Справа
№22ц-266/07                                        Головуючий
першої інстанції Кологрива Т.
19                                       Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
в складі:

головуючої                                                                 Буренкової
К.О.,

суддів:                                                               Довжук
Т.С., Козаченка В.І.,

при секретарі судового засідання Негрун І.О.,

за участю:
позивачів ОСОБА_1 й ОСОБА_2 відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

на рішення
Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2006 р. за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

22 березня 2005 р. ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

У позові вони
зазначали, що проживають у квартирі АДРЕСА_1 За 60 м від їхнього
будинку розташований належний відповідачці бар "Орхідея", де постійно
звучить гучна музика, що заважає їм спокійно відпочивати та негативно впливає
на стан їхнього здоров'я.

Посилаючись на
те, що від впливу вказаного негативного фактора у ОСОБА_1 розвинулась
нестабільна стенокардія, підвищився артеріальний тиск, а потім виникла гостра
стресова виразка шлунку, ускладнена кровотечею, а у ОСОБА_2 підвищився
артеріальний тиск і виникла стенокардія, позивачі просили суд стягнути з
відповідачки для відшкодування завданої їм моральної шкоди: 45000 грн. на користь
ОСОБА_1 та 5000 грн. - на користь
ОСОБА_2 Також позивачі просили відшкодувати за рахунок відповідачки їх витрати
на придбання ліків та додаткове харчування: 2994 грн. 36
коп. -на
користь позивача та 134 грн. 40 коп. - на користь
позивачки.

Рішенням
Арбузинського районного суду від 13
грудня 2006 р. у задоволенні
вказаних вимог позивачів відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаючи рішенням місцевого суду незаконним і
необгрунтованим, просили його скасувати та ухвалити нове про повне задоволення
їх вимог.

Вислухавши суддю
- доповідача,
пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази та перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія судців вважає, що вона підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи
вказане рішення, місцевий суд виходив з того, що позивачі не надали суду
достатніх доказів того, що діями відповідачки їм завдано матеріальної та
моральної шкоди.

Між тим, з
такими висновками суду повністю погодитися не можна, оскільки він, всупереч
вимогам ст. 212 ЦПК
України, дійшов до них без належної оцінки наявних у справі доказів, що мають
значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини, що відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для часткового скасування судового рішення та ухвалення нового
рішення.

2

Так, із
матеріалів справи вбачається, що джерелами підвищеного шуму в квартирі
позивачів є різні фактори, в тому числі й гучна музика, яка звучить у барі
"Орхідея", належному відповідачці (а.с. 139).

При замірі рівня
шуму в указаній квартирі, проведеному 15
жовтня 2003 року
повноважними представниками Братської районної санітарно-епідеміологічної
станції, встановлено перевищення допустимих норм шуму для житлових приміщень.
При нормативі 40-45 дБА було
зафіксовано 57 дБА
(а.с. 140).

Крім того, за
перевищення допустимого рівня шуму, який створювався вночі 27, 29 та 30 серпня 2004 р. музикальним
пристроями бару "Орхідея", рішенням адміністративної комісії
виконкому Братської селищної ради від 24
вересня 2004 р.
ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 182 КпАП України
(порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту
населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених
пунктах і громадських місцях), у вигляді 51
грн. штрафу, який вона сплатила 27
вересня 2004 р.

Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини. Тому посилання місцевого суду в оскарженому рішенні
на незаконність указаної постанови адміністративної комісії є помилковим.

До того ж,
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що протягом останніх семи років з бару
"Орхідея" в денний та нічний час лунає гучна музика, чим порушується
право мешканців навколишніх будинків на відпочинок. Однак їхні неодноразові
звернення до державних та правоохоронних органів з цього приводу позитивного
результату не досягли (а.с. 92,
93, 98, 99).

Окрім того, з
Припису прокурора Братського району від 04
травня 2005 р.
вбачається, що 23 березня 2005 р. відповідачка
порушила положення ст. 24
Закону України від 24
лютого 1994 р. (з
наступними змінами та доповненнями, далі -
Закон) "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя
населення", оскільки не забезпечила під час роботи належного їй
розважального закладу такого звучання звуковідтворювальної апаратури, що не
перевищує рівнів, установлених санітарними нормами.

Таким чином,
наведені докази достовірно підтверджують факти неправомірного порушення
відповідачкою вимог указаного Закону, що негативно вплинуло на стан здоров'я
позивачів, завдало їм душевні страждання та спричинило моральну шкоду.

Згідно п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (з наступними змінами) розмір відшкодування зазначеної шкоди суд
повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин, при цьому
суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зав таких
обставин, виходячи з принципів розумності і справедливості, судова колегія
вважає, що з урахуванням характеру й обсягу моральних страждань, яких зазнали
позивачі, на їх користь за заподіяну моральну шкоду з відповідачки має бути
стягнено 2500 грн.: 2000 грн. - на користь
ОСОБА_1 і 500 грн. на
користь ОСОБА_2

Разом з тим,
безспірних доказів того, що допущені відповідачкою порушення ст. 24 вказаного Закону
призвели до розвитку й виникнення у позивачів зазначених хвороб, ними надано не
було. В зв'язку з чим районний суд обґрунтовано відмовив їм у задоволенні вимог
про відшкодування матеріальних витрат на лікування й додаткове харчування.

Інші посилання
апелянтів не спростовують висновків судової колегії, а тому не можуть бути
підставою для повного скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309,
313-316 ЦПК України року, колегія суддів

З

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Арбузинського
районного суду Миколаївської області від 13
грудня 2006 р. в частині
відмови в задоволенні вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з
ОСОБА_3 для відшкодування моральної шкоди на користь: ОСОБА_1 2000 грн. і ОСОБА_2 500 грн.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 17
грн. повернення судових витрат, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи.

В решті вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:
підпис

Судді:                     підписи

Згідно з
оригіналом: суддя апеляційного су Миколаївської області В.І.Козаченко