РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого                               Меленко
О.Є.

суддів                                           Горблянського
Я.Д., Матківського Р.Й.

секретаря                                     Пожар
Р.В.

з участю:      позивачів                ОСОБА_1, ОСОБА_2,    відповідача ОСОБА_5,

представника       ВАТ „М"ясомолтранс"- Гретчук
Г.І., третьої особи-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які також виступають в інтересах малолітнього сина
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВАТ „М"ясомолтранс", ОСОБА_5, третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2007 року,-

встановила:

У листопаді 2002 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2, що діяли також в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2р.н. звернулись з позовом до ВАТ
"М"ясомолтранс" і ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів
ОСОБА_6, про стягнення 16 657,78 грн. матеріальної та 20000 грн. моральної
шкоди.

Вимоги мотивували тим, що 12 серпня 2002 року близько 17 год. на дорозі в
напрямку М.Хмельницький у автомобіля ЗІЛ 44510, реєстраційний номер НОМЕР_1,
яким керував водій ОСОБА_6 працюючий у підприємця ОСОБА_5., який в свою чергу
орендував цей автомобіль у відповідача- ВАТ "М"ясомолтранс",
відкрутилось переднє колесо і вдарилось у автомобіль позивачів марки ВАЗ-21043,
який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено автомобіль позивачів. Крім цього, самі позивачі
отримали ряд тілесних ушкоджень, внаслідок яких перебували на стаціонарному
лікуванні.

Відповідно до висновку №1309 автотоварознавчої експертизи
від 12.09.2002 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого з вини
відповідачів автомобіля ( з врахуванням втрати товарного виду) становить 13
942,54 грн. Вартість придбаних для лікування медикаментів складає 79 грн.95 коп.
Також за період розслідування справи і експертизи лікування ними витрачено 2
106 грн. на оплату найманого автотранспорту та 139 грн. 29 коп. на оплату
послуг зв"зку. На оплату трасологічної і товарознавчої ними витрачено 390
грн., а тому просили про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму
16657грн. 78 коп. та по 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди кожному.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 січня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діють також в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1   13942   грн.
54   коп.   матеріальної
шкоди   у  зв"язку
з

Справа № 22-ц-397/2007 р.                                 Головуючий
у 1 інстанції Лазарів О.Б.

Категорія      19                                                     Доповідач   Меленко О.Є.

2

пошкодженням
автомобіля та 1576 грн. 55 коп. витрат пов"язаних з лікуванням, поїздками
та телефонними переговорами у зв"язку з розслідуванням кримінальної
справи, витрат пов"язаних з наданням правової допомоги, всього разом 15519
грн. 09 коп. та 155 грн. 19 коп. судового збору на користь держави. Цим же
судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 5000 грн. моральної шкоди, зокрема - ОСОБА_1 - 1500 грн., ОСОБА_2 -
1500 грн., ОСОБА_3- 1000 грн., ОСОБА_4 - 1000 грн.. В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_5. вказує, що судом першої інстанції невірно застосовано
матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини. Так, докази його вини, як
володільця транспортного засобу відсутні. Отже, обов"язок по відшкодуванню
шкоди позивачам на нього покладено неправомірно. Крім цього, суд не врахував,
що власником джерела підвищеної небезпеки був ВАТ „М"ясололтранс",
який передав йому ( ОСОБА_5) автомобіль з скритими дефектами. Вважає також, що
судом безпідставно стягнуто з нього 3679 грн. 80 коп. вартості ремонтних робіт,
оскільки свій автомобіль позивач не ремонтував, крім цього не вирішено питання
повернення йому пошкодженого кузова та деталей. Судом також не враховано того
факту, що позивачу ОСОБА_1 виплачено страхову суму. Просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_5. вимоги підтримав з тих же мотивів, що викладені
в апеляційній скарзі, третя особа та представник ВАТ
"М"ясомолтранс" доводи ОСОБА_5 визнали, просять про скасування
оскаржуваного судового рішення. ОСОБА_1, ОСОБА_2 вважають, що рішення суду
постановлено з дотриманням вимог закону і підстав для його зміни чи скасування
немає.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін та третьої особи, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Встановлено, що
12 серпня 2002 року на автомобільній дорозі в напрямку міста Хмельницький ,
внаслідок відірвання переднього колеса автомобіля ЗІЛ-44510 реєстраційний номер
НОМЕР_1, сталась дорожньо-транспортна пригода в якій пошкоджено автомобіль
ВАЗ-21043, належний позивачам. При цьому позивачам також було заподіяно тілесні
ушкодження і моральну шкоду і зазначених обставин жодна з сторін не оспорює.

За змістом ч. 2
ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Аналогічна норма містилася й у Цивільному кодексі 1963 року.

Як вбачається з
матеріалів справи, на час ДТП підприємець ОСОБА_5. здійснював експлуатацію
автомобіля ЗІЛ-44510 реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору лізингу,
укладеного 01 жовтня 1995 року між ним та ВАТ "М"ясомолтранс"
м.Івано-Франківська. ОСОБА_6, що керував автомобілем ЗІЛ перебував у трудових
відносинах з ОСОБА_5, у зв"язку з чим суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що відповідальність за спричинену шкоду слід
покласти на відповідача ОСОБА_5

Разом з тим, вирішуючи питання, щодо розміру матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив з суми що визначена експертом, як така, що необхідна для
проведення відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21043 належного ОСОБА_1- 13
942 грн. 54 коп., не взявши до уваги того факту, що відновлювальний ремонт
ОСОБА_7 не проводив, а відчужив автомобіль. Зазначене стверджується матеріалами
справи, зокрема довідкою відділу ДАІ в області від 14.11.2006 року, з якої
вбачається, що вартість автомобіля на час його придбання новим власником у
листопаді 2003 року (згідно акту оцінки експертом) становила 12 655 грн. ( а.с.
209). З акту №1309 автотоварознавчої експертизи від 12.09.2002 року ( а.с.  19-21) вбачається, що дійсна ринкова вартість

3

автомобіля ВАЗ
21043 д.н.з. НОМЕР_2 на момент пошкодження складала 18 119 грн. 74 коп. Таким
чином реальні збитки, що завдані ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля складають (18
119,74 - 12 655) 5 464 грн. 74 коп. Однак зазначеної обставини суд першої
інстанції не врахував, у зв"язку з чим ухвалене ним рішення в цій частині
слід змінити.

Враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
позивачам також було заподіяно тілесні ушкодження з приводу яких вони
перебували на лікуванні, вони зазнали фізичних та психологічних страждань, то,
на думку судової колегії, розмір моральної шкоди, що визначений судом першої
інстанції до відшкодування є адекватним спричиненій шкоді. Висновок суду про
стягнення з ОСОБА_5 1576 грн. витрат понесених позивачами на лікування, поїздки
та телефонні переговори, що були пов"язані з проведенням розслідування
кримінальної справи щодо дорожньо-транспортної пригоди та юридичну допомогу
також ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що автомобіль позивача був
застрахований не заслуговують на увагу, оскільки є голослівними.

Зважаючи на те, що справа розглядалася судами
неодноразово і суми, що були визначені до відшкодування рішенням
Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2003 року ( в послідуючому
скасованого), вже сплачені ОСОБА_5. позивачам, то відповідно до вимог ст. 380
ЦПК України слід застосувати поворот виконання в частині безпідставно отриманих
ОСОБА_7 від ОСОБА_5 8 477 грн. 80 коп. матеріальної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 313,
314, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 року задовольнити частково,
рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2007 року в частині
відшкодування на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та стягнення з ОСОБА_5
судового збору- змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 5 464 грн. 74 коп.
матеріальної шкоди у зв"язку з пошкодженням автомобіля та 1576 грн. 55
коп. витрат пов"язаних з лікуванням, поїздками , телефонними переговорами
у зв"язку з розслідуванням кримінальної справи та наданням правової
допомоги, а всього разом

7     041( сім тисяч
сорок одну) грн. 29 коп. та 70 грн. 41 коп. судового збору на користь

держави.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 25
січня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Зобов"язати     ОСОБА_1
повернути ОСОБА_5

8     477 ( вісім
тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 80 коп. безпідставно стягнутих за

скасованим рішенням Івано-Франківського міського суду від
25 липня 2003 року.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ним чинності.