Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» вересня 2007 року       Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим

у складі:
головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі
-  Воробйової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про розділ спільно нажитого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши вимоги, просить
розділити майно, яке являється її та відповідача сумісною власністю, виділив їй
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 363 092 грн. та визнав право власності
за нею на квартиру; цокольну частину гаражу-боксу № 2 по АДРЕСА_2, вартістю 65
258 грн., визнав за нею право власності на цю частину, площею 22,4 кв.м, а
відповідачу виділити однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 вартістю 250 215 грн. та
перший поверх гаражу-боксу №2 по АДРЕСА_2, площею 22,4 кв.м, вартістю 79 961
кв.м та легковий автомобіль ЗАЗ ДЕО «Нубіра» державний номер НОМЕР_1.

Вимоги мотивовані тим, що шлюб між ними розірваний, і вона бажає отримати
свою долю спільно нажитого майна.

ОСОБА_2 у своєму позові також просить провести поділ спільно нажитого майна
- визнати за ОСОБА_1 право власності на АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, а за ним
визнати право власності на квартири АДРЕСА_3, АДРЕСА_1, гараж по АДРЕСА_2,
легковий автомобіль ЗАЗ ДЕО «Нубіра» державний номер НОМЕР_1.

Вимоги щодо обґрунтованості розділу майна є аналогічними, так як це майно
було спільно нажите у період шлюбу.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги сторін підлягають частковому
задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте в результаті
спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій
формі.

Ч.
1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що у період шлюбу, який був укладений
між сторонами 14 червня 1986р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб, і
пізніше розірваного, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07
березня 2007р., на ім'я ОСОБА_2 14 жовтня 1997р. були придбані на Ялтинської
товарної біржі «Ю-КУБ» квартири АДРЕСА_3, АДРЕСА_1. Крім
того, ОСОБА_2 є власником гаражу-боксу № 2 по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва №
876 від 20 жовтня 2000р. про право власності. ОСОБА_1 є власником автомобіля
ЗАЗ ДЕО «Нубіра» державний номер НОМЕР_1, вартість якого складає 33 809, 75
грн. відповідно до звіту про оцінку від 20 листопаду 2006р.

Висновком експерта від 23 травня 2007р. встановлено, що ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 складає 363 092 грн., квартири № 43 у тому самому будинку -
250 215 грн. Вартість першого поверху гаражу-боксу №2 по АДРЕСА_2, площею 22,4
кв.м, складає 79 961 кв.м, цокольного поверху - 65 258 грн.

Щодо оцінки цього майна, у сторін не було заперечень.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не менш, ніж з 15 червня 1979р. проживала
у кооперативній АДРЕСА_5. Пізніше ця квартира була реалізована, і на кошти у
розмірі 4 825 грн. 12 лютого 2001р. нею була придбана АДРЕСА_4. Тобто ці
квартири не є спільно нажитим майном.

Відносно розділу квартири АДРЕСА_6, то з цього приводу 20 лютого 2004р. вже
було постановлено рішення Ялтинським міським судом і квартира була поділена між
сторонами по 1/2. Тобто вимоги ОСОБА_2 та його представника ще раз провести її
розділ не можуть бути задоволені.

Відповідно
до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Ст.
63 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина
та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання
шлюбу, що встановлено ч. 1 ст. 69 Кодексу.

Ч. 2 ст. 70 Кодексу визначено, що при вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно,
витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

У судовому засіданні ОСОБА_1
допускала можливість отримання нею меншої долі у спільному майні, ніж ОСОБА_2

Тобто позовні вимоги сторін необхідно задовольнити
частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60,
209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.60, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України,
ст. 368 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розділ майна, - задовольнити частково,
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про розділ спільно нажитого майна -
задовольнити частково.

Провести розділ спільно нажитого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділивши у
власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 363 092 грн.,
а ОСОБА_2 виділивши у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 вартістю 250 215
грн. гараж-бокс №2 по АДРЕСА_2, вартістю 145 020 грн. та легковий автомобіль
ЗАЗ ДЕО «Нубіра» державний номер НОМЕР_1, вартістю 33 809, 75 грн.

У інший частині у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 82 (Вісімдесят
дві) грн.. 20 коп.

Заходи забезпечення позову, відповідно до ухвали Ялтинського міського суду
від 20 грудня 2006р. у виді арешту квартир АДРЕСА_3, АДРЕСА_1, що належать на
праві власності ОСОБА_2, арешту на грошові вклади, відкриті на ім'я ОСОБА_2 у
Ялтинському відділені «Ощадного банку», у Кримському Регіональному філіалу ВАТ
«Кредобанк», у Головному Ялтинському відділені КРУ  «Приватбанк», - скасувати при набранні
рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294,
296 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Суддя