У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21 листопада 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся
в суд із позовом до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Зазначав, що йому та його дружині -
ОСОБА_3, яка померла у 2006 році, на праві власності належала квартира АДРЕСА_1
у м. Чернігові.

14 жовтня 2005 року між ними та
відповідачкою був укладений договір дарування зазначеної квартири.

Посилаючись на те, що зазначений
договір є фіктивним, оскільки він продовжує проживати у спірній квартирі,
проводить оплату житлово-комунальних послуг та, що договір був укладений
внаслідок збігу тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах, просив визнати
цей договір дарування недійсним.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 13 квітня 2007 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 11 червня 2007 року рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 13 квітня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення
про задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного
суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 у м. Чернігові належала на праві власності ОСОБА_1 та його дружині - ОСОБА_3, яка
померла у 2006 році,

14 жовтня 2005 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 у м. Чернігові.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого
правочину.

Враховуючи особистий та майновий
стан ОСОБА_1 та його дружини - ОСОБА_3, а також їх близьких - матері ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що хвороба сторін та крайня нужденність примусила їх укласти
договір дарування квартири на вкрай невигідних умовах.

При цьому апеляційний суд підставно вважав, що ОСОБА_1 - як спадкоємець ОСОБА_3,
наділений правом заявити вимоги про визнання укладеного нею договору дарування
Ѕ частини квартири недійсним.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалене апеляційним судом рішення відповідає
встановленим обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального
права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 11 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін