Справа № 2-450/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2007
року                    Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Чорнобук В.І.

при секретарі - Пильченко А.О.

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визначення права власності
на ½ частину
квартири, -

в с т а н о в и
в

13
листопада 2006 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про
визначення права власності на ½ частину квартири.

В
обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з відповідачкою ОСОБА_3
позивач був в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1993 року.

В процесі спільного
життя, 09 вересня 1997 року сторони по договору купівлі-продажу придбали
квартиру, розташовану АДРЕСА_1.

Договір
купівлі-продажу на квартиру був оформлений на ОСОБА_3

Квартира
складається з 2-х кімнат, коридору, кухні, туалету, ванної, комори, лоджії.
Житлова площина квартири станове 27, 4 кв. м., загальна площа - 43, 3 кв. м.

Позивач вважає,
що квартира АДРЕСА_1 є їхньою спільною сумісною власністю та сторони мають
рівні права на квартиру.

11 квітня 2006
року сторони розірвали шлюб.

У зв'язку з розірванням
шлюбу, позивач хоче упорядкувати свої права власника на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач, як
власник спірної квартири, має право на 1/2 частину квартири.

Просив суд
визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на
1/2  частину  квартири,
яка  розташована  АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач проти
позову заперечувала, надала заперечення по справі в якому пояснила, що квартиру
було придбано за суму, еквівалентну 7500 доларів США з яких 6000 доларів США
було подаровано її батьками їй для купівлі однокімнатної квартири, але мати
позивача ОСОБА_4 наполягала на придбанні двокімнатної квартири і зв'язку з чим
дала сторонам 1500 доларів США для її придбання. Після придбання квартири
сторони віддавали надані 1500 доларів США із загального сімейного бюджету.
Вважає, що її частка є значною і відповідно до її внеску є її особистою
власністю.

Суд вислухавши
пояснення сторін, свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази,
вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 були в зареєстрованому
шлюбі з 04 вересня 1993 року (а.с. 17).

09 вересня 1997
року ОСОБА_3 по договору купівлі-продажу придбала квартиру, розташовану АДРЕСА_1.
(а.с. 9).

Договір
купівлі-продажу на квартиру був оформлений на ОСОБА_3

Квартира
складається з 2-х кімнат, коридору, кухні, туалету, ванної, комори, лоджії.
Житлова площина квартири станове 27, 4 кв. м., загальна площа - 43, 3 кв. м.
(а.с. 7).

11 квітня 2006
року сторони розірвали шлюб (а.с.12).

У відповідності
до ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один
з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюб, крім речей індивідуального користування, є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності
до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або
законом.

Таким чином,
частка позивача і частка його дружини у праві спільної сумісної власності
складає по 12 частини квартири.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 60 СК України, ст. ст.  316, 319, 355, 357, 386 ЦК України, ст. 10,
11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в

Позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про визначення права власності на ½ частину квартири - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину  квартири,
яка  розташована  АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви на апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                      В.І. Чорнобук