Справа № 22ц - 378/07                                           Головуючий
у 1 інстанції Кихтюк P.M.
Категорія: 40                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 р. квітня 27                                                                                                         місто
Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого
Расевича СІ.

суддів
Подолюка В.А., Свистун О.В.

при
секретарі Матюхіній О.Г.

з участю
представника позивача ОСОБА_2.

представника відповідача ОСОБА_3. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Таксосервіс» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної
шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1на рішення Луцького міськрайонного
суду від 6 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі позивач вказує на незаконність
рішення суду із-за порушення норм матеріального права та невідповідності
висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати і ухвалити нове,
задовольнивши позовні вимоги повністю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 6 березня 2007
року в позові ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Таксосервіс» про
поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу і моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що її звільнено на
підставі ст.43-1 КЗпП України, а саме з суміщуваної роботи у зв'язку з
прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку
з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Однак,
вважає, що ст.43-1 КЗпП України не може бути підставою для звільнення, оскільки
підстави звільнення передбачені ст.ст.38, 39, 40, 41 цього ж Кодексу.

2

При ухваленні
рішення судом не враховано, що на час звільнення із займаної посади
ОСОБА_1перебувала на лікарняному.

Крім того, при
звільненні ОСОБА_1не було запропоновано їй перейти на основне місце роботи у
ВАТ «Таксосервіс».

Заперечуючи
апеляційну скаргу та вимоги позивача, відповідач вважає рішення суду законним і
обгрунтованим та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивача звільнено на законних підставах по ст.43-1
КЗпП України і підстав для поновлення її на посаді головного бухгалтера
відповідача, яку вона займала за сумісництвом, не має.

Заслухавши
доповідача, пояснення представників позивача і відповідача, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду
- залишенню без змін з наступних підстав.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1наказом №46-К директора ВАТ
«Таксосервіс» від 15 жовтня 2001 року переведена з 15 жовтня 2001 року з посади
заступника головного бухгалтера на посаду головного бухгалтера по сумісництву з
2-х годинним робочим днем. Наказом №33-К директора ВАТ «Таксосервіс» від 18
вересня 2006 року ОСОБА_1звільнено з посади головного бухгалтера з 18 вересня
2006 року згідно із ст.43-1 КЗпП України, а саме - звільнення з сумішуваної
роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є
сумісником, а також з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими
законодавством.

Судом першої
інстанції встановлено, що наказом №34-к від 18 вересня 2006 року на посаду
головного бухгалтера ВАТ «Таксосервіс» з 18 вересня 2006 року переведено
ОСОБА_4. з оплатою праці згідно штатного розпису на основне місце роботи.

Із штатного
розпису апарату управління ВАТ «Таксосервіс» з 19 вересня 2006 року (а.с.58)
вбачається, що у товаристві введено штатну одиницю головного бухгалтера з
повним робочим днем.

Відповідно до
ст.43-1 ч.1 п.3 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу без згоди профспілкового органу
допускається у випадку звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям
на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з
обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством.

Судом
встановлено, що позивач працювала у відповідача головним бухгалтером по
сумісництву. Основним місцем праці ОСОБА_1є посада головного бухгалтера у ВТІШ
«Санрайз», що підтвердили в судовому засіданні сторони по справі.

Оскільки вищезазначеною нормою права передбачена підстава
звільнення за ініціативою власника або уповноваженого ним органу працівника,
який працює по сумісництву, у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника,
який не є сумісником, отже суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку, що позивача звільнено відповідно до вимог закону.

3

Крім того, судом
встановлено, що позивач не є членом профспілки товариства, яке є відповідачем
по справі, а тому покликання ОСОБА_1., що її не можна звільнити з роботи без згоди
профспілки, безпідставні.

Із матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1подала листок непрацездатності, згідно якого їй
необхідно приступити до роботи з 16 вересня 2006 року. Однак наказ про її
звільнення видано директором 18 вересня 2006 року. Отже, дана обставина не може
бути підставою для поновлення ОСОБА_1на займаній посаді.

Будь-яких інших
доказів в підтвердження тих обставин, на які позивач посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, як вимагає ст.60 ЦПК України, позивач суду не надала.

Таким чином,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_1відхилити.

Рішення Луцького
міськрайонного суду від 6 березня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.