У Х В А Л А

Іменем  України

5 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Григор'євої Л.І.,

суддів:                     Балюка М.І.,                    Косенка В.Й.,

Барсукової В.М.,             Гуменюка
В.І., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення
перешкод у користуванні власністю та виселення, визнання права власності на 1/2
частину квартири, визнання права власності на спадкове майно, за касаційною
скаргою ОСОБА_2на ухвалу апеляційного суду м. Києва від  17 травня 2007 року,

встановила:

У серпні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що є співвласником АДРЕСА_1, в якій проживав разом із матір'ю, яка
померлаІНФОРМАЦІЯ_1

Посилаючись на те, що за кілька тижнів до смерті матері в спірну квартиру
вселився його рідний брат разом із сім'єю, створюючи йому перешкоди в
користуванні власністю, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину
спірної квартири та на все спадкове майно у вигляді цієї квартири після смерті
матері.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від                                    22 грудня
2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
17 травня 2007 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від
22 грудня 2006 року скасовано, справу направлено на новий розгляд іншим складом
суду.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від
17 травня 2007 року та залишити в силі рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від                 22 грудня 2006 року, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від                                    22 грудня
2006 року вирішено спір, який виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з приводу володіння,
користування та розпорядження АДРЕСА_1, власниця якої за договором купівлі-продажу
від 9 липня 1996 року ОСОБА_3 (мати сторін) померлаІНФОРМАЦІЯ_1

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та направляючи справу на новий
розгляд до суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України,
апеляційний суд виходив із порушення судом першої інстанції норм процесуального
права, яке полягало в непритягненні до участі у справі Сімнадцятої Київської
державної нотаріальної контори, прав і інтересів якої торкається вказаний спір.

Однак ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм
процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи
на новий апеляційний розгляд на підставі ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Відповідно до  ст. 26 ЦПК України
особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи,
матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному
судочинстві (ст. 26 ЦПК України).

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в
суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих
суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми
особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК України).

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є
суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на
стороні однієї із сторін з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів
(ст. 35 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про нотаріат” нотаріат - це система
органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а
також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити
висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків
сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів,
угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову у їх вчиненні),
нотаріуси в розумінні ст. ст. 30, 34, 35 ЦПК України не є особами, прав і
обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична
заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого
в ній рішення.

За таких обставин, висновок апеляційного суду про ухвалення рішення суду
першої інстанції з порушенням процесуальних норм права у зв'язку з
непритягненням до участі у справі нотаріальної контори, до якої сторонами
подано заяви про прийняття спадщини, є безпідставним.

Оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції по суті не
переглядалось, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2007 року скасувати,
передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Л
.І. Григор'єва

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

В.Й. Косенко

В.І.
Гуменюк