У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого   Патрюка М.В.,

суддів:             Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 представника неповнолітньої
ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, поділ
жилого приміщення та укладення окремого договору найму жилого приміщення; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31 серпня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2006
року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилався
на те, що в квартирі за адресою:АДРЕСА_1,
прописаний він, ОСОБА_2 - колишня дружина його померлого племінника ОСОБА_4 і її неповнолітня донька від першого шлюбу - ОСОБА_3, 1993 року народження. Квартира входить до державного
житлового фонду і знаходиться в оперативному управлінні КП
"Ремонтнік". Основним наймачем
квартири є він, оскільки цю квартиру в 1963 році отримали його батьки.
За життя у 1976 році батьки прописали в зазначену
квартиру ОСОБА_4. У 2000 році  ОСОБА_4
одружився з ОСОБА_2 та без відома
позивача зареєстрував її разом з донькою в спірній квартирі. У 2001 році між ОСОБА_4 та відповідачкою шлюбні стосунки фактично були припинені і він з
вини останньої вимушений був піти з квартири. Після цього у позивача з відповідачкою склався такий порядок користування
жилим приміщенням: позивач

проживав у
ізольованій кімнаті розміром 15,10 кв.м.
з використанням балкону, а відповідачка разом з донькою проживала в ізольованій кімнаті розміром 14,60 кв.м., при цьому, кухня, коридор, туалет та ванна кімната
знаходяться в сумісному використанні.
Однак, починаючи з 2001 року відповідачка почала штучно створювати для позивача неможливі для проживання
в квартирі умови: постійні скандали
та викидання з квартири речей позивача.
У зв'язку з цим, позивач був вимушений піти з квартири, залишивши там усе своє майно, а саме: холодильник,
телевізор, меблі та замкнувши їх на замок у своїй кімнаті. Відповідачка, в свою
чергу, замінила замок на вхідній
двері квартири, тим самим позбавивши його можливості користуватися
квартирою. В 2002 році відповідачка звернулася до суду з позовом про визнання
позивача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, з підстав передбачених ст. 71 ЖК України. Рішенням
суду від 7 жовтня 2002 року в задоволенні її
позовних вимог відмовлено. Після набрання рішенням суду законної сили,
неодноразові наміри позивача вирішити
конфлікт з відповідачкою мирним шляхом не дали результатів. Добровільно
провести обмін квартири або змінити договір найму відповідачка відмовляється.
Тому, ОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким вселити його в спірну
квартиру; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні зазначеним приміщенням; розділити квартиру
АДРЕСА_1 в м. Горлівці, виділивши йому кімнату площею 15,10 кв.м; залишити в
сумісному користуванні жильців зазначеної квартири кухню, коридор, туалет, ванну та балкон; зобов'язати КП
"Ремонтник" заключити з ним окремий договір найму на зазначене
житлове приміщення та відкрити на його ім'я окремий лицевий рахунок.

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічною позовною заявою,
в якій просила визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, посилаючись на те, що з січня 2000 року по теперішній час він не
проживає в спірній квартирі, а мешкає за іншою адресою разом зі своєю дружиною
ОСОБА_5, речі, що залишилися в спірній квартирі він забрав ще у жовтні 2002
року.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 31 серпня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 20 грудня 2006 року, в задоволенні первісного позову ОСОБА_1
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування  прийнятих у справі судових рішень,
посилаючись на порушення норм матеріального процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 31 серпня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20
грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                              Патрюк
М.В.

Судді:                                                                                                 Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.