СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22 -
0792/2007 рік                                    Головуючий
в 1 -й  інстанції  Мороз В.П.
Категорія   5                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 року.           м.
Дніпропетровськ

Колегія     суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного    суду Дніпропетровської
області   у складі:

головуючого    судді Костюченко Н.Є.,

суддів                          - Басуєвої Т.А.,
Осіяна О.М.,

при
секретарі              - Качур Л.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської області

на рішення Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 02 жовтня
2006 року за позовом ТОВ "БНБ" доОСОБА_1 про розірвання договору
оренди та визнання права власності, -

встановила:

Рішенням Індустріального районного суду
М.Дніпропетровська від 02 жовтня 2006 року задоволено частково позов ТОВ
"БНБ" до ОСОБА_1 та визнано за позивачем право власності на об'єкти
нерухомого майна: літнє крите кафе (літ.Б-1), кіоск (літ.В-1), які розташовані
по бульвару Слави,28 у м. Дніпропетровську.

В
апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування рішення суду, та
направлення справи на новий розгляд, оскільки суд не врахував всі обставини у
справі, а саме те, що рішенням міської ради позивачу було надано право
використовувати земельну ділянку лише за цільовим призначенням для діяльності
магазину, а самовільні будівлі літнього кафе на пішохідному тротуарі визнано
незаконними та такими, що підлягають знесенню. На час постановления судом рішення
уже існували рішення господарських судів про відмову у визнанні права власності
на ці самовільні будівлі та їх знесення. Крім того, судом не було залучено до
участі у справі міську раду, яка може приймати рішення щодо будівництва
об'єктів та надання земельної ділянки.

Перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, та враховуючи
пояснення сторін колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати із наступних підстав.

Приймаючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив
із того, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом
та є непорушним, власник на свій розсуд розпоряджається своїм майном, а тому
може вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Посилаючись на норми
ст.ст.316,321,328,392 ЦК
України, ст.ст. 2,4,48 Закону України «Про власність» суд визнав за
позивачем право власності на самовільно збудовані споруди.

Але із такими
висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені без урахування всіх
обставин у справі, та із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи на підставі договору оренди укладеного
між Дніпропетровською міською радою та ТОВ «БНБ» від 17 лютого 2004 року
позивачу надано в оренду частку (15,16%) у користуванні земельною ділянкою
загальною площею 0,1791 га ( площа частки складає 0,0272 га) для фактичного
розміщення належного позивачу магазину по бульвару Слави,28 в м.
Дніпропетровську строком до 08.10.2018 року.

Позивач в подальшому провів самовільну забудову прилеглої до магазину
земельної ділянки без дозволу органів місцевого самоврядування. А тому
розглядаючи спір про визнання права власності на самовільні будівлі суд не
залучив до участі справі вказаний орган місцевого самоврядування, що є
підставою для скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд
відповідно до вимог ст.311 ч.1 п.4 ЦПК України.

Крім того, позивач в порушення вимог частин другої та третьої ст. 27 ЦПК
України не повідомив суд про те, що спір відносно вказаних самовільних споруд
кафе та кіоску перебуває у провадженні господарського суду, яки прийняв із
цього питання рішення на час розгляду справи Індустріальним районним судом
М.Дніпропетровська.

Такі порушення норм матеріального та процесуального права перешкоджають
суду апеляційної інстанції дослідити нові докази та вирішити спір по суті, а
тому відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України це є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд до того ж
суду в іншому складі.

Керуючись ст.
307, 311 ч.1 п.4,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 02 жовтня
2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з моменту її проголошення.