Справа № 22ц-682/2007                           Головуючий у першій
інстанції-ЗАРІЧНА Л.А.
цивільна                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року                                                                                                         м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді
БОЙКО О.В.

суддів:   ШАРАПОВОЇ О.Л., ШЕВЧЕНКА В.М. при
секретарі:   ПІЛЬГУЙ Н.В.

за
участю:   ПРЕДСТАВНИКА ПОЗИВАЧА ОСОБА_3,
ВІДПОВІДАЧА ОСОБА_2, ПРЕДСТАВНИКА ВІДПОВІДАЧА ОСОБА_4, ПРЕДСТАВНИКА ТРЕТЬОЇ
ОСОБИ ОСОБА_5.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою приватного підприємця ОСОБА_1на рішення Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 20 лютого 2007 р.
у справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі на рішення Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 20 лютого 2007 р. приватний підприємець ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити в повному обсязі його позовні вимоги.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволені частково та з
останнього на користь апелянта стягнуто 350 грн. у відшкодування шкоди,
заподіяної ДТП, та 68
грн. 58 коп. у відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не
з"ясував всі обставини справи, а висновок суду не відповідає обставинам
справи. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна
пригода сталася при виконанні ОСОБА_2 трудових обов'язків, але жодного доказу
на підтвердження цього суду не надано. Суд першої інстанції в своєму рішенні
вказав на те, що не доведено факт порушення водієм ОСОБА_2 своїх трудових
обов"язків. Дане твердження є помилковим, оскільки в обов"язки водія
входить дотримання Правил дорожнього руху України, чого ОСОБА_2 зроблено не
було, внаслідок чого сталося ДТП.
Крім того, ОСОБА_2 особисто отримав вантаж, тобто фактично став виконувати
обов"язки експедитора.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи
з наступного.

По справі встановлено, що згідно трудового договору між працівником та
фізичною  особою  від 01.05.06 року ОСОБА_2  був прийнятий на роботу до

приватного підприємця ОСОБА_1 та зобов'язаний
виконувати обов'язки водія, а ПП зобов'язується оплачувати працю працівника у
розмірі 350 грн. на місяць. 18 грудня 2006 року близько 6-00 години ОСОБА_2,
керуючи автомобілем МАЗ з причепом на автодорозі Херсон - Красноперекопськ -
Сімферополь не правильно вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну
смугу та допустив перекидання транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль
та причеп отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.07 року ОСОБА_2 був
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Дана
постанова суду не оскаржена та є законною.

Відповідно до статті 134 КЗпП України передбачені випадки
повної матеріальної відповідальності: укладання між працівником та
підприємством письмового договору про взяття на себе повної матеріальної
відповідальності; майно або інші цінності одержані працівником під звіт за
разовою довіреністю або іншим разовим документом; шкода завдана діями
працівника, які мають ознаки діянь, що переслідуються в кримінальному порядку;
шкода завдана працівником, який був в нетверезому стані; шкода завдана
нестачею, умисним знищенням або умисним зіпсуванням матеріалів; відповідно до
законодавства на працівника покладена повна матеріальна відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству; шкода завдана не при виконанні службових
обов'язків.

За таких обставин, коли дорожньо-транспортна пригода сталася під час
виконання відповідачем трудових обов'язків, суд першої інстанції вірно дійшов
висновку про те, що стягненню підлягає сума в межах середнього місячного
заробітку відповідно до ст. 132 КЗпП України. Доводи апелянта про те, що шкода була
заподіяна ОСОБА_2 не при виконанні трудових обов'язків та останній мав умисел
на пошкодження майна належними доказами не підтверджуються.

Судове рішення відповідає як матеріальному, так і процесуальному праву, а
тому відсутні підстави для його скасування чи зміни.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313 -315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого
2007 р. - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання нею законної сили.