Справа№ 2-49007
року                         Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі:головуючого: судді Бондаренко
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялти цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення платежу за договором та матеріальної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення платежу за договором та матеріальної шкоди. Свої
вимоги мотивував тим, що 05 квітня 2006 року у присутності приватного нотаріуса
Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_3 між позивачем та
відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з
розстрочкою платежу. Умови договору встановлювали обов'язок відповідачки сплатити
останній платіж у розмірі 382500 грн. не пізніше 30 вересня 2006 року.
Відповідачка цього не зробила, порушивши домовленість сторін, чим завдала
позивачу матеріальну шкоду у розмірі 151500 грн. Під час попереднього судового
засідання позивач уточнив зміст позову, змінивши розмір компенсації за завдану
Позивач посилався на те, що 25 вересня 2006 року, маючи намір
купити в місті Житомирі об'єкт нерухомості, він уклав з приватним підприємством
«Бізнес-Інвест» угоду про забезпечення виконання зобов'язання за майбутнім
правочином шляхом передачі завдатку. Умови зазначеної угоди передбачали
укладання позивачем і власником об'єкту нерухомості не пізніше 24 жовтня 2006
року договору купівлі-продажу. На виконання майбутнього договору позивачем був
переданий завдаток у розмірі 151500 грн. Угода також передбачала право позивача
як майбутнього власника провести ремонт об'єкту нерухомості. Позивач цим правом
купівлі-продажу так і не був укладений, оскільки відповідачка своєчасно з
позивачем не розрахувалася. З огляду на це, позивач не зміг виконати обов'язки,
визначені угодою про забезпечення виконання зобов'язання від 25 вересня 2006
року, втратив завдаток у розмірі 151500 грн. і кошти, сплачені за ремонт
поверненню не підлягали.
Відповідачка позов визнала частково. Проти факту несплати коштів
за договором купівлі-продажу нежилого приміщення з розстрочкою платежу від 05
квітня 2006 року у розмірі 382500 грн. не заперечувала. Визнавати завдання
позивачу матеріальної шкоди відмовилася. Свої заперечення мотивувала тим, що
неодноразово зверталася  як до приватного
нотаріуса ОСОБА_3 з метою виконати умови договору та сплатити останній платіж,
по різним причинам  не міг  отримати від неї кошти.
коштів   у сумі  41 249 гривень позов не визнала  , пояснив, що
до ремонту приміщення у місті Житомирі
не має  ніякого  відношення , і це не оговорено  у договорі .
Вислухавши пояснення
представника позивача , відповідачку , представника  відповідачки , вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позив підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так , згідно  зі ст.629
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Оскільки несплата коштів за договором купівлі-продажу
нежилого приміщення з розстрочкою платежу від 05 квітня 2006 року визнана обома
сторонами, ця обставина не підлягає доказуванню .
У зв»язку з  визнанням
відповідачем позову в частині
стягнення  платежу  за договором ,  суд вважає
в цій частині позов  підлягаючим
України боржник ,  вважаєтся таким, що прострочив  виконання
забов»язання  , якщо він не виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором  та
відповідає  перед кредитором , за  завданні
простроченням збитки.
Як вбачається з матеріалів
справи, докази, які б підтвердили факт спрямування відповідачкою на адресу
позивача повідомлень про необхідність з'явитися до нотаріусу із зазначенням
місця, дати та часу передачі коштів, надані суду не були. До того ж відповідачка мала підстави внести на
депозит нотаріуса грошову суму для подальшої передачі коштів позивачу. Така
процедура передбачена приписами статті 85 Закону України «Про нотаріат» та
пунктами 277-281 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня
2004 року. Відповідачка цією можливістю не скористалася.
Згідно з частиною другою статті 614 ЦК відсутність своєї вини
повинна довести особа, яка порушила зобов'язання. На засадах змагальності
сторін відповідачка довести свою невинуватість не змогла. Виходячи з вищевикладеного,
вона вважається такою що прострочила виконання зобов'язання та, як слід,
повинна відповісти перед позивачем за завдані йому простроченням збитки.
Розглядаючи позов в частині компенсації матеріальної шкоди, суд
всебічно, повно, дослідив наявні у справі докази, оцінив їх  у сукупності та прийшов до висновку, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а заподіяна шкода підлягає відшкодуванню
відповідачкою в повному обсязі в цієї частині ,
оскільки дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
На підтвердження завдання відповідачкою матеріальних збитків, суду
були надані письмові докази, в тому числі угода про забезпечення виконання
зобов'язання за майбутнім правочином від 25 вересня 2006 року. Угода та додана
до неї розписка підтверджують факт передачі позивачем кредитору - приватному
підприємству «Бізнес-Інвест» -  завдатку
у розмірі 151500 грн. в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу об'єкту
нерухомості в місті Житомирі, який сторони зобов'язалися укласти до 24 жовтня
Згідно  зі змістом цієї угоди,судом  встановлено, що вона вчинила у письмовій формі угоду , її зміст не суперечить цивільному законодавству ,правочин спрямований на реальне настання
правових наслідків та відповідає іншим вимогам, встановленим статтями 203, 207,
208, 547 ЦК. Обставин, що створюють нікчемність угоди, немає. Недійсність угоди
судом не встановлена. Отже угода про забезпечення виконання зобов'язання за
майбутнім правочином від 25 вересня 2006 року є належним доказом у розумінні
частини першої статті 58 ЦПК України ,
оскільки вона містить інформацію щодо предмета доказування.
У зв'язку з тим, що відповідачка порушила зобов'язання, тобто не
передала позивачу кошти у розмірі 382500 грн. ні 30 вересня 2006 року, коли
настав останній день для сплати, ані 24 жовтня, коли позивач повинен був
викупити об'єкт нерухомості в Житомирі, він, не отримавши своєчасно кошти, був
вимушений відмовитися від укладання договору купівлі-продажу, втративши
завдаток, який відповідно до частини першої статті 571 ЦК залишився у
Таким чином ,  суд приходить до висновку , що  в цієї частині  вимоги позивача підлягають  задоволенню.
Твердження відповідачки про неодноразові
звернення до нотаріуса з метою виконання умов договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень з розстрочкою платежу від 05 квітня 2006 року не знайшли
свого підтвердження, а тому  суд  до уваги їх не приймає .
Що стосується договіру
підряду від 28 вересня 2006 року, на виконання якого позивачем були сплачені
позивачем та фізичною особою-підприємцем згідно з правилами статей 837, 865 ЦК
України , які встановлюють загальні положення договору підряду. Кошторис,
затверджений замовником у відповідності до статті 844 ЦК України, та акт
приймання виконаних робіт, складений на підставі статті 853 ЦК України,
підтверджують факт здійснення ремонту об'єкту нерухомості, що повинен був
перейти у власність позивача. Оскільки
відремонтоване приміщення власністю позивача так і не стало, кошти, сплачені за
договором підряду від 28 вересня 2006 року, були втрачені.
Разом з тим, вимоги  позивача
в  частині  стягнення
з ОСОБА_2  коштів  у сумі
41 249 гривень  за ремонт  об»єкту
нерухомості  , суд вважає  необґрунтованими , так як  затрачені кошти  ОСОБА_1
на проведення  ремонту  у приміщенні , яке він  не предбав , не є  предметом угоди  про забезпечення  виконання
забов»язання  по майбутньої
угоді  від 25.09.2006 року .
Таким чином , в цієї  частині  позову
суд вважає  за необхідне позивачу
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.612,614,623,629,657,570,571,1166  Цивільного кодексу України,
ст.ст10,60,212-215.Цивільного процесуального кодексу України,
Позовні вимоги ОСОБА_1  задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1  382500 грн. в якості останнього
платежу за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 05 квітня 2006
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  151500 грн. в якості компенсації завданих
простроченням платежу матеріальних збитків.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  1730
грн. судових витрат.
Заходи забезпечення позову залишити без змін.
В останній  частині позову ОСОБА_1- відмовити.
Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через Ялтинський міський суд заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги у порядку передбаченому ст.ст. 294,
295, 296 Цивільного процесуального кодексу України.

С у д д я -