Справа
№2-172/07 РІШЕННЯ
13 березня 2007 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого    - судді Щасливої О.В., при секретарі
Морозової В.М., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Запоріжжі справу за позовом
ОСОБА_1    до    ОСОБА_2, Шевченківської  районної
адміністрації,   треті   особи
-  ОСОБА_3, ОСОБА_4, -  про визнання договору дійсним,
звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу самовільних споруд, розташованих на
земельній ділянці під будинком АДРЕСА_1, який відбувся 2
Покупцем за договором була позивачка, продавцем - відповідачка ОСОБА_2
судовому засіданні підтвердила доводи, що викладені в заяві, та пояснила, що 02.02.1998 року придбала у
відповідачки самочинно збудовані жилий будинок, зазначений в технічній
документації під літерою П, жилу прибудову П1, гараж-сарай Т-2,
сарай Н, погріб пг, прибудову п, вбиральню Я і з зазначеного часу постійно
мешкає і перебуває на реєстраційному обліку за вказаною адресою, користується
спірними об'єктами нерухомості. Договір купівлі-продажу укладений в простій
письмовій формі. Прохає визнати вказаний правочин дійсним, оскільки в порушення
вимог цивільного законодавства він не був нотаріально посвідчений, хоча сторони
виконали його повністю.
Відповідачка ОСОБА_2 належним чином
повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася з невідомих
причин, заперечень проти позову не надала.
Суд вважає за
можливе вирішення спору у відсутність відповідачки, на підставі наявних в
справі доказів про права та взаємовідносини сторін.
Шевченківської районної адміністрації позов визнав, не заперечує проти визнання
спірного договору дійсним.
ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення позову.
третьої особи - ОСОБА_4 - знаходить позов
необгрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, оскільки самочинне
будівництво, право власності на яке відповідачка не набула, не може бути
пояснення осіб, що беруть участь в справі, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не вбачає підстав
для задоволення позову з таких міркувань.
Судом
встановлено, що 67/100 частин
будинку АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_7, правонаступником якого є третя сторона по справі - ОСОБА_3, власником
33/100 частин будинку є ОСОБА_4, ОСОБА_2 в технічній документації на будинок
зазначена як користувач будинку під літерою П.
купівлі-продажу від 02.02.1998
року, укладеного в простій письмовій формі (а.с. 15), випливає, що ОСОБА_2
продала, а ОСОБА_1 купила самочинно збудовані
жилий будинок, зазначений в технічній документації під літерою П, жилу прибудову П1, гараж-сарай Т-2, сарай Н, погріб пг, прибудову п, вбиральню
Відповідно до ст. 225 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин, право продажу майна належить власнику. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває
право власності лише у випадках, коли відповідно до ст. 145 ЦК власник не вправі витребувати від нього майно.
Відмовляючи позивачці в задоволенні її вимог, суд виходить з того, що на
момент укладення спірного правочину
відповідачка не набула права власності на об'єкти відчуження, оскільки вони є самочинним будівництвом, а згідно із ст. 105 ЦК України (в редакції 1963 року) громадянин, який побудував жилий будинок без
встановленого дозволу або без належно
затвердженого проекту, або з істотними відступами від проекту, або з грубим
порушенням основних будівельних норм і правил (самочинне будівництво), не
вправі розпоряджатися цим будинком або його частиною.
Крім того, відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди, договір купівлі-продажу жилого будинку має бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із
сторін є громадянин, а із змісту частини першої ст. 47 цього кодексу випливає, що недотримання у випадках,
передбачених законодавством, нотаріальної форми угоди тягне за собою її недійсність.
Виходячи з фактичних обставин укладення правочину, суд вважає, що він не
міг бути посвідчений нотаріально, оскільки за
відповідачкою на момент відчуження об'єктів нерухомості не
було зареєстроване право власності на них.
Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання дійсним договору, який
сторони не вправі були укладати з огляду на
його предмет, ще й з мотивів недотримання обов'язкової
Керуючись ст. ст. 47, 105, 225, 227 ЦК України (в
редакції 1963 року), ст.ст. 10, 59, 60,212-215, 292, 294 ЦПК
України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шевченківської районної адміністрації відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом
подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів після
проголошення рішення і подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом
подання апеляційної скарги впродовж терміну, встановленого для
подання заяви про апеляційне оскарження.