Справа № 2-2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
квітня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючій судді Цалко А.А., при секретарі Василенко О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и
в:

Позивачка
звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 20000
гривень боргу та судові витрати по справі у розмірі 230 гривень. Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідач взяв у неї в борг 01 червня 2006 року 20000
гривень і повинний був повернути гроші до 05 червня 2006 року. Однак,
добровільно він борг не повернув до теперішнього часу.

Представник
позивачки у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши,
що ніяких грошей він у позивачки не займав, а розписка була ним написана під
психологічним тиском зі сторони працівників приватного підприємця ОСОБА_1.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню по наступних підставах:

Відповідно
до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, - зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу
ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, - за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошті або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею
1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики
на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до
випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної
домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої
обставини.

Судом встановлено, що 01 червня 2006 року
сторони уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передала у борг ОСОБА_2
грошову суму в розмірі 20000 гривень.

Договір позики
укладений у письмовій формі.

За умовами
укладеного договору відповідач зобов'язався повернути позивачці борг до 05
червня 2006 року (а.с. 6).

29
червня 2006 року до адреси відповідача була направлена претензія з проханням
повернути борг, яка була ним отримана 03 липня 2006 року (а.с. 8, 9).

Однак,
до теперішнього часу відповідач борг не повернув.

При таких
підставах, з'ясувавши всі факти та дослідивши надані докази, суд вважає, що
відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, в зв'язку з чим, з нього на
користь позивачки підлягає стягненню борг в сумі 20000 гривень.

Крім
того, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 200 гривень і витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи - 30 гривень.

Що
стосується доводів відповідача про те, що письмова розписка була написана ним
під психологічним впливом, а гроші у борг він не брав, то суду не надано жодних
доказів в підтвердження цього. З заявами про проведення перевірки по зазначеним
фактам до органів міліції відповідач не звертався, договір позики не оспорював
в судовому порядку.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст.
526, 1046, 1051 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 20000 гривень, судові витрати у
розмірі 230 гривень, а усього - 20230 (двадцять тисяч двісті тридцять) гривень.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду АРК через
Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-296
Цивільного процесуального кодексу України.

СУДДЯ