УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 квітня 2007 р.                                                                                                               м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого -
Куштана Б.П.,

суддів: Павліченка С.В.
та Фазикош Г.В.,

при секретарі Талпа С.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Свалявського районного суду від 21
листопада 2006 р. за
позовом ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю «З-Моде» про внесення
виправлень у трудову книжку та стягнення заборгованості заробітної плати, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом у вересні 2006 р.

Просила стягнути
з товариства з обмеженою відповідальністю «З-Моде» (надалі - ТОВ)
заборгованість заробітної плати на суму 827.50
грн. та зобов'язати його виправити запис у трудовій книжці.

На обгрунтування
зазначала, що з 20.03.06
р. по 20.06.06 р.
проходила у відповідача виробничу практику. За цей період він оплатив їй лише
виготовлену продукцію, але не виплатив гарантовану Положенням про оплату праці
за час виробничого навчання заробітну плату, яка складає 612.50 грн.

У період часу 03.07.06 р. до 04.08.06 р. вона
працювала у відповідача, проте одержала тільки 135 грн., що значно менше гарантованої законом мінімальної заробітної плати.
Недоплата складає 215 грн.

Окрім цього,
відповідач записав до трудової книжки, що вона прийнята на роботу 14.07.06 р. у той час,
коли відповідні заява та наказ датовані 03.07.06
р.

Рішенням суду
від 21.11.06 р. позов
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ на користь позивачки 264.9 грн.
заборгованості заробітної плати, а в доход держави - 51 грн. судового
збору.

Зобов'язано
відповідача внести виправлення запису до трудової книжки позивачки стосовно
дати прийняття на роботу: замість «14.07.06
р.» вказати «11.07.06
р.». У решті позовних вимог відмовлено. Допущено негайне
виконання рішення в частині стягнення місячного заробітку.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове. Доводить, що суд
порушив норми матеріального права (ст. 111
КЗпП, ст.ст. 29, 30 Закону
«Про оплату праці») та не вирішив питання про стягнення заборгованості
заробітної плати за липень-серпень 2006
р.

Рішення в іншій частині не оскаржене.

Письмових заперечень на скаргу відповідач не подав.

Суд першої
інстанції встановив, що з 20.03.06
р. по 20.06.06 р.
позивачка проходила в ТОВ індивідуальне навчання професії швачки згідно з
направленням та договором. Ця обставина як і відрядна оплата праці швачок не
оспорюється.

Порядок оплати праці учнів урегульований ст.207-КЗпП, України та.Положення
про оплату праці за час виробничого навчання, перекваліфікації або
навчання інших професій (п.2). Заборгованість
заробітної плати, яка є частково обґрунтованою, належить розрахувати на
підставі мінімального розміру заробітної плати через відсутність у
відповідача тарифної ставки першого розряду швачки. З урахуванням фактично
відбутої практики стягненню підлягає 264.9
грн. У трудовій книжці позивачки слід виправити дату прийняття на роботу: з
«14.07.06 р.» на «11.07.06 p.». Решта
вимог є необгрунтованими.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без
змін, з таких мотивів.

Справа № 22ц -
268/07                                                                                                                          Номер рядка статистичного звіту: 41

Головуючий у першій Інстанції:
Ганчак Л.Ф. Доповідач: Куштан Б.П.

Відповідно до п.2 Положення про
оплату праці за час виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших
професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.06.97 р. № 700, оплата праці
учнів у разі індивідуального навчання професій робітників з відрядною оплатою
праці провадиться: за перший місяць навчання в розмірі 75%, другий - 60%, третій - 40%, за четвертий та всі наступні місяці до закінчення
терміну навчання, передбаченого програмою, - 20 % тарифної ставки першого розряду
відповідної професії на підприємстві.

Окрім того, за
виготовлену учнями придатну продукцію нараховується заробітна плата за діючими
на підприємстві нормами та розцінками.

Згідно з довідкою відповідача від 21.03.07 р. № 37 тарифна ставка швачки першого розряду в період часу з 01.01.06 р. по 01.07.06 р. складала 350 грн., а з 01.07.06 р. по 01.12.06 р. - 375 грн., що
збігається з розміром мінімальної заробітної плати за відповідний період. За
виготовлену позивачкою продукцію відповідач нарахував 254.99 грн. заробітної
плати, з яких 106 грн.
перерахував Ужгородському професійному ліцею (місце навчання позивачки) на
підставі договору від 20.03.06
р. (а.с. 14-15).

Відповідно до
ст.95 КЗпП
України мінімальна заробітна плата -
це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту,
некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану
працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт).

Оскільки
позивачка працювала за відрядною, а не погодинною системою оплати праці, то ця
вимога закону на неї не поширюється. Як видно з указаної довідки, за період
роботи з 11.07.06 р. по 03.08.06 р. позивачці
було нараховано 138 грн.
заробітної плати.

Отже, суд
правильно по суті вирішив питання заборгованості з оплати за час виробничого
навчання, цілком вірно врахувавши фактичне відвідування, та обґрунтовано
відмовив у стягненні мінімального заробітку за час роботи.

Доводи
апеляційної скарги про ухвалення рішення також стосовно ОСОБА_2, який не брав
участі в справі, спростовуються ухвалою суду від 22.12.06 р. про виправлення описки (а.с.50). Доводи щодо
порушення судом ст. 111 КЗпП
України (оплата праці при невиконанні норм виробітку) не заслуговують на увагу,
оскільки така вимога в суді першої інстанції не заявлялася. Решта доводів є
безпідставними.

У контексті
наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,
307 ч.1 п.1, 308,
313, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, -

ухвалила:

1.  Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

2.    Рішення Свалявського районного суду
від 21 листопада
2006 р.
залишити без змін.

3.    Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в

касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
шляхом

подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

4.         Копії ухвали надіслати сторонам.