Справа № 2-3373/07
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

«28» лютого 2007
року

Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого -
судді Погрібного C.O.

за секретаря   -
Абергард І.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання

права власності
на 1/2 частку квартири, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про визнання
за ним права власності на квартиру під АДРЕСА_1, посилаючись у обгрунтування на
такі обставини. Позивач 17 червня 1994 року як військовослужбовець уклав
договір № 33 зі Спільним Українсько-німецьким підприємством у формі товариства
з обмеженою відповідальністю "ТТВ-ДОМ" ЛТД про спільне інвестування,
за яким він вклав свої кошти в будівництво житлового будинку. Договір сторонами
був виконаний, позивач сплатив за цим договором обумовлену суму, отримав по
його завершенні зазначену спірну квартиру. Оскільки позивач вважає себе єдиним
власником отриманої квартири, хоча користується нею спільно з членами своєї
сім'ї, не має належного свідоцтва, він просить визнати за ним право власності
на всю квартиру.

Відповідачка ОСОБА_2 пред'явлений до неї позов не визнала, пред'явила
зустрічний позов, в якому просила визнати за сторонами у рівних частках право
власності на спірну квартиру, оскільки за правилами ст. 60 Сімейного кодексу
України це майно придбано у шлюбі і тому належить їм на праві спільної сумісної
власності.

У судовому
засіданні сторони дійшли мирового вирішення справи, позивач визнав зустрічну
позовну заяву, погодившись на визнання права за відповідачкою та на такий
розподіл часток у праві спільної власності.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити із задоволенням позову при проведенні попереднього судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін,
представлених письмових доказів.

1 грудня
1994 року між Війською частиною А0200 та Спільним Українсько-німецьким
підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю
"ТТВ-ДОМ" укладено договір № 98 про інвестування Міністерству оборони
України грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців. За
умовами цього договору його предметом є інвестування грошових коштів для
прискорення Програми забезпечення житлом військовослужбовців в будівництво
житлового будинку на 80 квартир загальною площею 7027,1 кв.м. по шифру С-627 в
ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк до 30 грудня 1994 року за графіком будівництва. На
реалізацію цього договору позивач 17 червня 1994 року уклав зі Спільним
Українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою
відповідальністю "ТТВ-ДОМ" ЛТД договір № 33 про спільне інвестування,
за яким він, як учасник, вносить свої грошові кошти у будівництво житлового
будинку С-627 по ІНФОРМАЦІЯ_1 та мав отримати по завершенні будівництва у
власність квартиру НОМЕР_1 загальною площею 68,59 кв.м. на 4-ому поверсі, житловою
площею 40,04 кв.м., з лоджією 5,12 кв.м., кухнею 12,84 кв.м.

2

Позивач
сплатив за договором обумовлену суму. По завершенні будівництва сторонами
договору про інвестування складено акт приймання-передачі, за яким у власність
ОСОБА_1 передано двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 67,6 кв.м. За реєстраційним посвідченням право власності на
спірну квартиру зареєстровано у БТІ за позивачем 25 квітня 1995 року, видано
технічний паспорт за квартиру житловою площею 40,1 кв.м., кухнею 12,7 кв.м.,
ванною кімнатою 2,7 кв.м., туалетом 1,0 кв.м., коридором 8,6 кв.м., загальною
площею 67,6 кв.м. Це додатково підтверджується відповіддю з БТІ.

За
свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1. та ОСОБА_2. з 17 червня 1957 року перебувають у
шлюбі.

Таким
чином суд дійшов висновку про те, що позивач, перебуваючи у шлюбі з
відповідачкою отримав у власність спірну квартиру за договором про
інвестування, сплативши за неї грошові кошти. Беручи до уваги, що право
власності на квартиру набуто у період перебування у шлюбі, підстав вважати це
майно роздільним майном одного з подружжя судом не виявлено, тому у
відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України стосовно спірної
квартири у сторін виникло право спільної сумісної власності.

Враховуючи
визнання зустрічного позову ОСОБА_1., а також часткове визнання первинного
позову відповідачкою ОСОБА_2., беручи до уваги, що таке визнання позовів не
суперечить законові та не зачіпає прав та законних інтересів інших осіб, суд не
вбачає перешкод не зважати на такі дії позивача та відповідачки. Оскільки у
сторін відсутній належний правовстановлюючий документ, вирішити спір у іншому
позасудовому порядку є неможливим.

Визначаючи
розмір часток співвласників у праві власності на спірну квартиру, враховуючи
спільну заяву сторін про визначення розміру часток співвласників, не
встановивши підстав відступити від принципу рівності часток співвласників у
праві спільної сумісної власності на квартиру, на підставі ст. 370 ЦК України, що
підлягає застосуванню до спірних правовідносин за аналогією закону за ст. 8
цього Кодексу, суд вважає можливим визначити їх частки рівними по 1/2 у
праві власності на відповідну квартиру.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 16, 392, 370 Цивільного кодексу
України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. ст. 10, 11, 130, 174,
212-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру - задовольнити
частково; зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на
1/4 частку квартири - задовольнити у повному обсязі.

Визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках право власності на квартиру під
АДРЕСА_1.

Виконання
рішення в частині реєстрації права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних
частках на квартиру під АДРЕСА_1, покласти на Комунальне підприємство „Одеське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості",
м. Одеса, вул. Троїцька, 25.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.