Справа № 22-ц-388                                             Головуючий
у 1-й інстанції: Євтушенко М.О.
- 29                                                       Суддя-доповідач:
УХВАЛА

іменем    України

12 квітня 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
-   Смирнової Т.В.,

суддів               -
Ведмедь Н.І., Данильченко Л.О.,

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.,

в присутності осіб, які приймають участь в справі -
позивача ОСОБА_2, представників
сторін ОСОБА_7 та ОСОБА_8,

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,

ОСОБА_3,
Виконавчого комітету Шосткинської міської ради, третя

особа:  Житлово-будівельний  кооператив
«Десна»,  про  визнання
свідоцтва  про  право

власності на
квартиру недійсним, визнання за ним права власності на ½
частину квартири, як

на спільне
нажите майно подружжя, усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення

у квартиру та
встановлення порядку користування нею, -

встановила:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня
2007 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1,
видане ОСОБА_1 рішенням виконкому Шосткинської міськради № 228 від 26 серпня
2005 року, із її часкою власності на вказану квартиру 1/1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ½  частку АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_2 АДРЕСА_1і видати
йому ключі від вказаної квартири.

Вселено ОСОБА_2
у АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування даною квартирою, виділивши у користування
ОСОБА_2 ізольовану
кімнату площею 17,6 кв.
м із балконом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділено у користування дві ізольовані
кімнати площею 11,7 кв.
м із лоджією та 7,5 кв. м, залишивши у загальному користуванні туалет, ванну,
кухню, коридор і кладову.

У задоволенні
позову позову ОСОБА_2
в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 192 грн. 99 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
невідповідність висновку суду встановленим обставинам та порушення судом норм
матеріального права, просить вказане рішення суду скасувати і постановити нове
рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому зазначає, що в період з
1990 року по 1993 рік позивач фактично не працював і будь-якого заробітку не
мав, під час перебування в шлюбі періодично зловживав спиртними напоями. Перший
пайовий внесок за спірну кооперативну квартиру відповідачка зробила

самостійно
за рахунок подарованих їй матір'ю коштів. Крім того, вказує, що після повної
сплати внесків за кооперативну квартиру, вона самостійно сплачувала всі
комунальні платежі за неї. Тому згідно вимог ст. 22 КпШС України у позивача не
виникло на дану квартиру право спільної сумісної власності. Крім того,
посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Судом першої інстанції встановлено, що подружжя ОСОБА_1
уклало шлюб у 1983 році, а розірвано його у 2003 році. Під час шлюбу у 1988
році дружина стала членом ЖБК і подружжю надана кооперативна квартира із
розрахунку на трьох членів сім'ї. Пай за квартиру повністю виплачений станом на
01 червня 1992 року. Свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_1 отримала
у серпні 2005 року, оформивши спірну квартиру на себе.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін в справі, вивчивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно
встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч.
1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що
ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під
сумнів законність рішення місцевого суду.

Посилання апелянта на те, що в період з 1990 року по 1993 рік позивач
фактично не працював і будь-якого заробітку не мав, під час перебування в шлюбі
періодично зловживав спиртними напоями, що перший пайовий внесок за спірну
кооперативну квартиру відповідачка зробила самостійно за рахунок подарованих їй
матір'ю коштів, про несплату ним комунальних платежів, а також пропуск строку
позовної давності, були предметом розгляду в суді першої інстанції і
обґрунтовано ним спростовані.

Зокрема, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено,
що в позові йдеться не про поділ майна подружжя, а про захист порушеного права
власності позивача, і на такі вимоги відповідно до ст. 74 ЦК України (1963
року) та ст. 268 ч.1 п.4 ЦК
України строк позовної давності не поширюється.

Крім
того, на думку колегії суддів, судом вірно встановлено, що надані відповідачкою
докази щодо зловживання позивачем спиртними напоями не є належними в даній
справі, оскільки події, в обґрунтування яких вони були надані, відбувалися до і
після придбання спірної квартири, і, таким чином, про вклад в неї кожного з
подружжя не свідчать.

Також
необгрунтованими колегія суддів вважає доводи апелянта щодо відсутності у
позивача на період придбання кооперативної квартири доходу, оскільки в
матеріалах справи є довідки про заробітну плату позивача, згідно яких на цей
період він працював і мав дохід майже рівний із дружиною. При цьому посилання
відповідачки на те, що цей факт був лише формальністю носить загальний
характер, і жодними конкретними доказами всупереч вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України
не підтверджене.

Щодо першого внеску за квартиру, то внесення його саме за
рахунок запозичених коштів, а не подарованих відповідачці її матір'ю, свідчать
покази ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Допустимі докази, що підтверджують дарування
грошей, в матеріалах справи відсутні.

Інші  доводи апеляційної скарги висновку суду
першої інстанції щодо необхідності визнання за позивачем права власності на ½  частину спірної квартири в зв'язку з
придбанням її за час шлюбу сторін  не
спростовують.

Таким чином, рішення суду узгоджується з доказами,
наявними у справі та відповідає вимогам норм матеріального права, а тому
підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1,
308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської
області від 11 січня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з
цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України.