Справа   №
22ц   -364/2007                           Головуючий   у
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06 березня 2007
року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого -
судді Скрипки А.А.,

суддів - Ішутко В.М., Заболотного
В.М.,

при секретарі -Куксі М.В.,

з участю сторін ОСОБА_3, ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про скасування реєстрації та
виселення за неможливістю сумісного проживання,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Ічнянського районного суду від 22
листопада 2006 року позовні вимоги задоволені.

Виселено ОСОБА_1 з будинку, розташованого по АДРЕСА_1Ічнянського району
Чернігівської області, за неможливістю сумісного проживання та скасовано його
реєстрацію за вказаною адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Апелянт вважає, що зазначене рішення є незаконним і, суд не мав підстав
задовольняти позовні вимоги. Вказує, що сварки в його сім'ї почали виникати з
того моменту, коли його дружина стала проявляти подружню невірність, а також
провокувала виклики працівників Ічнянського РВ УМВС. Алкогольні напої він не
вживає та чинити перешкоди і створювати неможливі умови для сумісного
проживання позивачу, проживаючому за іншою адресою, він не міг.

Заслухавши
доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з таких підстав.

Встановлено, що
ОСОБА_2 являється власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1Ічнянського
району (а.с.5,15). В 1995 році, після реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
за згодою позивача, в даному домоволодінні був зареєстрований ОСОБА_1, а
пізніше двоє неповнолітніх дітей (а.с. 7).

На протязі
спільного проживання ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями, на грунті чого вчиняв
сварки, у зв'язку з чим рішенням Ічнянського районного суду від 17.10.2005 року
зазначений шлюб був розірваний (а.с. ПДЗ).

З показів
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 продовжує вчиняти сварки і
насильство в сім'ї, причиняючи тілесні ушкодження ОСОБА_3, що негативно впливає
на виховання дітей та унеможливлює нормальне проживання в будинку позивача.

Показами свідка
ОСОБА_6 та іншими матеріалами справи (а.с. 25-27) підтверджено, що ОСОБА_3
неодноразово зверталась до дільничного інспектора Ічнянського РВ УМВС щодо
здійснення насильства в сім'ї ОСОБА_1, у зв'язку з чим до останнього
застосовувались міри реагування, які позитивних результатів не дали.

Відповідно до
ст. 116 ЖК України, якщо наймач, член його сім"ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично порушують правила співжиття, роблять
неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а
заходи запобігання громадського впливу виявились безрезультатними, виселення
винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до
Постанови Пленуму ВС України
від 12.04.1985 року за №2 „Про деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами ЖК України та змінами, внесеними, згідно з п. 17 Постанови
ПВС України №13 від 25.12.1992 року, при вирішенні справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття
і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку,
слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення
винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи
попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що позивач не звертався з
позовом про виселення його з будинку, оскільки в справі є доручення, яке видано
на ім "я ОСОБА_3 Позов підписаний ОСОБА_3 в жовтні 2006 року, доручення на
ведення справи видано ОСОБА_2 в листопаді 2006 року з правом звернення до суду
від його імені. Відповідно до ст.241 ЦК України, правочин, вчинений
представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він представляє, лише в разі наступного схвалення
правочину цією особою.

Правочин   вважається
схваленим   зокрема   у
разі,   якщо   особа,
яку   він представляє, вчинила
дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину
особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та
обов"язки з моменту вчинення цього правочину.

За таких
підстав, коли рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону,
апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.cт. 303, 307,
308, 313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення   Ічнянського  районного
суду  Чернігівської  області
від   22 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.