РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

22 червня 2007 року Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:               Католікяна М.О.,

при
секретарі:                        Ніколенко
К.М.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1.;

- представника позивача ОСОБА_3;

- відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

УСТАНОВИВ:

02
березня 2007 року позивач звернулася до суду із цим позовом. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та відповідачем 28.12.2005 р. було
укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала
відповідачеві

2
961,81 грн. строком до 31.03.2006 р. Дотепер відповідач не повернув грошові
кошти, що є причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу
за договором позики в сумі 2 961,81 грн., трьох відсотків річних в сумі 88,85
грн, інфляційних в сумі 338,25 грн, судових витрат (а.с.а.с. 3, 5, 14, 17, 18).

Позивач, її представник у судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач позов визнав.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 28.12.2005 р. між сторонами було укладено
договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачеві у
позику 2 961,81 грн. строком до 31.03.2006 р. Правочин був укладений у простій
письмовій формі у вигляді розписки (а.с. 7).

Дотепер відповідач борг не повернув.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В
силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно
до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає
у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту
передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно
з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені
родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які
були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором.

За
спірним договором позики позивач передала відповідачеві спірну суму, про що
свідчить копія розписки, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1046 ЦК
України, було укладено.

Таким
чином, заборгованість за невиконання відповідачем договору позики на
сьогоднішній день складає 2 961,81 грн.

У
відповідності з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно зі ст. 625
цього Кодексу.

В
силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора має сплатити, у тому числі три відсотки
річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено
договором або законом.

Як
вбачається з укладеного сторонами договору позики, сторонами не були включені в
них положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов'язання, отже,
вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних обґрунтована
й підлягає задоволенню.

Три
відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 88,85 грн.
відповідно до наступного розрахунку:

·    2 961,81 х 3 % ÷ 12 х 12 = 88,85, де:

- 2 961,81 - сума договору позики;

- 12 - кількість місяців з квітня 2006 року
по березень 2007 року включно.

Таким
чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача три відсотки річних в
сумі 88,85 грн.

Сума
інфляційних за несвоєчасне виконання обов'язків складає 299,00 грн. відповідно
до наступного розрахунку:

·    (99,6/100 х 100,5/100 х 100,1/100 х 100,9/100 х 100,0/100 х 102,0/100 х
102,6/100 х 101,8/100 х 100,9/100 х 100,5/100 х 100,6/100 х 100,2/100 х 2
961,81) - 2 961,81 = 299,00, де:

- 99,6 - індекс інфляції у квітні 2006
року;

- 100,5 - індекс інфляції у травні 2006
року;

- 100,1 - індекс інфляції у червні 2006
року;

- 100,9 - індекс інфляції у липні 2006
року;

- 100,0 - індекс інфляції у серпні 2006
року;

- 102,0 - індекс інфляції у вересні 2006
року;

- 102,6 - індекс інфляції у жовтні 2006
року;

- 101,8 - індекс інфляції у листопаді 2006
року;

- 100,9 - індекс інфляції у грудні 2006
року;

- 100,5 - індекс інфляції у січні 2007
року;

- 100,6 - індекс інфляції у лютому 2007
року;

- 100,2 - індекс інфляції у березні 2007
року;

- 2 961,81 - сума договору позики.

Решта
цієї вимоги не підлягає задоволенню через неправильно проведений розрахунок.

Відповідно
до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного законодавства.

Згідно
зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно
з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового
обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються.

Ураховуючи
зміст наведених вище норм та встановлені в засіданні обставини, суд доходить
висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково, а саме: стягнути з
відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 2
961,81 грн., три відсотки річних в сумі 88,85 грн. та інфляційні в сумі 299,00
грн.

У
порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню
витрати з оплати судового збору в сумі 51,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. (а.с.а.с.
1, 2, 16).

Що
стосується вимоги про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням юридичної
допомоги, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково, в сумі 500,00
грн., з наступних підстав.

У
відповідності з додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006
р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок
держави» граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення, в разі, якщо компенсація сплачується
іншою особою, не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що
зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за
годину її роботи.

Зважаючи
на те, що за станом на день подачі позову розмір мінімальної заробітної
дорівнював 400,00 грн. (40 % - 120,00 грн.), то суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу України,
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», ст.ст. 4
- 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28 грудня
2005 року в сумі 2 961,81 грн., три відсотки річних в сумі 88,85 грн.,
інфляційні в сумі 299,00 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 51,00
грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30,00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн., разом - 3 260,66
грн.

У
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  підпис                                    М. Католікян

Копія вірна:

Суддя Самарського районного

суду м. Дніпропетровська                                                                                М.
Католікян

Рішення набрало законної сили 03 липня 2007
року.