Справа №2-3544/07
РІШЕННЯ

Іменем            України

«15» березня 2007 року

Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого  - судді Гуревського В.К.

за секретаря   - Варнавська В.І.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2. з вимогою про розірвання шлюбу
на підставі того, що відповідач пішов із сім'ї у 2005 році, з цього часу
сторони разом не проживають. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той
факт, що відповідач порушив подружню вірність і проживання разом стало
неможливим.

Відповідач
у судове засідання не з'явився. До суду було надано заяву від ОСОБА_2,
посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_3 15 лютого 2007 року р/№ 148, про те, що
він надає свою згоду на розірвання шлюбу з гр. ОСОБА_1. і просить суд справу
розглянути без його участі. Таким чином, позовні вимоги позивачки відповідач
визнав.

Вислухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у
справі можливо постановити із задоволенням позову при проведенні попереднього
судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У
судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб в 1987 році, який
був розірваний рішенням Колимського районного суду. 13 березня 2002 р. Сторони
в другий раз уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження
зроблено актовий запис № 6. Від цього шлюбу є двоє синів: повнолітній ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач
порушив подружню вірність і пішов із сім'ї у 2005 році. З цього часу сторони
разом не проживають і не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний
характер і збереження такої сім'ї суперечить інтересам сторін. На примирення
сторони не згодні, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо
примирення сторін.

При
дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання
шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження
шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам
малолітньої дитини. Спору між сторонами щодо місця проживання малолітнього сина
не встановлено, тому суд, враховуючи інтереси дитини, вважає можливим визначити
місце її проживання з матір'ю.

Відповідно
до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання
чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них,
інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова сімейних
відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної
любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд
задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу.

Видатки
по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах
РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15,
104, 105, 110, 112,
180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 88, ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174, ст.
ст. 213,215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського
стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області 13
березня 2002 року, актовий запис № 6, розірвати.

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 державне мито у
розмірі 17 гривень, ОСОБА_1- від сплати звільнити.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.