У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 серпня 2007
року                                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Патрюка М.В.,

суддів                   Барсукової
В.М.,          Охрімчук Л.І.

Лященко Н.П.,            Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою відкритого
акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" на рішення
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня
2003 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня
2004 року,

в с т а н о в и
л а:

У листопаді 2003
року відкрите акціонерне товариство (далі - ВАТ) "Дніпропетровськгаз"
пред'явило в суді позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування
газом в сумі 2 839 грн. 11 коп.

Позивач
зазначав, що ОСОБА_1 разом із сім'єю проживає у будинку по АДРЕСА_1. З ним було
укладено договір НОМЕР_1 про надання послуг з газопостачання, у зв'язку з яким
відповідачу надавалися послуги з газопостачання. З 1 вересня 1997 року по 1
листопада 2003 року утворилася заборгованість за користування природним газом в
сумі 2 839 грн. 11 коп. Просили поновити строк звернення до суду та стягнути
вказану заборгованість.

Ухвалою
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада
2003 року залучено до участі у справі ОСОБА_2, як співвідповідача.

Під час розгляду
справи позивач змінивши позовні вимоги зменшив суму заборгованості до 2 786
грн. 40 коп.

Рішенням
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня
2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської
області від 6 квітня 2004 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ "Дніпропетровськгаз" заборгованість
за користування газом за період з 1 листопада 2000 року по 1 листопада 2003
року в сумі 881 грн. 24 коп.

У задоволенні
решти вимог: про стягнення за цей же період 611 грн. 62 коп. та заборгованості
в сумі 1393 грн. 54 коп. станом на 1 листопада 2000 року відмовлено.

У касаційній
скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові
рішення в частинах відмови в задоволенні позовних вимог в сумі 468 грн. 39
коп., як неправильно нарахованих, та в сумі 1393 грн. 54 коп. заборгованості
станом на 1 листопада 2000 року, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ВАТ
"Дніпропетровськгаз" у задоволенні його позову про стягнення
заборгованості в сумі 1393 грн. 54 коп., що утворилась станом на 1 листопада
2000 року, суди дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність заявлених
вимог.

Відповідно до
ст. 71 ЦК УРСР (1963 року) загальний строк для захисту права на за позовом
особи, право якої порушено (позовна давність), - три роки.

Закінчення
строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в
позові.

Встановивши, що
позивачем пропущено строк позовної давності та відсутні поважні причини його
поновлення, суд підставно відмовив йому в задоволенні позовних вимог в частині
стягнення заборгованості за період до 1 листопада 2000 року в сумі 1393 грн. 54
коп. саме із цих підстав.

Доводи скарги
висновків судів у цій частині не спростовують.

Задовольняючи
позов частково у розмірі 50% від заявлених вимог, суди виходили з того, що
ОСОБА_1, ОСОБА_2 є працівниками органів МВС України та згідно зі             ст. 22 Закону України «Про
міліцію» мають пільги з оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі й за
послуги по газопостачанню, їм надається 50% знижка з оплати.

Проте погодитися
з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції не можна, оскільки
вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Як установлено
судом і вбачається з матеріалів справи, відповідачі працюють в органах
внутрішніх справ України. Згідно із ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» їм
надається 50% знижка з оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі й за
послуги по газопостачанню.

Проте ст. 58
Закону України від 7 грудня 2000 року № 2120 - III «Про Державний бюджет
України на 2001 рік» (далі - Закон 2120 -III) дія нормативних актів, що дають право
на пільги працівникам міліції, була зупинена.

Конституційний
суд України Рішенням від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 положення ст. 58
Закону 2120-ІІІ щодо зупинення дії положень законодавчих актів України в
частині надання пільг, компенсації і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх
рівнів, визнав неконституційними та такими, що втратили чинність з дня
ухвалення цього Рішення, тобто з 20 березня 2002 року.

Відповідно до ч.
1 ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають
бюджетну систему, становить , за винятком випадків, пердбачених частинами 2,3
цієї ж статті ,один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року. Тобто дія Закону № 2120-III закінчилася 31
грудня 2001 року, а назване Рішення Конституційний Суд України постановив після
закінчення цього року.

Крім того
частини  3 та 4  статті 59 Закону України “Про Державний
бюджет України на 2003 рік” у частині пільг, компенсацій і гарантій, на які
згідно із законами України мають право, зокрема працівники правоохоронних
органів щодо знижки плати за комунальні послуги, рішенням Конституційного суду
України №7-рп/2004 від 17 березня 2004 року втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього рішення. Тому ці положення Закону протягом
2003 року діяли і суд мав керуватися нормами
ст. 59 Закону.

Крім того, ч.2
ст. 59 цього Закону передбачено, що витрати на безоплатне матеріальне і
побутове забезпечення, на яке згідно з законами України мають право окремі категорії
працівників (військовослужбовців) бюджетних установ (військових формувань),
здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих
бюджетних установ (військових формувань). До таких витрат належать:
забезпечення форменим одягом, речовим майном, службовим обмундируванням;
забезпечення безплатною медичною допомогою; надання санаторно-курортного
лікування та відпочинку для оздоровлення; надання жилого приміщення або виплата
грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення; знижка плати за
користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за
комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія),
надання кредитів на індивідуальне та кооперативне житлове будівництво або
придбання індивідуального жилого будинку; безоплатний проїзд і перевезення
багажу.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року №426 визначені норми та
фінансування вказаних пільг, компенсацій і гарантій. За цим порядком
компенсація вказаних пільг здійснюється за місцем служби пільговика.

Суди першої та
апеляційної інстанцій на зазначені обставини уваги не звернули й належної
оцінки їм не дали.

Оскільки
порушення норм матеріального й процесуального права призвели до неправильного
вирішення справи, судові рішення в частині стягнень заборгованості після 1
листопада 2000 року не можуть залишатись у силі та підлягають скасуванню в цій
частині із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" задовольнити
частково.

Рішення
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області  від
16    грудня   2003
року   та   ухвалу
апеляційного   суду
Дніпропетровської області від 6 квітня 2004 року в частині позовних вимог про
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2на користь відкритого акціонерного товариства
«Дніпропетровськгаз» заборгованості за період з 1 листопада 2000 року по 1
листопада 2003 року скасувати.

Справу у цій
частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті - судові
рішенні залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    М.В.
Патрюк

Судді:                                                                                               В.М.
Барсукова

Н.П.
Лященко

Л.І.
Охрімчук

Ю.В.
Прокопчук