Справа № 2- 765 / 2007 року
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Бутенко В.М.
при секретарі Костенко В.В.
адвокатівОСОБА_3, ОСОБА_4.
розглянувши|розгледівши| у відкритому|відчиненому| судовому засіданні в  залі суду в місті Ізюм
справу|річ| за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на 1/2 частину житлового будинку, -
2007 рокуОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
з лютого місяця 1994 року він знаходився зОСОБА_2 в фактичних шлюбних
відносинах і проживали разом з нею однією сім'єю поАДРЕСА_1 у її матері
ОСОБА_5. В період цих відносин вони мали спільні кошти, вели спільне
господарство, але оскільки їм не було де жити, вони вирішили збудувати жилий
будинок. З цією метою рішенням № 45 засідання виконкому Студенецької сільської
ради від 12 квітня 1994 року на ім'яОСОБА_2 була виділена присадибна земельна ділянка
в розмірі 0,15 га вАДРЕСА_2для будівництва жилого будинку. Будували будинок
вони за сумісні кошти, він постійно працював і зараз працює на заводі, має
хороший заробіток,ОСОБА_2 теж працювала. Будівельні роботи він виконував майже
сам. Іноді йому допомагали в цьому його друзі та брат відповідачки - ОСОБА_6.
18.04.2003 року житловий будинок був зданий в експлуатацію та зареєстрований на
ім'яОСОБА_2, а із 16.02.2004 року він був зареєстрований у цьому будинку
проживаючим. У вересні місяці 2006 року вони припинили між собою стосунки, він
став жити у літній кухні, аОСОБА_2 у будинку. Його прав на сумісно збудований
житловий будинокОСОБА_2 не визнає, вважає, що будинок є її власністю, тому він
звернувся з позовом до суду.
судовому засіданніОСОБА_1 свій позов підтримав, вважаючи свої права порушеними,будинок своєю працєю.своїх батьків, брата,
сусідів, родичів та друзів№ 45 від
______________________________________________ просить суд позов
задовольнити, визнати за ним право власності на 1/2 частину сумісно нажитого
житлового будинкуАДРЕСА_2 Ізюмського району Харківської області, який
зареєстрований на ім'я ОСОБА_2, витрати по справі покласти на нього.
позивача адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, вважає, що позов підлягає
задоволенню виходячи із фактичних шлюбних відносин між сторонами з 1994 року по
вересень 2006 рік, в цей час разом сторони побудували спірний житловий будинок,
який є їх спільною сумісною власністю. На підставі вимог ст.ст. 69, 70, 74 СК
України просить суд позов задовольнити, визнати заОСОБА_1 право власності на
1/2 частину сумісно нажитого житлового будинкуАДРЕСА_2 Ізюмського району
Харківської області, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_2.
позовні вимоги не визнала, просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити,
судові витрати покласти на позивача. В обґрунтуванні заперечень на позовОСОБА_2
у письмових запереченнях на позов та у судовому засіданні посилається на те, що
після розірвання її шлюбу з іншим чоловіком у березні 1993 року, вона у травні
1994 року із АДРЕСА_3 переїхала на постійне проживання до своїх батьків
В цей час позивачОСОБА_1 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7 до 1999 року, і мешкав із сім'єю у АДРЕСА_3. Вона познайомилась
з ОСОБА_1 і той став приїжджати до неї як любовник, постійно з ним не жила, так
як він перебував у шлюбі. У 1994 році вона з батьками вирішила будувати спірний
будинок, за рішенням Студенецької сільради № 45 від 12.04.1994 року їй виділили
земельну ділянку 0,15 га поАДРЕСА_2, і вона побудувала цей будинок із допомогою
своїх батьків, брата, сусідів, родичів та друзів, купувала будівельні
матеріали, наймала людей. Не заперечує, щоОСОБА_1 теж трохи допомагав їй
будувати цей будинок своєю працею. Із грудня 1998 року вона з дітьми стала
мешкати у спірному будинку, а із грудня 1999 рокуОСОБА_1 став жити разом із нею
і її дітьми у спірнім житловому будинку поАДРЕСА_2, але був зареєстрований
проживаючим у будинку її бабусі поАДРЕСА_1. У квітні 2003 року спірний житловий
будинок був зданий в експлуатацію і зареєстрований на праві власності на її
ім'я. Із 2004 року у спірному будинку був зареєстрованийОСОБА_1 як проживаючий,
так як у шлюбі вони не перебували. У вересні 2006 року вони з ОСОБА_1 припинили
свої відносини,ОСОБА_1 став мешкати у літній кухні, а вона з дітьми у будинку.
Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 підтримала
запереченняОСОБА_2, просить суд у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити,
посилаючись на недоведеність його позовних вимог згідно законодавства, яке
діяло на час спірних правовідносин.
Заслухавши показання сторін, показанні свідків, вивчивши
матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних
Судом встановлені такі факти і відповідні їм
Відповідно до ч.3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,
право спільної власності виникає, коли будівництво велось подружжям у період
шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або
велося за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.елось подружжям у період шлюбу - жилий
будинок у звязку є право приватної власності громадян на жилий
будинок__________________
Судом встановлено, що рішенням виконкому Студенецької
сільської ради Ізюмського району № 45 від 12.04.1994 року гр.ОСОБА_2 на її ім'я
була надана присадибна земельна ділянка в розмірі 0,15 га, розташована по
АДРЕСА_2,  для будівництва житлового
Як вбачається з матеріалів справи, спірний будинок
будувався в період з 1994 року до 1998 року під час шлюбу позивачаОСОБА_1 з
гр.ОСОБА_7, який був розірвано за рішенням Ізюмського районного суду
Харківської області від 01.06.1998 року (цивільна справа № 2-164/1998 р.).
Згідно п. 9 вказаній вище постанови Пленуму право власності
на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому
порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з моменту його
реєстрації у виконкомі місцевої ради.
Зазначений будинок був уведений в експлуатацію і
18.04.2003 року на ім'яОСОБА_2 було видане свідоцтво про право особистої
власності на жилий будинок з надвірними будівлями, розташованого вАДРЕСА_2, на
підставі рішення виконкому Студенецької сільської ради Ізюмського району № 9
від 20.03.2003 року (а.с. 24, 25-27).
Згідно з показаннями ОСОБА_1 іОСОБА_2, із 16.08.1999
рокуОСОБА_1 виписаний з житлового будинкуАДРЕСА_3, із 13.12.1999 року
позивачОСОБА_1 зареєструвався в АДРЕСА_1 у будинку бабусі відповідачкиОСОБА_2,
із 16.12.2004 рокуОСОБА_1 зареєстрований
у АДРЕСА_2за договором найму.
Таким чином, право власності на спірний житловий будинок
виникло у відповідачки  з моменту
прийняття його в експлуатацію і реєстрації у виконкомі місцевої ради, тобто з
Кодекс, яким регулюються майнові відносини, осіб, що  перебувають у сімейних правовідносинах без
реєстрації шлюбу,  вступив у дію з
01.01.2004 року і до цього такі відносини регулювалися цивільним
законодавством, у силу чого позивачОСОБА_1 повинний був довести документально
всі матеріальні  витрати на будівництво
будинку. Надані їм квитанції на придбання будівельних матеріалів /цегли,
щебеню, цементу і гіпсоблоку/ за 1993-1995 р.р.
не можуть служити доказами по справі, тому що ці будматеріали придбані
їм у період коли він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, а не проживав
зОСОБА_2 (а.с. 8-17).
Як вбачається з показань свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, відповідачОСОБА_2
дійсно будувала спірний жилий будинок з 1994 року по 1998 рік, що їй допомагали
в будівництві спірного жилого будинку наймані люди, сусіди та родичі, з ОСОБА_1
у шлюбі не перебувала, проживала з ОСОБА_1 у спірному будинку з 2000 року,
будинок належить їй.
вбачається з показань свідків ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, позивачОСОБА_1 проживає зОСОБА_2 уАДРЕСА_2 з 1994
року по цей час, про участь у будівництві житлового будинку позивача, що
сам  він приймав участь в будівництві,
але у шлюбних відносинах зОСОБА_2 не перебував.
ч.1 ст. 17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, який діяв на час
спірних правовідносин між сторонами, майно, яке придбане у наслідок спільної
сумісної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не
було встановлено письмовою угодою між ними.
до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
не довів суду та не надано суду доказів, що між ним таОСОБА_2 був укладений
договір про набуття права спільної сумісної власності, та що із цією метою ними
разом побудувався спірний жилий будинок вАДРЕСА_2, із використанням праці
членів сім'ї в період проживання їх у фактичних шлюбних відносинах, що
відповідає матеріалам справи і вимогам закону.
до ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
що брали участь у будівництві житлового будинку не на підставі договору про
створення спільної сумісної власності, що відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх витрат
на будівництво, якщо таку допомогу забудовнику вони робили не безкоштовно.
ПозивачОСОБА_1 таких вимог суду не пред'являв.
чином, позивачем ОСОБА_1, у відповідності з вимогами ст.ст. 10,11,60 ЦПК
України, не надано доказів які б підтверджували ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.
таких обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимогОСОБА_1 необхідно
Судові
витрати по справі залишити за позивачем.
ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про
власність» від 07.02.1991 року, ст. 74 СК України,  - суд
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/2 частину житлового будинку відмовити.
Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий:
суддя