№ 2-872
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2007 року
Жовтневий районний суд

м.
Дніпропетровська

у складі:
головуючого

судді Антонюка
О.А.

при секретарі
Садовому О.В.

за участю
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2і ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська і ОСОБА_4,
третя особа комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації»  про визнання права
власності і зобов'язання провести певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
і ОСОБА_3  13 листопада 2007 року
звернулися до суду з позовом до відповідачів Жовтневого райвиконкому і ОСОБА_4
про визнання права власності на об'єкт нерухомості і зобов'язання провести
певні дії. Позивачі у своєму позові і в ході судового засідання посилалися на
те, що рішенням суду в 1989 році за ОСОБА_4визнано право власності на будинок
АДРЕСА_1; позивачі є родичами останньої і з її дозволу збудували на тій же
земельній ділянці будинок Б-1 з літньою кухнею і погрібом (ОСОБА_2) і будинок
В-1 (ОСОБА_3). Позивачі з додержанням будівельних норм і правил збудували
вказані будинки і мешкають там своїми сім'ями. Але, збудувавши будинки і
споруди, не оформили документи на них стосовно вводу в експлуатацію і не
зареєстрували право власності на всі ці споруди. Просили визнати за ними право
власності на вказані житлові будинки зі спорудами на кожного позивача,
зобов'язати відповідача ввести вказані будинки зі спорудами в експлуатацію,
задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_4в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі,
погодившись з поясненнями позивачів, не заперечувала проти всіх вимог і просила
винести рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник
відповідача виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська в
судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про
причини неявки  суду не повідомив. Суду
надане письмове звернення відповідача з проханням розглянути с праву без них і
рішення винести за наявними документами по закону на розсуд суду. Суд вважає
можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача згідно з ст.
169 ЦПК України.

Представник третьої особи
КП «ДМБТІ» в судове засідання не з'явився, про день і час
слухання справи повідомлявся належним чином, не заперечував проти заявлених
позовних вимог, просив рішення винести на розсуд суду за наявними матеріалами
справи по закону, справу розглянути без їх участі. Суд вважає можливим розгляд
справи без участі представника відповідача згідно зі ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши
пояснення позивачів, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали
справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 грудня 1989 року за відповідачем ОСОБА_4 визнано право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Рішення вступило в законну силу і
виконане. До цього рішення вказане домоволодіння належало ОСОБА_5 і складалося
з житлового будинку А-1.

Чоловік позивача ОСОБА_2 є братом
ОСОБА_4і з дозволу останньої позивач в 1965 році в межах цієї ж земельної ділянки
збудувала житловий будинок Б-1 загальною площею 50.8 кв. м., а в 1974 році -
літню кухню літ. Г загальною площею 11.4 кв. м. та погріб літ. Ж загальною
площею 4.1 кв. м. Позивач ОСОБА_3є рідною сестрою відповідача ОСОБА_4 і з
дозволу останньої позивач збудувала в 1978 році житловий будинок В-1 загальною
площею 51.6 кв. м. Позивачі і відповідач весь час мешкають АДРЕСА_1 та іншого
місця мешкання не мають. Домоволодіння огороджене та має чіткі  границі, вказані в технічному паспорті.  Будь-яких перешкод або спорів в
користуванні вказаним домоволодінням не має. Сторони спільно використовують земельну ділянку і ніяких спорів і
розбіжностей не мають.

Стаття 15 ЦК
України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа
має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання…»

Стаття 16 ЦК
України передбачає, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу.

Тому, у зв'язку з необхідністю
узаконити вищевказані будинки і споруди позивачі вимушені
звернутися з позовом до суду.

Згідно
ст. 4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє,
користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право
здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону.

Згідно
ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування та забудову територій» будівництвом
слід вважати здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації,
капітального ремонту, впорядкування об'єктів градобудівництва, розширення та
технічного переоснащення.

У
відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда,
інше вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних
норм і правил.

Судом
встановлено, що будову будинків Б-1 і В-1, літньої кухні Г і погрібу Ж
позивачами було проведено в межах наданої земельної ділянки, тому визнання за
ним права власності на об'єкти самочинного будівництва не порушує прав фізичних
та юридичних осіб. Проведене будівництво не порушує права інших власників
сусідніх будинків, що підтверджено висновками будівельно-технічної експертизи
державного НДПВІ (проект реконструкція) від 19 грудня 2006 року за результатами
інженерно-технічного обстеження стану реконструйованих приміщень АДРЕСА_1:
згідно проведених досліджень, застосовані конструктивні рішення несучих та
огороджувальних конструкцій при здійсненні будівництва новостворені житлові
приміщення відповідає чинним будівельним нормативним документам, включаючи
протипожежні і санітарні норми, не загрожує безпечній експлуатації будинків
після введення в експлуатацію, конструкції будинків не створюють аварійності
об'єкту, сам об'єкт відповідає будівельним та технічним нормам, стіни,
фундаменти, перекриття знаходяться в працездатному і задовільному стані,
загальний стан задовільний та забезпечує безпечну експлуатацію будинку в цілому,
ознак деформацій та порушень конструкцій не виявлено.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що з відома органів державної
влади позивачу видано технічний паспорт на будинок та підключено до
електромереж, є домова книга (прописка і реєстрація) та ін. Вищенаведені
обставини свідчать про визнання органами влади права позивачів на мешкання та
оформлення правовстановлюючих документів на вказане  нежитлове приміщення.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти,
користуватися й розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 4 Закону
України «Про власність», ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє,
користується й розпоряджається приналежним йому майном. Власник має право
робити відносно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Користуючись
цим правом сторони і використали відповідно до
закону надану земельну ділянку, в результаті чого фактично створили
приміщення, а саме: житлові будинки, літню кухню та погріб.

На підставі ст. 392 ЦК України,  власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі
договору, є власником цієї речі.

Враховуючи
вказане, суд вважає можливим визнати за позивачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право
власності на житловий будинок Б-1 загальною площею 50.8 кв. м., літню кухню
літ. Г загальною площею 11.4 кв. м. та погріб літ. Ж загальною площею 4.1 кв.
м. - за ОСОБА_2 і житловий будинок В-1 загальною площею 51.6 кв. м. за ОСОБА_3
АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідача виконком розглянути і вирішити питання про
введення будинків і споруд в експлуатацію.

Таким
чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє об'єктивне підтвердження в
ході судового засідання та підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції
України, ст. ст. 15, 16, 319, 331, 376, 392 ЦК України, ст. 4 Закону
України «Про власність», ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування та забудову
територій», ст. ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України,    суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на житловий будинок Б-1 загальною площею 50.8 кв. м., літню кухню
літ. Г загальною площею 11.4 кв. м. та погріб літ. Ж загальною площею 4.1 кв. м.
домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на житловий будинок В-1 загальною площею 51.6 кв. м. домоволодіння
АДРЕСА_1.

Зобов'язати виконком Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська в передбаченому
законом порядку ввести в експлуатацію житловий будинок Б-1 загальною площею
50.8 кв. м., літню кухню літ. Г загальною площею 11.4 кв. м. та погріб літ. Ж
загальною площею 4.1 кв. м. та житловий будинок В-1 загальною площею 51.6 кв.
м. домоволодіння АДРЕСА_1, на які визнано право власності за ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -