УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 березня 2007 р.                                                                                                       м.Ужгород.

Судова  колегія
судової     палати  у
цивільних  справах  Апеляційного
суду Закарпатської області   в
складі:

головуючого-
судді Власова
C.O., суддів колегії- Чужа Ю.Г., Кожух
О.А., при секретарі -   Шпонтак В.В.,

з участю:
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 14
листопада 2006 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Закритого
акціонерного товариства "Закарпатгаз" про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ВАТ "
Закарпатгаз" про солідарне відшкодування шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки: 13446
грн. матеріальної шкоди, 6500
грн. моральної шкоди та понесених у зв'язку з розглядом справи витрат.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що 29 вересня 2004
року в 13- 00 годин в
АДРЕСА_1в якій проживає родина ОСОБА_3, стався вибух газу. Внаслідок вибуху
його (позивача) квартира №
3 в цьому будинку була пошкоджена та потребувала проведення відновлювальних
робіт. Причиною вибуху газової суміші стало те, що жильці квартири № 1 ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є
відповідальні за збереження і справний стан газового обладнання що знаходиться
в їх квартирі, самовільно змонтували опуск до газової плити залишивши газовий
кран опуску у відкритому положенні. Внаслідок таких дій родини ОСОБА_3,
квартира ОСОБА_1 від вибуху зазнала значних руйнувань, чим йому було завдано
матеріальну та моральну шкоду. Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив
суд стягнути з   відповідачів завдану
йому шкоду

Рішенням   Ужгородського міськрайонного   суду від 14 листопада  2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто солідарно
з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4    на користь ОСОБА_1    13446
грн. -матеріальної шкоди,    1500 грн. -моральної
шкоди та 149 грн.46 коп. - судових витрат
та  на користь держави витрати пов'язані
з інформаційно- технічним забезпеченням розгляду справи у розмірі- 30 грн. В решті
позову відмовлено.

Справа №
22ц- 17307                                                                                                         Номер рядка статистичного звіту: 23

Головуючий у першій інстанції:
Андрійцьо В.Д. Доповідач: Власов С.О.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 порушили питання про скасування рішення суду,
просили звільнити їх від відповідальності за завдану позивачу шкоду на
підставі   п.5 ст. 1187 ЦК України.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
представник ВАТ '"Закарпатгаз" у судове засідання не з'явився, про
час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, що не перешкоджає
суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2
ст. 305 ЦПК
України розглянути справу в їх відсутності, чого ОСОБА_2 у суді не заперечує.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і пояснив, шо квартира
№ 1 належить
його сім'ї . Він
вважає, що можливо хтось із сторонніх людей, з метою помсти, міг проникнути у
його квартиру і відкрити газовий кран на змонтованому
опуску, що і призвело 29.09.2004 р. до витікання газу та його
вибуху. Ствердив, що в цей день, в обід, у квартирі знаходився
його син ОСОБА_4, який
після вибуху з місця пригоди утік. В органи міліції з відповідною заявою по
цьому факту він та члени його сім'ї не звертались. Просив звільнити його родину
від відповідальності за спричинену вибухом шкоду і покласти цей обов'язок на
ВАТ "Закарпатгаз".

ОСОБА_1
апеляційну скаргу не визнав, просив таку відхилити як безпідставну, а рішення
суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, шо з'явилися, перевіривши матеріали цивільної
справи, відмовні матеріали Ужгородського MB УМВС
України в Закарпатській області №
223104 та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
підлягає задоволенню і її слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1, міськрайонний суд правильно виходив з того, що спричинена
позивачу шкода підлягає відшкодуванню ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
використовуючи природний газ зобов'язані були додержуватися вимог нормативно - технічних
документів та договору про постачання газу,
самі забезпечувати безпечну експлуатацію своїх газових установок та їх
належний технічний стан, тому вони як споживачі газу несуть відповідальність за недотримання діючих
нормативних та інструктивних документів безпечного використання газу.
Вони самовільно встановили у своїй квартирі опуск до газової плити і залишили
газовий кран у відкритому положенні, що призвело до витікання газу та вибуху з
пошкодженням квартири позивача. Дана обставина стверджується актом огляду місця
вибуху від 29.09.2004 p.,
а.с.12 , та актом про випадок невиробничого характеру 30-31.

Постановою
Ужгородського MB УМВС України від 8.10.2004
р. про відмову в порушенні кримінальної справи, яка ніким не змінена та не
скасована стверджено, що витік газу у АДРЕСА_1стався внаслідок несправності системи газопостачання. В порушенні кримінальної
справи по факту вибуху було відмовлено по п.2 ст. 6 КПК України \
відмовний матеріал 223104 а.с. 14-15V

Зі змісту
комісійно складеного акта №
1 про випадок невиробничого характеру

від 8.10.2004 p., затвердженого
головою правління ВАТ "Закарпатгаз"
п. ОСОБА_5.

вбачається,   при огляді місця випадку було     встановлено,  що
в  приміщенні  кухні газифікованоїАДРЕСА_1
розміщена газова

плита
та самовільно змонтований опуск. Крани на газовій плиті знаходились у
закритому положенні. Газовий кран на самовільно змонтованому опуску знаходився
у відкритому положенні. Опалювальний котел типу КЧМ був відключений. Квартира
була газифікована ВАТ "Закарпаттягазбуд" 25.01.1989 р. Пуск газу до
газових приладів виконано 11
лютого 1989 р.
Опалювальний котел типу КЧМ з автоматикою АПОК встановлений в приміщенні
котельні. Визначити причини випадку немає можливості так як після вибуху в
квартирі № 1 побував
власник ОСОБА_2 За висновками комісії причина вибуху в квартирі №1 не пов'язана з
витоком газу, так як після випробовування внутрібудинкового газопроводу не
виявлено витоків. Сім'я ОСОБА_3 є відповідальними за збереження і справний стан
газового обладнання що знаходиться в
квартирі так як помешкання є їх власністю. П.2 "Типової інструкції з безпечного
користування побутовими газовими приладами і апаратами " проігноровано
абонентом відмовний матеріал №
223104 а.с.34-3б.

Відповідно до п.1.4.3 Правил безпеки
систем газопостачання, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці № 254 від 1 жовтня 1997 року та зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України від 15 травня 1998 р. за № 3182758 відповідальність за технічний стан і
безпечну експлуатацію побутових газових приладів покладається на їх власників.
Власниками квартири в якій стався вибух є родина ОСОБА_3, чого останні у апеляційній скарзі не заперечували та
не спростовували. Цю обставину також ОСОБА_2 не заперечував у суді
апеляційної інстанції, тому колегія суддів не відкидає можливості солідарного
відшкодування шкоди родиною ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, що
створює підвищену небезпеку для особи.

Відповідно до
ч.5 ст. 1187 ЦК
України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, шо шкоди
було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зібраними по
справі доказами беззаперечно доведено, що 29.09.2004
р. о 13-00 год. саме у квартирі ОСОБА_3 стався вибух, який пошкодив їхню
квартиру та квартиру їх сусіда ОСОБА_1 Родина ОСОБА_3 не пред'являла позову до
ВАТ "Закарпатгаз" про відшкодування шкоди завданої   вибухом.

Посилання
ОСОБА_3 на порушення відповідачем ВАТ "Закарпатгаз" існуючих правил в
частині якісного виконання робіт із технічного обслуговування і ремонту
газового обладнання та газопроводів, несвоєчасне виконання заявок на усунення
несправностей у системах газопостачання є безпідставним, оскільки жодних
звернень родини ОСОБА_3 з приводу неналежної роботи газових приладів або
усунення несправностей у системі газопостачання в експлуатаційно - ремонтні служби
ВАТ "Закарпатгаз "
не було, чого ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції не заперечував.

Вини ВАТ
"Закарпатгаз" в пошкодженні майна ОСОБА_1 не встановлено.Щодо
визначеного судом розміру шкоди, стягнутої на користь позивача, то факт
спричинення такої та її розмір відповідачі не оспорюють.

Необхідні обсяги
відновлюваних робіт   зазначені в  зведеному кошторисному розрахунку  ПП"Ритм"а.с.18-20.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в суді
належними доказами не довели ті обставини, на які вони посилались у своїх
запереченнях на позов, а саме, що шкоду ОСОБА_1 завдано внаслідок непереборної
сили або умислу самого потерпілого або іншою особою, а не ними.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими

не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом

першої
інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до або

могли
призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
304, п.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст.314, 315,317,319 ЦПК України,
судова колегія судової палати ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну    скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4  відхилити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 14
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.