Справа  № 2-4149/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 жовтня 2007 року                                  Жовтневий районний
суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Чорнобука В.І.

при секретарі - Корсун Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Агора-рент» про визнання договору дійсним та
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу №27/09-2007 від 27 вересня 2007 року двох окремо розташованих
будівель - будівлі господарського призначення №1 (Літ.2А) площею 4,4 кв.м. та
будівлі господарського приміщення №2 (Літ.2Б) площею 4,4 кв.м., розташованих
АДРЕСА_1, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю
«Агора-рент».

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та доповнивши їх просив визнати за його довірителем право власності на дві окремо
розташовані будівлі - будівлю господарського призначення №1 (Літ.2А) площею 4,4
кв.м. та будівлю господарського приміщення №2 (Літ.2Б) площею 4,4 кв.м.,
розташованих АДРЕСА_1, без додаткового введення в експлуатацію.

Представник відповідача пред`явлений позов визнала у повному обсязі, не
заперечувала проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення
сторін та вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені
наступні факти:

27 вересня 2007 року між
ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агора-рент» укладено
договір купівлі-продажу №27/09-2007, згідно з яким позивачем було придбано дві
окремо розташовані будівлі: будівля господарського призначення №1 (Літ.2А)
площею 4,4 кв.м. та будівля господарського приміщення №2 (Літ.2Б) площею 4,4
кв.м., розташовані АДРЕСА_1.

Продані відповідачем
позивачу об'єкти нерухомості були побудовані відповідачем на території, що
займають належні йому будівлі та споруди, які в свою чергу були придбані
відповідачем у відкритого акціонерного товариства „Дніпропетровський
експериментально-дослідний завод зварювальних матеріалів" за договором
купівлі-продажу сукупних валових активів підприємства від 03.02.2006 року.

Після придбання
вищезазначеного майна відповідачем були здійснені самовільне переобладнання та
реконструкція ряду об'єктів нерухомості, що входять до складу придбаних ним
будівель та споруд, а також самовільно побудовані деякі об'єкти нерухомості.
Право власності відповідача на самовільно збудовані, переобладнанні та
реконструйовані об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою
м.Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 37 ,було визнано рішенням Господарського
суду Дніпропетровської області №8/85-07 від
13.04.2007 року.

Серед самовільно
збудованих об'єктів, на які судом було визнано право

власності відповідача,
відсутні спірні об'єкти нерухомості, оскільки вони були побудовані відповідачем
вже після винесення судового рішення.

Право власності
відповідача на об'єкти нерухомості підтверджується наступними документами:
даними   технічного   паспорту
КП «ДМБТІ»   на   виробничий будинок нежитлові будівлі
АДРЕСА_1, - в якому придбані позивачем за договором об'єкти нерухомості
зазначені в якості самовільно збудованих будівель, що підлягають введенню в
експлуатацію та узаконенню та довідкою підприємства про знаходження на балансі
спірних об'єктів нерухомості Вих.№509 від 26.09.2007 року.

Відповідно
до п.1.1 Договору відповідач передав, а позивач прийняв у власність об'єкти
нерухомості. Факт передачі об'єктів нерухомості від відповідача до позивача
підтверджується підписаним ними актом приймання-передачі об'єкта нерухомості
від 27.09.2007 року.

Згідно
з умовами договору купівлі-продажу сторони досягли згоди щодо ціни договору та
проведення розрахунків. Так, пунктом 2.1 договору ціна, за яку вчинюється
продаж, становить 15 000 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень). Договір підписано
обома сторонами, що свідчить про досягнення згоди стосовно пунктів цього
договору.

Згідно
пунктів 2.2, 2.3 договору позивач оплачує вартість придбаних об'єктів
нерухомості протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання договору
шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок
відповідача.

27.09.2007
року позивач здійснив повну оплату вартості об'єктів нерухомості, що
підтверджується банківською квитанцією №60459 від 27.09.2007 року.

Статтею
209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі,
підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

Відповідно
до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного
майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному    посвідченню    та
державній    реєстрації.    Порядок
нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна
визначається у Законі України «Про нотаріат» та в Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом
Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року. Відповідно до п.2
«Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»
обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження
(купівля - продаж, міна, дарування, довічне утримання) житлового будинку та
іншого нерухомого майна.

Згідно
з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недодержання
нотаріальної форми договору тягне його нікчемність, він не породжує тих прав та
обов'язків, які бажали сторони.

Відповідно
до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,
що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Аналогічна
точка зору викладена у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними».
Так, відповідно до вищевказаного пункту Постанови, якщо угода виконана повністю
або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального
оформлення, суд за вимогою сторони, що виконала угоду, вправі визнати угоду
дійсною.

Між
позивачем та відповідачем за договором купівлі - продажу №27/09-2007 від 27
вересня 2007 року досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов відповідно до вимог
чинного законодавства України. Як вже вказувалося вище, на виконання умов
Договору відповідач передав позивачу за актом об'єкти нерухомості, а позивач
сплатив відповідачу суму грошових коштів, визначену у п.2.1 договору. Отже,
часткове виконання умов договору відбулося шляхом передачі майна та сплати
грошових коштів.

Відповідно
до пункту 3.1 договору позивач та відповідач зобов'язались протягом доби з
моменту підписання договору, а саме - 28.09.2007 року, з'явитись до приватного
нотаріуса для нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідач не направив
свого представника до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору ні
28.09.2007 року, ні пізніше. 29.09.2007 року позивачем було направлено
відповідачу листа з пропозицією щодо нотаріального посвідчення договору в
зручний для нього час. Підтвердженням факту отримання вказаного листа
відповідачем є підпис на листі директора ТОВ „Агора-рент" - Бунчука В.С.
Відповіді на лист позивач до цього часу не отримав, та ніяких дій щодо
нотаріального посвідчення договору з боку відповідача проведено не було.

Отже, відповідач
ухиляється від нотаріального посвідчення договору, яке є обов'язковим згідно з
нормами чинного законодавства України. Тобто у даному випадку відповідно до
ст.220 ЦК України є всі правові підстави для визнання договору дійсним.

Відповідно до ч.3 та ч.4
ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або
з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації право власності у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Оскільки відповідач, як
вже було зазначено вище, ухиляється від нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу №27/09-2007 від 27.09.2007 року, позивач позбавлений можливості
відповідно до вимог чинного законодавства зареєструвати право власності на
об'єкти нерухомості, придбані ним за договором, в зв'язку з чим значною мірою
порушуються його майнові права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ст.331 ЦК
України право власності на об'єкти, що підлягають введенню в експлуатацію,
виникає з моменту прийняття їх до експлуатації.

Згідно з п.1 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого
Постановою КМУ № 1243 від 22 вересня 2004 року, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів полягає в підтвердженні державними
приймальними комісіями готовності об'єктів до експлуатації, відповідності їх нормативним вимогам,
проектній документації'.

Позивач не може ввести в
експлуатацію об'єкти нерухомості самостійно, оскільки він не здійснював його
будівництво чи реконструкцію, а відсутність введення в експлуатацію буде
перешкоджати реєстрації права власності позивача в БТІ (п.1.6 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затв.
Наказом Мїнюста від 07.02.02 № 7/5), що порушує права позивача.

Але за наявним у позивача
висновком спеціаліста судової будівельно-технічної експертизи №672-10 від
09.10.2007 року (свідоцтво №881 від 15.12.2004 року), будівля господарського
призначення №1 (літ.2А) площею 4,4 кв.м. та будівля господарського приміщення
№2 (літ.2Б) площею 4,4 кв.м., розташовані за адресою м.Дніпропетровськ,
Запорізьке шосе, 37 станом на 03.10.2007 року відповідають усім чинним
технічним, санітарним чи пожежним нормам та правилам в галузі будівництва та
придатні до їх безпечної експлуатації.

Отже, з огляду на
ситуацію, що склалася, позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою
про визнання договору купівлі - продажу №27/09-2007 від 27.09.2007 року дійсним
та про визнання права власності на придбані об'єкти нерухомості без додаткового
введення їх в експлуатацію.

Частиною 2 ст.328 ЦК
України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

У відповідності з ч. 2
статті 120 Земельного кодексу України якщо
житловий  будинок,  будівля або споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до  набувача переходить право користування тією
частиною земельної ділянки,  на  якій
вони  розміщені,  та
частиною  ділянки,   яка необхідна для їх обслуговування. Таким
чином, до ОСОБА_1 переходить також право на земельну ділянку, на якій розміщені
спірні об'єкти а також право на земельну ділянку, яка необхідна для їх
обслуговування.

Таким чином, суд вважає
можливим визнати дійсним договір
купівлі-продажу №27/09-2007 від 27 вересня 2007 року двох окремо розташованих
будівель - будівлі господарського призначення №1 (Літ.2А) площею 4,4 кв.м. та
будівлі господарського приміщення №2 (Літ.2Б) площею 4,4 кв.м., розташованих
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1та ТОВ «Агора-рент» та визнати за позивачем
право власності на дві окремо розташовані будівлі, що зазначені вище, без
додаткового введення в експлуатацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,
60, 158, 174, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у
повному обсязі.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу №27/09-2007 від 27 вересня 2007 року двох окремо розташованих
будівель - будівлі господарського призначення №1 (Літ.2А) площею 4,4 кв.м. та
будівлі господарського приміщення №2 (Літ.2Б) площею 4,4 кв.м., розташованих
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю
«Агора-рент».

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на дві окремо розташовані будівлі - будівлю господарського
призначення №1 (Літ.2А) площею 4,4 кв.м. та будівлю господарського приміщення
№2 (Літ.2Б) площею 4,4 кв.м., розташованих АДРЕСА_1, без додаткового введення
їх в експлуатацію.

Рішення
суду може бути оскаржене у апеляційний суд Дніпропетровської області протягом
10 днів з дня проголошення рішення шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: