Головуючий у 1 -й інстанції
Отяг О.В. Доповідач  - Головань А.М.
Справа №22-669, категорія-18-                                                                 КОПІЯ
РІШЕННЯ   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в
складі:

головуючої
Бубличенко В.П.

суддів        Сукач
Т.О.

Голованя А.М. при секретарі
Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді
цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1та ОСОБА_2на рішення Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 12 січня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2005 року ОСОБА_1звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилався на те, що унаслідок заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень з боку
відповідача, що мало місце 1.02.2004 p., він, через пошкодження одягу і витрату власних коштів на
купівлю ліків, постільної білизни та посилене харчування під .час
лікування в медичних установах, зазнав матеріальних
збитків на суму 13539, 27 грн.. Протиправними діями відповідача йому завдано
значних моральних страждань у
зв"язку з чим розмір відшкодування моральної шкоди ним визначено у сумі 25000
грн.

Рішенням
Олександрівського районного суду від 12 січня 2007 року позов ОСОБА_1.
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2.
на його користь 7230 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. ставиться питання про скасування рішення суду, як ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального
права з постановлениям нового рішення
про задоволення заявлених ним вимог у повному обсязі.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2. ставиться
питання про скасування рішення суду, як ухваленого
з порушенням норм матеріального та процесуального права з постановлениям нового рішення про залишення позову без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення
суду в межах визна­чених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1. та ОСОБА_2. підлягають
частковому задоволенню.

Постановляючи
рішення суд виходив із того, що ОСОБА_1довів розмір понесених ним витрат на лікування у розмірі 9412,96 грн., однак
з огляду на пенсійний вік відповідача зменшив їх розмір до 6000 грн. Також
враховуючи ступінь доведеності, суд частково задовольнив вимоги про відшкодування
вартості пошкодженого одягу у розмірі 130 грн., витрат на посилене дієтичне харчування у розмірі 600 грн. та збитків
пов»язаних з наданням автотранспортних послуг у сумі 500 грн.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до
ч.1 СТ.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1
ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї статті.

2

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених
статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно, виходячи із
встановлених вироком цього ж суду від 4.10.2004 р. обставин, встановив факт
вчинення відповідачем у справі ОСОБА_2.
передбачених ст.123 КК України злочинних дій у відношенні до позивача ОСОБА_1.
які мали місце 1.02.2004 року,
унаслідок яких останньому було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень та у зв»язку
з чим він проходив відповідний курс лікування.

Також суд дійшов до обґрунтованого висновку щодо визначення розміру витрат
позивача пов»язаних з його лікуванням від наслідків злочину в Олександрівській
районній лікарні у розмірі 1196,36 грн., оскільки це
підтверджується дослідженими у справі доказами / а.с. 18, 19, 21, 134-137 цивільної
справи і ас. 313-317 кримінальної справи № 1-191 - 2004 p./.

Разом із тим,
колегія суддів вважає, що суд не мав підстав стягувати шкоду пов»язану з
витратами позивача на придбання ліків за час перебування в Кіровоградській
обласній лікарні, оскільки згідно висновків судово-медичної експертизи за № 27
від 1.04.2004 р. /а.с. 90-93 кримінальної
справи № 1-191 - 2004 p./ захворювання з яким він перебував у цій медичній установі не знаходилося у
прямому причинному зв»язку із заподіяними йому унаслідок злочину тілесними ушкодженнями.

У зв»язку із зазначеним колегія суддів не може погодитися й з висновками
суду про часткове задоволення вимоги про стягнення
витрат на посилене дієтичне харчування в обласній лікарні.

Що стосується доведеності факту понесення позивачем таких витрат в районній
лікарні, то при вирішенні цього питання суду слід було керуватися п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.1992 р. /з подальшими
змінами/ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»., а саме при вирішенні вимог
про додаткові витрати потерпілих виходити з того, що компенсація
(відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити
в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за
раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує, та затвердженим МСЕК (у
відповідних випадках - судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про
середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місяця, в
якому їх придбали.

Однак в матеріалах справи відсутні відомості про визначення ОСОБА_1.
раціону на таке додаткове харчування та затвердження його МСЕК. Клопотань про
призначення з цього питання судово-медичної експертизи в суді першої інстанції
позивач не заявляв. Тому у суду не було правових
підстав стягувати з відповідача витрати на посилене дієтичне харчування.

Виходячи із
відсутності причинного зв»язку між перебуванням позивача в Кіровоградській
обласній лікарні та протиправними діями відповідача, не є обгрунтованими і
висновки суду про часткове стягнення з
відповідача витрат вартості автотранспортних послуг пов»язаних з поїздками до
цієї лікарні.

Колегія суддів вважає, що суд невірно вирішив вимогу про відшкодування
витрат на постільну білизну, відмовивши у її задоволенні
з мотивів недоведеності, оскільки в матеріалах справи є докази про
придбання та використання такої білизни потерпілим при лікуванні /а.с. 7, 159/.
Не можна погодитися і з висновками суду про
відшкодування позивачу вартості пошкодженого одягу у розмірі 130 грн., оскільки вартість цих речей згідно
наданої довідки /а.с. 311 кримінальної справи / складає іншу суму-192
грн.

Також судом необґрунтовано, у порушення роз»яснень викладених у п. 9
постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 р.
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено розмір відшкодування
моральної шкоди. Зокрема, судом не було у повному обсязі
враховано характер та обсяг страждань потерпілого.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню як ухвалене з підстав передбачених п.п.2, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України з постановлениям нового рішення
про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

На думку колегії
суддів, яка ґрунтується на перевірених обставинах справи, вимоги про відшкодування витрат на придбання ліків під час
перебування в обласній лікарні, посилене дієтичне харчування, автотранспортні витрати задоволенню
не підлягають у зв»язку з їх недоведеністю. Що стосується розміру майнової шкоди, яка підлягає стягненню на користь
позивача, то вона складається із витрат на лікування у розмірі 1196,36 грн.,
компенсації за : одяг у розмірі 192 грн. та постільної білизни у розмірі 140
грн., а всього  становить суму 1528 грн.
36 коп.

3

Також  з
врахуванням   фізичних  та
психічних  страждань   позивача,
їх  довготривалості, неможливості відновлення втраченого органу - селезінки,
розмір відшкодування моральної шкоди колегія суддів визначає у сумі 3000
грн.

Таким чином колегія суддів у постановленому рішенні частково прийняла до
уваги доводи апеляційних скарг сторін щодо
висновків суду першої інстанції. Інші заперечення апеляційних скарг сторін, крім вже врахованих судом апеляційної інстанції,
не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи і тому колегією
суддів відхиляються.

На підставі ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 293, 303,
307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1та ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12
січня 2007 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_11528 грн. 36
коп., /одна тисяча п»ятьсот двадцять вісім гривень 36 коп./ на відшкодування
майнової шкоди та 3000 грн. /три тисячі гривень/ на
відшкодування моральної шкоди, а також в дохід держави судовий збір 59, 50 грн. і на користь ТУ ДСА в Кіровоградській області
/ 5, р/р 0784 в УДК в Кіровоградській області МФО 823016 / витрати на інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскарженим в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців,
починаючи з 18 квітня 2007 року.