Справа №22-ц-
85/2007р.                                            Головуючий
Категорія: стягнення                                                    Доповідач:
неустойки по аліментам та позбавлення батьківства
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року                                             судова
колегія судової палати у

цивільних справах апеляційного суду Харківської області в
складі:

головуючого -
судді Овсяннікової А.І.

суддів -
Черкасова В.В., Довгаль Г.П.

при секретарі - Супрун О.А., Голікової О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення неустойки по аліментам та позбавлення
батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2005 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з нього
неустойку по аліментам за кожній день затримки платежу та позбавити його
батьківських прав у відношенні сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є
інвалідом 3-ї групи з
дитинства по слуху.

В обґрунтування
заявлених вимог позивачка вказує на те, що з моменту народження дитини
відповідач ухилявся від своїх батьківських обов'язків. Згідно рішення
Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2002року ОСОБА_1 повинен
сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі
1/4ч. з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01 липня 2002 року. Але
відповідач постійно уклонявся від сплати аліментів, деякий час ніде на
працював, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість по аліментам. Крім
того, він на протязі довгого часу участі у вихованні сина не приймає, ніякої
турботи у відношенні його не проявляє та додаткової матеріальної допомоги на
хвору дитину не надає. Позивачка вважає, що за таких обставин його слід
позбавити батьківських прав.

В подальшому
ОСОБА_1 неодноразово уточнювала та доповнювала позовні вимоги і, зокрема, в
останній заяві датованій 11.09.2006року
просили зробити перерахунок неустойки за весь час ухилення боржника, а саме із
розрахунку середнього прибутку в розмірі І 012грн.

2

До участі у
справі в якості другого позивача
було залучено ОСОБА_3, який зараз досяг повноліття.

В судовому
засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1, яка також діяла в інтересах ОСОБА_3 за
дорученням, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити в
повному обсягу.

Відповідач позов
не визнав, заперечуючи проти нього, посилався на те, що аліменти сплачував
постійно, заборгованість по аліментам виникла в той період коли він тимчасово
не працював, але на теперішній час заборгованість стягується із заробітку в
установленому законом порядку. Спілкуватися з дитиною забороняла сама
позивачка, яка закрила доступ до квартири і чинить усякі перешкоди для зустрічі
з сином.

Рішенням
Київського районного суду м. Харкова від 20
жовтня 2006 року
позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
неустойка (пеня) у розмірі 1%
(відсоток) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за
період з листопада 2003року по 13
липня 2005 року і
на користь держави судовий збір в розмірі 51грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою
Київського районного суду м Харкова від 16
листопада 2006 року
відмовлено в заяві ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового рішення.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити
нове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по аліментам, яка за
її підрахунком становить 5
157грн.38коп., провести розрахунок неустойки по аліментам по день ухвалення
рішення та постановити окрему ухвалу у відношенні ОСОБА_2, який використовує в
своїх цілях реєстрацію за місцем проживання позивачів, надіславши її на адресу
комунальних служб м. Харкова та міліції.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає,
що скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення зміні, виходячи
з наступного.

Судовим
розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_1
перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.1986
року. Від шлюбу мають сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно постанови
судді Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2002 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнути

3

аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
видів доходу щомісячно, починаючи 01
липня 2002 року і
до досягнення ним повноліття.

Відмовляючи
позивачам у задоволенні вимог в частині позбавлення батьківських прав
відповідача, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що ними не
надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно злісно ухилявся від
своїх батьківських обов'язків по утриманню і вихованню сина ОСОБА_3, хоча
відповідно до вимог ч.І ст. 60
ЦПК України це є їхнім обов'язком.

Однак,
задовольняючи вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки по аліментам
і, зокрема, стягуючи з відповідача неустойку по аліментам у розмірі 1% від суми
несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з листопада 2003 року по 13 липня 2005 року включно,
суд в рішенні, в порушенні вимог діючого закону, не навів яка сума
заборгованості існує на час розгляду справи і чому саме за вищевказаний період
стягується неустойка, що фактично робить неможливим виконання рішення суду в
цій частині.

Відповідно до
вимог ч.І ст.196 Сімейного кодексу України, який вступив в дію з 01 січня 2004року,
при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти
за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Кодекс про шлю
та сім'ю УРСР в редакції 1970
року, який діяв до того часу, такої матеріальної норми права не передбачав,
а тому законних підстав для стягнення неустойки за період з 01 листопада
2003року по 31 грудня
20003року у суду першої інстанції не було.

Із отриманих, за
клопотанням ОСОБА_1, від державної виконавчої служби у Київському районі м.
Харкова, документів вбачається, що заборгованість по аліментам станом на ЗО
жовтня 2003 року у
ОСОБА_2 відсутня. Заборгованість у нього виникла пізніше, а саме за період з 01.11.2003року по 30.11.2004року,
тобто коли він не працював і в цей час перебував на обліку як безробітній в
Київському районному центрі зайнятості м. Харкова.

Згідно наданої
інформації ОСОБА_1 за цей період одержував дохід про безробіттю, з якого
повинні були ним відраховуватися аліменти на сина в розмірі 1/4 частини
отриманого доходу, зокрема:

в листопаді 2003р. -
151,37грн. : 1/4 = 37,84грн.;

в грудні
2003р. - 369,95грн.
: 1/4 = 92,48грн.;

в січні        2004р. - 367,52грн. :
1/4 = 91,95грн.;

4

в лютому 2004р - 315,43грн : 1/4 = 78,78грн.; в березні 2004р. - 302,92грн. : 1/4 = 75,73грн.; в квітні 2004р. - 293,13грн. : 1/4 = 73,28грн; в травні 2004р. - 286,32грн.: 1/4 = 71,58грн.; в червні 2004р. - 259,18грн.: 1/4 = 64,79грн.; в липні 2004р. - 271,62грн. : 1/4 = 67,90грн; в серпні 2004р - 271,62грн. :1/4 = 67,90грн; в вересні 2004р - 262,85грн. : 1/4 = 65,70грн.; в жовтні 2004р. - 271,61 грн. : 1/4 = 67,90грн.; в листопаді 2004р.- 98,25грн. : 1/4 = 24,56грн.

Загальна сума
заборгованості за вищевказаний період становить -877грн.50коп.

01.12.2004року ОСОБА_1 працевлаштувався в ОА
„Статус-Авто", де працював до 04.03.2005року,
а потім з квітня 2005року по теперішній час працює в приватному підприємстві
„Віка" і із його заробітку в цей час стягувалися аліменти на утримання
сина та заборгованість, яка виникла по аліментам.

Отже, відповідно
до вимог ч.І ст.196 СК України підлягає стягненню неустойка тільки за період з 01 січня 2004року
по ЗО листопада 2004року, яка буде становити відповідно до сум отриманого
відповідачем доходу: за січень 2004р. -
91,95грн. х 30% за
місяць (1% за 30 днів) = 27,57грн.; за
лютий 2004р. - 23,64грн.;
за березень 2004р. - 22,71грн.;
за квітень 2004р.

·    21,96грн.;
за травень 2004р. - 21,45грн.;
за червень 2004р. -    19,41грн.; за липень 2004р. - 20,37грн.; за
серпень 2004р. - 20,37грн.;
за вересень 2004р.

·    19,71грн.;
за жовтень 2004р. - 20,37грн.;
за листопад 2004р. - 7,35грн.

Таким чином,
сума неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача за вищезазначений
період буде становити - 224грн.91коп.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.З, 309ч.1п.1, 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК
України судова колегія, -

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м. Харкова від 20
жовтня 2006 року
змінити: у частині стягнення пені за період з листопада 2003року по грудень
2003року та за період з 01
грудня 2004року по 11
вересня 2006року скасувати і в задоволенні позову цій частині відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2на користі, ОСОБА_1за період з 01
січня 2004року по 01 грудня 2004 року пеню у сумі 224грн.91коп. В іншій
частині рішення залишити без змїн.

5

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - підписи

Копія вірна.
Суддя: