АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2007 року                                                                                          м.
Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                                           Гайворонського
СП.

суддів                                                       Артеменка
LA.

СегедиС.М.

при секретарі                                               Карпенко
СВ.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1(представника позивача ОСОБА_2) до Комунального Підприємства
„ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі КП „ІНФОРМАЦІЯ_1"), третя особа на стороні
відповідача-директор КП „ІНФОРМАЦІЯ_1"- Новиков Валерій Симонович
про визнання недійсним трудового договору в частині встановлення строку,
скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_1(представника позивача ОСОБА_2) на рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 20
грудня 2006 року,

встановила:

У квітні 2006 року позивач
ОСОБА_1та його представник ОСОБА_2., звернулися до суду з вищевказаним позовом.

У судовому
засіданні, уточнивши позовні вимоги, позивач та його представник просили суд
визнати недійсним трудовий договір укладений між позивачем та відповідачем в
частині визначення строку, поновити позивача на роботі водієм 1-го класу трамвайного
депо НОМЕР_2 КП
„ІНФОРМАЦІЯ_1", скасувати наказ КП „ІНФОРМАЦІЯ_1" № НОМЕР_1року в
частині звільнення ОСОБА_1, стягнути з відповідача на користь позивача середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 13
березня 2006 року по
день ухвалення рішення, спричинення моральної шкоди в розмірі 5.000 грн. та витрати
на правову допомогу 3.000
грн.

Головуючий у
першій інстанції Андрухів В.В. Доповідач Гайворонський С.П.

Справа №
22ц-1355/2007р. Категорія ЦП:
40

2

Свої позовні
вимоги позивач та його представник обґрунтували тим, що 09 грудня 2005 року з
ОСОБА_1незаконно був укладений строковий договір на три місяці, оскільки він
подав заяву про прийняття його на роботу за сумісництвом на невизначений час.
Про свою незгоду з наказом відповідача про прийняття на роботу, позивач
зазначив у наказі при ознайомленні з останнім ІНФОРМАЦІЯ_2року, тому позивач вважав, що його
звільнено 13 березня 2006 року наказом № НОМЕР_1 згідно з
п. 2 ст. 36 КЗпП України
незаконно.

Представники відповідача та третьої особи у суді позов не
визнали.

При цьому,
представник відповідача пояснив, що позивач був прийнятий на роботу за
строковим договором трудовим договором і ОСОБА_1фактично приступив до виконання
своїх трудових обов'язків згідно з наказом № НОМЕР_3, хоча позивач і не був згодним з вказаним наказом.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 20
грудня 2006 року в
задоволені позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2. просять „рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення задовольнивши їх позовні вимоги, посилаючись на те, що
судом порушені норми матеріального та процесуального права.

При цьому
вказується, що суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не повно і не
всебічно з'ясував, дослідив обставини справи.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з явилися,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає
за необхідне її відхилити.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Розглядаючи спір,
судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що згідно з
заявою позивача від 09 грудня 2005 року (а.с.8),
наказом директора КП „ІНФОРМАЦІЯ_1" №
НОМЕР_3 від 09
грудня 2005 року
(а.с. 16,30), ОСОБА_1.
було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду водія 1-го класу в
трамвайне депоНОМЕР_2 КП „ІНФОРМАЦІЯ_1" з ІНФОРМАЦІЯ_2року строком на 3 місяці.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2року, зазначив
про свою незгоду з вищевказаним наказом про прийняття на роботу(а.с.30), але
фактично приступив до виконання трудових обов'язків з 21 грудня 2005 року.

При цьому,
позивач до суду про оскарження зазначеного вище наказу № НОМЕР_3 у встановлений
ч. 1 ст. 233 КЗпП України
термін (з ІНФОРМАЦІЯ_2року)
без поважних причин не звертався, а тому суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що підстав для поновлення ОСОБА_1. строку для
звернення до суду відносно оскарження вищевказаного наказу про прийняття на
роботу не вбачається.

Районний суд
правильно визначив, що згідно з ч.2 ст.23 КЗПП України, позивач уклав з
відповідачем строковий трудовий договір терміном на 3 місяці (на час
відсутності водія ОСОБА_4.), а тому, ОСОБА_1. вірно було звільнено з роботи на
підставі п.

2 ст. 36
КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що
районний суд вірно відмовив в задоволенні вищевказаних позовних вимогах
позивача та його представника про визнання недійсним трудового договору в
частині встановлення строку, скасування наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

3

При цьому,
судова колегія вважає, що суд першої інстанції також правильно відмовив в
позовних вимогах ОСОБА_1. та його представника про стягнення моральної шкоди з
відповідача, оскільки підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу по
даній цивільній справі відсутні.

Районний суд на
підставі ст. 237-1 КЗпП
України дійшов правильного висновку, що, оскільки трудові права позивача не
були порушені, то і відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_1. моральної
шкоди.

Крім того, судова
колегія зазначає, що позивач та його представник не надали суду доказів
підтверджуючих заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача.

Так, всупереч зі
ст.1167 ЦК України,
роз'яснень даних у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року ( з наступними
змінами ) "Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", позивач та його представник, не зазначили в
позовних заявах та в суді, в чому полягає для позивача моральна шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він
виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, оскільки
згідно зі ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Із викладеного
вбачається, що позивач ОСОБА_1. та його представник не довели своїх позовних
вимог і стосовно відшкодування моральної шкоди відповідачем, що є їх обов'язком
відповідно до засад змагальності процесу у відповідності із зазначеною вище
статтею ЦПК України, хоча при цьому суд першої інстанції створив сторонам по
даній цивільній справі всі умови для змагальності процесу.

На підставі
викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 305, п.1 ч.1
ст.307, 308, 313, п.1 ч.1
ст.314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1(представника позивача ОСОБА_2) - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 20
грудня 2006 року по
цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1(представника позивача ОСОБА_2) до
Комунального Підприємства „ІНФОРМАЦІЯ_1", третя особа на стороні
відповідача-директор КП „ІНФОРМАЦІЯ_1"- Новиков Валерій Симонович,
про визнання недійсним трудового договору в частині встановлення строку,
скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - залишити без
змін

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до Верховного Суду України.