У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.,

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                   Данчука В.Г.,
-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в                     м. Шахтарську Донецької
області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької
області на рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 9
листопада 2006 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 16
березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької
області про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що з 1974  працював на підприємствах вугільної
промисловості м. Шахтарська, унаслідок чого отримав професійне захворювання.
Висновком МСЕК від 31 травня 2006 року позивачу вперше встановлено 50 % утрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням із визначенням
ІІІ групи інвалідності. Втратою професійної працездатності позивачеві
спричинено моральну шкоду, яку останній оцінив у 40 000 грн. та просив стягнути
з відповідача.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області                           від 9 листопада 2006
року позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Шахтарську Донецької області на користь ОСОБА_1. на
відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 16 березня 2007 року
вказане рішення суду першої інстанції змінено - зменшено розмір моральної
шкоди, що повинна бути стягнута з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Шахтарську Донецької області на користь                 ОСОБА_1., до  10 000 грн.

Не погодившись із вищезазначеними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в                      м.
Шахтарську Донецької області подало до Верховного Суду України касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані
судові рішення скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Вирішуючи спір та стягуючи моральну шкоду, суди виходили
з того, що в унаслідок отриманого професійного захворювання, позивач зазнав
моральних страждань, а тому мав право на відшкодування моральної шкоди.

Проте з такими
висновками судів погодитися не можна, оскільки суди дійшли їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, неправильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1., суд
першої інстанції виходив із того, що згідно з висновком МСЕК від 31 травня 2006
року позивачу встановлено вперше 50 % утрати професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням із визначенням ІІІ групи інвалідності
безстроково (а.с. 17), у зв'язку із чим він має право на відшкодування
моральної шкоди. Обов'язок щодо відшкодування вказаної шкоди згідно із законом
покладено на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення місцевого
суду - зменшуючи розмір моральної шкоди, виходив із того, що міськрайонним
судом не в повній мірі враховано глибину моральних страждань позивача,
погіршення стану його здоров'я та те, що він є інвалідом ІІІ групи і якщо
забажає, має змогу працювати. При цьому апеляційний суд, хоча й указав на
наявність висновку МСЕК  від 12
листопада          2001 року, однак не
надав йому належної оцінки поряд із висновком МСЕК  від 31 травня 2006 року.

З вищевказаними висновками судів погодитися не можна.

Судам як першої, так і апеляційної інстанцй не дана
відповідна оцінка наявному в матеріалах справи висновку МСЕК від 12 листопада
2001 року (а.с. 16), яким ОСОБА_1. з 27 вересня 2001 року встановлено
безстроково 15 % утрати професійної працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням. Судами не було враховано, що за змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” право на отримання потерпілим страхових виплат у разі
настання стійкої втрати професійної працездатності, у тому числі виплати за
моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.

Указане позбавляє можливості правильно визначити розмір і
право позивача на відшкодування моральної шкоди залежно від часу, що має
суттєве значення для правильного вирішення справи. Дану обставину суди належним
чином не з'ясували та не надали належної оцінки поряд із іншими зібраними у
справі доказами, що призвело до ухвалених помилкових судових рішень.

За таких обставин, ухвалені у справі рішення підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Шахтарську Донецької області задовольнити частково.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області                          від 9
листопада 2006 року та рішення апеляційного суду Донецької області               від 16 березня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук