Справа № 2-264 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19
квітня 2007 року                                                             Новоазовський
районний суд

Донецької
області

у складі:
головуючого судді                                                Преснякової
А.А.

при
секретарі                                                        Мірошниченко
Т.М.

за
участю позивача                                                             ОСОБА_1

представника
позивача адвоката                       ОСОБА_3

відповідача                                                           ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Новоазовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу,

встановив:

Позивач
15.02.2007 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що
05.01.2000 року ним та відповідачем укладено договір позики за проханням
відповідача, строк повернення боргу було визначено до 01.07.2000 року.   Факт передачі ним відповідачу грошей в
розмірі 24 тисяч доларів США
підтверджено розпискою відповідача.

Оскільки
відповідач до теперішнього часу борг не повернув, а 28.01.2007 року власноруч
склав договір позики, підтверджуючи свої боргові зобов'язання, просить стягнути
з відповідача на його користь суму боргу, що становить 121200 грн., 3% річних
від простроченої суми та понесені ним судові витрати.

Позивач
в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, пояснивши, що з
відповідачем були дружні стосунки, їх діти зустрічалися, тому він і погодився
дати в борг 24 тисячі доларів США.
Гроші передавав у себе вдома, ОСОБА_2
сам приїхав, при цьому були присутні дружина позивача, її мати та сусід
ОСОБА_4. ОСОБА_2 написав
розписку у нього вдома, а він передав йому гроші в присутності свідків, підписи
свідків в розписці. Після спливу шести місяців він дзвонив ОСОБА_2, той завірив його, що
продає магазин та поверне гроші. В 2003 році він переніс інсульт, довгий час
хворів, повторний приступ був в 2005 році, але весь час ОСОБА_2 визнавав борг та
завіряв, що поверне гроші. В 2007 році з ОСОБА_2 він уклав договір, згідно якого
суму боргу ОСОБА_2 зобов'язався
повернути йому або членам його сім'ї. Необхідність укладання договору виникла,
оскільки у нього погане здоров'я. Договір писав ОСОБА_2 сам у себе вдома. Ні при написанні
розписки, ні при написанні договору ніхто ніякого насильства щодо ОСОБА_2а не застосовував, ОСОБА_2 писав власноруч,
6$& буд-якого примусу. Просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в національній валюті в
розмірі 121200 грн., 3% річних від простроченої суми, судові витрати.

Відповідач
позов не визнав, пояснивши, що дійсно в 1997 році брав у позивача в борг 15

тисяч
доларів США на
покупку машини, але гроші повернув через рік. ОСОБА_1 став казати,

що
повернуто тільки відсотки та під впливом погроз, в присутності ОСОБА_1 та
людини, яка

здійснювала
на нього тиск - чоловік стояв позаду нього з пістолетом, він власноруч написав

розписку
05.01.2000 року. Ніяких свідків не було в домі ОСОБА_1, грошей він не брав в
борг.

Вважає,
що дія розписки скінчилась, оскільки сплинув строк позовної давності. В договорі,

який він
написав в 2007 році не вказано дату повернення боргу, тому цей договір не
перериває

строк
позовної давності. Договір він писав також під тиском, оскільки були погрози на
його

адресу
та його сім'ї, він боявся, тому написав розписку. Він не звертався в суд для
визнання

угоди
недійсною, міліцію повідомив по телефону, але письмово заяву не писав.

Свідок
ОСОБА_5показала, що на початку зими 2000 року ОСОБА_1 дав в борг ОСОБА_2 24 тисячі
доларів США, факт передачі
грошей вона бачила, при цьому також був ОСОБА_4. ОСОБА_2 приїхав додому до ОСОБА_1, ОСОБА_1 його зустрів, разом
вони пройшли в будинок. З будинку вийшли, ОСОБА_1 віддав ОСОБА_2 гроші біля
порогу, вона підписала розписку.

Свідок ОСОБА_6
показала, що ОСОБА_1 її чоловік, ОСОБА_2а
вона знає з 1998 року, чоловік раніше давав ОСОБА_2 гроші в борг, той завжди повертав. Чоловік казав, що
збирається дати в борг ОСОБА_2
24 тисячі доларів США,
вона була проти, але чоловік хотів допомогти ОСОБА_2. Про зустріч чоловік з ОСОБА_2 домовився
по телефону, ОСОБА_2 приїхав
до них додому, біля 20 хвилин вони були в бібліотеці, вийшли та чоловік передав
на крильці ОСОБА_2 гроші,
факт передачі грошей вона бачила, крім неї бачили її мати та ОСОБА_4. До
теперішнього часу ОСОБА_2
гроші не повернув.

Свідок ОСОБА_4
В.О. суду показав, що взимку прийшов до ОСОБА_1, його запросили пити чай. ОСОБА_1 з дружиною сперечалися,
що ОСОБА_1 дає в борг велику суму грошей. В цей час приїхав чоловік, ОСОБА_1
його зустрів. До цього він не знав ОСОБА_2а.
ОСОБА_1 и ОСОБА_2 зайшли в будинок, через 20 хвилин вийшли в двір, ОСОБА_1
передав пакет ОСОБА_2. Дружина
ОСОБА_1 та її мати також вийшли. ОСОБА_1 повернувся в будинок без пакета,
показав розписку, він її прочитав та підписав, підтверджує, що на розписці його
підпис. Він бачив гроші, коли ОСОБА_1 їх виносив з кухні.

Суд, заслухавши сторони, представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, вважає позов доведеним і
підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

У судовому
засіданні встановлено, що позивач передав відповідачу 05 січня 2000 року гроші
у сумі 24000 доларів США в борг зі строком повернення через шість місяців,
згідно боргової розписки від 05.01.2000 року, написаної ОСОБА_2 власноруч в
будинку ОСОБА_1 (а.с.11), що також підтверджено в судовому засіданні свідками
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідач не
повернув борг у зазначений строк, але зобов'язався віддати суму боргу - 24
тисячі доларів США, згідно розписки займу від 05.01.2000 року, позивачу або
членам його сім'ї, відповідно до договору від 28.01.2007 року, яка написана
ОСОБА_2 власноруч у себе вдома (а.с. 12).

Згідно ч.І ст.
1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж
суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та
такої ж якості.

Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Відповідно до
ст. 1047 ЦК України,
договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно
від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Із ст. 1049 ЦК України
вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові
кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором
не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом
пред'явлення вимоги, позика має бути повернена
позичальником  протягом тридцяти  днів
від  дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика   вважається  повернутою
в  момент  передання позикодавцеві речей, визначених

родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його
банківський

рахунок.

На підставі ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України
боржник  не  звільняється
від  відповідальності   за неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Таким чином, в
судовому засіданні встановлено, що 05.01.2000 року між сторонами укладено
договір займу на суму 24 тисячі доларів США,
позивач ОСОБА_1 у себе вдома передав відповідачу ОСОБА_2 24 тисячі
доларів США, що
підтверджено власноруч написаною розпискою відповідача від 05.01.2000 року та
показами свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, які в судовому засіданні
підтвердили, що сам ОСОБА_2
приїхав додому до ОСОБА_1, який вже підготував гроші, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пройшли в
будинок, знаходились там біля 20 хвилин, згідно пояснень ОСОБА_1 в цей час
ОСОБА_2 писалась розписка, коли вийшли, ОСОБА_1 ніс пакет з грошима, на порозі
будинку передав пакет з грошима ОСОБА_2,
який взяв пакет та поїхав. ОСОБА_1 показав розписку ОСОБА_2а свідкам, які
бачили факт передачі грошей, вони підписали розписку. До теперішнього часу
відповідач не повернув позивачу суму позики.

З ст. 1051 ЦК України вбачається, що позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані
ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено
договором.

Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися
на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від позикодавця або були   одержані
у   меншій кількості, ніж  встановлено
договором.   Це  положення
не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом
обману,    насильства,    зловмисної
домовленості   представника
позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

На підставі ст.
204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.

Доводи
відповідача про те, що як розписку від 05.01.2000 року, так і договір
28.01.2007 року він писав під тиском, що позивач погрожував йому та членам його
сім'ї, що ніяких грошей він не брав, суд вважає неспроможними, оскільки в
судовому засіданні встановлено факт передачі позивачем грошей відповідачу за
договором позики, відповідач не оспорював договір позики до суду, договір
позики не визнаний судом недійсним, як того вимагає закон, відповідач не
звертався ні в прокуратуру, ні в міліцію з приводу застосування до нього
насильства та погроз з боку ОСОБА_1 або інших осіб щодо вимог по поверненню
грошей за договором позики, відповідачем не надано з цього приводу належних
доказів, тому суд не бере до уваги ці доводи відповідача.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із ст. 264 ЦК України
вбачається, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу або
іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до
нового строку не зараховується.

Враховуючи
вимоги ст. 264 ЦК України,
суд приходить до висновку, що дії відповідача по укладанню договору від 28
січня 2007 року, згідно якого відповідач ОСОБА_2
зобов'язався віддати суму боргу - 24 тисячі доларів США, згідно розписки
займу від 05.01.2000 року, позивачу ОСОБА_1 або членам його сім'ї ОСОБА_9 або
ОСОБА_10, свідчать про те, що відповідач визнав свій борг, тобто перервав
перебіг позовної давності вчиненням дії, що свідчить про визнання ним свого
боргу, тому з часу укладання договору від 28.01.2007 року перебіг позовної
давності почався заново.

З цих підстав,
суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а не
після спливу строку позовної давності, на чому наполягав відповідач, тому
доводи відповідача про звернення позивача до суду вже після спливу строку
позовної давності та вимоги відповідача застосувати сплив позовної давності,
відмовивши позивачу в позові, суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини
не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

На підставі
викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає
стягненню сума боргу в розмірі 24000 доларів США, згідно курсу валют 1 долар США дорівнює 5,05 українських гривень (а/с 14), тому сума
боргу в національній валюті становить 121200 гривень, 3% річних від
простроченої суми, що становить 121200 гривень х 3% х 7 років = 25452 гривень,
оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в січні 2000 року брав
у позивача в борг 24000 доларів США
строком на шість місяців, 28.01.2007 року відповідач визнав свій борг та не
повернув суму боргу до теперішнього часу.

Крім того, на
підставі ст. 8 8 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь
позивача сплачені ним судові витрати в розмірі 81,50 грн. (а/с 5), витрати на
правову допомогу у розмірі 500 гривень (а/с 13), а також з відповідача на
користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1415,52 гривні,
оскільки судом, враховуючи матеріальний стан позивача, відстрочено на цю суму
оплату судового збору до ухвалення рішення.

Керуючись ст.
10,11, 88,209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 204,256 - 268, 625,1046 -1053 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 121200 (сто двадцять одна
тисяча двісті) гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 25452
(двадцять п»ять тисяч чотириста п'ятдесят дві) гривні і судові витрати у
розмірі 581,50 (п'ятсот вісімьдесят одна) гривня 50 коп., а всього підлягає
стягненню 147233 (сто сорок сім тисяч двісті тридцять три) гривні 50 коп.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави на рахунок 0314, ЗКПО - 34686825, МФО -
834016, код бюджетної класифікації- 22090100, одержувач - УДК в Донецькій
області, судовий збір в сумі 1415 (одна тисяча чотириста п'ятнадцять) гривень
52 коп.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

На
рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької
області через Новоазовський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.