Справа №2-2183/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року.    Індустріальний  районний суд міста

Дніпропетровська
у складі головуючого

судді
Чебикін В.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті

Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства

будівельно-монтажна
фірма “Дніпроважбуд”, третя особа: ВГІРФО
Індустріального

РВ
ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області “Про визнання особи такою ,  що

втратила
право користування жилим приміщенням, та усунення перешкод в

користуванні
та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації” ,-

В
С Т А Н О В И В :

Позивач - ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”
звернувся до суду з зазначеним позовом,

посилаючись  на те, що він є власником гуртожитку,
розташованого АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_1 тривалий час

не
проживає у кімнаті НОМЕР_1. Вказане жиле приміщення він здає у піднайом

громадянам.
Позивач у позовній заяві прохає у судовому порядку позбавити

ОСОБА_1
права користування жилим приміщенням в кімнаті №6 гуртожитку,

розташованого
в будинку АДРЕСА_1, та зобов'

язати
відділ  громадянства та реєстрації
фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ

УМВС
України в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію ОСОБА_1на

вказаній
адресі.

Представник позивача підтримав позовні
вимоги в судовому засіданні.

Відповідач про час і місце судового
засідання повідомлявся належним

чином,
про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника  позивача

суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.

224
ЦПК України.

Представник третьої особи надав
повідомлення, в якому прохав розглядати

справу
без їх участі.

Судом встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
гуртожиток АДРЕСА_1 є власністю ВАТ БМФ
“Дніпроважбуд”, що створене в

процесі
корпоратизації в 1995 році та є правонаступником тресту “Дніпроважбуд”.

Право
власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на

нерухоме
майно від 22.11.2004 року(а.с.18).

Згідно
з ордером від 11.11.1992 р. № 38 жила площа у кімнаті НОМЕР_1

гуртожитку
тресту “Дніпроважбуд” АДРЕСА_1, була надана матері відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2
строком на 2 роки, на період роботи у тресті (а.с.7). На час вселення

до
гуртожитку ОСОБА_2 мала дітей - ОСОБА_1, 1972

р.н.
(відповідач по справі) та ОСОБА_3, 1976 р.н.

ОСОБА_2
працювала у тресті з жовтня 1989 року до квітня 1999 року,

звільнилася
за власним бажанням (а.с.8-9). У 2004 році ОСОБА_2

зареєструвала
шлюб, змінила призвіще на ОСОБА_4, залишила гуртожиток та

16.09.2004
року знялася з реєстрації (а.с.10-11). ІНФОРМАЦІЯ_1 її син та

брат
відповідача - ОСОБА_3 помер, у зв'язку з чим він

06.06.2005
року був знятий з реєстраційного обліку (а.с.12). З цього  часу у

кімнаті
НОМЕР_1 гуртожитку є зареєстрованим та
залишається проживати відповідач

ОСОБА_1  (а.с. 13). Як встановлено в судовому
засіданні, відповідач

ОСОБА_1
в кімнаті гуртожитку не проживає  з
серпня 2006 року, про що

укладений
акт (а.с.32), а здає її в піднайом іншим особам - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за 300
грн. у місяць (а.с.14).Між ВАТ

БМФ
“Дніпроважбуд” як власником гуртожитку (а.с.18) і ОСОБА_5 укладено

Договір
за №5 про оренду жилої площі у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1
(а.с.29-32).ОСОБА_6 виїхала із зазначеної

кімнати
і на цей час у ній не проживає.

Представник позивача в судовому
засіданні  в обґрунтування позовних

вимог
пояснив, що, на даний час ОСОБА_1 у кімнаті гуртожитку не проживає

майже
15 місяців, здав кімнату у піднайом іншим особам, що суперечить правилам

мешкання
в гуртожитках. Згідно закону жила площа
при тимчасовій відсутності

наймача   може зберігатися за ним тільки протягом 6
місяців. Оскільки  ОСОБА_1 фактично
залишив жилу площу, то між ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” як власником

гуртожитку
і ОСОБА_5 укладено договір оренди жилої площі у кімнаті №6.

Власник
гуртожитку, яким є підприємство ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” має право

розпоряджатися
своїм майном на власний розсуд, зокрема передавати за плату в

користування
іншим особам. Відповідач ОСОБА_1 втратив право користування

жилою
площею у кімнаті гуртожитку, Фактом своєї реєстрації в гуртожитку він

утворює
перешкоди власнику у володінні, користуванні та розпорядженні своїм

майном.
Представник позивача прохав визнати відповідача особою , яка втратила

право
користування жилою площею в гуртожитку, а
також усунути перешкоди  у

володінні,
користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом зняття

відповідача
з реєстрації на вказаній житловій площі.

Суд вважає, що  доводи представника позивача знайшли своє
підтвердження в

судовому
засіданні, та можуть бути покладені в основу прийняття рішення по

справі.

Згідно
з п.15 Примірного положення  про
гуртожитки, затвердженого

постановою
Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208 (яке діє по

цей
час), жила площа у гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню та

здачі
у піднайом.

Із змісту
ч.4 ст.9 ЖК України витікає, що
житлові права громадян, які

здійснюються
в суперечності з їх призначенням чи з порушенням прав інших

громадян,
під охорону  законом не підпадають.

Гуртожиток АДРЕСА_1 є

власністю
ВАТ БМФ  “Дніпроважбуд”, що створене в
процесі корпоратизації в 1995

році
та є правонаступником тресту “Дніпроважбуд”.Право власності

підтверджується
витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від

22.11.2004
року.

Відповідно до акту перевірки жилої площі
у гуртожитку ВАТ БМФ

“Дніпроважбуд”
АДРЕСА_1 від 10.10.2007 року відповідач ОСОБА_1 за місцем реєстрації не

проживає
з серпня 2006 року, здав жилу площу у піднайом ОСОБА_5 за 300

грн.
в місяць. На час перевірки ОСОБА_5 продовжувала мешкати на вказаній

жилої
площі. За її згодою з нею був  укладений
Договір оренди кімнати на строк

з
01.08.2007 року до 30.06.2008 року. Розмір орендної плати у місяць складає

186
грн.(а.с.29-31).

Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача за ним

зберігається
жиле приміщення протягом  шести місяців.
У відповідності до ч.1 ст.

72
ЖК України визнання особи  такою, що
втратила право користування жилим

приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,

провадиться
у судовому порядку.

Відповідно до  ч.2 ст.48 Закону України “Про власність”
власник (в даному

випадку
позивач) може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би

ці
порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. У відповідності до ч.

1
ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені

ним
права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що
факт втрати відповідачем

ОСОБА_1
права користування жилою площею в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку,

розташованого
АДРЕСА_1 знайшов своє

підтвердження,
що факт подальшої реєстрації відповідача на вказаній житловій

площі
дійсно створює для позивача перешкоди в користуванні та розпорядженні

своєю
власністю , тому позов ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” підлягає задоволенню у

повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 14, 57, 58, 197,
208, 212, 214, 215, 224, 225, 226

ЦПК
України, ст. 391 ЦК України, ст.ст.9, 71, 72 ЖК України, ч.2 ст.48 Закону

України,
п.15 Примірного положення  про
гуртожитки, затвердженого постановою

Ради
Міністрів Української РСР від 03..06.1986 р. № 208 суд -,

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”
задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 як особу, яка втратила
право

користування
жилою площею в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” за

АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди  Відкритому акціонерному товариству
будівельно-монтажна

фірма
“Дніпроважбуд” в користуванні та розпорядженні своєю власністю шляхом

зняття  Філякіна Олександра  Вікторовича з реєстрації в кімнаті НОМЕР_1
гуртожитку

ВАТ
БМФ “Дніпроважбуд” АДРЕСА_1.

Зобов'язати  ВГІРФО Індустріального РВ  ДМУ УМВС України у

Дніпропетровській
області зняти з реєстрації ОСОБА_1 на

жилій
площі в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою

заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в
апеляційному порядку до

апеляційного
суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд

міста
Дніпропетровська  шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення

рішення
апеляційної скарги або шляхом подання в десятиденний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього

протягом
двадцяти днів  апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення

заочне
рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:                               В.П.Чебикін