У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

7
листопада 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Алуштинської міської ради,
виконавчого комітету Алуштинської міської ради про визнання права власності на
самочинно збудоване приміщення,

в с т а н о
в и л а :

У липні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись те, що на
підставі договору купівлі-продажу він є власником нежилого приміщення площею
12,3 кв.м., розташованого в будинку АДРЕСА_1, має намір використовувати його як
житло, однак таке використання не можливе без санвузла, тому він за власні
кошти прибудував до приміщення також тамбур із санвузлом площею             10,5 кв.м., така прибудова не
порушує санітарних і протипожежних норм та права інших осіб, однак відповідач
відмовляється прийняти зазначені приміщення в експлуатацію.

Позивач просив визнати за ним право
власності на приміщення та зобов'язати виконком Алуштинської міської ради
прийняти їх в експлуатацію.

Рішенням
Алуштинського міського суду від 6 жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 18 грудня 2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та
постановити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Прокурор
Автономної Республіки Крим у касаційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_1,
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий
розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційні скарги прокурора
Автономної Республіки Крим та
ОСОБА_1  не підлягають задоволенню
з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 335 ЦПК України
касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись
до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на самовільно
побудовані приміщення та зобов'язати виконком Алуштинської міської ради
прийняти їх в експлуатацію на підставі ст. 376 ЦК України.

Відповідно положень
частин 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Частинами 3-5
зазначеної статті цього ж Кодексу передбачено, що право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво
на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання  права власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших
осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним  право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Встановлено, що позивач виконав
роботи по прибудові приміщення тамбуру в межах існуючого  будинку, а не на наданій йому земельній
ділянці.

Відмовлюючи в задоволенні позову,
суд правильно виходив із того, що власником будинку АДРЕСА_1 та земельної
ділянки є Алуштинська міська рада, яка заперечує проти визнання права власності
за позивачем на самочинно побудоване ним приміщення, тому позов не може бути
задоволений на підставі частин 2, 4 ст. 376 ЦК України.

Оскільки при встановленні
зазначених фактів судом не було порушено норми процесуального права і правильно
застосовані норми матеріального права, то колегія суддів не вбачає підстав для
скасування ухвалених у справі судових рішень.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги прокурора
Автономної Республіки Крим, ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Алуштинського міського
суду від 6 жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 18 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін