Справа №1130
Головуючий у 1 інстанції Панас Н.Л.
Доповідач Лук'янова С.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

15
березня 2007 року             Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Круглікової К.С. суддів Лук'янової СВ.,
Олєйникової Л.С.

при
секретарі   Чернишенко К.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційними скаргами позивачки ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2на рішення Пролетарського районного суду міста Донецька від
22 листопада 2006 року у справі за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_3до ОСОБА_2про
витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної
шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачок і
відповідачки, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд

встановив:

У листопаді 2005 року позивачкаОСОБА_1 звернулася в суд
із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є директором
приватного підприємства „Бригіта", де відповідачка працювала за договором
менеджером з туризму і 1 вересня 2005 року була звільнена у зв'язку із
закінченням строку договору. 13 серпня 2005 року вона тимчасово виїжджала до
Іспанії, а коли 22 жовтня 2005 року повернулася, то виявила відсутність офісних
меблів і оргтехніки. Вона не надавала відповідачці права розпоряджатися
належним їй майном. Відповідачка незаконно, без її відома і згоди вивезла:
контейнер до офісного столу, крісла, принтер, комп'ютер, тумбочку під принтер;
загальна вартість майна складає 5089 грн. 57 коп. Тому вона просила витребувати
це майно у відповідачки із чужого незаконного володіння. Крім того,
відповідачка забрала ключі від сейфу, документацію, звіти; тому вона була
позбавлена можливості вести нормальну роботу свого підприємства. Відповідачка
розпорядилася належним їй майном на свій розсуд, чим спричинила їй моральні
страждання і переживання. Тому вона просила стягнути з відповідачки на її користь
15 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с.4).

У червні 2006 року позивачкаОСОБА_1 вточнила свої позовні вимоги і просила,
крім зазначеного майна, витребувати у відповідачки: Статут приватного
підприємства „Бригіта", свідоцтво про реєстрацію підприємства,
бухгалтерські документи, печатку ПП „Бригіта" та інші документи ПП
„Бригіта", ключі від сейфу і вхідних дверей (а.с.215-216).

2

У серпні 2006 року позивачка ОСОБА_3звернулася в суд з
позовом до відповідачки, в обґрунтування якого вказала, що 1 серпня 2004 року
вона уклала з ПП „Бригіта" договір оренди, за яким передала ОСОБА_1
належний їй комп'ютер з комплектуючими вартістю 2500 грн. Під час судових
засідань за первинним позовом ОСОБА_1їй стало відомо, що відповідачка утримує
належне їй майно - комп'ютер з комплектуючими. Оскільки відповідачка
добровільно не повертає їй її майно, вона просила витребувати у відповідачки
належний їй комп'ютер з комплектуючими. Крім того, відшкодувати моральну шкоду
в сумі 5 тисяч гривень, яка полягає в тому, що відповідачка незаконно утримує
належне їй майно, вона змушена приходити в суд, доказувати свої позовні вимоги,
переживати стрес, за час користування комп'ютером втрачена його цінність; вона
витрачає свій особистий час. А також стягнути з відповідачки 5 тисяч гривень -
витрати, пов'язані з використанням її оргтехніки протягом року (а.с.234).

Рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 22 листопада 2006
року частково задоволені вказані позови: з відповідачки на користь позивачки
ОСОБА_1 витребувані: два контейнери до офісного столу, крісло „Логіка",
два офісних крісла, принтер, два офісних стола, тумбочку під комп'ютер, а у
разу відсутності цього майна - його вартість 2589 грн. 47 коп.; а також
установчі і бухгалтерські документи Приватного підприємства „Бригита"; з
відповідачки на користь цієї позивачки стягнуто 1500 грн. у відшкодування
моральної шкоди;

з відповідачки на користь позивачкиОСОБА_3витребуваний комп'ютер, який
складається із монітору, клавіатури, процесора, миші, модему; у разі відсутності
комп'ютера - стягнути грошову компенсації в сумі 2500 грн.; з відповідачки на
користь цієї позивачки у відшкодування моральної шкоди стягнуто тисячу гривень;
в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Цим рішенням встановлено, що відповідачка працювала менеджером по туризму у
Приватному підприємстві „Бригита", директором якого є позивачкаОСОБА_1 9
серпня 2005 рокуОСОБА_1 на ім"я відповідачки видала довіреність на
представництво інтересів ПП „Бригита" строком до 9 серпня 2008 року.
Згідно оборотно-сальдовій відомості на 18 липня 2005 року за ПП „Бригита"
значиться: два контейнери до офісного столу, крісло „Логіка", два офісних
крісла, принтер, два офісних стола, тумбочку під комп'ютер; інвентарний список,
складений 11 листопада 2005 року, підтверджує відсутність 2 офісних крісел, 2
контейнерів, 2 столів. Суд не прийняв до уваги пояснення відповідачки і свідка
ОСОБА_4про відсутність у неї частини майна, оскільки відповідачка не надала
доказів на підтвердження своїх доводів. Станом на 15 грудня 2005 року в ПП
„Бригита" була виявлена відсутність первинної і бухгалтерської
документації. Відповідачка не заперечувала, що утримує установчі документи ПП і
його печатку. Суд не прийняв до уваги пояснення відповідачки про те, що
бухгалтерські документи залишалися в офісі ПП „Бригита", оскільки
відповідачка не надала доказів на підтвердження своїх доводів (а.с.295-297).

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про зміну рішення
Пролетарського районного суду міста Донецька від 22 листопада 2006 року в частині
суми, стягнутої з відповідачки на її користь у відшкодування моральної шкоди і
стягнути з відповідачки на її користь у відшкодування моральної шкоди 25 тисяч
гривень, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; в
іншій частині рішення суду залишити без зміни. З вини відповідачки фактично
зупинена робота підприємства через те, що відповідачка навмисно утримувала і
утримує до теперішнього часу всі документи Приватного підприємства
„Бригита"; через це неможливо вести будь-яку господарську діяльність; вона
як керівник підприємства не могла здавати звіти, нормально

3

працювати,
втрачала клієнтів, несла збитки, що потягло за собою позбавлення ліцензії на
заняття туристичною діяльністю (а.с.305-306).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 ставить питання про скасування
рішення Пролетарського районного суду міста Донецька від 22 листопада 2006 року
і направлення справи на новий розгляд через невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильну оцінку досліджених судом доказів, неправильне
застосування норм матеріального права. За відсутності належних доказів суд
зобов'язав її повернути бухгалтерські та статутні документи ПП „Бригита",
хоча вона не брала вказані документи. В мотивувальній частині рішення суд
вказав вартість комп'ютера, який придбала позивачка ОСОБА_3, 2320 грн., а в
резолютивній частині рішення вказав про стягнення з неї на користьОСОБА_32500
грн. Суд не з"ясував кому і на підставі який правовстановлюючих документів
належить спірний комп'ютер. Суд в рішенні вказав, що вона спричинила позивачці
ОСОБА_1, як директору ПП „Бригита", моральну шкоду; ця шкода полягає в
тому, що підприємство довгий час не працювало і несло збитки. Але такий
висновок суду не відповідає вимогам законодавства. Крім того, під час судового
розгляду справи вона пропонувала позивачці ОСОБА_1 отримати у неї статутні
документи підприємства, але позивачка відмовилася. Суд не вказав у рішенні в
чому полягає моральна шкода, спричинена позивачці ОСОБА_3 (а.с.307-308).

В судовому засіданні апеляційного суду позивачкаОСОБА_1 повністю підтримала
доводи своєї апеляційної скарги і не визнала апеляційну скаргу відповідачки;
відповідачка повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги і не визнала
апеляційну скаргу позивачки; позивачка ОСОБА_3підтримала доводи апеляційної
скарги позивачки ОСОБА_1 і не визнала апеляційну скаргу відповідачки.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивачки задоволенню не
підлягає, апеляційна скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню;
рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 підлягає
скасуванню повністю, а в частині задоволення позовуОСОБА_3підлягає скасуванню в
частині стягнення суми у відшкодування моральної шкоди і в цих частинах
підлягає ухваленню нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних
вимог; рішення суду першої інстанції в частині вартості витребуваного з
відповідачки на користь позивачкиОСОБА_3майна підлягає зміні через наступне.

Згідно п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно ст..387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Із змісту позовних заяв позивачки ОСОБА_1 - фізичної
особи (а.с.4, 215-216), а також її пояснень як в суді першої інстанції так і в
апеляційному суді випливає, що майно і документи, які ця позивачка-фізична
особа просить витребувати від відповідачки, належать Приватному підприємству
„Бригіта" - юридичній особі. І хоча позивачкаОСОБА_1 є власником,
засновником і директором ПП „Бригіта", вона не є власником зазначеного в
її позовних заявах майна і документів, оскільки власником останніх є ПП
„Бригіта" - юридична особа.

Згідно ст.. 104 ЦК України юридична
особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення. Станом на 25 січня 2007 року юридична особа - ПП
„Бригіта" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та
організацій України (а.с.321).

4

Враховуючи викладене в сукупності, апеляційний суд
вважає, що висновки суду першої інстанції про витребування на користь позивачки
ОСОБА_1 - фізичної особи майна і документів приватного підприємства
„Бригіта" - юридичної особи не відповідають обставинам справи, оскільки
витребуване не належить фізичній особі -позивачці ОСОБА_1, а належить юридичній
особі - ПП „Бригіта". Тому зазначений позов про витребування майна і
відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає у повному обсязі і
рішення суду першої інстанції від 22 листопада 2006 року в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Згідно ч.З ст.386 ЦК
України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої
йому майнової та моральної шкоди.

Матеріали справи і пояснення сторін підтверджують, що власником комп'ютера,
який складається з монітора, клавіатури, процесора, миші, модему, вартістю 2320
грн., є позивачка ОСОБА_3(а.с.68-70). Відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, що
зазначений комп'ютер знаходиться у неї.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення
суду першої інстанції в частині витребування комп'ютера від відповідачки на
користь позивачкиОСОБА_3відповідає вимогам законодавства, і тому в цій частині
рішення суду підлягає залишенню без змін. Але зміні підлягає рішення суду в
частині вартості витребуваного комп'ютера, оскільки його вартість складає 2320
грн., а не 2500 грн., як вказано в рішенні суду першої інстанції.

Без змін підлягає залишенню і рішення суду про відмову у задоволенні
позовуОСОБА_3в частині стягнення з відповідачки на її користь 5 тисяч гривень
за незаконне користування зазначеним комп'ютером, оскільки суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність належних доказів в цій
частині позову.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з
відповідачки на користь позивачкиОСОБА_3тисячі гривень у відшкодування
моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення
про відмову у задоволення цього позову через наступне. Стаття 23 ЦК України
визначає в чому полягає моральна шкода і однією з підстав є душевні страждання,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Позивачкою ОСОБА_3 не надані будь-які докази у підтвердження того, що належний
їй комп'ютер знищений або пошкоджений відповідачкою. Крім того, в позовні заяві
позивачка ОСОБА_3вказала, що вона змушена була звернутися до суду з позовом,
оскільки їй було запропоновано звернутися в суд з позовом про витребування
комп'ютера (а.с.234). Спричинення моральної шкоди позивачка обґрунтувала також
тим, що вона у зв'язку з розглядом її позову вимушена була з'являтися до суду,
доказувати свої позовні вимоги. Але ці обставини не є підставами для задоволення
позову про відшкодування моральної шкоди. Тому апеляційний суд прийшов до
висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з
відповідачки на користь позивачкиОСОБА_3суми у відшкодування моральної шкоди і
ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307 ч.1 п.2, 309 ч. п.4, ст. 313, 316, 317 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційні   скарги:    позивачки
ОСОБА_1відхилити,   відповідачки
ОСОБА_2 частково задовольнити.

5

Рішення Пролетарського районного суду міста Донецька від
22 листопада 2006 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування
моральної шкоди і в частині задоволення позову ОСОБА_3до ОСОБА_2про
відшкодування моральної шкоди.

Відмовити ОСОБА_1у задоволенні позову до ОСОБА_2про
витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної
шкоди.

Відмовити ОСОБА_3у задоволенні позову до ОСОБА_2про відшкодування моральної
шкоди.

Змінити рішення Пролетарського районного суду міста
Донецька від 22 листопада 2006 року в частині вартості комп'ютера, який
складається з монітора, клавіатури, процесора, миші, модему, і витребувати
зазначений комп'ютер вартістю 2320 грн., а у разі його відсутності стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_3його вартість 2320 грн.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене
у касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.