справа 2-92007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року                                                                м.
Гребінка

Гребінківський
районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Сінгур В.О. при
секретарі Дмитренко В.П. за участі представників позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, представників
відповідача Третьякової Л.Д
Жолобецього В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства
„Укртелеком" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

В серпні 2006 року ОСОБА_1.
звернулась до суду із зазначеним позовом в якому вказала, що вона з 1989 року
працювала в цеху № 8 центру електрозв'язку № 4 Полтавської дирекції УДПЕЗ
„Укртелеком" ( з урахуванням зміни назви підприємства ) і була звільнена
17 липня 2006 року у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників,
відповідно до ч.І ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з тих
підстав, що вона являючись членом профспілкової організації була звільнена без
згоди профспілки та їй не було запропоновано іншу роботу, хоча така можливість
і була, оскільки на підприємстві були вакантні посади листоноші та
прибиральниці.

В судовому
засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала.

Відповідач проти
позову заперечував.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Як з'ясовано в судовому
засіданні позивач працювала в Гребінківському районному вузлу зв'язку з 1989 року. 31 грудня 1994 року звільнена у
зв'язку з переводом в Гребінківський районний вузол електрозв'язку. 1 січня 1995 року прийнята по
переводу телефоністкою 2
класу міжміського телефонного зв'язку (
а. с. 5), 17 липня 2006 року звільнена з
посади за скороченням чисельності згідно з наказом за № 120-к від 17 липня 2006 року.

Відповідно до
протоколу № 1 від 22 травня 2006 року згідно
якого первинна профспілкова організація вільної профспілки Гребінківського цеху
електрозв'язку № 8 розглянули
за її участю, як голови профкому., заступника голови ОСОБА_2, скарбника
ОСОБА_3, запрошені ОСОБА_4, ОСОБА_5, подання Лубенського ЦЕЗ № 4 ПФ ВАТ
„Укртелеком", щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1, ОСОБА_3 За
результатами розгляду профспілкова організація вільної профспілки
Гребінківського цеху електрозв'язку №
8 не надала згоди на звільнення вказаних робітників, мотивуючи своє рішення
тим, що адміністрацією Лубенського ЦЕЗ №
4 ПФ ВАТ „Укртелеком" порушено

2

вимоги ст.22
Закону України „ Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності",
а

саме у разі якщо
роботодавець планує звільнення працівників з причини економічного,

технологічного,
структурного чи аналогічного характеру, або у зв'язку з ліквідацією,

реорганізацією
... він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних

звільнень надати
первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів,

включаючи
причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може

стосуватися, про
терміни проведення звільнення. Як встановлено судом первинна

профспілкова   організація
Гребінківського   цеху   електрозв'язку   №   8            „Захист

справедливості"
була зареєстрована 10 березня 2006 року (а.с. 20)

Відповідач у
справі ВАТ „Укртелеком" в особі Полтавської філії ВАТ „Укртелеком"
звернулось з поданням про дачу згоди на звільнення робітників Гребінківського
цеху електрозв'язку № 8 до
профспілкової організації Центру електрозв'язку № 4 м. Лубни, в той час коли вже була зареєстрована і діяла
первинна профспілкова організація Гребінківського цеху електрозв'язку № 8
„Захист справедливості".

Судом у судовому
засіданні встановлено, що у відповідача мала місце реорганізація виробництва і
праці, зокрема скорочення чисельності працівників. Суд прийшов до висновку, що
уповноваженим органом не було додержано
норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника і не надано доказів
того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу чи те, що
уповноважений орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу
роботу на тому ж підприємстві. Крім того, уповноваженим органом не з'ясовано
питання вивільнення працівників щодо переважного права, залишення на роботі.

Конституцією
України зокрема ст.43 в якій зазначено, що кожен має право на працю. Держава
створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні
можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Ст. 36 Конституції
України гарантовано право громадян на участь у професійних спілках з метою
захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Усі
професійні спілки мають рівні права. Громадяни мають право на об'єднання у
професійні спілки, які утворюються без попереднього дозволу на основі вільного
вибору їх членів. Крім того ОСОБА_1 являлась головою первинної профспілкової
організації вільні профспілки 0„3ахист справедливості" і згоду на її
звільнення потрібно було отримати від вищестоящого виборного органу цієї
профспілки.

Права, обов'язки
і гарантії працівників закріплено у Кодексі законів про працю України.

Відповідно до
ст. 49-2 Кодексу законів про працю України при вивільненні працівників у
випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право
на залишення на роботі. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із
змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі,
організації. Як з'ясовано судом керівник центру електрозв'язку № 4 м. Лубни,
попередив певну категорію працівників про наступне скорочення відповідно до
положень ст. 49-2 Кодексу
законів про працю України, але не було запропоновано будь-яку іншу роботу на
цьому ж підприємстві.

Судом
встановлено, що звільнення вивільнених працівників проведено без згоди
професійної спілки, яка діяла на даному підприємстві. Доводи відповідача, який
посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду № 9 від 06.11.92
року „Про практику розгляду судами трудових спорів" посилаючись на те,
що профспілковий орган структурного підрозділу, може вирішити питання про дачу
згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу,
якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи,
організації. Проте з такою позицією відповідача погодитись неможливо, оскільки
відповідно до рішення від 29 жовтня
1998  року Конституційного  Суду
за конституційним зверненням     „Вільної

3

профспілки
працівників метрополітенів України щодо офіційного тлумачення поняття „ професійна
спілка, що діє на підприємстві, установі, організації"" - поняттям „ професійна
спілка, що діє на підприємстві, установі, організації, і яка відповідно до
Конституції України та законів України утворена на підприємстві, установі,
організації на основі вільного вибору її членів з метою захисту їх трудових і
соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того є така професійна
спілка стороною колективного договору, угоди. Професійні спілки, які діють на
одному й тому ж підприємстві, установі, організації, мають рівні права і є
рівними перед законом . Питання про надання згоди на розірвання трудового
договору, вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі,
організації, членом якої є працівник.

Отже,
проаналізувавши надані сторонами докази суд приходить до висновку, що
відповідачем допущено ряд суттєвих порушень трудового законодавства, зокрема
при наявності по м. Лубни та Гребінка вакантних посад по електромонтера л/с
електрозв'язку та ПМ позивачу не було запропоновано жодної з посад відповідно
до штатного розпису ( а.с. ). Позивач має
відповідну кваліфікацію, що підтверджується записом у трудовій книжці, згідно
якого вона має 4 розряд
станційного електромонтера наказ №
10-К від 01.02.1990 року ( а.с. 7). Відповідач
заперечував проти цього зазначаючи, що це помилка в трудовій книжці, і що
такого наказу по їх організації не має. Суд приходить до висновку, що запис у
трудовій книжці позивача є належним доказом.

Крім того
ОСОБА_1 на момент звільнення являлась головою первинної профспілкової
організації вільної профспілки і згоду на її звільнення потрібно було отримати
від вище стоячого профспілкового органу.

Станом на 20 лютого 2007 року наказом № 21- К від 6 лютого 2007 року позивач
поновлена на посаді телефоніста ММТЗ 2
класу в бригаді комплексного обслуговування та прийому платежів цеху
електрозв'язку № 8 (м.
Гребінка) та виплачено частину заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 1056грн.
83 коп. Тому з цих
підстав позивачем змінено позовні вимоги в судовому засіданні і тому вона
просила стягнути моральну шкоду та невиплачену частину заробітної плати.

Суд також
приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з
відповідача частково недосплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу в
розмірі 4846грн.79 коп.

В частині
стягнення моральної (немайнової) шкоди суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 36,
43 Конституції України, ст. 49-2
Кодексу законів про працю України, Закону України „ Про професійні
спілки" , ст. ст. 10, 59-60, 174, 212-215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства
„Укртелеком" про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу в
розмірі 4846грн.79 коп.
задовольнити.

Позовні вимоги
ОСОБА_1  в  частині стягнення з відповідача моральної,
немайнової шкоди на користь позивача відмовити.

Стягнути з
Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" на користь
ОСОБА_14846грн.79 коп.   за час
вимушеного прогулу в сумі 1056грн.83коп.

4

Рішення про
поновлення на роботі підлягає негайному виконанню відповідно до положень ч.5
ст. 235 КЗпП
України.

Рішення підлягає
негайному виконанню в частині стягнення заробітної плати за один місяць 1056,83.

Стягнути на
користь держави 53 грн.
державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього впродовж 20 днів апеляційної
скарги.