РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 листопада 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                       Яреми А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину будинку за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення  апеляційного суду Тернопільської області від
20 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину
будинку
АДРЕСА_1, мотивуючи
тим, що з 15 травня 1979 року по       16
листопада 1989 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Але
і після розлучення вони продовжували разом проживати, вели спільне
господарство. У 1991 році на ім'я відповідачки була придбана квартира АДРЕСА_1,
що складало 51/100 спірного будинку, а у 2004 році теж на ім'я відповідачки
було куплено квартиру АДРЕСА_2, що складало 49/100 будинку.

Оскільки весь будинок
було придбано і відремонтовано в період фактичних шлюбних відносин і за спільні
кошти, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на половину спірного будинку.

Рішенням Чортківського
районного суду від 18 грудня 2006 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1
право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного
суду Тернопільської області від 20 лютого 2007 року рішення Чортківського
районного суду від 18 грудня 2006 року скасовано і ухвалено нове, яким позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право на 49/200 частин будинку
АДРЕСА_1, який не зареєстрований в установленому порядку.

У своїй
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення
апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2007 року і залишити в
силі рішення Чортківського районного суду від 18 грудня 2006 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з
вимогами ст.317 ЦК
України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші
речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній реєстрації.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи нове, апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку,
що позивач не надав суду ніяких достовірних доказів про придбання у 1991 році
51/100 частини будинку за спільні кошти. Апеляційний суд також правильно вважав
доведеним факт придбання у 2004 році сторонами, як проживаючими однією сім'єю,
49/100 частин спірного будинку.

В той же час апеляційний суд ухвалив суперечливе рішення.

Зазначивши в мотивувальній частині рішення, що квартира АДРЕСА_2 яка
становить 49/100 частин спірного будинку, є спільною власністю сторін, суд в
той же час вказав, що не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про визнання права
власності на вказану частину будинку через те, що спірний будинок прийнято в
експлуатацію, але не проведено його державну реєстрацію. Також вказав, що
позивачу може бути виділена тільки його частка без визнання на неї права
власності.

В резолютивній частині також вказано про визнання за ОСОБА_1права на
49/200 частини будинку без зазначення якого саме права, що позбавить позивача
зареєструвати право власності у встановленому порядку.

Крім того висновок апеляційного суду про відсутність реєстрації не
ґрунтується на матеріалах справи.

У справі на а.с.17 є довідка Чортківського МБТІ від 26 листопада 2006
року про належність ОСОБА_2 будинку на підставі договорів купівлі-продажу та
вартість будинку, що свідчить про реєстрацію спірного будинку.

Помилковий висновок суду щодо відсутності реєстрації зроблено лише через
відсутність даних про реєстрацію права власності на підставі розпорядження
голови районної державної адміністрації від 12 грудня 2006 року про оформлення
права власності після проведення реконструкції будинку.

За таких обставин рішення апеляційного суду слід змінити в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, визнавши за ним право власності на 49/200
частин будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.336,
341, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

в и р і ш  и
л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської
області від 20 лютого 2007 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1
змінити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 49/200 частин будинку АДРЕСА_1

В іншій частині судове
рішення залишити без зміни.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                 Ярема А.Г.

Судді:                                                                              Левченко
Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Сенін Ю.Л.