РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007
року Києво-Святошинський районний суд

Київської
області в складі головуючої - судді                                 Медвідь Н.О.

при секретарі                                                                                            Кулієвій Ю.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права
власності на майно (збудований гараж) -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно (збудований
гараж) та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 13 липня
2005 року ОСОБА_3подарував всю землю і 2/5 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 своєму сину
ОСОБА_2і нотаріально посвідчили договір дарування Вишнівською державною нотаріальною
конторою Київської
області.

Позивач стверджує, що гараж збудований
ним повністю за свої кошти і своїми руками. Вищевказаний гараж він будував з
дозволу своїх батьків. Гараж він будував власноруч та за свої кошти.

Вважає що його батько подарував
відповідачу гараж незаконно оскільки
він збудований ним і належить йому.

Тому просив визнати за ним право власності на майно (збудований гараж) та витребувати майно з чужого
незаконного володіння.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача позов підтримали та уточнили позовні вимоги просили визнати за
позивачем право власності на збудований гараж, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Відповідач
позов не визнав. Заперечував проти позову, оскільки домовленості у
позивача з батьками на будівництво гаражу не було. Домовленість існувала лише у
його двоюрідної сестри з батьками. Позивачу було подаровано машину та будинок в с. Гатне,
щоб у нього не було
ніяких претензій до будинку та земельної ділянки, де знаходиться гараж, тому
проси в позові відмовити.

2

Суд, вислухавши
осіб які приймали участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи, в позові
позивача відмовляє з таких підстав:

Судом
встановлено, що 30.07.03 року ОСОБА_3подарував 2/5 частки будинку за адресою:
АДРЕСА_1 відповідачеві ОСОБА_2що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування Вишнівською державною нотаріальною конторою Київської
області-дкій на даний час не скасований.

Як вбачається з цього договору у
власність відповідачеві перейшли гаражі під літ "Д".

Позивач
стверджує, що гараж збудований ним повністю за свої кошти і своїми
руками, але не заперечує, що спірний гараж він будував з дозволу своїх батьків.

Як
роз"яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 "Про
практику застосування судами законодавства що регулює право приватної
власності громадян на жилий будинок " с послідуючими змінами, оскільки згідно ст. 17 ЗК
України і ст. 14 Закону України "Про власність" земельна
ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається
громадянину у приватну власність , участь інших осіб у будівництві не створює
для них право приватної власності на жилий будинок , крім
випадків, коли це передбачено законом ,.. інші особи, які брали
участь у будівництві жилого будинку не на
підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству , вправі вимагати не визнання права
власності на будинок , а відшкодування своїх витрат на будівництво ,
якщо допомогу забудовнику вони надавали не
безоплатно. Таке ж право за цих умов
належить членам сім'ї' власника жилого будинку , якщо вони брали участь лише у будівництві підсобних
будівель.

Тому посилання позивача в підтвердження своїх позовних вимог на численні платіжні документи та накладні на
будматеріали, не є підставою для визнання за ним права
власності на гараж..

Крім цього, в
судовому засіданні твердження позивача, спростував в свідок ОСОБА_3.,якій
пояснив, що дозвіл на будівництво гаражу
він не давав позивачу, а частину будинку з надвірними будівлями, в т.ч.
спірного гаража, він подарував відповідачеві.
Гараж будували вони гуртом, а позивач просто їм допомагав, своїх коштів в будівництво він не вкладав. Забудовником
спірного гаражу була їхня племінниця і вона свої кошти витрачала на будівництво
гаражу.

3

Згідно ст. 381 ЦК України у разі відчуження житлового будинку вважається , що відчужується вся садиба , якщо інше не встановлено договором
або законом

За таких, обставини, суд вважає відповідача ОСОБА_2 власником спірного гаражу на законних правових підставах.

Тому вимоги позивача, щодо визнання за ним права власності на гараж
суд, знаходить необгрунтованими.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб"єктів права власності.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності ,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою
особою , а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його
право власності.

Але в судовому засіданні позивач не доведено підстав , за якими суд може
визнати за позивачем право власності на спірний гараж.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 381, 386, 392 ЦК України, Законом України "Про власність" ,
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ;

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права власності на
збудований гараж   відмовити.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення .

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження..