Справа№22Ц-3557/2007р.
Головуючий у 1 інстанції Костюк Л.О.
Доповідач у 2 інстанції  Поліщук
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем            України.

18 грудня  2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних  справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого
- судді Антоненко В.І.

суддів  - Поліщука М.А., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Козак І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні  в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення
Броварського  міськрайонного суду
від  8 серпня   2007 року у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання договору укладеним, припинення права власності на земельну ділянку,
визнання права власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь в розгляді справи,
перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В  січні 2007року
ОСОБА_2  звернулась в суд із зазначеним
позовом і просила

зобов»язати ОСОБА_1 передати у  приватну власність позивачки за основним
договором купівлі-продажу земельну ділянку, надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства
загальною площею 0,40га, що знаходиться в
АДРЕСА_1 стягнути з відповідача на користь
позивача  збитки в розмірі 19 000грн.

В ході розгляду справи позивачка
позовні вимоги доповнила  і   просила вважати
укладеним договір купівлі- продажу земельної ділянки від 29 серпня 2006року між
ОСОБА_1 і  ОСОБА_2,
припинити право власності ОСОБА_1на
земельні  ділянки

площею 0,25 га, які
розташовані в АДРЕСА_1 цільове призначення земельної ділянки  для будівництва та обслуговування житлового
будинку  і площею 0,1696га цільове
призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського
господарства,  визнати за нею право
власності на вказані земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,1696га,
стягнути з відповідачки 500грн., які підлягали сплаті при укладенні основного
договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим,
що 29 серпня 2006року вона  за договором купівлі-продажу придбала у  ОСОБА_1 житловий будинок, який  знаходиться
в АДРЕСА_1і в той-же день між
ними було укладено попередній договоір про укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,40га,  де п.1 договору купівлі-продажу передбачено, що у
строк до 1.01.2007 року продавець зобов'язується приватизувати земельну
ділянку, виготовити Державний акт про право власності на земельну ділянку та передати у власність покупця за
основним договором купівлі-продажу, а покупець зобов'язується прийняти і
оплатити земельну ділянку, надану для будівництва
і обслуговувань житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею  0,40 гектарів,  що знаходиться в АДРЕСА_1. Також
сторони домовилися про істотні умови
основного договору, а саме: продаж земельної ділянки буде вчинено за 10 000
гривен готівкою. При укладенні
попереднього договору 29 .08. 2006 р. ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_1 передоплату у вигляді авансу в розмірі 9500
грн. Проте після укладення попереднього договору відповідачка взяте на себе
зобов»язання про укладення основного договору купівлі-продажу земельної ділянки
не виконала, сплачені їй кошти  у вигляді
авансу  не повернула.

Рішенням
Броварського  міськрайонного суду
від  8 серпня   2007 року позов задоволено. Ухвалено вважати укладеним договір
купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0.40 га   відповідно  до  попереднього
договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 29.08.2006року,  зареєстрованим
за   №
9099     приватним  нотаріусом
Броварського районного нотаріального округу Київської області  ОСОБА_3, за яким ОСОБА_1продала, а  ОСОБА_2купила за І0 000грн. земельну ділянку
розміром 0,40 га в АДРЕСА_1,
яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1на підставі Державних актів   про
право власності на ділянку
серії ЯД № 690159 на 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та серії ЯД №690170 на
0,1696 га для ведення особистого підсобного господарства,  виданих
Богданівською сільською радою Броварського району Київської області 18 грудня 2006 року. Припинено
право власності ОСОБА_1на земельну ділянку розміром

0,25 га, яка належала їй на праві приватної власності на підставі
Державного  акту

землю Серії ЯД №
690159  і передана для будівництва та
обслуговування

жилого будинку та на земельну ділянку розміром 0,15га, яка
належала їй

на праві приватної власності відповідно до Державного акту
ЯД№690170 передана для

ведення
особистого підсобного господарства. Визнано
право власності за ОСОБА_2на земельну ділянку розміром 0,25 га, яка належала на праві власності    ОСОБА_1 на підставі Державного акту на землю Серії ЯД № 690159   та право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка належала на
праві власності ОСОБА_1відповідно до
Державного акту на право приватної власності на землюЯД № 690170. Стягнуто з ОСОБА_2на користь
ОСОБА_1500(п»ятсот) грн.. вартості землі, які вона не доплатила  при укладенні договору.

В
апеляційній  скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на  неправильне
застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом.

Обґрунтованим  є
рішення,  ухвалене на основі повно
і всебічно з”ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення
про  задоволення позовних вимог, суд
першої інстанції виходив із того, що
сторони  в попередньому договорі
домовились про продаж 0,40га земельної ділянки, відповідачка частково отримала
від позивача  гроші у вигляді авансу і
зобов»язання, встановлені попереднім договором, не припинились.

З вказаними
висновками повністю погодитись не можна, поскільки вони не відповідають  обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір,
сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний договір) на умовах,  встановлених
попереднім договором.

Судом
встановлено, що  29.08.2006 року ОСОБА_1
(продавець) і ОСОБА_2 (покупець) уклали попередній договір про те, що у строк
до  1 січня 2007року продавець
зобов»язується приватизувати
земельну ділянку, виготовити Державний акт про право власності на земельну ділянку та
передати у власність покупця за основним договором купівлі-продажу, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування  житлового будинку та ведення особистого
селянського господарства,
загальною площею  0,40 гектарів,  що знаходиться в АДРЕСА_1. Сторони домовились, що продаж земельної ділянки буде
вчинено за 10 000грн.

При
укладенні договору позивачка сплатила відповідачу  передоплату у вигляді авансу   в розмірі 9500грн.

Відповідно до
п.7 попереднього договору від 29.08.2006року (а.с. 8) зобов»язання про
укладення договору купівлі-продажу припиняється, якщо жодна із сторін не
звернеться до другої сторони з пропозицією про підписання договору
купівлі-продажу протягом трьох днів від дати, зазначеної в пункті 1 цього
договору, тобто від  1 січня 2007року.

Частиною третьою ст. 635 ЦК України передбачено, що зобов'язання,
встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не
укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або
якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

В строк, встановлений
попереднім договором,  до 1 січня
2007року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 основний договір купівлі-продажу земельної ділянки
не уклали.

Відповідно до
п.7 попереднього договору  жодна із
сторін не звернулась до другої сторони з пропозицією про підписання договору
купівлі-продажу  земельної ділянки
протягом трьох днів від 1.01.2007року

Колегія суддів
не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звернення
позивачки із позовом в суд 5 січня 2007року(здала на пошту 3 січня
2007року)  свідчить про те, що
зобов'язання за попереднім договором не припинились, а тому  позовні вимоги є підставними.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України позивачка не довела, що відповідно до п.7 попереднього
договору,  ч.3 ст. 635 ЦК України
вона  у встановлений попереднім договором
строк направила пропозицію відповідачці про укладення основного договору.

Примушення до виконання зобов'язання, що ґрунтується на
попередньому договорі, Цивільним кодексом України не передбачено.

За вказаних
обставин, поскільки при апеляційному розгляді встановлено недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, то
відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням
нового рішення про відмову в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.
303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В
И Р І Ш И Л А:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1задовольнити.

Рішення  Броварського
міськрайонного суду від  8
серпня   2007 року скасувати і ухвалити
нове рішення:

В задоволенні
позову ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання договору
укладеним, припинення права
власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку  -
відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий                               Судді