Справа
№2-242/2007 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня
2007 року                                           Южноукраїниський міський суд

Миколаївської області.

У складі: головуючого - судді        Франчу О.Д

При секретарі -                                      Коршак О.В

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Южноукраїнська цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

До АТВТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат"

Про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за

час затримки розрахунку і моральної
шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про
стягнення з АТВТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат" (далі АТВТ „Южноукраїнський ДБК") на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної
плати в сумі 2879 грн.,
97 коп.,
середнього заробітку за період
затримки розрахунку за період з 06 листопада 2006 року по
29 січня
2007 року
в сумі 2261 грн.,
50 коп.,
винагороди за вислугу років за 2005 рік в сумі
-1150 грн.,
та  2006 рік в сумі - 960 грн., моральної шкоди в сумі 2000
грн.

Свої вимоги мотивує тим., що вона працювала у відповідача
з 09 жовтня
1985 року.
Наказом №
252/к 06
листопада 2006
року звільнена за згодою сторін
згідно п. 1 ст.
36 КЗпП
України. При звільненні з нею не провели розрахунок, що і послужило зверненням до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав.

У судовому
засіданні позивачка від позовних вимог в частині стягнення винагороди за вислугу відмовилась, решту позовних вимог збільшила, та просила стягнути з АТВТ „ Южноукраїнський ДБК" заборгованість по заробітній
платі у розмірі 3159 грн.,

28  коп.., за час затримки
розрахунку у сумі 3929
грн., 67 коп., витрати на
правову

допомогу в
сумі 350 грн.,
а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення
заборгованості по заробітній платі в сумі

3159 грн.,
28 коп.,
пояснила, що на день звільнення з роботи ця сума заробітної плати, їй

була нарахована, але не виплачена
до цього часу.

Щодо   стягнення
середнього  заробітку  за  час  затримки
розрахунку  пояснила,   що

підприємство повинно виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час

затримки по день фактичного
розрахунку, а так як до цього часу їй не виплачені належні

від підприємства суми, то середній
заробіток за час затримки розрахунку за період з

06 листопада
2006 року
по 29 січня
2007 року
складає 3929 грн.,
67 коп.

Суму моральної шкоди у розмірі 2000
грн., мотивувала тим, що у зв'язку
з невчасною

виплатою суми при звільненні,
відповідачем були порушені її законні права, що призвело

до втрати нормальних життєвих
зв'язків їй були потрібні додаткові зусилля для організації

свого життя.

Представник позивачки доводи своєї
довірительки підтримала, та суду пояснила, що

заробітня платня для позивачки була єдиним джерелом
доходу, так як у неї чоловік

інвалід вона неодноразово
зверталась до підприємства, що їй заборгувало, проте виплата

так і не була здійснена.

Просила суд позов задовольнити.

Представники позивача в судовому
засіданні позов визнали частково, та суду пояснили,

що позовні вимоги ОСОБА_1, визнають
лише в частині стягнення заборгованості по

заробітній платі в сумі -
3159 грн., 28
коп., та витрат на оплату юридичної
допомоги в

сумі 350 грн., в задоволенні решти позовних вимог просили
відмовити, так як вважають

їх необгрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши письмові матеріали справи,

суд приходить до висновку пр те, що
позов підлягає частковому задоволенню з наступних

підстав.

Факт трудових правовідносин між позивачем і відповідачем
підтверджується наявними в справі документами, а
саме згідно наказу № 382/к
від 08 жовтня
1985 року
позивачка прийнята на роботу на
посаду в АТВТ „Южноукраїнський ДБК" - робітницею 3-го розряду ( а.с. 3). Згідно запису в трудовій книжці, позивачка
відповідно до наказу № 162/к
від 01 вересня
1997 року
була переведена на посаду комірника (а.с. 7).

Згідно наказу № 252/к від 06 листопада 2006 року ОСОБА_1, звільнена з підприємства за згодою сторін (а.с. 4).

Відповідно до
ст. 43 Конституції
України, ст. 21 КЗпП
України обов'язок по виплаті заробітної плати є
однією з істотних умов трудового договору.

Відповідно до
ст. 116 КЗпП
України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, здійснюється в день звільнення.

Згідно довідки АТВТ „Южноукраїнський ДБК" (а.с
53), що в судовому засіданні сторонами не оспорювалося, заборгованість по
заробітній платі перед ОСОБА_1, станом на 26 березня 2007
року складає 3159 грн., 28 коп.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі
3159 грн.,
28 коп
підлягають задоволенню у повному обсязі.

В силу ст. 117
КЗпП України у разі не виплати з
вини підприємтва звільненому працівникові
сум, що належать, в день звільнення, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь період затримки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, звільнилась 06
листопада 2006
року. Згідно довідки (а.с
52) середньоденний заробіток позивачки
складав 27 грн.,
87 коп.,
а тому заборгованість по виплаті
середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 07
листопада 2006
року по  27 березня 2006 року складає 3929 грн., 67 коп.

(27, 87 х
141 д)=
3929,67

Ст. 237-1
КЗпП України передбачено право
позивача на відшкодування моральної шкоди у разі порушення власником, або уповноваженим цим органом
його трудових прав. У судовому
засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що адміністрацією АТВТ „Южноукраїнський ДБК" були порушені трудові
права ОСОБА_1, що призвело до моральних
страждань. З урахуванням обставин справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню на суму 700 грн.

Згідно
квитанції (а.с 56) та
на підставі ст. 88 ЦПК
України на користь позивачки підлягає стягненню
витрати на правову допомогу в сумі - 350 грн.

Всього на користь позивачки
підлягає стягненню 8138 грн.,
95 коп.

(3159,28+3929,67+700+350)=8138,95грн.

На підставі ст. 88
ЦПК України з відповідача також підлягає
стягненню держмито в сумі 81 грн., 38 коп., на користь держави, та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 грн
на користь ГУДКУ в Миколаївській області. На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218
ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ВАТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат" р/р 0140 в ПІБ м. Южноукраїнськ, МФО 326427 на користь ОСОБА_1 8138
грн., 95 коп.

Стягнути із ВАТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат" на користь держави судовий збір в сумі 81 грн., 95
коп.

Стягнути із ВАТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат" р/р 0140 в ПІБ м. Южноукраїнськ, МФО 326427 на користь ГУДКУ у Миколаївській області МФО 826013 р/р 0010, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи Южноукраїнським міським судом в сумі 30
грн.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.