апеляційний суд одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року                                                                                          м.
Одеса

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -   Кварталової A.M.,

суддів -
Левенця Б.Б., Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Тончевої Н.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Білгород - Дністровського
MB УМВС України в Одеській області, Державного казначейства
України, Міністерства Юстиції України про відшкодування моральної шкоди ,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород -Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 24
січня 2007 року ,-

встановила:

У квітні 2005 року позивач
ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди
на підставі ст.ст. 55,56
Конституції України, ст.ст. 16,23,1167,
1173,1176 ЦК України, в зв'язку з наданням неправдивої відповіді
Білгород - Дністровським
MB УМВС України в Одеській області, посилаючись на
те, що 16.03.2001 року та 10.07.2001 року
Білгород-Дністровським MB УМВС України було надано йому неправдиві відповіді , щодо розшуку
ОСОБА_2, які спростовуються постановою Білгород-Дністровського міського суду
від 10.07.2001 року про
відмову у взятті під варту ОСОБА_2

Як вказує
позивач ОСОБА_1, надання
йому Білгород-Дністровським MB УМВС України вищевказаних неправдивих відповідей
спричинило йому моральну шкоду, у зв'язку з чим він просив стягнути з
Білгород-Дністровського MB УМВС України в Одеській області на його користь моральну
шкоду у розмірі 15000 гривень,
визнати порушенням невидачу Білгород-Дністровським MB УМВС
України мотивувальної та об'єктивної відповіді, щодо розшуку ОСОБА_2,
повідомити Міністерство Внутрішніх Справ України про допущені порушення при
дачі відповідей та стягнути усі судові витрати з відповідача
Білгород-Дністровського MB УМВС України в Одеської області.

Справа
розглянута у відсутність представників відповідача - Білгород-Дністровського
MB УМВС України в Одеської області та Державного
Казначейства України, які були
повідомлені про слухання справи (а.с.24-27).

Справа № 22ц-1960/2007

Головуючий в 1 інстанції - суддя Ступакова
І.Г.

Суддя -
доповідач - Кварталова A.M.                                                  Категорія
ЦП-22

2

Рішенням
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 24
січня 2007 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове ,
яким задовольнити його позовні вимоги ,
посилаючись на те, що судом були порушені норми матеріального і
процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю -
доповідача, яка доповіла колегії суддів зміст оскаржуваного рішення, мотиви
і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того , що позивачем не
надано обґрунтованих та підтверджених доказів того, що винними діями
Білгород-Дністровський MB УМВС в Одеської області спричинив позивачеві моральну
шкоду, яку необхідно стягнути з Державного Казначейства України.

Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів
справи, 10.07.2001 року
Білгород-Дністровським міським судом була ухвалена постанова, згідно якій
відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури про взяття під варту ОСОБА_2, який звинувачувався в скоєнні
злочину, передбаченого ст.215 ч.2 КК України по кримінальній справі, по якій
позивач ОСОБА_1 був визнаний потерпілим (а.с.10-11), оскільки ОСОБА_2 не
ховається від слідства, по виклику з'явився до прокуратури, має постійне місце
проживання та роботу. Позивачем з приводу розслідування вищевказаної
кримінальної справи було зроблено запит до Білгород-Дністровського MB
УМВС України в Одеській області, відносно розшуку ОСОБА_2, на який було
отримано відповіді від 16.03.2001
року про проведення дій, щодо розшуку ОСОБА_2 , а у відповіді
від 10.07.2001 року про
те, що 04.07.2001р. ОСОБА_2 був затриманий та доставлений в ізолятор
тимчасового утримання (а.с.7, 8).
Ці відповіді , як
стверджує позивач, утримують неправдиву інформацію про розшук ОСОБА_2, та не
відповідають висновкам, які вказані в постанові Білгород-Дністровського
міського суду від 10.07.2001р.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин
ст.1167 ЦК України,
оскільки в період, на який посилається позивач, був чинним ЦК України, в
редакції 1963 року, а
тому згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в
редакції 2003р. до цивільних правовідносин, які виникли в 2001р., до набрання
чинності цього кодексу застосовуються положення ЦК України, в редакції 1963р.

Відповідно до
ст.440-1 ЦК України,
в редакції 1963р. моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діями
іншої особи, яка порушила її законні права, відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Судовою колегією
встановлено, що на звернення ОСОБА_1
до Білгород-Дністровського MB УМВС України в Одеській області за підписом в.о.
начальника Білгород-Дністровського MB УМВС України в
Одеській області Власенко Р.Г. (а.с.7-8) надана відповідь, яка стосується руху
кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 за ознаками ст. 215 ч.2 КК України.

У відповідях на
які посилається позивач іде мова про розшук ОСОБА_2 та його затримання до
ізолятору тимчасового утримання, якому належну правову оцінку дав суд першої
інстанції, постановляючи постанову від 10.07.2001р. при обранні запобіжного
заходу ОСОБА_2

3

Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав будь-яких
доказів, які свідчать про те, що вказані відповіді на його звернення порушують
його законні права та являються свідомо неправдивими.

Згідно п.Зст.10
ЦПК України , кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Позивач не надав
суду першої інстанції та колегії суддів будь-яких доказів, якими обґрунтовував
свої позовні вимоги. Так позивач, посилається на відповіді відповідача на його
звернення, однак не надав  свої   звернення до відповідача з цього приводу.

Крім того,
відповіді Білгород-Дністровського MB УМВС України в
Одеській області, 16.03.2001
року про проведення дій щодо розшуку ОСОБА_2 та відповідь від 10.07.2001 року про те, що
04.07.2001р. ОСОБА_2 був затриманий і доставлений до ізолятору тимчасового
утримання , надані
ОСОБА_3, а не позивачу ОСОБА_1 (а.с.7,8). В процесі досудового слідства ОСОБА_1
дії слідчого чи органу дізнання в кримінально-процесуальному порядку не
оскаржував.

Статті 16,23,1167,1176 ЦК України,
які діють з 01.01.2004р. та на які посилається позивач на момент виникнення
правовідносин не діяли і тому посилання на них, є не обґрунтованим. Діючим на
той час законодавством, зокрема ст.ст.440-1, 443 ЦК України (1963р.) та Закону України «Про порядок
відшкодування збитків(шкоди) заподіяної громадянину незаконними діями органів
дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" можливість
відшкодування моральної шкоди потерпілому не передбачено.

Таким чином, в
матеріалах справи відсутні підстави для відшкодування позивачеві моральної
шкоди органами УМВС України та Державного Казначейства України, в зв'язку з чим
суд обґрунтовано відмовив позивачеві ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Суд
першої інстанції правильно з'ясував обставини, що мають значення

для
справи, ухвалив      законне і
обґрунтоване рішення,              доводи
апеляційної

скарги не спростовують рішення суду, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.
209, 303, 307 ч.іп.1, 308, 314 ч.1п.1,315,317,319
ЦПК України, колегія суддів ,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 24
січня 2007 року  залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили. Судді
апеляційного суду Одеської області.