Справа № 2-513372007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04 вересня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді -        Пушкарчук В.П.

при секретарі -                              Тростянчук Т.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ОСОБА_2 представника
відповідача - Манахіної О.О.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в місті Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Луцької міської ради про визначення часток
в спільному майні та визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Луцької міської ради про визначення
часток в спільному майні та визнання права власності на спадкове майно.

Позивачі свої
вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 свекор ОСОБА_3 Після
його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частки в приватизованій
квартирі АДРЕСА_1

07.11.2005 року
свекор вчинив на ім'я своєї невістки ОСОБА_3заповіт, який був посвідчений
державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори, до
відкриття спадщини він не змінювався та не скасовувся, згідно з яким заповів
позивачу ОСОБА_1. все належне йому майно. Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, що складається з частки приватизованої квартири АДРЕСА_1 Дана
квартира була приватизована та належить на праві власності позивачу ОСОБА_2
неповнолітній ОСОБА_4. та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на
житло від 10.12.2004 року.

Позивач ОСОБА_1,
як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріальної контри з проханням
видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, що
складається з частки у квартиріАДРЕСА_1, яка належала на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_2 Та зазначає, що не може отримати свідоцтво про право
на спадщину, оскільки формально не визначені частки у вищезазначеній квартирі.

Позивачі просять
суд визначити частки співвласників в квартиріАДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1.
право власності на спадкове майно за заповітом, а саме: на 1/3 частку
квартириАДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3

Позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав
в ній зазначених. Просили суд її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5.,
визнавши позов, в судовому засіданні пояснила, що спірна квартира
приватизована, померлий є одним із співвласників вказаного житла. Між
співвласниками не виникало спору щодо часток в спільному сумісному майні,
заперечень щодо задоволення позову не має.

2

Заслухавши
пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши докази в справі, суд
прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що квартира заАДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 даний факт підтверджено копією свідоцтва
про право власності на житло від 10.12.2004р., виданого згідно розпорядження
від 12.12.2004р. № 654-р та зареєстроване у відділі по приватизації житлового
фонду під НОМЕР_1

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 що підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.12.2006 року (а.с.13). Після смерті
ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому на праві власності згідно свідоцтва
про право власності на житло від 10.12.2004 року (а.с.11) частку квартири
АДРЕСА_1

Законом України
"Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року
№ 2482-ХП не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може отримати більшу
або меншу частку в приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з
повнолітніх членів сім'ї, яким передається у власність займана квартира
(будинок), є рівними.

Згідно ч.2 ст.
372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. Спору щодо часток співвласників у
вказаних осіб не виникало, що ствердив відповідач в засіданні.

Таким чином,
фактично, кожному із співвласників ОСОБА_2
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/3 частині вказаної квартири.

Згідно ч.1 ст.
1222 ЦК України,
позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3
за заповітом, що стверджується копією заповіту (а.с. 16).

З пояснень
позивача ОСОБА_3та досліджених в попередньому судовому засіданні матеріалів
справи суд встановив, що остання звернулась до нотаріальної контри з проханням
видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, що
складається з частки у квартиріАДРЕСА_1, яка належала на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_2, та не змогла отримати свідоцтво про право на
спадщину, оскільки не визначені частки у вищезазначеній квартирі. Тому
вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України. Про
відмову від прийняття спадщини не заявляла. Інших спадкоємців за заповітом не
має.

Таким чином,
проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1. право
власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а
саме на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1

Керуючись ст.
ст. 6, 10, 11, 58, 60, 130, 213-215 ЦПК України, ст.-ст. 372, 1222, 1235, 1268,
1296 ЦК України,
суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_2 ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, як співвласникам квартириАДРЕСА_1, кожному
належить по 1/3 частці даної квартири.

3

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/34 частку
квартириАДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 (десяти) днів з дня його
проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.