Справа №2-1724/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22 березня 2007р.
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого- судді:
Пустовіт З.П. при секретарі - Гоноболіній О.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
житлового будинку сумісною власністю подружжя, визнання права власності
на 1/2 частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в січні 2007 року звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2, в якому просила визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину цього будинку. В позовній заяві зазначала,
що вони з відповідачем з 17 квітня 1955 року одружені. 22 травня 1963
року на ім'я відповідача було надано земельну ділянку
для особистого житлового будівництва АДРЕСА_1 площею 400 кв.м. Згідно акту №108 від 07.06.1963р. була проведена
відбивка меж та передача ділянки в натурі для особистого будівництва
будинку ОСОБА_2. 20.10.1963 року був підписаний договір про надання в
безстрокове користування земельної ділянки
для будівництва житлового будинку на праві особистої власності між відділом комунального господарства виконкому
Бердянської міської ради та ОСОБА_2,
реєстровий №8083. Рішенням виконкому міськради депутатів трудящих від 20 вересня 1967 року №428 був затверджений акт про
закінчення будівництва та вводу в експлуатацію
індивідуального домоволодіння. Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва
житлового будинку на праві особистої власності по АДРЕСА_1 був зареєстрований в
Бердянському міжміському бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1967
року за реєстровим №7908, що підтверджується реєстраційним посвідченням. У
зв'язку з тим, що всі документи оформлені на
її чоловіка - ОСОБА_2, який постійно каже, що вона в будинку ніхто, вона змушена була звернутись до
суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину будинку, яка
належить їй як дружині, бо все будівництво здійснювалось за спільні кошти. Будинок складається з двох частин і має
два окремих входи. Частина, в якій мешкає позивач, складається з кімнати №3,
площею 6,8 кв.м., кімнати №4, площею
8,0 кв.м., кухні №2, площею 5,4 кв.м., коридору №1, площею 4,5 кв.м., а також альтанки літ «Е» площею 5,8 кв.м.,
вбиральні літ. «Л». На підставі ст.ст.60,

2

63 СК
України позивач просила визнати житловий будинок спільною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2
частину будинку.

В попередньому судовому засіданні
позивач підтримала позовні вимоги, просила допустити в якості її представника
ОСОБА_3, надавши письмову заяву щодо допуску її представника.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3
позовні вимоги її довірителя підтримала повністю та пояснила, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 прожили все життя в зареєстрованому шлюбі з 17.04.1955 року. Будинок по
АДРЕСА_1 був зведений ними спільно, тому просила позов задовольнити в повному
обсязі. На заяву, що надійшла до суду 21.03.2007 року, пояснила, що вона є рідною племінницею позивача та відповідача, добре
знає почерк ОСОБА_2, тому категорично заперечувала, що заява про
відкладення слухання справи написана його рукою, оскільки це почерк його сина.
ОСОБА_2 просив передати до суду власноручно написану ним заяву про розгляд
справи у його відсутності та визнання
позовних вимог, що посвідчена головою вуличного комітету №18, на підставі якої
суд може впевнитись, що заява про відкладення справи написана не ним.
Крім цього, долучена до заяви довідка лікаря ОСОБА_4 викликає сумніви, оскільки відповідач знаходиться на
обліку лише у лікаря-уролога ОСОБА_5 та не має всіх тих хвороб, що
перелічені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, в своїй заяві, посвідченій
15.02.2007 року головою вуличного комітету №18 ОСОБА_6, позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу
за його відсутності. Суд не приймає до уваги заяву про відкладення
слухання справи і вважає можливим розглянути її по суті, зважаючи на те, що
підпис відповідача на ній ніким не посвідчений, за неможливості вільно
пересуватись за межами будинку, згідно долученої медичної довідки, заява не могла бути подана ним особисто
до канцелярії суду, тому викликає у суду сумніви щодо її достовірності.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість
позову і наявності підстав для його задоволення.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 1955 року, що
підтверджується копією свідоцтва про одруження, актовий запис №231, копіями паспортів ОСОБА_1
та ОСОБА_2 з відміткою
про реєстрацію шлюбу.

Згідно реєстраційного посвідчення Бердянського БТІ від
25.11.1967 року домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_2 на праві особистої власності на підставі
договору про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності і акту про закінчення
будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального
домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому від 20.09.1967 року №428. Дані обставини підтверджуються також
копіями виписки з рішення виконкому міської ради депутатів трудящих від
22.05.1963 року №251 про відвід земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, акту
№108 від 07.06.1963р про відбивку меж та установку межових знаків,
договору про надання в безстрокове користування

3

земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку від 20.10.1963р., акту про закінчення будівництва та
вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння
від 05.09.1967р., копією довідки про зміну нумерації будинку  АДРЕСА_1.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що будинок АДРЕСА_1 повинен бути визнаний спільною власністю
подружжя, а за позивачем слід визнати
право власності на 1/2 частину зазначеного будинку.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 22 КпПС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати
житловий будинок АДРЕСА_1 спільною власністю
подружжя.

Визнати за ОСОБА_1право власності на
1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка складається з кімнати №3, площею
6,8 кв.м., кімнати №4, площею 8,0 кв.м., кухні №2, площею 5,4 кв.м., коридору №1, площею 4,5 кв.м., альтанки літ. «Е»
площею 5,8 кв.м., вбиральні літ. «Л».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її
копій до апеляційної інстанції або
в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.