Справа №
22ц-446/2007                                      Головуючий
у 1 інстанції - Бечко Є.М.
Категорія    цивільна                         .                  Доповідач    Бойко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2 березня 2007 року                                                                                         м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді      Бойко О.В.

суддів                                 Горобець Т.В.,
Шевченка В.М.

при секретарі                      Рачовій І.І.

3 участю                         представника
відповідача КЕВ м. Чернігова Тагеєвій Н.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 20 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2до УНР-200
Міністерства Оборони України, Північного управління капітального будівництва
Міністерства Оборони України, КЕВ м. Чернігова Міністерства Оборони України, Чернігівської
міської ради про поновлення права на отримання житла, зобов'язання передати
квартиру, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з
апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20
грудня 2006 року, яким відмовлено ОСОБА_2
в задоволенні позову до 209 Управління начальника робіт Міністерства Оборони
України, Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони
України, КЕВ м. Чернігова, Чернігівської міської ради про поновлення права на
отримання житла, зобов'язання передати квартиру.

ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що з 2004 року працює
в 209 УНР начальником монтажного відділу та з 2005 року перебуває на
квартирному обліку для отримання однокімнатної квартири. У грудні 2005 року був
зданий в експлуатацію 72-х квартирний будинок по АДРЕСА_1, на якому 209 УНР
виконувало функції генпідрядника, однак останньому не були виділені 10%
житлової площі закінченого будівництвом

житлового будинку. Вважає, що цим порушені його права на
отримання житла, оскільки йому не була розподілена однокімнатна квартира № 70,
яка йому була попередньо виділена за попереднім рішенням керівництва 209 УНР та
житлової комісії.

В апеляційній
скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та направити справу
на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим.
Суд, відмовляючи в задоволенні позову, вказав, що не надано жодного доказу, що
саме кв. 70 підлягає виділенню позивачу, хоча в матеріалах справи знаходиться
витяг з протоколу №1 засідання житлової комісії 209 УНР від 12.01.2006 року,
відповідно до якого позивачу надано однокімнатну АДРЕСА_1. Також, в рішенні
зазначено, що права та інтереси ОСОБА_2 жодним чином не порушуються, оскільки
на час постановления рішення
він проходить службу в іншій військовій частині, де і перебуває на квартирному
обліку. Даний висновок не підтверджується жодними матеріалами справи, а навпаки
спростовуються довідкою від 28 грудня 2006 року про те, що позивач не перебуває
на квартирному обліку в Голованівському РВ.

У судовому
засіданні представник відповідача КЕВ м. Чернігова апеляційну скаргу не
визнала, просила її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Північне
Управління капітального будівництва Міністерства оборони України позбавило 209
Управління начальника робіт як підрядну організацію законного права на
отримання 10 % житла, тому спір фактично виникає між ними, а позивачем не
надано доказів, що саме АДРЕСА_1підлягає виділенню в рахунок 10% житла.

Такий висновок
суду відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи, з яких
вбачається, що на засіданні житлової комісії 209 УНР, яке відбулося 12.01.2006
року, було прийнято рішення надати майору ОСОБА_2 в складі сім'ї - 1 чоловік
однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.є. 48). Проте, Північне Управління
капітального будівництва МО
України не виділило 209 УНР 10% житла, а тому немає підстав стверджувати,
що позивачу повинна бути надана саме квартира № 70 в цьому буднику.

І хоча відповідно до п.3 Наказу
Міністерства оборони України №20 від 03.02.1995 року замовники будівництва
житла повинні виділяти 10 відсотків житлової плоті в закінчених будівництвом
або реконструкцією (комплексним капітальним ремонтом) жилих будинках підрядним
будівельним та ремонтно-будівельним організаціям Міністерства оборони України,
які безпосередньо виконували будівельні роботи, якою є 209 Управління
начальника робіт, суду не було надано доказів стосовно того, що між сторонами
була домовленість про виділення 10% житла генпідрядній організації.

Спір стосовно передачі 10% житла виник фактично між двома
юридичними особами, який вони повинні вирішувати між собою у встановленому
законом порядку.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 про передачу Північним Управлінням капітального
будівництва Міністерства оборони через Чернігівське КЕВ 209-му Управлінню
начальника робіт квартири №70 в рахунок 10% належного за законом житла є
безпідставними та такими, що заявлені передчасно.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення
та скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з
дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312-315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2ОСОБА_1відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20
грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.