№ 2-1223
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007
року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Садовому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, треті особи ОСОБА_3 і
комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права власності, затвердження акту ідеальних
часток та визначення частки у спільній власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
і ОСОБА_2   22 січня 2007 року звернулися
до суду з позовом до відповідача Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська
про визнання права власності, затвердження акту ідеальних часток та визначення
частки у спільній власності на землю. Під час знаходження справи в суді
позивачами позовні вимоги уточнювалися.
Позивачі у своєму позові, а їх представник в ході судового засідання
посилалися на те, що вони є власниками частини домоволодіння АДРЕСА_1,
власником іншої частини є ОСОБА_3. Домоволодіння складається з двох житлових
будинків старої побудови і вони з метою поліпшення умов переобладнали свій
будинок та добудували до своєї частини гараж, погріб та ін., а згодом
приватизували земельну ділянку. Частки власності до переобладнань складали в
позивачів 57/100, у третьої особи ОСОБА_3. - 43/100, зараз на підставі акту
ідеальних часток ці частки власності змінилися, а також не було конкретно
визначено частки власності по земельній ділянці. Зараз власниками спірного
домоволодіння є сторони, де вони і мешкають зі своїми сім'ями, створювали
добудови. Але право власності на домоволодіння в частині прибудов і
переобладнань не зареєстроване, самовільні будівлі не узаконені. Згідно акту КП
ДМБТІ їх частки в будинку становлять: у позивачів - 56/100, у третьої особи -
44/100, на частки власності по користуванню земельною ділянкою також є належний
висновок. Просили визнати за ними право власності на самовільні будови
вказаного домоволодіння зі спорудами на кожного позивача з урахуванням
перебудови, затвердити акт ідеальних часток та визначити частки власності в
користуванні земельною ділянкою, задовольнивши позов в повному обсязі.

Представник
відповідача виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська в
судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки  суду
не повідомив. Суду надане письмове звернення відповідача з визнанням позову,
проханням розглянути справу без них і рішення винести за наявними документами
по закону на розсуд суду. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності
представника відповідача згідно з ст. 169 ЦПК України.

Третя особа
ОСОБА_3. в судове засідання не з'явились,
про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, в письмовому
зверненні до суду позовні вимоги визнала в повному обсязі, погодившись з
позовом, не заперечувала проти всіх вимог і просила винести рішення про
задоволення позову в повному обсязі. Суд вважає можливим розглядати справу за
відсутності вказаних відповідачів згідно ст. 169 ЦПК України.

Представник
третьої особи КП ДМБТІ в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог,
погодившись з поясненнями представника позивачів, просив рішення винести за
наявними документами по закону на розсуд суду.

Вислухавши
пояснення представника позивачів, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши
матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою
задоволенню.

В судовому
засіданні встановлено, що згідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом
виданих Першою дніпропетровською нотаріальною конторою 01 серпня 2006 року і
зареєстрованого у реєстрі за № 6-439 та витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, виданого КП ДМБТІ 19 вересня 2006 року, власниками на
зазначене у заповіті майно є позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Спадкове майно, на яке
видано ці свідоцтва складається з 57/100 частин домоволодіння, що знаходиться
АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 517 кв. м. у приватній
власності і належало спадкодавцю ОСОБА_4(матері позивачів) на підставі
свідоцтва на спадщину за законом, виданого 03
червня 1998 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за
реєстром № 5-991, зареєстрованого в Дніпропетровському МБТІ 19 червня
1998 року у реєстрову книгу №168 за реєстровим № 106 та зареєстрованого в
державному єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП ДМБТІ №11187003
від 11 липня 2006 року.

Вказане
домоволодіння складається з двох житлових будинків: літ. А-1 - саманного
шлакоблочного, обкладеного цеглою, житловою площею 40.8 кв. м., загальною
площею 52.0 кв. м; літ.Б-1 шлакоблочного, обкладеного цеглою, житловою площею
31.9 кв. м., загальною площею 50.0 кв. м. та господарчих будівель і споруд:
погріб літ. Ж шлакобетонний, навіс літ. И, споруди № 1-7, мостіння І. На
підставі зазначених свідоцтв на спадщину кожному з позивачів виділялась частка
у розмірі 57/200. Вищевказане домоволодіння є спільною частковою власністю між
третьою особою ОСОБА_3. та позивачами.

ОСОБА_3.
належить 43/100 частки домоволодіння, згідно свідоцтва про право приватної
власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної
ради 29 грудня 1975 року та зареєстрованого у КП ДМБТІ і записано до реєстрової
книги за № 168 по реєстру 106 від 31 грудня 1975 року.

Після придбання
часток будинку позивачі мешкають там зі своїми сім'ями і з метою вдосконалення
будівлі провели ряд будівельних оздоблювальних робіт у вищезазначеному
житловому будинку, змінився статус одного приміщення вказаної будівлі, оскільки
переобладнання фактично було завершено. Раніше між батьками позивачів та
ОСОБА_3. була укладена усна домовленість про користування земельною ділянкою,
надвірними спорудами та забудови. Відповідно до цієї домовленості батьками
позивачів було вчинено самочинне будівництво прибудов до житлового будинку Б-1, а саме: сіни літ. б1-1, що складаються з приміщення 2-2
площею 5.7 кв. м., приміщення 2-3 площею 4.1 кв. м.; сіни б -1 площею 6.0 кв.
м.; гараж  Г площею 23.1 кв. м. Також
було переобладнано приміщення 2-7 площею 6.7 кв. м. житлового будинку літ.Б-1
під житлову кімнату. В свою чергу ОСОБА_3. здійснила самочинне будівництво
сараю літ. Д площею 9.8 кв. м. та сіней літ а -1 площею 3.5 кв. м. В зв'язку з
самочинним будівництвом змінилися ідеальні частки власників. Згідно акту
ідеальних часток на домоволодіння АДРЕСА_1, виданого по результатам обстеження
домоволодіння фахівцем КП ДМБТІ від16 лютого 2007 року у фактичному
користуванні позивачів знаходиться:

житловий будинок
Б-1 вартістю 22547 грн.; прибудова б-1 вартістю   3
614 грн., прибудова б1-1   (самовільна)  6100 грн., прибудова 6-1
(самовільна) вартістю  6970 грн., ґанок б вартістю 106 рн., навіс над б
вартістю         130 грн., погріб з шийкою Ж вартістю 1575 грн., гараж Г (самовільний) вартістю 3739 грн., водоколонка № 4 вартістю  645 грн., хвіртка № 5
вартістю 96 грн., замощення І
вартістю 943 грн., у загальному
користуванні знаходяться:

огорожі № 1, 3,
7 вартістю    1029 грн., а всього на суму 47494 грн., що складає 56/100 частин
домоволодіння. Відповідно до цього ж акту від 16 лютого 2007 року, у фактичному
користуванні ОСОБА_3. знаходиться: житловий будинок А-1 вартістю 23753 грн.;

прибудова а-1 вартістю
4964 грн., прибудова а-1 (самовільна)  вартістю 1745 грн., ґанок а вартістю 27 грн., навіс И вартістю 1415 грн., сарай Д (самовільний)            вартістю 2440 грн., огорожа №2 вартістю 365 грн., хвіртка  № 6 вартістю 228 грн., замощення II          вартістю 608 грн., у загальному користуванні: огорожі № 1, 3, 7 вартістю 1031 грн., всього на суму 36576 грн., що складає 44/100 частин
домоволодіння.

Згідно   державного
акту   на   право
власності    на   земельну
ділянку   виданого
Дніпропетровською міською радою від 16 червня 2005 року, земельна ділянка, яка
розташована АДРЕСА_1 належить на праві сумісної власності між ОСОБА_3. та
ОСОБА_4(померла).

Відповідно до
ст.ст. 368, 372 ЦК України , ст.ст. 86, 89 ЗК України, спільна власність двох
або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю. Майно, яке знаходиться в спільній сумісній
власності може бути поділено між співвласниками за згодою сторін.

У разі поділу
майна між співвласниками право сумісної власності на нього припиняється.
Договір про поділ нерухомого майна, яке знаходиться в спільній сумісній
власності, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
За життя ОСОБА_4 між співвласниками земельної ділянки такий договір укладений
не був.

Ч. 2 ст.1225 ЦК
України встановлює, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені. Тобто, разом з їх успадкуванням автоматично виникло для
спадкоємців зазначеної нерухомості право на земельну ділянку, на якій ця
нерухомість знаходиться.

Якщо земельна
ділянка, де знаходиться успадкований будинок, належала спадкодавцю на праві
власності, то й у спадкоємців будинку виникає право власності на цю ділянку.

Ст.1226 ЦК
України передбачає, що суб'єкт права спільної сумісної власності має право
заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та
виділу в натурі. При спадкуванні такої частки істотне значення має встановлення
її розміру, що може бути зроблене як за життя спадкодавця, так і після
відкриття спадщини, тобто після смерті спадкодавця може бути проведено і
визначення конкретної частки у праві спільної сумісної власності, і виділ її в
натурі.

Таким чином, визначити частку за
померлою можливо лише у судовому порядку. За попередньою угодою між ОСОБА_3. та
позивачами, з метою визначення частки померлої ОСОБА_4 у праві спільної
сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 517 кв. м., що
розташована АДРЕСА_1, приватним підприємством «Гея» був складений проект поділу
земельної ділянки, згідно фактичного користування житловими будинками,
господарчими будівлями та спорудами.

Після обстеження
вищевказанної земельної ділянки, фахівцями з землеустрою були зроблені такі висновки:
земельна ділянка ділиться за згодою землекористувачів; земельні ділянки, що
розглядаються, мають окремі входи та в'їзди, необхідності у виділенні землі
спільного користування немає.

Можливий поділ
земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_1, загальною площею 517 кв. м., з
попереднім частковим співвідношенням землекористування у розмірах: ділянка №1(
ОСОБА_3.) - 271 кв. м. (або 52% від всієї території приватизованої земельної
ділянки); ділянка №2 (ОСОБА_4) - 246 кв. м. (або 48% від всієї території приватизованої
земельної ділянки).

Таким чином,
можливо визначити частку померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності
на земельну ділянку в розмірі 48/100 частин, що становить 246 кв.  м. від загальної площі приватизованої
земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_1,
та виділити цю частку в натурі позивачам, з визнанням права власності за ними
в порядку спадкування.

Згідно з п. 11
постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991року «Про
практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної
власності громадян на житловий будинок», одночасно з розв'язанням спору про
право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування
конкретними приміщеннями суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про
порядок використання і розпорядження земельною ділянкою...

Згідно ч. 1, 2
ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі
та споруди створювати закриті водойми, здійснювати перебудови, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки
набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 п.
«д» ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право споруджувати
жилтлові будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Нормами ч. 1 ст.
364 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Частина
домоволодіння № 8 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Р. Люксембург є об'єктом
самочинного будівництва, оскільки в ньому не узаконені будови і споруди. В цей
же час будівлі житлових будинків придбані і набуті в установленому законом
порядку, знаходиться в нормальному стані. Таким чином є всі підстави для
визнання права власності позивачів на самовільні переобладнання і будови у
вказаному житловому будинку.

Стаття 15 ЦК
України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа
має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання…»

Стаття 16 ЦК
України передбачає, що кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Тому, у зв'язку з необхідністю узаконити вищевказані
будинок і споруди позивачі
вимушені
звернутися з позовом до суду.

Згідно
ст. 4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє,
користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право
здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону.

Згідно
ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування та забудову територій» будівництвом
слід вважати здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації,
капітального ремонту, впорядкування об'єктів градобудівництва, розширення та
технічного переоснащення.

Вказані в акту
ідеальних часток будови було проведено в межах наданої земельної ділянки, тому
визнання за позивачами права власності на об'єкти самочинного будівництва не
порушує прав фізичних та юридичних осіб. Проведене будівництво не порушує права
інших власників сусідніх будинків, що підтверджено висновками
будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2007 року ТОВ
«Промтехстальпроект» (ліцензія АВ № 051902) за результатами
інженерно-технічного обстеження стану реконструйованих приміщень АДРЕСА_1:
згідно проведених досліджень, застосовані конструктивні рішення несучих та
огороджувальних конструкцій при здійсненні будівництва приміщення відповідає
чинним будівельним нормативним документам, включаючи протипожежні і санітарні
норми, конструкції будинку не створюють аварійності об'єкту, сам об'єкт
відповідає будівельним та технічним нормам, стіни, фундаменти, перекриття
знаходяться в працездатному і задовільному стані, загальний стан задовільний та
забезпечує безпечну експлуатацію будинку в цілому, ознак деформацій та порушень
конструкцій не виявлено.

Суд приймає до
уваги також і ті обставини, що з відома органів державної влади позивачам і
третій особі  видано технічний паспорт на
будинок та підключено до електромереж, є домова книга (прописка і реєстрація)
та ін. Вищенаведені обставини свідчать про визнання органами влади права
позивачів на мешкання та оформлення правовстановлюючих документів на
вказане  нежитлове приміщення.

У
відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися
й розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про
власність», ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується й
розпоряджається приналежним йому майном. Власник має право робити відносно
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

На підставі ст. 392 ЦК України,  власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 331
ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка
виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником
цієї речі.

Враховуючи вказане, суд вважає
можливим визнати за позивачами право власності на самовільно добудовані і
перебудовані будівлі та приміщення, затвердити акт ідеальних часток власності
та визначити частки власності на земельну ділянку в домоволодінні АДРЕСА_1.

Таким
чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє об'єктивне підтвердження в
ході судового засідання та підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції
України, ст. ст. 15, 16, 319, 331, 375, 376, 392, 1225, 1226 ЦК України,
ст. 4 Закону України «Про власність», ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
планування та забудову територій», ст. 90 ЗК України, ст.
ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,    суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1  і ОСОБА_2 право власності в житловому будинку
Б-1 на сіни б1-1 - приміщення 2-2 площею 5.7 кв. м., приміщення 2-3 площею 4.1
кв. м. вартістю 6100 грн.; сіни б2-1 площею 6.0 кв. м. вартістю 6970 грн.;
гараж Г площею 23.1 кв. м. вартістю 3739 грн. домоволодіння АДРЕСА_1.
Приміщення 2-7 площею 6.7 кв. м. визнати за позивачами і вважати житловим
приміщенням будинку Б-1 домоволодіння АДРЕСА_1.

Затвердити акт ідеальних часток, складений
фахівцем комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації» 16 лютого 2007 року по результатам обстеження домоволодіння
АДРЕСА_1, згідно якого у фактичному користуванні позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2
знаходиться: житловий будинок Б-1 вартістю 22547 грн.; прибудова б-1 вартістю 3 614
грн., прибудова б1-1  (самовільна) вартістю 6100 грн., прибудова
б2-1 (самовільна) вартістю 6970 грн., ґанок б вартістю
106 грн., навіс над б вартістю 130 грн., погріб з шийкою Ж вартістю 1575 грн., гараж Г (самовільний) вартістю 3739 грн., водо - колонка № 4 вартістю 645 грн., хвіртка № 5 вартістю 96
грн., замощення І вартістю 943 грн.,
у загальному користуванні знаходяться: огорожі № 1, 3, 7 вартістю 1029 грн., а всього на суму 47494 грн., що
складає 56/100 частин домоволодіння житловою площею 38.6 кв. м., загальною
площею 65.8 кв. м.; у фактичному користуванні ОСОБА_3. знаходиться: житловий
будинок А-1 вартістю 23753 грн.; прибудова а-1 вартістю 4964 грн., прибудова
а-1 (самовільна) вартістю 1745 грн., ґанок а вартістю 27 грн., навіс И
вартістю 1415 грн., сарай Д (самовільний) вартістю 2440 грн., огорожа №2 вартістю 365
грн., хвіртка  № 6 вартістю 228
грн., замощення II вартістю 608 грн., у загальному
користуванні: огорожі № 1, 3, 7 вартістю 1031 грн., всього на
суму 36576 грн., що складає 44/100 частин домоволодіння.

Визнати право
власності ОСОБА_1 в домоволодінні АДРЕСА_1 в розмірі ідеальної частки 56/200.

Визнати право
власності ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_1 в розмірі ідеальної частки 56/200.

Визначити частку
ОСОБА_4 у праві спільній сумісній власності на

земельну ділянку
кадастровий номер :03:154:0024 в розмірі 48/100 частин, що становить
246 кв. м. від загальної площі приватизованої земельної ділянки, розташованої
АДРЕСА_1, та виділити цю частку в натурі позивачам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відповідно
до проекту поділу земельної ділянки, наданого приватним підприємством «Гея» від
27 лютого 2007 року, з визнанням права власності за ними в порядку спадкування.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів
з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути
подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку,
передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -