Справа №2-3224/07
РІШЕННЯ

Іменем  України

«26» лютого
2007 року

Малиновський
районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого -
судді Погрібного C.O.

за секретаря   -
Абергард І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з вимогою про визнання за ним права власності на 5/50 частин
будинку під літ.АДРЕСА_1, що складається з приміщень за №№ 2-6 - житлове,
площею 7,2 кв.м., 2-7 - житлове, площею 7,5 кв.м., 1/2 вбиральні
"Д", посилаючись на такі обставини. За рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 30.12.1987 року ОСОБА_3 на праві власності належала
зазначена частина будинку, в якому позивач разом із ОСОБА_3 та членами своєї
сім'ї проживав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, у зв'язку з чим відкрилась
спадщина. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини, втім у видачі свідоцтва йому було відмовлено через те, що у
свідоцтвах про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 їх прізвища помилково позначені як
"ІНФОРМАЦІЯ_2", не вказані місце народження та по батькові братів
ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідачка
у судове засідання з'явилася, позов визнала у повному обсязі, не заперечувала
проти визнання права на спадщину після смерті її батька за позивачем, який є
братом померлого, оскільки вона на цю спадщину не претендує, також пояснила, що
позивач є рідним братом її батька.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити із задоволенням позову при проведенні попереднього судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом установлені наступні фактичні обставини на підставі пояснень сторін,
представлених сторонами письмових доказів.

За
рішенням Малиновського районного народного суду м. Одеси від 30 грудня 1987
року у справі № 2-1609/88 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
домобудівництва останньому виділено в літ. "А" - приміщення 2-6
житлове, площею 7,2 кв.м., 2-7 житлове, площею 7,5 кв.м., 1/2 вбиральні, що
складає 5/50 частин будинкуАДРЕСА_1 та визнано за ним право власності на цю
його частину.

За
копією запису акта про народження № 18 від 1 листопада 1953 року ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьками є ОСОБА_5, у віці 33 років, та ОСОБА_6, у
віці 30 років. За копією запису акта про народження № 52 від 19 грудня 1949
року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7

За
свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20 січня 1987 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, укладений раніше 29 січня 1987 року, було розірвано. Від цього шлюбу
народилась ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Таким
чином відповідачка є спадкоємицею першої черги після смерті свого батька
ОСОБА_3, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років.

Враховуючи
співпадіння віку (56 років) смерті ОСОБА_3 за свідоцтвом про смерть з роком
народження ОСОБА_3 за копією запису акта про народження (1949 рік) суд вважає
доведеним, що зазначений актовий запис належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стосовно
позивача суд має врахувати, що за паспортом громадянина його прізвище зазначено
як ІНФОРМАЦІЯ_3", рік народження 1953, місце народження - село Єфимівка
Овідіопольского району Одеської області, по батькові - ІНФОРМАЦІЯ_9. Висновком
про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану, складеним
Першим відділом РАЦС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси за
зверненням ОСОБА_1, визнано неможливим внести зміни до актового запису про його
народження № 52 віл 19 грудня 1949 року у позначенні прізвища у всіх графах -
"ІНФОРМАЦІЯ_2" на ІНФОРМАЦІЯ_3", але доповнено цей актовий запис
відомостями про по батькові - "ІНФОРМАЦІЯ_9", відомостями про місце
народження - "с. 2

2

Миколаївка
Овідіопольского району Одеської області". Також суд вважає помилкою
визначення прізвища у записі акта про народження позивача як
"ІНФОРМАЦІЯ_2", оскільки у цьому ж записі акта прізвища обох батьків
зазначені як ІНФОРМАЦІЯ_3".

Таким чином викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є
рідними братами, таким чином встановивши їх родинні стосунки.

Позивач є спадкоємцем після смерті свого брата ОСОБА_3 та відноситься до
другої черги спадкоємців.

З числа встановлених судом спадкоємців після ОСОБА_3, якою є його дочка,
відповідачка, вона пред'явлений до неї позов ОСОБА_1, визнала, що оцінюється
судом в якості дій, що свідчать про відмову від спадщини. Таким чином позивач є
єдиним спадкоємцем другої черги після смерті свого брата, який претендує на
спадщину після нього, а відповідачка є спадкоємцем першої черги після смерті
свого батька, тому є належним відповідачем.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить
5/50 частин у праві спільної власності на зазначене домоволодіння.

Позивач є спадкоємцем після смерті свого брата, тому вправі звернутися до
суду як особа, яка вимагає захисту свого законного інтересу.

Таким чином у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 відкрилась спадщина, враховуючи, що
позивач проживав на момент відкриття спадщини та після цього у спірному
будинку, за правилами ч. 3 ст.
1268 ЦК України
вважається доведеним, що він вступив у спадщину, набувши на неї право. Заявивши
в суді про прийняття спадщини після смерті свого брата, враховуючи визнання
позову іншим спадкоємцем, що оцінюється в якості відмови від спадщини на його
користь від відповідачки - іншого спадкоємця за законом, оскільки у встановлені
строки відповідачка не прийняла спадщину, позивач отримав право власності на
успадковувану частину вказаного домоволодіння. Інші спадкоємці, зокрема,
відповідачка, яка є племінницею позивача та дочкою спадкодавця, від належної їй
частки спадщини відмовилася, визнавши позов. Таким чином суд має вимоги
позивача задовольнити, визнавши за ним право власності на 5/50 частин спірного
домоволодіння у порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 1268, 1269, 1270 Цивільного
кодексу України 2003 року, ст. ст. 10, 11, 61, 130, 174, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України
№ 4 від 24.06.83 року „Про практику розгляду судами України справ про
спадкування", СУД -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/50 частин домоволодіння під
АДРЕСА_1 що складається в літ. "А" - з приміщень 2-6 житлове, площею
7,2 кв.м., 2-7 житлове, площею 7,5 кв.м., 1/2 вбиральні "Д", у
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.