колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:
Головуючого, судді:      Любобратцевої Н.І..
Суддів:                              Даніла Н. М.
При секретарі: Бахтагареєвої М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сімферополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс
про відміну наказів, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, третя особа генеральний
директор Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта - інтурист»
Мікаллеф Бернард, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 29 листопада
ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта - інтурист» про
відміну наказів, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, третя особа генеральний
директор Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта - інтурист»
Мікаллеф Бернард. В позові
просить відмінити наказ ВАТ «Готельний комплекс «Ялта- Інтурист» №73-к від 06 липня 2006року
про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та наказ №722-к від 12 вересня 2006року
про його звільнення по п.З ст. 40
КЗпП України і поновити його на роботі на колишній посаді менеджера по
банкетам. Крім того, просить стягнути на його користь з відповідача середню
заробітну плату за час вимушеного прогулу і моральну шкоду, заподіяну йому
незаконним звільненням, яку він оцінює у 3000грн. Вимоги мотивовані тим, що він
не допускав порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.
відповідача та третьої особи позов не визнали, вважають, що звільнення позивача
з роботи проведено у відповідності з законом.
Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 29
листопада 2006року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду
скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши апелянта та представника відповідача, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, а рішення суду скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд виходив із необґрунтованості заявлених вимог. Колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не

Справа №22-ц- 1563 2007p Головуючий в
першій інстанції: суддя -
Цалко А.А.

Доповідач: суддя
- Чистякова Т.І.

відповідають обставинам справи та законодавству.

Так, із
матеріалів справи вбачається, що позивач працював у відповідача тривалий час, з
15.06.2006року був переведений на посаду менеджера по банкетам (а.с.37)

Наказом № 772-к від
12.09.2006року позивач звільнений з роботи з 12.09.2006року за систематичне
порушення правил внутрішнього розпорядку по п.З ст. 40 КЗпП України ( а.с.28). Звільнення
проведено за згодою профспілкового органу (
а.с.29)

Наказом №73-ка
від 06.07.2006року позивачу за порушення правил внутрішнього розпорядку
винесена догана. З наказу вбачається, що 12.06.2006року позивач був знайдений
біля службових ліфтів між рестораном «Мраморний» і баром «Шанс Паб» в
нетверезому стані, що є порушенням правил внутрішнього розпорядку. Підставами
наказу є докладна Бондаря В.В.,
акт про порушення від 12.06.2006року, акт про відмову ОСОБА_1 дати пояснення.(
а.с.33)

Відповідно до п.З.1 «л» Правил внутрішнього трудового
розпорядку, співробітникам підприємства забороняється вживання спиртних напоїв в
готелі, а також поява на робочому місці або в робочий час в нетверезому
вигляді( а.с.90 зворот).

Сторони не заперечували, що 12.06.2006року був вихідним
днем для позивача.

Відповідно до акту від 12.06.2006року, під час обходу готелю о 23годині ЗО
хвилин в районі бару «Шанс», службові ліфти, був знайдений ОСОБА_1, мова якого була
незв'язна, на ногах тримався погано, йому запропонували залишити готель. ( а.с.36)

04.07.2006року
позивач звернувся до профспілкового комітету із скаргою, в якій вказував на
неправдивість складеного 12.06.2006року акту ( а.с.20)

Відповідно до
акту комісії профспілкового комітету від 06.07.2006року, з актом від
12.06.2006року позивач був ознайомлений 20-22.06.2006року.
Комісія прийшла до висновку, що службою режиму акт про виявлення ОСОБА_1 в нетверезому
стані був складений без залучення медичних робітників, медичного огляду, без
залучення незалежних свідків. (а.с.
15, 16, 17)

Відповідно до
положень ч.1 ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган
повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до
акту від 04.07..2006року ОСОБА_1 відмовився дати пояснення щодо свого появлення
в нетверезому стані 12.06.2006року у службових ліфтів бару «Шанс- Паб».( а.с.34)

Отже, до
20.06.2006року позивач не був ознайомлений з актом від 12.06.2006року, крім
того, з 12.06.2006року до 04.07.2006року відповідач від позивача не витребував
письмових пояснень за цим фактом. Таким чином, тим, що тривалий час з моменту
виявлення порушення відповідач не довів до відома позивача про існування акту
та не ознайомив позивача з актом від 12.06.2006року, не витребував від нього
письмових пояснень з цього приводу, він позбавив позивача можливості в разі
незгоди з актом, спростувати його шляхом звернення до медичного закладу для
огляду, або будь - яким
іншим чином.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та
інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Застосування до
працівника будь - якого
дисциплінарного стягнення може бути здійснено лише за наявності доказів, з достовірністю
підтверджуючих порушення робітником трудової дисципліни.

Колегія суддів
вважає, що відповідачем не надано доказів, достовірно підтверджуючих
перебування позивача в готелі в нетверезому стані в його вихідний день
12.06.2006року.

Також, колегія суддів
вважає, що пояснення свідків ОСОБА_2
та ОСОБА_3, які підтвердили факт появлення позивача в його вихідний день в
нетверезому стані в готелі не можна взяти до уваги, оскільки вказані свідки не
були вказані в акті від 12.06.2006року, крім того, в їх поясненнях є протиріччя
щодо суті подій.

За таких
обставин, вимоги позивача про скасування наказу №73-ка від 06.07.2006року про застосування дисциплінарного
стягнення підлягають задоволенню, а вказаний наказ - скасуванню.

Із матеріалів справи також вбачається, що 08.09.2006року позивач вчинив
хуліганські дії відносно свого безпосереднього керівника. Вказаний факт
підтверджується постановою начальника першого відділу Ялтинського управління ГУ МВС України в АР
Крим від 18 жовтня
2006року про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 173 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до
п.З ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у разі систематичного невиконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до
цієї норми, працівника можна звільнити лише тоді, коли він після застосування
до нього стягнення не виправився і знову допустив порушення трудової
дисципліни. Вирішуючи такий спір, суд повинен перевірити законність попередніх
стягнень. При цьому враховуються дисциплінарні стягнення, передбачені
законодавством та застосовані в установленому порядку.

Оскільки колегія
суддів дійшла до висновку про незаконність наказу про застосування дисциплінарного
стягнення №73-ка від 06.07.2006року, то підстави для звільнення позивача за п.З
ст. 40 КЗпП
України відсутні. Колегія суддів вважає, що позов в частині скасування наказу
про звільнення і поновлення на роботі підлягає задоволенню.

Підлягають також
задоволенню вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу на
підставі ст. 235 КЗпП
України. Період вимушеного прогулу складає з 12 вересня 2006року по 27
лютого 2007року, середній заробіток позивача складає 786грн 41 коп, що підтверджується
довідкою відповідача. ( а.с.24)
Заробітна плата за час вимушеного прогулу складає 3538грн. 84 коп, які
підлягають стягненню на користь позивачки.

Обгрунтовані
вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, яка спричинена
незаконним звільненням. Стягнення моральної шкоди передбачено ст. 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів
погоджується з доводами позивача про те, що незаконним звільненням йому
спричинена моральна шкода. Проте вважає, що сам факт задоволення позову про
поновлення на роботі, тобто захист порушених трудових прав у судовому порядку
буде достатньою компенсацією моральних страждань і переживань позивача, а тому
у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до
п.1, 3 ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або
зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на
користь держави підлягає стягненню державне мито в сумі 51грн та
витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн.

Виходячи з
наведеного та керуючись ст..
303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 29
листопада 2006року скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта - інтурист», про
відміну наказів, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, третя особа генеральний
директор Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта - інтурист»
Мікаллеф Бернард задовольнити
частково.

Скасувати наказ
Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта -інтурист» №73-ка
від 06.07.2006року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Скасувати наказ
Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта -інтурист» №772-к
від 12 вересня
2006року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 12.09.2006року по п.З ст.40 КЗпП
України.

ОСОБА_1 поновити
на роботі в Відкритому акціонерному товаристві «Готельний комплекс «Ялта - інтурист» на
посаду менеджера по банкетам.

Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта -інтурист» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3538грн. 84 коп. В іншій
частині позову про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з
Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Ялта -інтурист» на
користь держави державне мито в сумі 51грн та витрати на інформаційно -технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня його проголошення.