У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до
відкритого акціонерного товариства „Олександрійський гранітний карэ'р» про
визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від       26
березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від     23 травня 2007 року,

встановила:

У грудні 2006 року позивач
звернулась в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 1 червня 1966
року працювала на даному підприємстві. З 22 березня 2006 року займала посаду
інженера з якості. Наказом № 152 -к від 15 листопада її було звільнено із
займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням
штатів і неможливістю працевлаштування на даному підприємстві.

Зазначала, що її звільнення є
незаконним, так як в дійсності ніякого скорочення штатів на підприємстві не
було, а крім того їй не було запропоновано іншу роботу, хоча вона має переважне
право, як працівник із тривалим безперервним стажем роботи на даному
підприємстві.

Просила суд,  задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням  Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду  Миколаївської області від 23 травня       2007 року рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2007 року залишено без
змін.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області
від 26 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від
23 травня 2007 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З наявних матеріалів
справи вбачається, що оскаржувані судові рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26
березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від       23 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк