АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28
березня 2007 року.                                                                                                          м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого
- судді Фальчука В.П.

суддів:
Сидоренко І.П., Троїцької Л.Л.,

при секретарі -
Петренко Г.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2006
року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до дитячого спеціалізованого
санаторію «Затока» про стягнення заборгованості з виплати грошових коштів за
вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації на
оплату комунальних послуг -

встановила:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від
12 грудня 2006 року у задоволенні цивільного позову ОСОБА_1. відмовлено у
зв'язку з тим, що вона працювала вчителем у дитячому-спеціалізованому санаторію
«Затока», який відноситься до закладів Міністерства охорони здоров'я
/далі-МОЗ/. Вимоги ст.57 Закону України «Про освіту», (щодо виплати коштів за
вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та грошової компенсація на
комунальні послуги) на вчителів, які працювали в МОЗ не розповсюджуються. За
час роботи у відповідача ОСОБА_1. не нараховувалися та не виплачувалися виплати
та надбавки, передбачені зазначеним законом.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати у зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі вказуючи, що до 1994
року вона постійно отримувала виплати та надбавки, передбачені ст.57 Закону
України «Про освіту», після чого виплати були припинені з недофінансування з
Державного бюджету України. У 2005 році вона звернулася до відповідача з заявою
про сприяння у виплаті зазначених виплат та надбавок, та їй обіцяли залагодити
справу, але цього зроблено не було. Апелянт вважає, що вона працювала в
загальноосвітньому учбовому закладі відповідно до ст.9 Розділу 2 Закону України
«Про загальну середню освіту», та має право на отримання надбавок і виплат,
встановлених ст.57 Закону України «Про освіту».

Колегія
суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав;

Судом
першої інстанції законно та обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 працювала
вчителем у Всеукраїнському дитячому кістково-туберкульозному санаторії (нині
дитячий спеціалізований будинок «Затока») з 20.08.1984 року по 05.09.2002 року.

Справа №22ц-1530/07

2

Згідно довідки від 03.07.2006 року, наданої відповідачем,
позивачці за період з 1997 року по 05.09.2002 року виплати, надбавки і пільги,
передбачені ст.57 Закону України «Про освіту» не нараховувалися та не
виплачувалися.

Статтею 57 Закону України «Про освіту» передбачено, що
держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам
загальноосвітніх закладів виплату надбавок за вислугу років щомісячно у
відсотках до посадового окладу залежно від стажу роботи; допомоги на
оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу при наданні щорічної
відпустки, та інші виплати.

Пунктом 4 ст.9 Розділу 4 Закону України «Про загальну
середню освіту» визначено, що перелік спеціальних загальноосвітніх шкіл
визначається Міністерством освіти України за погодженням з Міністерством
охорони здоров'я.

Згідно листа МОЗ за №10.03.68/1200 від 06.07.2006 року
встановлено, що дитячий спеціалізований санаторій «Затока» не відноситься до
загальноосвітньої школи, тому дія ст.57 Закону України «Про освіту» на
педагогічних працівників цих закладів не розповсюджується.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачці у
задоволенні позову.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом
до уваги так як не грунтуються на законі та не доведені належними доказами.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308, ст.313, п.1ч.1ст.314,
ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської
області від 12 грудня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в

касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців, з

дня набрання
законної сили.