов'язані не
порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Ч. 1 ст.
103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх
цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення, неприємні
запахи, шумове забруднення тощо ).

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється
ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та
інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити
його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому
порушенню.

Як
вбачається з листа Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю
Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради за №315 від 11.08.2005 року
власниця домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 в гарантійному листі зобов'язалася
терміном до 10.09.2005 року виконати організоване водовідведення з покрівлі
вольєру та сараю літ. Д , в разі не виконання даної вимоги до ОСОБА_2 будуть
застосовані штрафні санкції згідно ст. 96 КУпАП.

З листа
Кіровоградського міського управління Головного управління МНС України в
Кіровоградській області №2721 від 25 липня 2007 року видно, що під час виходу
на місце було з'ясовано, що на земельній ділянці ОСОБА_2   до будівлі літньої кухні добудовано
дерев'яну споруду з недотриманням протипожежних розривів ( ДБН 360-92”
Планування і забудова міських та сільських поселень “ дод. 3.1., табл.. 1) до
будівель та споруд, розташованих в домоволодіння АДРЕСА_2

Як вбачається з довідки від 09.08.2007 року, складеної сусідами та
завіреної головою квартального комітету №22 09 серпня 2007 року під час дощу на
земельній ділянці ОСОБА_1 вода з даху прибудови, яка належить ОСОБА_2 заливає
ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , так як прибудова побудована на красній
лінії.

З листа Управління містобудування,
архітектури, екології та земельних відносин Кіровоградської міської ради №4344
від 08.10.2007 року видно, що згідно з п. 3.25 ДБН 360-92 для догляду за
будівлями та здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки
від найбільш відступних конструкцій стіни повинна бути не менше 1,0 м. , при
цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно - технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів
будівель на територію суміжних ділянок, відстань між житловими будинками та
господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних та
протипожежних норм в залежні від цільового призначення будівель та ступеню їх
вогнестійкості.

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що літ. Д
являється навісом,  фундамент поставлений
на дерев'яних стовпах,  стіни дощаті,
крівля - толь.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1
являється власником житлового будинку АДРЕСА_2, навіс літ Д, належить на
праві власності відповідачам, побудований на земельній ділянці, яка
приватизована, являється дощатим,
не  відповідає вимогам технічних
норм п. 3.25 “ ДБН - 360-92 “, побудований по межі земельних ділянок за адресою
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, для догляду за будівлями та здійснення їх поточного
ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш відступних конструкцій
стіни повинна бути не менше 1,0 м., при цьому повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних
ділянок, відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і
спорудами слід приймати відповідно до санітарних та протипожежних норм в
залежні від цільового призначення будівель та ступеню їх вогнестійкості, тому
суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перенести стіну  навісу
літ. Д від межі сусідньої ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на 1 метр.

Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95.р., №4 “Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядається у випадках, коли право на її відшкодування передбачено
спеціальним законодавством. В п.2 вказаної постанови зазначається перелік таких
законів, в даному випадку Земельний Кодекс України не передбачає стягнення
моральної шкоди, крім цього суд вважає, що ОСОБА_1  не надано доказів вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
завданні їй моральної шкоди,  тому суд вважає
за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1   щодо стягнення  з відповідачів  на її користь моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Дані правовідносини регулюються ст. 152,
158 ЗК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 8,50
грн. у зв'язку з зверненням до суду з позовними вимогами щодо стягнення моральної
шкоди.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3  про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні земельною ділянкою.

Зобов'язати ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 перенести стіну  навісу літ. Д від межі сусідньої ділянки за
адресою: АДРЕСА_2 на 1 метр.

В задоволенні позовних вимог щодо
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з   ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в
розмірі 8,50 грн.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Кіровоградському
апеляційному суду через Ленінський райсуд м.Кіровограда.

З оригіналом звірено

Суддя Ленінського

райсуду м. Кіровограда
Циганаш І.А.