РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2007
року Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді - Капшук
Л.О.

При секретарі - Бесараб І. С,

Розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в місті Миронівка цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу, №
справи 2-175/2007,

ВСТАНОВИВ:

позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з
відповідачем з 25.06.1977
року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне сімейне життя у них
не склалось через постійні непорозуміння та втрату почуття один до одного.
Наміру зберігати сім'ю не має. Через органи РАЦСу відповідач відмовилась
розірвати шлюб,   а тому просить суд розірвати шлюб.

Позивач в
попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в
попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому статтею
174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до
частини 3 статті 105 Сімейного
Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Матеріалами
справи встановлено, що сторони 25.06.1977
року зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25.06.1977 року
Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області. Від
шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зберігати шлюб сторони не бажають.

Визнання позову
відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, а тому приймається судом.

Враховуючи
викладене, позов підлягає задоволенню.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу сторони необхідно

2

звільнити від
сплати державного мита на підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Частина І статті
88 ЦПК України
передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подачі
позову до суду позивачем були сплачені витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 7
гривень 50 копійок,
що стверджується квитанцією від 21.03.2007
року, які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

На підставі
викладеного, ст.ст. 105,
110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 15. 60, 130 ч.4, 131, 174 ч.4, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИ РІШИВ:

позов
задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований 25 червня 1977 року
Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області між:
ОСОБА_1та ОСОБА_2, за актовим записом № 35, розірвати.

При отриманні
свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1та ОСОБА_2 звільнити від сплати
державного мита.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_17
гривень 50 копійок
сплачених ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Миронівський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.