Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007
року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого                                                                                                  Мамаева В.А.

при секретарі                                                                                      Лисенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду смт. Велика Лепетиха цивільну

справу за позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2до ОСОБА_4про зобов»язання вчинити певну дію

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про зобов»язання
вчинити певну дію, мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що у 1971 році ними були закуплені відповідні матеріали та проведено водопровід з метою поливу присадибних ділянок, що
підтверджується розпискою ОСОБА_3. У 1986 році на
прохання відповідача вони дали свою згоду на підключення його до їх водопроводу на безоплатній основі та на невизначений
строк. За час спільного користування майном було придбано спільне майно двигун
за 900 грн. На даний час вони як співвласники водопроводу не
згодні з подальшим користуванням цим майном ОСОБА_4. 15.12.2006 року ОСОБА_1 відповідачу було направлено лист з вимогою
припинити користування водопроводом, але відповіді
на цей лист позивачем не отримано і обов'язку
щодо відключення від водопровідної мережі не виконано, тоді як відповідно до
ст. 391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження сврїм майном. Позивачі просять суд
зобов'язати відповідача від'єднати свій водопровід від
водопровідної водомережі позивачів, проведеної від затоки Каховського водосховища у смт. Велика Лепетиха до житлових будинків по
АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, і стягнути на їх користь судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала та заявила
нову позовну вимогу. Додатково пояснила, що у 1971 році
позивачами було прокладено водопровідну мережу від затоки
Каховського водосховища до їх житлових будинків по АДРЕСА_1 в смт. Велика Лепетиха, яка призначена для поливу
присадибних ділянок. Згодом з їх дозволу до водопровідної мережі
під»єдналися ОСОБА_5. та ОСОБА_4  Згодом ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_6. та ОСОБА_1. добавили до
водопровідної мережі за спільні кошти 96 м.
металевих труб діаметром 2,5 дюйми (75 мм.), тобто кожному належала частка у 24
м. труб. Потім ОСОБА_5. від»єднався від водопровідної мережі і за безоплатне користування водопровідною мережою передав у
власність позивачів свою частку труб. Таким чином, відповідачу
належить лише 24 м. металевих труб вартістю 630,80 грн., із них 22 м. діаметром 76 мм. вартістю 26 грн. за 1 м. на
суму 572 м. та 2 м. діаметром 89 мм. вартістю 29,40
грн. за 1 м. на загальну суму 58,80 грн. У 2004 році позивачі спільно з ОСОБА_4. за спільні кошти придбали двигун за 900 грн.,
частка кожного становить 300 грн. В даний час відповідач не
здійснює ніяких дій по обслуговуванню мережі, а тому вони бажають, щоб він
від»єднався від їхньої водопровідної мережі, повідомили про це письмово
відповідача, але він не від»єднався від водопровідної мережі. Крім того,
вважає, що відповідач повинен заплатити за користування
водопровідною мережею позивачів за останні три роки (в межах строку позовної
давності) у розмірі 700 грн. за кожний рік, всього сплатити на їх користь кошти
у розмірі 2100 грн. Договір про платне користування відповідачем водопровідної
мережі не укладали, при підключенні
відповідача до водопровідної мережі і в подальшому до теперішнього часу не обумовлювали, що відповідач повинен сплачувати плату
за користування мережею, але вважає, що відповідач
повинен сплатити їм вказані кошти, так як довгий час користувався водопровідною
мережею. Просить зобов»язати відповідача передати у власність позивачів 24 м. металевих труб (22 м. діаметром 76 мм.
вартістю 26 грн. за 1 м. на суму 572 м., 2 м. діаметром
89 мм. вартістю 29,40 грн. за їм. на загальну суму 58,80 грн.) вартістю 630,80 грн. та його частку у спільній частковій власності -
двигуна - вартістю 300 грн., всього майно на загальну суму 930,80 грн. Вказану суму відрахувати із суми 2100 грн. і
остаточно стягнути з відповідача на їх користь 1169,20
грн. Таким чином, позивач ОСОБА_1. просить суд: 1)

2

зобов'язати відповідача від'єднати свій водопровід від водопровідної мережі
позивачів, проведеної від затоки Каховського
водосховища у смт. Велика Лепетиха до житлових будинків по вул. АДРЕСА_1, і АДРЕСА_1а, та за власні кошти ліквідувати отвір, що
утвориться у їхній водопровідній мережі; 2)зобов»язати
відповідача передати позивачам у власність 24 м. металевих труб (22 м. діаметром 76 мм. вартістю 26 грн. за 1 м. на суму 572
м., 2 м. діаметром 89 мм. вартістю 29,40 грн. за їм.
на загальну суму 58,80 грн.) вартістю 630,80 грн. та частку відповідача у спільній частковій власності - двигуна -
вартістю 300 грн., всього майно на загальну суму
930,80 грн.; 3) стягнути з відповідача на користь позивачів плату за
користування водопровідною мережею відповідача у
розмірі 1169,20 грн. з урахуванням отриманого від відповідача майна, а також
стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати.

Позивач ОСОБА_6. позов підтримала, згодна і підтверджує пояснення позивача ОСОБА_1.,
заявила аналогічні позовні вимоги.

Відповідач позов
визнав частково і пояснив, що він дійсно підключився до водопровідної мережі позивачів, добросовісно користувався мережею,
спільно її ремонтували. Дійсно
спільно з позивачами придбали за спільні кошти металеві труби і продовжили їх водомережу на 96 м., згоден, що йому на праві
спільної часткової власності належить 24 м. металевих труб. У 2004 році разом з
позивачами за спільні кошти придбали двигун за 900 грн., він заплатив 300 грн., а тому згоден, що йому у
спільній частковій власності належить частка на суму 300 грн., а позивачам на суму 600 грн. Позов визнає частково, так
як згоден від»єднатися від
водопровідної мережі позивачів. В іншій частині позов не визнає, так як є
власником 24 м. металевих труб та
частки у двигуні і не бажає передавати їх у власність позивачів, оскільки бажає провести власну водопровідну мережу, а тому
труби йому знадобляться. Свою частку двигуна
не бажає передавати позивачам, а навпаки бажає, щоб позивачі віддали йому свої частки,
а він компенсує їм вартість часток, планує цей двигун поставити на власну водопровідну мережу. Позовну вимогу про стягнення
плати за користування водопровідною мережею
за останні три роки у розмірі 700 грн. за рік не визнає, так як не укладав з
позивачами договору на оплатне
користування мережею, позивачі ні разу не говорили йому про плату за користування,
а тому для стягнення плати не має жодних підстав.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши у судовому засіданні
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 2, 4 Закону України «Про
власність», ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про
власність» власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Сторони визнали, що водопровідна мережа, до якої під»єднаний водопровід
відповідача, належить позивачам, що між ними не укладався договір про строкове,
платне користування водопровідною мережею, а тому
відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України вказані обставини доведенню не підлягають. Отже позивачі, як власники водопровідної мережі,
відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 4 Закону
України «Про власність», ст. 319 ЦК України мають право на власний
розсуд розпоряджатися своїм майном. Відповідач визнав, що позивачі повідомляли його письмово про від»єднання від водопровідної мережі, визнав
позовну вимогу про від»єднання від водопровідної
мережі, але від»єднання не провів. Таким чином, відповідач перешкоджає позивачам у здійсненні ними права
користування та розпорядження їх майном (водопровідною мережею), а тому вказана
позовна вимога підлягає задоволенню.

Позовна вимога про стягнення з відповідача плати за користування
водопровідною мережею за період 2004-2006 років у
розмірі 2100 грн. із розрахунку 700 грн. за 1 рік є необгрунтованою і задоволенню не підлягає, так як позивачі не укладали з
відповідачем договору про платне користування
водопровідною мережею; не оговорювали з відповідачем умови платного користування мережею: порядок, строки, розмір та форму
оплати; в будь-якій формі за вказаний період не
пред»являли відповідачеві вимог про внесення плати за користування водопровідною мережею, навпаки у позовній заяві позивачі
вказали, що надали відповідачу свою згоду на
підключення його до їх водопроводу на безоплатній основі та на невизначений
строк, а отже відсутні правові підстави для стягнення коштів у розмірі 2100
грн.

3

Сторони визнали, що відповідачу належить 24 м. металевих труб у
водопровідній мережі позивачів на загальну суму 630,80
грн., що двигун належать сторонам на праві спільної часткової власності із яких позивачам належить частка на суму 600 грн.,
відповідачу належить частка у спільній частковій
власності на суму 300 грн., а тому відповідно доч.1 ст. 61 ЦПК України
вказані обставини доведенню не підлягають.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що
є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників маж право на
надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі,
яка відповідає його частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються
спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій
власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( ч.2 ст.
183 ЦК
України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідач не бажає отримувати від позивачів (співвласників) матеріальну
компенсацію за його частку у спільному майні, а
саме за 24 метра металевих труб на суму 630,80 грн., навпаки бажає, щоб його частку було виділено в натурі, так як планує
прокласти власну водопровідну мережу. Металеві труби
відповідно до ст. 183 ЦК України є подільною річчю, тобто такою, яку можна поділити без втрати її цільового
призначення. Крім того, відповідно до вимог ст. 365 ЦК України припинення права на частку у спільному майні за
вимогою інших співвласників не допускається, якщо
річ є подільною. Отже, відповідно до ст. ст. 321, 358, 364 ЦК України, ст. 41 Конституції України відповідач правомірно
вимагає у позивачів (співвласників) виділу йому у
натурі частки із спільного майна (24 м. металевих труб), а тому позовна вимога про передачу у власність позивачів частки
відповідача у спільному майні - 24 м. металевих
труб, з відповідною компенсацією відповідачу їх вартості, є необгрунтованою і задоволенню
не підлягає.

Не може бути задоволена і вимога про передачу у власність позивачів частки
відповідача вартістю 300 грн. у спільній
частковій власності - двигуні. Відповідно до ст. 183 ЦК України двигун є неподільною річчю, оскільки це річ, яку
не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників, якщо 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3)
спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд погоджується з тим, що річ є неподільною і не може бути виділена у
натурі; що спільне володіння і користування
спільним майном є неможливим через суперечки співвласників і їх небажання домовитися про порядок користування та
володіння майном -двигуном, що є їхньою спільною
частковою власністю. Але суд не погоджується з тим, що частка відповідача у спільній частковій власності є незначною, так як
відповідачу належить частка на суму 300 грн., що
становить 13 вартості двигуна. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права
особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Але позивачі не лише попередньо не внесли вартість частки
на депозитний рахунок суду, а й просять відрахувати вартість частки
відповідача у двигуні від плати, яку повинен сплатити відповідач на користь позивачів за користуванням водопровідною мережею,
хоча вказана вимога є необгрунтованою і задоволенню не підлягає. Отже,
враховуючи вимоги ст. 365 ЦК

4

України у суду відсутні підстави для постановления рішення про
припинення права відповідача на частку у спільному майні - двигуні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь
позивачів підлягають судові витрати сплачені
ними за задоволену позовну вимогу нематеріального характеру у розмірі 16 грн. (судовий збір 8,50 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи 7,50 грн.), які сплачені позивачами і документально підтверджені заявами на переказ готівки №№ 145, 147 від
10.01.2007 року.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 183, 319, 321, 358, 364,
365, 391 ЦК України, ст. ст. 2,4, 48 Закону
України «Про власність», ст.ст. 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1та ОСОБА_2задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4від'єднати свій водопровід від водопровідної мережі ОСОБА_1та ОСОБА_2, проведеної від затоки Каховського водосховища у смт. Велика Лепетиха до
житлових будинків по вул. АДРЕСА_1, і АДРЕСА_2, та за власні кошти ліквідувати
отвір, що утвориться у водопровідній мережі ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

В задоволені інших позовних вимог ОСОБА_1та ОСОБА_2відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4на користь ОСОБА_1судові витрати
у розмірі 8 (вісім) грн.

Стягнути з
ОСОБА_4на користь
ОСОБА_2витрати у розмірі 8 (вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржене через Великолепетиський районний суд до апеляційного суду Херсонської області. Заява про
апеляційне оскарження рішення суду подається
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.