Справа № 22ц-350/2007р.                                                         Головуючий у першій
інстанції Лугвіщик А.М.
Категорія 44                                                                              Доповідач у апеляційній
інстанції Птіціна В.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 березня 2007
року колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду міста Севастополя в складі:

головуючого  - Сімоненко В.М.

суддів       -  Птіціної В.І., Колбіної Т.П.

при секретарі-  Благовідові А.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2 представника відповідача ЖБК „Лазурний" Горбунової Г.М.,
представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Гагарінського
району м. Севастополя від 26 грудня 2006р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу „Лазурний", ОСОБА_3 про визнання права
на участь
в паях у будівництві квартири, визнання недійсним рішення загальних зборів ЖБК
„Лазурний" № б від 12.06.2003 р., рішення
уповноважених представників ЖБК „Лазурний" №
9 від 13.11.2003 р., рішення загальних зборів ЖБК „Лазурний" № 7 від 22.11.2003 р. в частині передачі права на будівництво в паях; про визнання недійсним договору № 9 від 31.07.2003
року, про стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ЖБК „Лазурний", ОСОБА_1 про визнання
права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2004 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ЖБК „Лазурний", ОСОБА_3 про визнання за
нею права на участь в паях у будівництві
квартири №АДРЕСА_1в м. Севастополі, визнання недійсним
рішення загальних зборів ЖБК „Лазурний" №6 від 12 червня 2003 року, рішення уповноважених представників ЖБК „Лазурний" № 9 від 13 листопада 2003 року, рішення
загальних зборів ЖБК „Лазурний" № 7 від 22
листопада 2003 року в частині передачі права на будівництво в паях указаної квартири іншому забудовнику - ОСОБА_5.; про
визнання недійним договору № 9 від 31 липня 2003 року про участь в пайовому будівництві, укладеному між ОСОБА_3. та ЖБК
„Лазурний"; про стягнення моральної шкоди з ЖБК
„Лазурний" в розмірі 10 000 грн. та з ОСОБА_3 в
розмірі 5 000 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що 08 липня 1993 року між нею та Севастопольським державним підприємством (далі СДП) „Атлантика" був
укладений договір про участь в
пайовому будівництві квартири,АДРЕСА_1
в м. Севастополі. Вказує, що належним чином сплачувала пайові внески до 1997 року. Однак СДП „Атлантика" зупинила
будівництво, а в листопаді 2003 року вона
дізналася, що без її відома інвестиції передано в ЖБК „Лазурний", право на будівництво в паях спірної квартири
передано ОСОБА_3. Договір між нею та
СДП „Атлантика" не розірваний і укладений раніше чим договір між ОСОБА_3. і ЖБК „Лазурний". За
договором вона внесла в СДП
„Атлантика" на будівництво спірної квартири суму в розмірі 89.905.729 крб.  і  1266
грн.,  що  приблизно
складало  2000  доларів
США.  Діями

2

відповідачів їй заподіяна моральна шкода, яку вона
обґрунтовує тим, що нею втрачені звичні життєві зв'язки,
їй необхідно було припинити свою трудову діяльність для вирішення даної справи.

ОСОБА_3. звернувся до суду із зустрічним позовом до ЖБК „Лазурний", ОСОБА_1 про визнання права власності на
спірну квартиру з тих підстав, що ним
поетапно фінансувалося будівництво спірної квартири і фактично на момент розгляду справи в повному обсязі виплачена її вартість. Будівництво будинку завершено і він проживає
в квартирі більше року, тому за ним повинно
бути оформлено право власності на квартиру.

Рішенням місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 2 6 грудня 2006р. в задоволені основного та зустрічного
позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні її позову та
ухвалити нове рішення про задоволення її вимог,
посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального і процесуального
права, що привело до помилкового рішення по справі, при
невідповідності висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, та
перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про власність", громадянин набуває права власності шляхом вкладення коштів в майно,
одержане внаслідок угод, не заборонених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачкою та СДП „Атлантика" було укладено договір на будівництво
квартири, №АДРЕСА_1 в м. Севастополі (арк.с.5-6), за
яким позивачка зобов'язалась сплатити вартість квартири, а підприємство збудувати
квартиру та передати позивачці.

На 1997 р. позивачкою було оплачено 2251 грн., залишок несплачених коштів
на 01.08.2002 р. - 5287 грн.

У зв'язку з банкротством підприємства „Атлантика", 29.07.2002 р. між
забудовниками будинку в особі голови ініціативної групи, підприємством та ЗАТ
„Монолітбуд", не завершене будівництво було передано для добудови ЗАТ
„Монолітбуд" з послідуючою передачею у власність забудовникам.

З метою створення юридичної особи, забудовниками 06.09.2002 р. було створено ЖБК „Лазурний" до складу якого
позивачка не ввійшла.

У подальшому
спірну квартиру передано ОСОБА_3., який прийнятий у члени ЖБК.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачка не являється членом ЖБК, відмовилась від вступу до ЖБК, квартиру
повністю не профінансувала, а тому не має право
власності на пай у ЖБК.

З такими висновками судова колегія погоджується у зв'язку з тим, що вони зроблені відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

Згідно до п.3.4. Договору від 08.07.1993 р. (арк.с.5-6) в разі несвоєчасного внесення вартості
квартири СДП „Атлантика" залишає за собою право
компенсувати забудовнику раніше внесену суму, а квартиру запропонувати
для викупу третій особі.

Договір позивачкою був укладений з СДП „Атлантика". До членів ЖБК у встановленому законом та статутом порядку її прийнято
не було.

Однак судова
колегія не погоджується з висновком суду, що позивачка відмовилась від вступу в
ЖБК, оскільки на момент його утворення вона
знаходилась у рейсі, але це на правовідносини сторін не впливає. При цьому
судова колегія відмічає, що позивачка була присутня на засіданні ініціативної групи в червні 2002 р., де обговорювалось питання про
цілі забудовників і мала можливість залишити доручення.

3

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій ЖБК по передачі квартири
іншій особі не ґрунтуються ні на законі, ні на договорі, та спростовуються
Статутом ЖБК (арк.с.47-53), п. 1.З. договору № 146 від 29.07.2002 р.
(арк.с.172-173) , які надають право кооперативу, в разі відмови забудовника ввійти до його складу, передати квартиру іншій особі,
відшкодував власні паї.

При цьому судова колегія зазначає, що відповідно до Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 4.10.91р., із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України, позивач має право
вимагати від ЖБК „Лазурний" компенсацію вкладених коштів, оскільки майно, яке було створено за рахунок у
томі числі ї її коштів, було передано
відповідачу, який передав майно іншій особі за фактичну ринкову
вартість.

Аналізуючи
докази по справі в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку, що
оскільки ОСОБА_1 членом ЖБК „Лазурний"
не являється і не має договірних відносин з кооперативом, підстави для задоволення її позовних вимог
відсутні. Але вона не позбавлена
можливості звернутися до суду для визначення грошової компенсації,
виходячи із дійсної вартості квартири.

За таких
обставин оскаржуване рішення суду скасуванню не підлягає, а апеляційна скарга, відповідно до ст.308 ЦПК України, підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.303-317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення місцевого суду Гагарінського району міста Севастополя від 2 6
грудня 2006 р. року залишити без змін.

Ухвала набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців із дня набрання законної сили.