РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5
березня 2007р.                                                                               м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого                          Матківського Р.Й.,

суддів                                     Фединяка
В.Д., Ясеновенко Л.В.

секретаря                               Пилипчук Н.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою начальника
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві  та  професійних
захворювань  в  місті
Івано-Франківську     на  рішення Івано-Франсівського міського суду від
2 8 листопада 2006 року, -з участю: представника апелянта Шудрава Я.В.,
позивача ОСОБА_1

встановила:

У березні 2002 року ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до
Івано-Франківського професійного будівельного ліцею №5 про стягнення
одноразової допомоги та моральну шкоду. Позивач посилався на те, що працюючи
ІНФОРМАЦІЯ_1, у лютому 1985 року отримав виробничу травму. Висновком МСЕК від
11 квітня 2000 року йому встановлено 15 % стійкої втрати працездатності. У
зв'язку із втратою здоров"я на виробництві просив стягнути з відповідача
2160 гривень одноразової допомоги та 10 000 гривень спричиненої моральної
шкоди.

Ухвалою суду від 30 січня 2006 року до участі у справі як співвідповідача
притягнуто відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в місті Івано-Франківську.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з відділення Фонду в його користь одноразову
допомогу, 2500 гривень спричиненої моральної шкоди, а в користь держави 51
гривень державного мита.

На дане рішення начальник відділення Фонду подала подала апеляційну скаргу
в якій просить його скасувати та узхвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального та
процесуального права. Суд порушив принцип частини 1 ст. 5 8 Конституції України
відповідно до якого дія нормативно- правового акту в часі починається з моменту
набрання ним чинності і припиняється з втратою ним чинності. Факт виникнення
права у ОСОБА_1 на відшкодування одноразової допомоги та моральної шкоди настав
з квітня 2000 року, тобто з дня встановлення комісією МСЕК стійкої втрати
працездатності.На час виникнення права на відшкодування діяли нормативні акти
згідно яких виплати за ушкодження здоров"я працівнику проводив власник, у
даному випадку

Справа № 22- 250
/2007р.                                     Головуючий
у 1 інстанції Перегінець Л.В.

Категорія 21                                                           Доповідач
Матківський Р.Й.

будівельний ліцей.

Суд безпідставно
не взяв до уваги доводи представника, що на Фонд покладений обов'язок
відшкодовувати шкоду тільки з 1.04. 2001 року, з часу введення в дію Закону
України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, яке спричинило
втрату працездатності" (далі Закон № 1105).

Відповідно до
норм Закону №1105 моральна шкода є одним з видів страхових виплат і її
відшкодування проводиться тільки за наявності висновку медичних органів про спричинення
такої шкоди. Крім цього Законом "Про Державний Бюджет на 2006 й рік"
зупинено дію норми Закону №1105 про відшкодування моральної шкоди зупинена.
Також ОСОБА_1 одноразова допомога та моральна шкода повинні відшкодовуватись
відповідно до ст.. Закону від 14. 10. 1992 року "Про охорону праці"
не Фондом, а роботодавцем, будівельним ліцеєм. При розподілі судових витрат суд
не врахував, що Фонд повністю звільнений від їх сплати.

Вислухавши
представника апелянта яка вимоги скарги підтримала, позивача який вимоги скарги
не визнав, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що скаргу слід
задоволити частково.

Постановляючи
рішення про стягнення з Фонду в користь ОСОБА_1 2160 гривень одноразової
допомоги за отримання травми на виробництві у лютому 1985 року суд першої
інстанції правильно встановив, що відповідно до пункту 1 ст. 21 Закону № 1105
зазначено, що Фонд зобов"язаний у встановленому законодавством
пор"ядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження його здоров"я одноразову допомогу в разі
стійкої втрати працездатності. Закон України за винятком окремих статей, набрав
чинності з 1 квітня 2001 року. Однак пунктом 3 Прикінцевих положень до цього
Закону передбачено, що відшкодування шкоди,медична, професійна та соціальна
реабілітація проводиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам , які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні
виплати.

Однак стягуючи з
Фонду моральну шкоду за спричинення ОСОБА_1 травми на виробництві в лютому 1985
року та судовий збір суд неповно з"ясував обставини, що мають знасення для
справи, неправильно застосовано норми матеріального права, тому є підстави для
зміни рішення.

Суд повинен був
взяти до уваги, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються
нормативними актами, введеними в дію в різні строки, необхідно встановлювати
характер правовідносин сторін, коли набрав чинності законодавчий акт, що
визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли
були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Закон України
"Про охорону праці" який передбачав право позивача на відшкодування
моральної шкоди при ушкодженні здоров"я на виробництві та втраті
прцездатності набрав чинності з 24 листопада 1992 року.

Оскільки факт
трудового каліцтва мав місце 11 лютого 1985 року, тобто до набрання чинності
вказаним Законом, що встановив право на відшкодування моральної шкоди вимоги
ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними і у їх зодоволенні слід відмовити.

Суд першої
інстанції також не звернув увагу стягуючи з Фонду судовий збір, що згідно пункта 34 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про державне мито" відповідач звільнений
від сплати.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу начальника відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Івано-Франківську задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 28.11 2006 року змінити.

У
стягненні з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті
Івано-Франківську на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, а в користь держави
судового збору відмовити, а у решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.