Справа №  2-1258/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007 року Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна М.О.,

при секретарі                        Ніколенко К.М.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

14 червня 2007 року позивач звернулася до
суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з
березня 1982 року. Від шлюбу сторони малолітніх, неповнолітніх дітей не мають.
Стосунки з відповідачем теперішнього часу розладилися. Позивач з відповідачем
проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних
відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає та вважає, що шлюб
носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати.

Позивач
у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. 13.08.2007 р.
відповідач звернувся до суду із заявою, згідно з якою останній позов визнав та
просив розглянути справу за його відсутності.

Суд,
вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за
позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні
взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає
до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя
подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам
одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 20.03.1982 р., про що свідчить копія свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого відділом ЗАГС Самарського району м.
Дніпропетровська (актовий запис № 130) (а.с. 5).

Від шлюбу сторони малолітніх, неповнолітніх
дітей не мають.

Через відсутність взаєморозуміння та
постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у
сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю з лютого 2007 року сторони
мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не
підтримують шлюбних відносин.

Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає,
що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й
підлягають задоволенню.

Суд вважає, що витрати, пов'язані з
оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦС необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 130, 169, 174,
208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
зареєстрований 20 березня 1982 року у відділі запису актів громадянського стану
Самарського району міста Дніпропетровська (актовий запис № 130), розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
державне мито в сумі 17,00 грн. за оформлення розірвання шлюбу в органах
реєстрації актів цивільного стану.

ОСОБА_1 від сплати державного мита
звільнити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: