Справа № 33ц-566/07
Головуючий у І інстанції - Багрій Т.Я.
Доповідач - Стрільчук В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21  листопада
2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку Апеляційного суду Волинської області в складі:

Русинчука М.М., Расевича С.І., Стрільчука
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в місті
Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі,
гідності та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 вересня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 1 грудня 2005 року,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що в 2002 році відповідач ОСОБА_2 в інтересах своєї матері
звернувся до суду з заявою про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5
на користь ОСОБА_1 Хоча в позові було відмовлено, однак поширення неправдивих
відомостей відносно померлого заповідача та свідчення в суді ОСОБА_3 і  ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 спричинили йому
моральні страждання, за які він просив стягнути з кожного із відповідачів по
1700 грн. моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21
вересня 2005 року в позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 1
грудня 2005 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення міськрайонного
суду залишено без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на
новий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду, покликаючись на  невідповідність висновків судів обставинам
справи.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Судами
встановлено, що в жовтні 2002 року відповідач ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 звертався
з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5 на
його користь, в задоволенні якого рішенням суду від 6 травня 2004 року  було відмовлено.

Відмовляючи в
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та
відшкодування моральної шкоди, Тернопільський міськрайонний суд обґрунтовано
виходив з того, що відомості про заповідача ОСОБА_5 не стосуються позивача, не
порочать його честь і гідність, а  тому
посилання ОСОБА_1 на те, що звернення ОСОБА_2 з цивільними позовами до суду,
показання свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 принизили його честь і гідність та завдали
йому моральної шкоди, є безпідставними і не ґрунтуються на законі.

Апеляційний
суд погодився з висновком суду першої інстанції та залишив його рішення без змін.

Відповідно до
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і
це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального і процесуального права, а також відсутні передбачені  ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 21 вересня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 1 грудня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Судді  Апеляційного
суду

Волинської області

________________________________М.М.
Русинчук

_______________________________ С.І.Расевич

________________________________В.І.
Стрільчук