УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 05 дня                                     Колегія суддів судової палати у циві-

льних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - судді   Курської
А.Г., суддів -   Горбань В.В.,

Шаповалової
О.А., при секретарі -   Волковій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за по­зовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житлом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 07 квітня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 4.03.2004 року звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є інвалідом 1-ї групи, обмеженим в
пересуванні; разом з дружиною мешкає в кв. АДРЕСА_1 в м.
Євпаторії. 17.01.2004 року йому стало відомо, що від­повідачка змінила замок на
дворових воротах, а також заклала камінням інші двері у двір; у приміщенні
відключила газову плиту та встановила її в передню, чим перешкоджає йо­му
користуватися житлом. Просив зобов'язати відповідачку на підставі ст. 156 ЖК
Украї­ни та ст. 48 Закону України "Про власність" у дворі за місцем
його проживання убрати каміння, звільнити
аж до воріт прохід у двір № 2 від каміння, дерев та інших непотрібних матеріалів.

Рішенням
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 07.04.2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить вказане рішення скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводи апелянта зводяться до
того, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а рішення
ухва­лено з порушенням норм процесуального права. Судом не були розглянуті в
повному об­сязі його позовні вимоги, зокрема, вимоги про усунення перешкод в
користуванні спіль­ною кухнею, газовими приладами та сантехнікою.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача -ОСОБА_3, прокурора Туробову Г.С.,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в ме­жах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Справа № 22- ц-93/2007 р.                         Головуючий
в   першій   інстанції -

Куліковська О.М. Доповідач        -      Шаповалова О.А.

Проте, із матеріалів справи убачається, що ці вимоги закону виконані судом
не в по­вному обсязі.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому
просив зобов'язати відповідачку убрати каміння, очистити прохід у двір № 2 від каміння та
дерев до воріт, а також убрати інші непотрібні матеріали, посилаючись на те, що
про­типравними діями відповідачки він був
позбавлений можливості готувати їжу та користу­ватися житлом, в якому проживає
разом зі своєю дружиною ОСОБА_3. Крім того, у зверненні до
правоохоронних органів (а.с. 5)
ОСОБА_1 наполягав на тому, що він пересувається на інвалідній колясці, та
дії відповідачки по створенню перешкод у корис­туванні спільним двором
заважають йому в пересуванні.

Приймаючи
рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що пра­ва
позивача не були порушені діями відповідачки, оскільки він не є власником
ніякої не­рухомості АДРЕСА_1,
не зареєстрований по даному адресу. Факт одруження з ОСОБА_3. у 2003 році не є
доказом його постійного проживання по пр. Пляжному та порушення його прав у користуванні житлом. Відповідачкою були
усунені вказані у позовній заяві перешкоди, про що ОСОБА_3. було складено розписку 09.03.2006 ро­ку у попередньому засіданні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується,
оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права - ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України.

Позивачем до
позовної заяви в обгрунтування своїх вимог були долучені акт кому­нального
підприємства "Житловик -
2" від 27
січня 2004 року та
висновок начальника ОУІМ Євпаторійського MB від 01.02.2004 року, в яких
були встановлені факти того, що під час відсутності власника квартири № 1 ОСОБА_3
співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було закладено камінням вхід до
квартири № 1 з боку
провулку Пляжного, 4, а з
іншого боку АДРЕСА_1 встановлені металеві
ворота, змінено замок, ключі від якого не були передані ОСОБА_3 (а.с. 3,4).

У ході
попереднього розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка є його
дружиною, склала розписку від 09.03.2006
року, в якій зазначила, що відповідачкою каміння та дерева були убрані,
ключ від вхідних воріт їй наданий, туа­лет та кухня відкрити (а.с. 76).

Разом з тим,
щодо усунення перешкод у проході до воріт та дерев, про встановлення на попереднє місце газової плити в цій розписці зазначено
не було. Суд під час ухвалення рішення в цій частині вимоги позивача не
перевірив і рішення по них не ухвалив.

У матеріалах
справи відсутні будь-які дані про звуження позовних вимог, зміну по­зивачем
ОСОБА_1 предмету позову, про відмову від нього в будь-якій частині або про
добровільне задоволення відповідачкою його позовних вимог щодо усунення пере­шкод
у користуванні приміщенням в повному обсязі.

Таким чином, суд розглянув не всі вимоги, які містилися в позовній заяві
ОСОБА_1, і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням
додаткового рішення судом першої інстанції. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України ця
обставина є безумовною підставою для скасування рішення суду і передачі справи
на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 311, 314,
315, 317, 319, 325 ЦПК України, судова ко­легія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 07 квітня 2006 року скасувати,
справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі су-

ду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак

її може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги
протягом дзох місяців з дня на­брання законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.