Справа № 22ц -1869 / 2007                        Головуючий в 1 інстанції
Доповідач   - Глущенко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року    Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів       - Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі -  Білоконь Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною
скаргою

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську
Дніпропетровської області на рішення Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 19 грудня 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Першотравенську Дніпропетровської області звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 19.12.2006 року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову позивачу в його позовних вимогах.

Зазначеним рішенням суду з Відділення виконавчої дирекції
ФССНВВПЗ України в м. Першотравенську стягнено на користь ОСОБА_1 22000 грн. у
відшкодування моральної шкоди / а. с. 45-46 /.

Як на підстави своєї апеляційної скарги відповідач -
Відділення виконавчої дирекції ФССНВВПЗ України в м. Першотравенську
посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки
ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального закону / а. с. 49-51
/.

2

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Суд першої
інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1 тривалий час працював в підземних та
шкідливих умовах, зокрема на шахті "Ювілейна" ВАТ "Павлоградвугілля".
За час роботи на підприємстві позивач в результаті нещасного випадку на
виробництві отримав 19.10.1984 року травму і йому висновком МСЕК від 06.07.1993
року було встановлено 5% втрати професійної працездатності / а. с.4-5,11 /.
Крім того, працюючи на шахті в підземних та шкідливих умовах прохідником
позивач отримав професійне захворювання -радикулопатія шийна та
попереково-крижова, двосторонній плечелопаточний периартроз, дефартроз
ліктьових та колінних суглобів. Висновком МСЕК від 30.10.2003 року позивачу з
14.10.2003 року встановлено 3 групу інвалідності безстроково та встановлено
безстроково 60% втрати професійної працездатності, де: 5% - повторно по травмі
від 19.10.1984 року і 55% - первинно по професійному захворюванню.

Дані обставини
підтверджені поясненнями самих учасників процесу, а також підтверджуються
письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи: довідками МСЕК від
06.07.1993 року та від 30.10.2003 року / а. с. 10-11 /, актом про нещасний
випадок на виробництві від 20.10.1984 року / а. с. 4-5 /, актом розслідування
професійного захворювання від 24.09.2003 року / а. с. 6-7 /, трудовою книжкою /
а. с. 31-35 /, довідками лікувальних установ щодо незадовільного стану здоров'я
позивача / а. с. 13-27 /.

В зв'язку з
втратою позивачем професійної працездатності Відділенням виконавчої дирекції
ФССНВВПЗ України в м. Першотравенську йому було призначено страхові виплати,
але моральна шкода позивачу не відшкодована /а. с. 8-9 /.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачу спричинено
моральну шкоду, оскільки в зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому
встановлено 3 групу інвалідності та 55% втрати професійної працездатності в
працездатному віці, будучи ще не старою людиною він втратив можливість працювати
за станом здоров'я. Профзахворюванням та його наслідками позивачу спричинені
фізичні та моральні страждання, а також переживання (хвилювання), оскільки ці
обставини привели до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, вимагають
від нього додаткових зусиль для організації його подальшого життя.

Виходячи з
обставин по справі та наслідків що наступили, керуючись ст.ст. 1,5,6,13,21,28
Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, що спричинили
втрату працездатності" та рішенням Конституційного Суду України від
27.01.2004 року № 1-рп/2004 по справі № 1-9/2004 ( справа про відшкодування
моральної шкоди Фондом соціального страхування), - суд першої інстанції прийшов
до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, стягнувши на його
користь 22000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з
матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені
обставини справи.

З'ясувавши в достатньо
повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши
доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Порушень
матеріального чи процесуального закону, які б могли потягнути за собою
скасування рішення , судом апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі Відділення виконавчої
дирекції ФССНВВПЗ України в м. Першотравенську на відсутність вини Фонду в
професійному захворюванні позивача безпідставні, оскільки обов'язок
відшкодування шкоди в зазначених випадках законодавцем покладено безпосередньо
на спеціально створений для цього Фонд. До того ж позивачу втрата професійної
працездатності по профзахворюванню встановлена вперше 30.10.2003

3

року, тобто після вступу в законну силу Закону України „
Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату
працездатності" у відповідності з яким всі страхові виплати, у тому числі
і моральну шкоду, відшкодовує Фонд, а не підприємство де позивач працював та
отримав травму та професійне захворювання.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ст. 77 Закону
України "Про Державний бюджет 2006 року" призупинена виплата
моральної шкоди з 1 січня 2006 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
позивач втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням до 1 січня
2006 року, він був оглянутий у МСЕК з встановленням розміру працездатності та
групи інвалідності 30.10.2003 року / а. с. 10-11 /.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи відповідача, як
такі, що суперечать матеріалам справи та діючому матеріальному і процесуальному
закону, - про те, що для вирішення питання, щодо наявності спричинення позивачу
моральної шкоди ушкодженням здоров'я, необхідні медичні знання, а тому для
об'єктивного вирішення спору необхідний висновок медико-соціальної експертизи.
До того ж під час розгляду справи відповідач не заявляв клопотання про
проведення експертизи на предмет спричинення позивачу моральної шкоди.

Доводи відповідача приведені в апеляційній скарзі є
безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки
доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у
судовому засідання всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані,
а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись
ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської
області від 19 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з цього часу.