Справа №
22ц-2369                                                       Головуючий у 1 інстанції Анісімова Н.Д.
Категорія 36                                                                   Доповідач Біляєва О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 березня 2007
року                   Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого    Висоцької В.С.,

суддів                   Біляєвої О.М.,
Осипчук О.В.,

при секретарі    Таранець В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення аліментів
на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є
її батьком. На теперішній час вона продовжує навчання, потребує матеріальної
допомоги, яку ОСОБА_2 може їй надавати.

Просила
стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1А частки з
усіх видів доходу
боржника до 30 червня 2011 року.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2006 року позов
задоволений частково, на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнуті аліменти в
зв'язку з навчанням в розмірі 1/8 частки доходів боржника, починаючи з 20 вересня
2006 року
до 01.07.2011 року. Крім цього, судовим рішенням з відповідача стягнуто судовий
збір 51 гр.

Не погодившись
із рішенням суду, відповідач звернувся до Апеляційного суду Донецької
області з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати
та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування
скарги апелянт зазначав, що суд неправильно визначив термін, на який стягнув
аліменти; не звільнив його від сплати аліментів на час знаходження позивачки на
канікулах. Крім цього, суд належним чином не з'ясував питання щодо його матеріального
стану та можливості надання допомоги та безпідставно відхилив клопотання про витребування довідки
про доходи матері доньки.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів,
просив її задовольнити.

Позивачка
ОСОБА_1 просила відхилити апеляційну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді Біляєвої О.М., пояснення сторін, дослідивши матеріали справи  та перевіривши  доводи
апеляційної скарги,
апеляційний  суд  приходить до

2

висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового з
наступних підстав.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що ОСОБА_2 є
батьком позивачки, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. При
визначенні розміру аліментів суд врахував наявність у ОСОБА_2 іншої дитини та непрацездатних батьків;
стан здоров'я сторін.

Згідно зі ст.199
СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення
двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд першої
інстанції правильно встановив, що позивачка є повнолітньою донькою ОСОБА_2,
продовжує навчання за контрактом на денному відділенні обліково-фінансового
факультету Донецького державного університету економіки і торгівлі ім.
М.Туган-Барановського і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку
відповідач може
надавати.

Ці обставини
підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1, довідками учбового закладу і про
середній заробіток відповідача (а.с.5; 6; 16).

Статтею 200 СК
України передбачено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина
визначається у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу)
платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з
батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Визначаючи
розмір аліментів як 1/8 частину доходів відповідача, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище
позивачки і платника аліментів; наявність у відповідача
непрацездатних батьків та малолітньої дитини, яка проживає з ОСОБА_2.;
можливість надання утримання другим з батьків.

Доводи відповідача про неможливість
надання утримання позивачці спростовуються
матеріалами справи. Щодо звільнення від сплати аліментів на час канікул, то
ці доводи скарги не ґрунтуються на законі.

Однак щодо
визначення строку, з якого підлягають стягненню аліменти, та стягнення
судового збору не можна погодитися, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до
вимог частини 1 статті 191, ст.201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від
дня пред'явлення позову.

При цьому судом
не було враховано, що спірні правовідносини регулюються главою 16
Сімейного Кодексу щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дітей.

3

Як видно з
матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду 20 вересня 2006 року (ас.4).
Згідно свідоцтву про народження, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року (ас.6).

Крім цього, з позовної заяви
видно, що відповідач в судовому порядку сплачує на ОСОБА_1 аліменти до
досягнення повноліття. Ця обставина підтверджена позивачкою в судовому засіданні апеляційної
інстанції.

Таким чином, суд не мав підстав
для стягнення аліментів з дня пред'явлення позову, тобто з 20.09.2006 року.

Стягуючи з
відповідача судовий збір на користь держави, суд не врахував положення п.18
статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 „Про
державне мито" з наступними змінами, яким передбачені пільги щодо сплати державного мита
громадянами, які віднесені до категорій 1 та 2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до
посвідчення, що на ас. 18, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС (категорія 2).

Враховуючи
викладене, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і стягує з відповідача
на користь повнолітньої доньки Катерини аліменти на період навчання в розмірі
1/8 частки його доходу, починаючи з 23 вересня 2006 року до закінчення навчального закладу.

Доводи скарги
щодо відмови в задоволенні клопотання про витребування довідки є
безпідставними, оскільки з протоколу судового засідання вбачається, що таке клопотання під
час судового розгляду відповідачем заявлене не було (ас. 26).

Зауваження на
неповноту або неправильність протоколу судового засідання ОСОБА_2 відповідно до вимог закону не
подав.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції апелянт також не заперечував, що відповідне
клопотання в ході розгляду справи в місцевому суді ним не було заявлено.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення
Кіровського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2006 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьку Донецької області, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, аліменти в зв'язку з продовженням
навчання в розмірі 1/8 частки доходу боржника щомісячно, починаючи з 23 вересня 2006
року до закінчення учбового закладу,
тобто до 01 липня 2011 року.

4

В решті позову відмовити.

Рішення набирає
чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.