У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого     Патрюка М.В.,

суддів:               Костенка
А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - виконавчий комітет Кіровської районної ради м.
Дніпропетровська,  інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради про усунення
перешкод в користуванні домоволодінням та відшкодування моральної шкоди; за
позовом Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 про знесення самовільного
будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 грудня 2006 року,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У вересні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом
до ОСОБА_2 й ОСОБА_3 про  усунення
перешкод в користуванні домоволодінням АДРЕСА_1та земельною ділянкою, що
примикає до домоволодіння. Крім того, просила стягнути 15 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Позивачка посилалася на те, що в травні 2004 року
відповідачі почали самовільно будувати прибудову до жилого будинку АДРЕСА_2,
разом з будівництвом двоповерхового жилого будинку. Вказана прибудова
будувалася на частині належної позивачці земельної ділянки і це призведе до
обмеженого проникнення світла до її будинку і земельної ділянки, погіршиться
інсоляція її жилого будинку та земельної ділянки.

В ході розгляду справи з позовом до ОСОБА_4
звернулася  Дніпропетровська міська рада,
посилаючись на те, що в ході перевірки дотримання вимог чинного законодавства
по містобудуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю
міської ради були виявлені порушення відносно будівництва ОСОБА_2 без належного
дозволу по АДРЕСА_2

Оскільки відповідними службами Дніпропетровської міської
ради дозвіл на будівництво не надавався, позивач просив суд прийняти рішення
про знесення самовільно збудованої споруди.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська
від 3 березня 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано
відповідачів не чинити перешкод позивачці у користуванні домоволодінням
АДРЕСА_1і земельною ділянкою, прилеглою до домоволодіння. Стягнути з
відповідачів солідарно на користь позивачки 1 500 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Крім того, задоволено позов Дніпропетровської міської
ради і зобов'язано ОСОБА_2 знести самовільно побудовані будівлі.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від
20 грудня 2006 року рішення районного суду скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу
апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове
скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 338 ЦПК України судове
рішення підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд,
якщо справу розглянуто за відсутністю будь-кого з осіб, які беруть участь у
справі, належним чином не повідомлених про час і місце судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України судові повістки,
адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

З матеріалів справи та доводів касаційної скарги
вбачається, що розгляд справи в апеляційному суді проведено з порушенням
наведених вимог закону без участі позивачки та її представників, за відсутності
відомостей про вручення їй судової повістки.

У протоколі судового засідання (а.с.148) вказано, що
позивачка та її представники не з'явилися, про причини неявки суду не
повідомили.

Проте, з матеріалів справи видно, що ухвала про прийняття
апеляційної скарги до розгляду від 6 жовтня 2006 року та ухвала про призначення
справи до судового розгляду від 11 червня 2006 року були направлені позивачці
не на її дійсну адресу: АДРЕСА_1, а на адресу, невірно повідомлену
відповідачами: АДРЕСА_1, про що свідчить конверт (а.с.144) та повідомлення,
повернуті до апеляційного суду поштовим відділенням.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20
грудня               2006 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                            Костенко
А.В.

Пшонка М.П.