н е м    у к р а  ї н и
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі :
суддів:
Берднік І.С.,      Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В.,    Пшонки М.П., -
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про встановлення факту спільного проживання
та поділ спільного майна, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_4на
рішення апеляційного суду Чернівецької області від 31 травня 2007 року,

в с т
а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд із указаним вище позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що з серпня 1990 року по травень          2003 року між нею та відповідачем
склались фактичні шлюбні відносини, вони разом вели спільне господарство не
перебуваючи в зареєстрованому шлюбі.

Весною 1991 року позивачка позичила кошти в сумі 10 000 рублів у свого
брата ОСОБА_3. на придбання будинку
по АДРЕСА_1. Разом перейшли на постійне проживання у придбаний будинок у квітні
1991 року. До лютого 1992 року спільно з відповідачем повернули кошти
позичальнику.

Під час їх спільного проживання вони побудували ще один цегляний
одноповерховий будинок, який складався з двох жилих кімнат, кімнати для
господарських потреб, коридору, а в травні 2003 року припинили сімейні
відносини.

Позивачка посилаючись на те, що за договором купівлі-продажу покупцем
зазначено ОСОБА_2., а останній проживає в спірному жилому будинку з іншою
жінкою, просила суд визнати факт проживання з відповідачем однією сім'єю, ведення спільного господарства та набуття спільного майна в період
шлюбу, провести розподіл спільного майна, визнавши за нею право власності на
будинок з господарськими спорудами та колодязем.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від          5 лютого 2007 року позов ОСОБА_1.
задоволено, визнано житловий будинок № АДРЕСА_1спільною власністю ОСОБА_1. та
ОСОБА_2.

Виділено ОСОБА_1. в житловому будинку літ. А коридор площею            4,0 кв.м. вартістю 2 981 грн.,
житлову кімнату площею 16,1 кв.м. вартістю         11 996 грн., в приміщенні літньої
кухні літ. Б коридор площею 3,07 кв.м. вартістю 2 948 грн., приміщення площею
5,4 кв.м. вартістю 5 184 грн., навіс
літ. Б вартістю 1 060 грн., 1/2
вбиральної вартістю 383 грн., 1/2 колодязя вартістю 971 грн., 1/2
огорожі вартістю 1 766 грн. загальною вартістю                27 289 грн.

Виділено ОСОБА_2в житловому будинку літ. А комору площею 5,1 кв.м. вартістю
3 800 грн., житлову кімнату площею 15,1 кв.м. вартістю         11 251 грн., в приміщенні літньої
кухні літ. Б приміщення площею 11,9 кв.м. вартістю 11 416 грн., навіс літ. Г
вартістю 2 002 грн., 1/2 вбиральні вартістю         383 грн., 1/2 колодязя вартістю 971
грн., 1/2 огорожи вартістю 1 766 грн. загальною
вартістю 31 589 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивачки
компенсацію в сумі 2 150 грн.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 31 травня 2007 року
рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення про відмову  ОСОБА_1. у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалене апеляційною
інстанцією рішення й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання права власності на майно, що є об'єктом
права спільної власності та поділ майна, суд першої інстанції виходив з того,
що ОСОБА_2. та ОСОБА_1. проживали однією сім'єю, не перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі між собою та, що будинок № АДРЕСА_1придбано внаслідок
спільної праці сторін як членів сім'ї і є їх спільною власністю.

Скасовуючи рішення районного суду і ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної
інстанції виходив із положень ч. 4 ст. 267 ЦК України, пропуск позовної
давності. Апеляційний суд вважав, що початок строку позовної давності належало
відраховувати з квітня 2001 року, а позов подано до суду у березні 2005 року -
за пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, оскільки він
зроблений з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим та стосуватися питань: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної тощо), які мають значення
для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин тощо.

Відповідно до ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Винятків для застосування апеляційним судом ст. ст. 213, 214 ЦПК України
главою 1 розділу V цього Кодексу не передбачено.

Усупереч цим нормам, апеляційний суд неповно з'ясував доводи апеляційної
скарги та обмежившись з'ясуванням дотримання позовної давності вважав, що
позивачка пропустила цей строк, який відраховується з квітня 2001 року до 16
березня 2005 року не перевіривши доводи
ОСОБА_1. та подані нею докази про те, що про порушення відповідачем її
прав вона дізналася у травні 2003 року та доказам про те, що 30 грудня 1998
року відповідач просив виконком сільської ради про оформлення будинку на
позивачку, й 20 січня 1999 року цей виконавчий комітет переписав господарський
номер з ОСОБА_2. на ОСОБА_1., й не з'ясував чи змінювався після цього вказаний
запис, а якщо так, то коли і чи знала про це позивачка та, виходячи з
з'ясованого, з якого часу слід відраховувати строк давності.

З урахуванням наведеного рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд із підстав, передбачених ч.
2  ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 344 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_4задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 31
травня 2007 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка