Справа №2-70/07
листопада  2007 р. Днiпровський районний суд м. Києва в складi :
головуючого - суддi Горбань
Бiлоноженко М.А.,Почижевській Ю.І., Савчуку О.Г.,
розглянувши у вiдкритому
судовому засiданнi в залi суду в м. Києвi цивiльну справу за позовом ОСОБА_1 до Днiпровської
районної  у м. Києвi  державної адмiнiстрацiї, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа - ТОВ «Україна житло-сервіс» про
визнання права користування жилим примiщенням та визнання ордеру і розпорядження  недійсним ,
в заявi до суду вказала,
що    квартира АДРЕСА_1 , яка складається  з однієї
жилої кімнати площею 17,5 кв.м. є неприватизованою  та належить
до комунальної власності
територіальної  громади Дніпровського
району м. Києва. У 1992 р. її син ОСОБА_5. на підставі договору  міни
житлового приміщення  обміняв   неприватизоване  житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 на
неприватизовану квартиру АДРЕСА_1 та у законний
спосіб набув права користування
житловим приміщенням. У 1992 р.  в
квартиру було прописано її онука
ОСОБА_6., який  трагічно загинув у
2005р.  від хвороби  помер
і її син - наймач квартири.
з 1999 р.  вона періодично проживала  у зазначеній квартирі  разом із сином, а з 2004 р. вселилася  у дане житлове приміщення в якості члена
сім»ї наймача до хворого сина  та стала
постійно в ньому проживати. При цьому вони з
сином вели спільне господарство. Так як
до її постійного  вселення в
квартиру син мав велику  заборгованість  за житлово-комунальні послуги  за попередній період, вона  за власні
грошові  збереження  погасила заборгованість в сумі 3000  грн.
смерті  сина вона  продовжує проживати у вказаній квартирі, хоча
має  приватизовану квартиру на своє ім»я  на АДРЕСА_3. У вказаній квартирі  постійно проживає її чоловік ОСОБА_7., з
яким  вона перебуває у шлюбі, проте не
підтримує сімейних стосунків з 1999 р.
свого життя син неодноразово звертався до паспортиста ЖЕК-902 тоді  ще Дарницького району м. Києва (нині ЖЕК-417
Дніпровського району м. Києва) та до паспортного  відділу при Дніпровському РУ ГУ МВС Укураїни
в м. Києві щодо її прописки на житлову площу даної квартири, проте паспортисти
відмовляли йому у її присутності, так як син не замінив свого  громадянського паспорту  зразка СРСР, що послужило формальною причиною
для відмови  йому у її  прописці на дану житлову площу
смерті вона продовжує проживати у спірній квартирі, її ніхто  не намагався
виселяти із  даної квартири.
підставі ст.64,65 ЖК України  просить
суд  визнати за нею право
користування  житловим приміщенням -
У  своїх доповненнях до позовної заяви позивач
вказала, що 08.12.05р.  вона
звернулася  на прийом  до дільничого інспектора Дніпровського РУ ГУ
МВС України в м. Києві  з приводу
постійних погроз їй по телефону  щодо
негайного виселення  з квартири АДРЕСА_1
де і дізналася, що до нього надійшов лист із ЖЕК  з проханням допомогти комісії ЖРЕО заселити у
вказану квартиру   сім»ю відповідачки
ОСОБА_2, на ім»я якої  виписаний ордер.
Вважає,  що ордер, виданий  на квартиру, що  не була вільною на день його видачі, виданий
з порушенням вимог чинного законодавства.
25.10.05р.   вона своєю заявою поставила
до відома ЖРЕО-417 у зв»язку зі смертю сина,
що буде відстоювати в суді своє право на користування житлом, оскільки
постійно мешкає  з сином з 1999 р.,
однак  співробітники ЖРЕО, не дивлячись
на надану нею інформацію, подали неправдиві
відомості до  райдержадміністрації
про те,  що квартира «поточного
звільнення»  ніким не займається.
відповідності до ст. 59 ЖК України просить суд
визнати недійсним ордер №3408 від 17.11.05р. на право зайняття  квартири №63
в буд. 3 по пр. Гагаріна в м. Києві
сім»єю відповідачки, а також
розпорядження  Дніпровської
районної у м. Києві державної адміністрації №1482 від 15.11.05р. про
надання  ОСОБА_2. на сім»ю з 4-х
осіб  однокімнатної квартири АДРЕСА_1
площею 17,8 кв.м  без зняття з
судовому засіданні позивач та її представник
позовні вимоги  підтримали та
підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та доповненнях до неї.
відповідачів Днiпровської  районної  у м. Києвi  державної адмiнiстрацiї у
судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнали, посилаючись на те, що  відсутні докази, які б  підтверджували факт того, що  померлий бажав, щоб його мати проживала у
спірній квартирі. Відсутні звернення до ЖРЕО з
відповідною заявою про прописку матері. У спірній квартирі був
зареєстрований лише ОСОБА_5.,  розрахунки
за комунальні послуги велися лише на одну
особу. Договір про реструктуризацію боргу був укладений лише  на ОСОБА_5.Позивач забезпечена житлом.          Квартира на момент видачі ордеру була
Представник  співвідповідачів та 3-ої особи ОСОБА_8. також
проти позову заперечував, посилаючись
теж на відсутність доказів у
позивача, які б підтверджували її вимоги. Вказав, що БТІ надана  довідка
про те,  що квартира по бул.
Дружби Народів  належить позивачу на
праві приватної власності.
пояснення, позивача, її представника,
представника відповідача Днiпровської
районної  у м. Києвi  державної адмiнiстрацiї, представника  співвідповідачів та
3-ої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив
який на законних підставах проживав у квартирі АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.,
про що свідчить  довідка   відділу
11.11.05р. №1551/01-18-2.
до довідки  №83  від 07.02.06р.  ЖРЕО-417 за час проживання з 11.06.92р.  по серпень 2005 р.  ОСОБА_5.
у вищевказаній квартирі ним не подавалися  до ЖРЕО-417 заяви щодо реєстрації   в даному приміщенні в якості члена
сім»ї  ОСОБА_8. або будь-якої  іншої фізичної особи та що  витрати за комунальні послуги, телефон,
енергопостачання  буде сплачувати за
ЖРЕО-417  від 06.02.07р. №87  підтверджується, що  з приводу заборгованості по квартплаті та
комунальних послугах  звертався
особисто  ОСОБА_6, інших заяв  від фізичних
та юридичних осіб з цього приводу не надходило.
з корінцем повідомлення №4 від 02.11.05р.
ЖРЕО-417  повідомило  відділ врахування та розподілу  житлової
площі  про  звільнення
житлової площі  поточного
звільнення  по  АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5.
є матір»ю померлого ОСОБА_5., що підтверджується свідоцтвом про народження  НОМЕР_1 та
свідоцтвом про  одруження НОМЕР_2
до довідки  №9617 від
13.03.06р.Київського міського бюро технічної інвентаризації  та реєстрації
права власності на об»єкти нерухомого
майна згідно з даним книг
реєстрації  бюро АДРЕСА_3 на праві
власності  зареєстрована за ОСОБА_8  на підставі довідки ЖБК «Печерський» №56 від
20.07.92р. Відомостей про відчуження в бюро немає.
Свідок  ОСОБА_10(колишня невістка позивача) суду
пояснила, що  у зв”язку  із станом
померлого ОСОБА_5. після смерті їхнього
сина позивач  майже завжди
залишалася з ним. Мова стояла про те, що вона там буде проживати постійно. Вони
ходили до ЖРЕО, щоб прописати позивача, але у ОСОБА_11 були проблеми з
паспортом. Юрист сказав, що матір не пропишуть,
бо мала житлова площа. Деякий час вона проживала і на Печерську, і на
пр. Гагаріна, на Печерську  вона не
мешкає постійно більше 3-4 років.
Свідок  ОСОБА_12, який працював разом та дружив з
ОСОБА_5.,  суду  також пояснив, що після  смерті сина померлого  його мати переїхала до нього(ОСОБА_5.) і почала
з ним постійно проживати. Де вона жила раніше, він не знає.
ОСОБА_13. суду показала, що познайомилася 4-5 років тому з позивачем та знає,
що та  проживала  у сина постійно,  бо
бачилася з нею і вранці, і ввечері. Позивач жила  раніше десь у якогось чоловіка, але щось не
вийшло, і вона переїхала до сина. Збиралася приватизувати квартиру, але у них
із сином були борги.
даних свідків суд оцінює критично, зважаючи на те, що  свідок ОСОБА_10 є  колишньою невісткою позивача та , з її слів,
позивач на даний час проживає у неї, а  свідки  ОСОБА_12, який був другом  померлого
сина позивача,  та ОСОБА_13. не в
повній мірі обізнані з обставинами проживання позивача у спірній квартирі, про
що свідчать їхні пояснення  щодо обставин
поселення позивача в дану квартиру  та
місця її попереднього проживання.
чином, проаналізувавши зібрані у справі докази, судом  встановлено, що померлий ОСОБА_5. у спірній
квартирі був зареєстрований один, не звертався із письмовими заявами до
ЖРЕО-417 з приводу проживання та
реєстрації  за вищевказаною
адресою його матері, як вбачається з з наданих рахунків, плата за квартплату
та  комунальні послуги нараховувалася на
одну особу. З ним одним  було укладено
договір про реструктуризацію заборгованості по квартплаті та комунальних
має квартиру АДРЕСА_3 на праві приватної власності, на обліку як така, що  потребує поліпшення житлових умов не
підставі вищевикладеного за нею не може бути
визнано право користування
житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
відповідачу ОСОБА_2. було видано з дотриманням
вимог ст. 58  ЖК України, оскільки
спірна квартира була вільною на  час  видачі розпорядження та ордеру, так як у
позивача не було законних підстав для користування нею.
передбачених ст. 59 ЖК України, для визнання
недійсним його та розпорядження Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації №1482 від 15.11.05р. про надання  ОСОБА_2. на сім»ю з 4-х осіб  однокімнатної квартири АДРЕСА_1 площею 17,8
кв.м  без зняття з квартирного обліку
Суд
критично оцінює розписку ОСОБА_8.  від
25.11.02р. щодо  зобов»язання  позивача відмовитися  від ½ частини
квартири АДРЕСА_3  на користь свого
чоловіка  ОСОБА_7 .після   повної виплати ним їй вартості ½  частини  вказаної квартири та не визнає її належним
доказом, оскільки не підтверджена її достовірність та не враховано при її
складанні, що  договори про відчуження
нерухомого майна підлягають обов»язковому нотаріальному посвідченню, а у
разі  недодержання  сторонами
нотаріальне  посвідчення договору  відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України такий
договір  є нікчемним.
підставі  ст.88 ЦПК України слід стягнути
з позивача в доход держави 8,00 грн
судового збору  та на користь
Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві  7,50 грн витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.
Керуючись ст.10,  58, 60,88, 209,212, 213, 215 ЦПК України, на пiдставi ст.33,34, 58,59,64,65
ЖК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
з ОСОБА_1 в доход держави 8 (Вісім) гривень судового збору  та на користь Територіального управління
Державної судової адміністрації в м. Києві
7 (Сім) гривень 50 коп витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.
Дане рiшення може бути оскаржено шляхом подачi заяви про апеляцiйне оскарження рiшення суду протягом 10 днiв з дня проголошення рiшення та апеляцiйної скарги на рiшення суду протягом 20 днiв пiсля подання заяви  про апеляцiйне
оскарження до Апеляцiйного суду м. Києва через  Днiпровський
районний суд м. Києва.
Суддя