У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 грудня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом   ОСОБА_1до товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбасдокументсервіс» про стягнення середнього заробітку за
час затримання розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, про
зміну причини та дати звільнення, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Єнакіївського
міського суду Донецької області від 1 червня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 29 серпня 2007 року,

встановила:

Позивач звернувся в суд із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що наказом № 16-к від 2 листопада 2004
року його було прийнято до ТОВ „Донбасполіграфцентр”, наказам № 3 від 1 квітня
2005 року його переведено до ТОВ „Донбасдокументсервіс” системним
адміністратором-сервісним інженером, наказом № 6-к від 14 липня 2005 року його
звільнено за ст. 38 КЗпП України.

Зазначав, що відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач
зобов'язаний  провести з ним розрахунок в
день звільнення, проте йому не було нараховано і виплачено компенсацію за 3
календарних дні додаткової відпустки за особливі умови праці. Звернення до
керівництва відповідача результатів не дали. Після звернення до прокуратури цей
факт порушення законодавства був встановлений і йому було перераховано
компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 65 грн. 55 коп.

Вказував, що за весь час затримки розрахунку з моменту звільнення і по день
фактичного розрахунку йому належить середня заробітна плата, нарахована з
одноденного заробітку, обчисленого відповідно до Порядку, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 і кількості
робочих днів, яка в добровільному порядку не виплачена.

Крім того, позивач зазначав,  що 8
червня 2005 року він перебував у міській лікарні № 7 на обстеженні,  проте
його відсутність на роботі наказом
№ 7-к від 8 червня 2007 року визнано як прогул, хоча довідку про
відвідування лікарні він надав, а тому вважає, що діями адміністрації йому
заподіяно моральні страждання.

Посилаючись на порушення адміністрацією ст.ст. 32,  97, 103 КЗпП України просив суд, відмінити
наказ від 6-0 від 13 липня 2005 року в частині дії його з 1 липня 2005 року,
стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку з
моменту звільнення по день фактичної виплати в         сумі 23 559 грн., стягнути з
відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн., відмінити наказ №7-к від 2005
року, відмінити наказ № 6-к від 14 липня
2005 року про звільнення.

Рішенням  Єнакіївського міського суду Донецької області
від 1 червня 2007 року в позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 29 серпня 2007 року рішення Єнакіївського міського суду Донецької
області від 1 червня 2007 року  залишено
без змін.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення Єнакіївського
міського суду Донецької області від 1 червня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 29 серпня 2007 року, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до
вимог  ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не    може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів
справи вбачається, що оскаржувані судові рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 1 червня    2007 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 29 серпня
2007 року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк