Справа
№ 2-541/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 лютого 2007 року

Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі:  судді - Романенко В.В., при секретарі -
Кириловій К.Ю.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у місті Ялта цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до спеціалізованого санаторію
Міністерства охорони здоров'я  (МОЗ)
України  імені А.П. Чехова про поновлення
на роботі та стягнення допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 просить суд  визнати її
звільнення по п.3 ст.40 КЗпП України незаконним та поновити на роботі на посаді
палатної медсестри, стягнути на її користь допомогу на оздоровлення.

Вимоги мотивовані тим, що позивач працювала в санаторії МОЗ України ім.А.П.
Чехова і 13.11.2006 року була звільнена по ст.40 п.3 КЗпП України за
систематичне невиконання зобов'язань, проявлення грубості відносно хворих
санаторію,  залишення робочого місця
раніше закінчення часу роботи без поважних причин. Звільнення вважає незаконним,
проведеним без належної перевірки всіх обставин та причин.

Представники відповідача  позов не
визнали в повному обсязі і пояснили, що звільнення проведено відповідно до
діючого трудового законодавства України, законно та обґрунтовано та за згодою
профспілки, ніяких заборгованостей сан. МОЗ імені А.П.Чехова перед ОСОБА_1 не
має, при звільненні був проведений повний розрахунок, отримати гроші та трудову
книжку позивач відмовилася, що було зафіксовано належним чином у вигляді
відповідних актів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку сторін,  свідка, суд вважає, що позов   не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У чинність ст. 40 ч.1 п. 3 КЗпП України,
власник має право розірвати трудовий договір у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до
працівника раніше застосовувалися міри дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що наказом спеціалізованого санаторію МОЗ України  імені А.П. Чехова  №159 - К від 13.11.2006 року  була звільнена з посади сестри медичної
палатної по ст.40 п.3 КЗпП України 13 листопада 2006 року ОСОБА_1 за
систематичне невиконання без поважних причин зобов'язань, покладених на неї трудовим
договором та правил внутрішнього розпорядку.

Суд вважає, що ОСОБА_1 звільнена по п.3 ст.40 КЗпП України законно з
додержанням вимог діючого трудового законодавства.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року, за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП
України підставами працівник може бути звільнений лише за провину на роботі,
вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання
без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Наказом спеціалізованого санаторію МОЗ України  імені А.П. Чехова №43 від 03.05.2006 року за
грубе відношення до хворих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі
їх скарг від 17.04.2006 року медсестрі ОСОБА_1 об'явлена  догана.

Відповідно до акту від 06.05.2006 року, складеному у складі комісії з трох
чоловік ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення з
вищезазначеним наказом.

Відповідно до актів від 21.04.2006 року та 28.04.2006 року,  складених у складі комісії з трьох чоловік
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_12, ОСОБА_1 відмовилася від написання
пояснень  у зв'язку зі скаргами
відпочиваючих від 17.04.2006 року.

Згідно з докладною старшої медичної сестри ОСОБА_11, ОСОБА_1  21.04.2006 року відмовилася прийти на
засідання профспілки та від пояснень по скарзі
від відпочиваючих.

Наказом спеціалізованого санаторію МОЗ України  імені А.П. Чехова №58 від 03.07.2006 року за
порушення трудової дисципліни у вигляді залишення робочого місця  раніше чим закінчення робочого часу медсестрі
ОСОБА_1 об'явлена  догана.

04.07.2006 року ОСОБА_1 була ознайомлена з цим наказом і пояснила, що не
згодна з доганою, так як покинула робоче місце з поважної причини, її необхідно
було в лікарню для здачі аналізів.

03 листопада 2006 року в наступний раз від віддихаючого на ОСОБА_1
поступила скарга.

По зазначеній скарзі Лебедінського було проведено службове розслідування.
Відповідно до висновку проведеного службового розслідування, зі сторони
палатної медичної сестри ОСОБА_1
встановлений факт грубого відношення та
порушення трудової дисципліни, що привело до погіршення здоров'я  хворого. Зустрічна скарга ОСОБА_1 визнана
необґрунтованою.

Наказом №159-К від 13.11.2006 року ОСОБА_1 звільнена на підставі п.3 ст.40
КЗпП України.

Суд при ухваленні рішення бере  до
уваги той факт, що  позивачем не були
оскаржені дисциплінарні санкції у вигляді доган та висновок службового
розслідування.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на незаконне звільнення її
під час знаходження на лікарняному, оскільки відповідно до направлення на
шпиталізацію,  ОСОБА_1 звернулася до
лікарні  14.11.2006 року, т.б. на другий
день після звільнення (л.с.29).

Крім того, при ознайомленні з наказом про звільнення, 13.11.2006 року  ОСОБА_1 знаходилася на роботі і не довела до
відома керівництво, що вона захворіла та
знаходиться  на лікарняному, а
навпаки обіцяла, що порушень з її боку більше не буде.

Також відповідачем в дотримання вимог п.3 ст.40 КЗпП України на  звільнення ОСОБА_1 була отримана згода
профспілкового комітету  санаторію, що
підтверджується протоколом засідання №7 від 13.11.2006 року.

Таким чином, звільнення  ОСОБА_1 було
проведено з дотриманням усіх необхідних відповідно до діючого трудового
законодавства умов:

ОСОБА_1 неналежним чином виконувала трудові обов'язки, покладені на неї
трудовим договором.

Неналежним чином  виконувала трудові
обов'язки без поважних причин.

Невиконання належним чином трудових обов'язків носило системний характер, оскільки
систематично не виконуючи трудові обов'язки визнаються ті працівники, які мали
дисциплінарні санкції за невиконання трудових обов'язків і допустивши
невиконання знову протягом року від дня застосування стягнення за попереднє  порушення.

У відповідності до т.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення.
Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником
вимог про розрахунок. Про нарахування суми, що належить працівникові при
звільненні, власник зобов'язаний письмово повідомити працівника перед виплатою
суми.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 нараховані кошти при звільнені, однак вона не
зверталася за їх отриманням і тому вони в теперішній час знаходяться на
депонованому спеціальному рахунку заробітної плати в Управлінні державного
казначейства м.Ялта.  Від отримання
трудової книжки ОСОБА_1 відмовилася, що
підтверджується відповідними актами.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення допомоги на
оздоровлення, оскільки згідно з колективним договором така допомога сплачується
один раз на рік. ОСОБА_1 таку допомогу отримала, що підтверджується наказом
№67-К від 18.05.2006 року.

Таким чином, у зв'язку з тим, що
порушень трудового законодавства зі сторони санаторію імені А.П. Чехова при
звільненні ОСОБА_1 встановлено не було, позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 59, 60, 208,  ч.ч.1-3, 7 ст. 209, 212, 214, 215  ЦПК України, ст. ст. 36 ч.1 п.4, 40 ч.1  п.3, 116, 233
КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику
розгляду  судами трудових спорів» №9 від
06.11.1992 року,

В И  Р І  Ш  И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до спеціалізованого санаторію Міністерства
охорони здоров'я  України  імені А.П. Чехова про поновлення на роботі -відмовити.

На рішення суду може бути подана
заява  про апеляційне оскарження до
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через  Ялтинський міський суд у строк 10 днів з дня
проголошення рішення, або апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через  Ялтинський міський
суд у строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку надання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була надана.

Суддя

Ялтинського міського суду
В.В. Романенко