Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 лютого 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у
складі

головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі - Малишевої М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
унітарного підприємства м. Москви Московського лікарняно-санаторного об'єднання
санаторій «Меллас», 3-тя особа - ОСОБА_2 про відновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить відновити її на
роботі поваром 4-го розряду з 05 листопаду 2006р., сплатити їй заробітну плату
за час вимушеного прогулу, та стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що вона була звільнена по закінченні строкового трудового
договору, але на той час хворіла, що підтверджується листом непрацездатності,
та ще була і вагітна.

Представник
відповідача та 3-тя особа проти позову заперечував, так як порушень
законодавства при звільненні позивачки допущено не було.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам.

Судом
встановлено, що відповідно наказу відповідача від 21 квітня 2006р., ОСОБА_3
була прийнята на роботу поваром з 01 травня 2006р. по 31 жовтня 2006р. згідно
строкового трудового договору.

09
вересня 2006р. ОСОБА_3 вступила у шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1.

Наказом
від 06 листопаду 2006р. за № 158-лс ОСОБА_1 була звільнена відповідно до п.2.
ст. 36 КЗпП України з 05 листопаду 2006р. у зв'язку з закінченням строкового
трудового договору. При цьому бралося до увазі, що з 30 жовтня 2006р. по 05
листопаду 2006р. позивачка хворіла. Дані обставини підтверджуються записами у
трудовій книжці та листком непрацездатності.

При
цьому сторони у судовому засіданні заявили, що оригінал та копії трудового
договору у них не збереглися.

Відповідно
до медичної довідки, ОСОБА_3 станом на 28 жовтня 2006р. мала вагітність
терміном 28 тижнів.

П.
2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України встановлено, що підставою припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Строковий
трудовий договір був укладений між сторонами згідно п. 3 ст. 23 КЗпП України.

Таким
чином, відповідач виконав свої зобов'язання по договору та звільнив ОСОБА_1.
Одностороннє порушувати умови договору підстав не було, а ніяких звернень з
приводу продовження трудових відносин з боку позивачки не заявлялося.

Як вказано у ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так
як з боку позивача не надано доказів про неналежне виконання договору у разі її
вагітності чи захворювання, позов не може бути задоволений.

Крім
того, позивачкою не надані докази про поважність пропуску строку для звернення
за захистом своїх прав до суду, і відповідно до ст. ст. 233-234 КЗпП України,
строк не може поновлений.

На
підставі викладеного та керуючись ст. 15, 30, 60, 62, 215 ЦПК України, ст. ст.
23, 36, 233, 234 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В :

У
позові ОСОБА_1 до Державного унітарного підприємства м. Москви Московського
лікарняно-санаторного об'єднання санаторій «Меллас», 3-тя особа - ОСОБА_2 про
відновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294,
296 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя