Справа №2-1369/2007 рік
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:  судді - Романенко В.В., при секретарі   - Кириловій К.Ю., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Ялтинського міського управління Головного
Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим, 3-я особа: Державне
казначейство України, про стягнення
матеріального збитку  та моральної
Позивач звернувся до суду з позовом до Ялтинського міського управління
тим, що при розгляді у суді  скарги
позивача  на постанову оперуповноваженого
1-го відділу ЯМУ ГУМВС України в АР Крим про відмову у порушенні кримінальної
справи від грудня 2001 року без зазначення числа йому стало відомо про знищення
перевірочного матеріалу по його заяві про розукомплектування  належного йому автомобіля. При цьому
постановою Ялтинського міського суду від 27.11.2006 року дії Ялтинського
міського управління ГУМВС України в АР Крим щодо знищення цього перевірочного
матеріалу  визнані протиправними. Таким
чином, ОСОБА_1 вважає, що діями відповідача йому заподіяний матеріальний збиток
у сумі еквівалентній  3 500 доларів США,
так як у такому самому розмірі йому був причинений збиток особами, які, за його
словами, причетні до розкрадання частин автомобіля. Крім того, позивач вважає,
що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода у розмірі 10 000 гривень.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись
на те, що  позивачем не доведені ні
наявність шкоди, ні причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями
відповідача, не обґрунтовані суми
матеріального збитку та моральної шкоди.
На виконання вказаної постанови суду Ялтинське міське управління
відновила знищений перевірочний матеріал, що не перешкоджає позивачу звернутися
за захистом своїх прав.
Представник Державного казначейства України до суду не з'явився, надав
письмові заперечення проти позову, у якому позов не визнав.
Розглянувши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника
відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1звернувся до суду із скаргою на
постанову оперуповноваженого 1-го відділу ЯМУ ГУМВС України в АР Крим про
відмову в порушенні кримінальної справи від грудня 2001 року без зазначення
числа по його заяві про розукомплектування
належного йому автомобіля. Згідно з вказаною постановою, у діях ОСОБА_2
та ОСОБА_3 частково вбачаються дії, які передбачені кримінальним
законодавством, проте суд не зміг перевірити доводи, які зазначені у скарзі
ОСОБА_1, оскільки згідно відповіді 1-го відділу ЯМУ ГУМВС України в АР Крим
зазначений перевірочний матеріал був знищений згідно акту №15/1939 від 23
березня 2005 року. Зазначені факти знайшли своє підтвердження у постановах
Ялтинського міського суду від 22 березня 2006 року та від 27 листопада 2007
При цьому судом також встановлено, що до звернення до суду позивач
неодноразово звертався до прокуратури м.Ялта, до прокуратури АРК, Генеральної прокуратури
України, до Управління внутрішньої безпеки в АР Крим УВБР ГУБОЗ МВС України,
які, у результаті проведених
перевірок  не знайшли підстав для  порушення кримінальної справи за фактом
розукомплектування автомобіля ОСОБА_1
Крім цього, постановою Ялтинського
міського суду від 22 березня 2006 року відмовлено у задоволенні скарги про
відміну постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за вказаними
Судом також встановлено, що постановою Ялтинського міського суду від 27
листопада 2006 року задоволений позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дії
Ялтинського міського управління ГУМВС України в АР Крим щодо знищення
перевірочного матеріалу по його заяві про розукомплектування  належного йому автомобіля. На виконання
вказаної постанови суду Ялтинське міське управління відновила знищений
перевірочний матеріал, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно ст.ст.1166, 1167 ЦК України, майнова та моральна  шкода,
заподіяна фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою що
Для стягнення шкоди необхідна наявність наступних підстав: наявність шкоди,
протиправна поведінка причинителя шкоди,
причинний зв'язок між шкодою й протиправним поводженням причинителя,
провина. Відсутність хоч би однієї з умов виключає можливість для покладення
відповідальності по відшкодуванню матеріального збитку.
Позивач обґрунтовує матеріальний
збиток, тим, що  у зв'язку із
знищенням перевірочного матеріалу суд відмовив йому у задоволенні скарги про
відміну постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом
розукомплектування автомобілю за участю ОСОБА_2 і ОСОБА_3  Такими
діями вказаних громадян на думку позивача йому був заподіяний збиток у
сумі еквівалентній 3 500 доларів США.
Матеріальний збиток у сумі еквівалентні 3 500 доларів США заподіяний іншими
особами, не відповідачем по справі.
Оскільки суд не знаходить причинно-наслідкового зв'язку між діями
відповідача по втраті перевірочного матеріалу та матеріальною шкодою в наслідок
розукомплектування автомобіля позивача, тому вимоги про стягнення матеріальних
збитків на користь позивача по вказаним підставам, відхиляє.
Стаття 1167 Цивільного кодексу України передбачає, що лише при наявності
моральної шкоди можливе її відшкодування.
У відповідності до ст.23 ЦК України моральна
шкода полягає:  у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;  у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;  у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;  у приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4
від 31.03.95 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними діями іншими особами.
Відповідно до роз ?яснень Пленмум Верховного суду України
(постанова №4 від 31.03.95) у позовній заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених Цивільним кодексом України,
має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з
яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами
Позивачем не надані докази заподіяння відповідачем моральних страждань.
Таким чином, позивачем не виконанні вимоги ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України,
відповідно до яких суд розглядає справу в межах заявлених  вимог і на підставі наданих сторонами і
іншими особами, що беруть участь у справі, доказів. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод
від 04 листопада 1950 року ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997
року кожний при рішенні питання про його цивільні права й обов'язки має право
на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом,
установленим законом.
Враховуючи обставини справи, міжнародне законодавство, Конвенцію про захист
прав людини та основних свобод, яка є частиною національного законодавства України,
рішення Європейського суду з прав людини у справах «Недбала проти  Польщі» (2000) та «Джабарі проти Туреччини»
(2000), на думку суду, постанова Ялтинського міського суду  від 27 листопада 2006 року про визнання дій
Ялтинського міського управління ГУ МВС України в АРК відносно знищення
перевірочного матеріалу  по оскаржуваній
ОСОБА_1 постанові про відмову у порушенні кримінальної справи неправомірними,
та виконання відповідачем зазначеної постановити і відновлення перевірочного
матеріалу є адекватною компенсацією за будь яку моральну шкоду, т.б. повною
сатисфакцією моральної шкоди, яку зазнав позивач, а тому відхиляє вимоги про
відшкодування моральної шкоди на його користь.

Таким чином, оцінивши всебічно, повно й об'єктивно всі докази в справі в
їхній сукупності, суд приходить до висновку, що викладенні позивачами обставини
свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, порушення прав позивача з
боку відповідача не встановлено, тому вимоги ОСОБА_1 суд вважає
необґрунтованими, недоказаними і не підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди», ст.ст. 8, 10,
11,59, 60, 208, 209, 212, 214, 215  ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви до Ялтинського міського управління
Ялтинського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх
справ України в АР Крим, 3-я особа: Державне казначейство України, про
стягнення  матеріального збитку та
моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана заява
про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим через  Ялтинський міський суд у
строк 10 днів з дня проголошення рішення, або апеляційна скарга до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд у строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку представлення заяви
про апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була
представлена.

Суддя: