Справа № 22ц/630                                   Головуючий у 1-й інст.
Категорія 44                                             Доповідач
Ухвала

Іменем
України

3 квітня 2007 року                                                             м.
Житомир

Апеляційний суд                                                           Житомирської
області

в складі:                                головуючого                    Омельчука МЛ.

суддів:                                                                             Кашапової
Л.М.

Плотіциної Н.А.

при секретарі                                                                 Константіновій
І.А.

з участю сторін,
представника апелянта ОСОБА_3.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_3до ЗАТ « Приват-Банк»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_3.
на рішення Радомишльського районного суду від 16 листопада 2006 року,

встановив:

У лютому 2006 року ОСОБА_3.
звернулася з вказаним позовом до відповідачів, зазначила, що 25 березня 2004 року з її
чоловіком, відповідачем у справі ОСОБА_1. та ЗАТ «Приват-Банк» укладений
кредитний договір на суму 10000
грн. Згідно цього договору ОСОБА_1. до 24.03.206 року мав повернути банку отримані кошти та сплатити
відповідні відсотки за користування кредитом. З метою забезпечення виконання
даного договору, банком з ОСОБА_1та їх сином ОСОБА_2. цього ж числа був
укладений договір застави, предметом якого став автомобіль ОСОБА_2.

Посилаючись на
те, що кредитний договір укладений в порушення вимог ст.369 ЦК України, ст. 60 Сімейного
Кодексу України ( без її
згоди), просила визнати його недійсним.

Рішенням
Радомишльського районного суду від 16
листопада 2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_3. відмовлено за його безпідставністю.

В апеляційній
скарзі її представник ОСОБА_4.
просить скасувати рішення райсуду
та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_3.

Апелянт
посилається на те, що рішення ухвалено на неповно з'ясованих обставинах справи,
суперечить нормам матеріального, процесуального закону, наведені у рішенні суду
висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_3 було заявлено два позови.

2

На аркуші
справи.66 знаходиться її позовна заява від 24.11.2005 року в якій вона просила залучити її до участі в справі
за позовом комерційного банку «Приват­Банк» до відповідачів ОСОБА_1про
розірвання кредитного договору, договору застави в якості третьої особи із
самостійними вимогами.

24   листопада   2005   року   по
цій   справі   суд
ухвалив   рішення,   яким задовольнив вимоги банку.

Питання про
залучення до справи в якості третьої особи із самостійними вимогами згідно
поданої ОСОБА_3. заяви, не вирішив, тоді, як відповідно до ст.34 ЦПК України мав
це зробити до закінчення розгляду даної справи. Рішення у даній справі набрало
законної сили 17 травня 2006 року з дня
прийняття по ньому ухвали Житомирським апеляційним судом, якою згадане рішення
суду залишено без змін. Це змусило позивачку 20.02.2006 року звернутись з окремим позовом до відповідачів з
аналогічними вимогами. Оскільки справа за позовом банку до відповідачів
ОСОБА_1про розірвання договорі закінчена і ухвалене в ній рішення суду набрало
законної сили, у суду були відсутні підстави згідно ст. 126 ЦПК для об'єднання
в одне провадження ці два позови, (ухвала суду від 18.10.2006 року). З
врахуванням наведених обставин, коли по справі заявлені два позови з приводу
спору між тими самими сторонами про той самий предмет, з тих самих підстав, при
наявності ухваленого з цього приводу судового рішення, що набрало законної
сили, суд в порядку ст. 205
ЦПК України мав закрити провадження в справі. Оскільки цього судом не
зроблено, з ухваленого ним по справі рішення не можна зробити висновку по якому
з двох позовів ОСОБА_3. її вимоги вирішені, а які ні.

Допущені
порушення судом норм процесуального права впливають на правильність вирішення
спору, перешкоджають суду апеляційної інстанції ухвалити в справі нове рішення.
Тому рішення підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Крім того, судом
порушена таємниця нарадчої кімнати. З протоколу судового засідання вбачається,
що суд для прийняття рішення вийшов до нарадчої кімнати 15.11.2006 року о 10 год. 26 хв., а оголосив його
наступного дня 16.11.2006
року о 9 годині 03 хв., що не
викликало необхідністю, так, як відповідно до п.3 ст.209 ЦПК України міг
відкласти складання повного рішення на п'ять днів, оголосивши вступну та
резолютивну його частину у тому самому засіданні в якому закінчено розгляд
справи.

При новому
розгляді справи слід врахувати вищенаведене та у відповідності до вимог закону
вирішити спір.

Керуючись ст.ст.
303,304,307,311-313,209,218
ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_3.
задовольнити частково. Рішення Радомишльського районного суду від 16 листопада 2006 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання
ухвалою законної сили.