Справа №33-ц-567/07
Головуючий у 1 інстанції - Гурзель І.В.
Доповідач                 -      Подолюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И.
19 листопада 2007 року.                                                        місто Луцьк.
Колегія суддів   з
розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської області
Л.Я.,            Мудренко Л.І.,           ПодолюкаВ.А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 15
листопада 2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14
В С Т А Н О В И Л А :
В травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про виселення.
Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач
після розірвання шлюбу з його сином продовжує проживати в належному позивачу на
праві власності житловому будинку по АДРЕСА_1чим створює перешкоди в
користуванні належним йому майном та не бажає звільнити займане нею жиле
приміщення в добровільному порядку.
Рішенням Шумського районного суду
Тернопільської області від 15 листопада 2005 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 14 лютого 2006 року, в позові
відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права просить скасувати оскаржувані ним судові рішення та
ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступних підстав.

2

Відмовляючи       в
задоволені позову   суд      першої      інстанції

обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_2 була поселена
в спірний житловий будинок зі згоди власника ОСОБА_1 та проживала в ньому разом
з неповнолітніми дітьми як член його сім'ї, а тому після розірвання шлюбу з
сином позивача має право, відповідно до ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК України
на користування цим житлом.

Апеляційний суд
погодився з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст.335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або ( та ) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,
що рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні підстави, передбачені ч.1 ст.338 ЦПК
України, для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній
скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.332,
336 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення Шумського районного суду
Тернопільської області від 15 листопада 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 14 лютого 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області:

Л.Я.Шевчук.

Л.І.Мудренко.

В.А.Подолюк.