УХВАЛА

іменем    України

2007р. березня «7»
дня, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого:        Шестакової Н.В.

Суддів.
Філатової Є.В.

Кателіна В.П.

При секретарі:          Іванові
O.K.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ялтинського міського суду від 13.12.2006р.по
цивільній справі за їх позовом до відділу державної виконавчої служби
Ялтинського міського управління юстиції /ВДВС Ялтинського МУЮ/, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виключення майна з опису,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі
звернулися до суду з позовом до ВДВС Ялтинського МУЮ та третіх осіб про
виключення з опису 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 у м. Ялта.

Вимоги
мотивовані тим, що зазначена квартира на підставі приватизації належить на
праві власності позивачам та ОСОБА_4 у рівних частках.

ОСОБА_4 відбуває
покарання за вироком суду у місцях позбавлення волі. З нього на користь
потерпілої ОСОБА_5 стягнено 25000грн. Постановою державного виконавця від
23.09.2005р. на 1/4 частку квартири, що належить ОСОБА_4, накладено
арешту. Позивачі вважають, що такими діями порушуються їх права як власників,
оскільки вони не можуть розпоряджатися квартирою Доля ОСОБА_4 незначна,
квартиру не можна розділити або встановити порядок користування їй, крім того,
в неї живе малолітня дитина 2005р народження, права якої також порушені.

У додатковому
позові ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 посилалися не те, що арешт накладено всупереч вимогам ст.50 Закону „Про
виконавче провадження", тобто без попереднього звернення до суду. Крім
того, вартість долі боржника значно менш ніж самий борг.

Рішенням суду
від 13.12.2006 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачі просять скасувати рішення і задовольнити позов, звільнивши
майно з під арешту. Посилаються на те, що суд першої інстанції не дослідив
доводів, викладених у додатковому позові, тому припустив порушення
матеріального і процесуального закону.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено і позивачами не заперечується, що ОСОБА_4 належить на праві
власності 1/4 частка квартири. За таких обставин спірна квартира
належить сім'ї ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності і правила ст. 50 Закону „Про
виконавче провадження" про необхідність попереднього звернення державного
виконавця до суду з метою визначення долі боржника на ці правовідносини не
поширюється. Тому посилання на порушення судом першої інстанції матеріального
закону необгрунтовані.

Справа №22-ц-1724/2007р.                                    Головуючий
в 1 інстанції
Бондаренко Г.М.

Доповідач
Філатова Є.В.

Суд першої інстанції також
правильно не взяв до уваги доводи про порушення інтересів позивачів як співвласників
житла. Зі справи убачається, що арешт накладено тільки на долю боржника. Права решти власників не обмежені. Така мера
забезпечення не перешкоджає позивачам у користуванні квартирою у цілому
і навіть відчуженню їх долі.

Доводи скарги
про те, що в квартирі живе малолітня дитина і долю боржника не можна виділити у
натурі, не є правовими.

Підстав для скасування рішення в
апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст.
308,315 Цивільного
процесуального кодексу України колегія

суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, рішення Ялтинського міського суду
від 13.12.2006р.
залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців зі дня проголошення.