У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 вересня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,                      Берднік І.С., Барсукової В.М.,               Гуменюка В.І., -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
“Спільне українсько-італійське підприємство “Бхага” ( далі - ТОВ “СП “Бхага”)
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2002 року ОСОБА_1 звернулась з зазначеним позовом, посилаючись на те, що
вона працювала у відповідача складальницею галантерейних виробів з 08 жовтня
2001 року. Наказом № 10 - К від 24 квітня 2002 року позивачка була звільнена з
посади складальниці ТОВ “СП “Бхага” на підставі пунктів 3 і 4 статті 40 КЗпП
України. Підставою звільнення була доповідна записка інженера-механіка про
відмову виконувати наказ № 15-к від 23 квітня 2002 року про її переміщення на
іншу дільницю. Крім того позивачці були оголошені догани за порушення трудової
дисципліни, про що були винесені накази
№ 21 від 26 березня 2002 року та № 26 від 01 квітня 2002 року. Рішенням
Ужгородського міського суду Закарпатської області від 10 вересня 2002 року
наказ № 21 від 26 березня 2002 року про оголошення догани визнано незаконним та
скасовано. Наказ № 26 від 01 квітня 2002 року про винесення суворої догани
також був скасований на підставі наказу директора товариства № 54 від 11 червня
2002 року. Звільнення позивачки на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за
вчинення прогулу є також незаконним. Підприємство звільнило ОСОБА_1 за вчинення прогулу 19 квітня 2002 року та 22 квітня
2002 року. Проте дані прогули вона не вчиняла. Тому позивачка просила поновити
її на роботі та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Рішенням
Ужгородського міського суду від 8 квітня 2003 року позов задоволено. Поновлено
ОСОБА_1 на роботі складальницею ТОВ “СП “Бхага”.
Стягнуто з ТОВ “СП “Бхага” на користь
ОСОБА_1 2 465 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з відрахуванням податків та обов'язкових платежів.

Ухвалою
Ужгородського міського суду від 12 вересня 2003 року задоволено заяву ОСОБА_1
та стягнуто з ТОВ “СП “Бхага” на користь
ОСОБА_1 1 071 грн. 40 коп. середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду.

ОСОБА_1
звернулась із заявою про стягнення з відповідача на її користь середнього
заробітку за час затримки виконання рішення суду, починаючи з 23 жовтня 2003
року, посилаючись на те, що ТОВ “СП “Бхага” не
виконує рішення суду про поновлення на роботі.

Ухвалою
Ужгородського міськрайонного суду від 1 квітня 2004 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 7 липня 2004 року, у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постановлені ухвали суду,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви
ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення
суду, суд першої інстанції виходив з того, що 04 лютого 2004 року скасовано
державну реєстрацію ТОВ “СП ”Бхага”, тобто дане товариство було ліквідовано.

З матеріалів справи убачається, що
ТОВ СП “Бхага” надавало Ужгородському міському центру зайнятості інформацію за
формою № 4-ПН про заплановане вивільнення ОСОБА_1 у зв'язку з ліквідацією
товариства. Датою запланованого вивільнення було вказано 01 жовтня 2003 року.

З такими висновками погодився і суд
апеляційної інстанції, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відповідності до частини 1 статті 335
ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно
статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Судами першої та апеляційної інстанції
досліджено обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків
суду.

Рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та  процесуального права,
підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 333, 335-337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від 1 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 7 липня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                   М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

І.С.
Берднік

В.І.
Гуменюк