Справа №2-37 2007 року
РІШЕННЯ

ім'ям України

19 березня 2007 року                                                              м.
Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мовчана О.Г.

при секретареві      Зверевої Е.С.

за участю:    позивача                        ОСОБА_1.

представника
позивача                     ОСОБА_3.

відповідача                                         ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Василівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності на
земельну ділянку, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до Василівського районного суду з позовними
вимогами до ОСОБА_2. про захист права власності на земельну ділянку, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, а саме: стягнути з відповідача матеріальну
шкоду у сумі 642 грн. 90 коп., державне
мито та юридичні послуги у сумі 181
грн., моральну шкоду у сумі 3000
грн., а також просила суд зобов'язати ОСОБА_2. відновити стан земельної
ділянки шляхом насипу родючого ґрунту взамін знищеного.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 січня 1996 року між ОСОБА_4
та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір дарування, відповідно до якого
ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0,045 га, розташовану
у садівничому товаристві №
4 ЗЗРК за № 90. Рішенням
виконкому Дніпрорудненської міської ради №
233 від 14 травня 1996 року відповідно
до вищевказаного договору, за позивачем було зареєстровано право володіння
земельною ділянкою № 90.
20 травня 1996 року був
виданий державний акт про право власності на землю з планом зовнішніх меж
ділянки. Реалізовуючи своє право власності, відповідно до положень ст.35
Земельного кодексу України, позивач використовував ділянку за цільовим
призначенням, а саме: для вирощуванням фруктів, винограду, овочів, та
своєчасно, регулярно платила внески в садівниче товариство. 30 березня 2006 року відповідач
самовільно, грубо порушуючи права власника, провів демонтаж, а саме: знищив
металеву огорожу, поливну систему, виноград, дерева, пошкодив родючий шар
землі, посилаючись на те, що земельна ділянка буде використовуватися для
складування майна товариства. На прохання позивача не порушувати його права,
відповідач не реагує, що призводить до приниження честі та гідності власника
земельної ділянки. З приводу незаконних дій відповідача, позивачка неодноразово
зверталася з заявами до Дніпрорудненського МВМ, проте в зв'язку з незначною
сумою завданої шкоди, посадовими особами, що проводили перевірку, виносилися
постанови про відсутністю кримінальної відповідальності в зв'язку з
малозначністю завданої шкоди.

Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачеві було
завдано матеріальну шкоду на загальну суму 642 грн. 90 коп., що складається з
28 грн. вартості знищених кущів винограду сорту «Кеша» та «Молдова», 15 грн. -
вартості дерева абрикосу, 460

2

грн. -
вартості знищеної металевої огорожі та поливної системи, 182 грн. 90 коп.
-вартості ліків, що придбалися позивачем в зв'язку з нервовим стресом,
спричиненими діями відповідача.

Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, яка відобразилася у
значному погіршенні здоров'я, образах з боку відповідача та ігноруванні її
права власності, неотриманні прибутку з земельної ділянки, підробці
відповідачем документів, що призвело до потреб відвідування Дніпрорудненського
МВМ.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному
обсязі, пославшись на доводи, викладені у позовній заяві, та додані до неї
докази. Крім того, позивачка пояснила, що не зважаючи на рішення посадових осіб
Дніпрорудненського МВМ щодо протиправного характеру дій відповідача, останній
продовжує ігнорувати права власника й займатися підробкою документів.

В якості
обґрунтування своїх вимог, позивач послалася на:

·
державний акт на право приватної власності на землю з
доданим планом зовнішніх меж земельної ділянки, виданий ОСОБА_1;

·
рішення №
233 від 14 травня 1996 року виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської ради;

·
договір дарування між нею та ОСОБА_4;

·
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від
10 квітня 2006 року;

·
довідку від ПП «Бухтіярова»;

·
довідка Комунального підприємства «Дніпрорудненський
міській ринок»;

·
записи в амбулаторній картці позивачки;

·
довідку ЗАТ «ЗЗРК» про надання додаткової відпустки;

·
товарний чек;

·
квитанцію до прибуткового касового ордера;

·
відомість про членські внески;

·
довідку про оплату послуг адвоката;

·
талон повідомлення з Дніпрорудненського МВМ;

·
свідоцтво про одруження;

·
протокол огляду місця події.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних
вимог, пославшись на незаконне володіння позивачем земельною ділянкою, що
випливає з його розуміння набуття права власності на земельну ділянку у
садівничому товаристві та прийнятих ним рішень.

В якості
своїх заперечень, відповідач послався на:

·
заяву ОСОБА_2;

·
зразок довідки;

·
рішення №
552 виконавчого комітету від 28
грудня 1995 року;

·
схему розташування господарчої дільниці;

·
членську книжку №
90 на ім'я ОСОБА_2;

·
протокол №
3 загальних зборів членів СТ №
4;

·
акт від 23
червня 1984 року;

·
схему земельної ділянки №51;

·
список членів садівничого товариства;

·
акт розслідування незаконної приватизації ділянки № 90;

виписку з протоколу засідання правління садівничого
товариства.

3

Крім того, в процесі розгляду справи на вимогу сторін, судом було зроблено
запит до Дніпрорудненського МВМ щодо потреби проведення перевірки в порядку
ст.97 КПК України, на який було отримано відповідь про відмову в порушенні
кримінальної справи в зв'язку з малозначністю завданої матеріальної шкоди, хоча
дії ОСОБА_2. містять ознаки злочинів, передбачених ст.ст.194, 356 КК України.
Зазначена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи датована 10 квітня 2006 року й не
оскаржена ні позивачем, ні відповідачем.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши
надані докази та матеріали справи, суд приходить до висновку про потребу часткового
задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

·
відповідно до ст. 11
ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів,
наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

·
відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої
вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

·
відповідно до постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи стосовно дій ОСОБА_2. (яка не оскаржена сторонами), в діях
відповідача в зв'язку з пошкодженням майна позивача, встановлено наявність
ознак злочинів, передбачених ст.ст.194, 356
КК України та наявність завданої матеріальної шкоди у сумі 300 грн., що, в свою
чергу, з урахуванням матеріалів, наданих позивачем, надає суду підстави вважати
позовні вимоги обґрунтованими в частині заподіяння шкоди позивачу та
правомірності останнього щодо володіння земельною ділянкою. Вищевказане
процесуальне рішення, прийняте працівниками органів внутрішніх справ та
перевірене прокурором Василівського району, також дає суду підстави критично
віднестись до матеріалів, наданих суду відповідачем;

·
зважаючи на обставини заподіяння шкоди, матеріали, що
підтверджують суми завданих збитків, суд вважає позовні вимоги в частині
стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала;

·
вирішуючи питання щодо зобов'язання відповідача відновити
стан земельної ділянки шляхом насипу родючого ґрунту взамін знищеного, суд
вважає зазначені позовні вимоги неконкретними, в зв'язку з чим вони не можуть
бути задоволені. Крім того, пропозиції суду під час судового розгляду
конкретизувати свої вимоги в цій частині, позивачем проігноровані;

·
з урахуванням обставин справи, досліджених судом
матеріалів, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди
обґрунтованими та доведеними, оскільки судом встановлено, що відповідач своїми
діями порушив право власності позивача, завдав матеріальну шкоду та унеможливив
використання земельної ділянки, що, в свою чергу, призвело до погіршення стану
здоров'я позивача, обмеження його прав як власника й призвело до тривалого
докладення додаткових зусиль щодо відновлення своїх прав як власника, в зв'язку
з чим наявність моральної шкоди є обгрутованою в межах суми, зазначеної
позивачем.

Питання про судові витрати має бути вирішено в порядку
ст.88 ЦПК України.

4

Керуючись ст.ст.41, 124,
129 Конституції України, ст.ст.1166, 1167
ЦК України, ст.ст.10, 11,
27, 30, 60, 88, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3823
(три тисячі вісімсот двадцять три) грн. 90 коп., що складаються з 642 грн. 90
коп. - матеріальної
шкоди, 181 грн. - державного мита
та юридичних послуг, З 000
грн. - моральної
шкоди.

В іншій частині
позовних вимог - відмовити.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки,
мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції
повністю або частково.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК Украйте,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.