У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

28 вересня
2007 року                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби Галицького району Львівського МУЮ, 6-ї державної
нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під
арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 11 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області
від 19 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1
звернулася в суд із позовом до Державної
виконавчої служби Галицького району Львівського МУЮ, 6-ї державної нотаріальної
контори про звільнення майна з-під арешту.

Зазначала, що з 1 листопада 1980
року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який був засуджений вироком
Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 червня 2004 року
строком на 7 років та 14 червня 2006 року помер у кримінально-виконавчій
установі.

Вона, як спадкоємець першої черги
за законом, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що на спадкове майно
накладено арешт на забезпечення виконання виконавчого листа № 1-24 від                    13 січня 2005 року, просила
звільнити майно з-під арешту.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11
грудня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 19 березня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені: звільнено з-під арешту
спадкове майно - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, зобов'язано 6-у Львівську державну
нотаріальну контору видати ОСОБА_1, ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за
законом.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду
м. Львова від 11 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 19 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута   Ю.Л. Сенін