Справа №2-3402007
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі
головуючого судді  Любинецької-Онілової
А.Г.

при секретарі Лозінській Т.О.

за участю
адвокатів ОСОБА_1., ОСОБА_2.

представників
позивача ОСОБА_3., ОСОБА_1.

представника
відповідача ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль цивільну справу за позовом
ОСОБА_5до ОСОБА_6про відшкодування матеріальних витрат, понесених від скоєння
злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5.
заявив позов до відповідача ОСОБА_6. про відшкодування матеріальних витрат,
понесених від скоєння злочину, зазначив, що вироком Ямпільського районного суду
Вінницької області від 19
грудня 2006 року
відповідача ОСОБА_6. визнано винним та засуджено за скоєння злочину, яким йому
як потерпілому було заподіяно майнову шкоду. Позивач зазначає, що вирок набрав
законної сили відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 14 лютого 2007 року. В своєму
позові позивач ОСОБА_5. посилається на те, що при постановления вироку судом залишено без розгляду
позов в частині відшкодування матеріальних витрат, понесених від злочину,
добровільно відповідач зазначені витрати не відшкодовує, у зв'язку із чим
позивач вимушений звернутися до суду. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим,
що злочином відносно нього завдано збитків на загальну суму 8293 гривні, з яких
витрати, пов'язані із лікувальним процесом - 4222 гривні, витрати на поїздку у
м.Вінницю і назад - 579 гривень 65 копійок, витрати на харчування в період операцій
- 1772 гривні, витрати на одяг, взуття, годинник, які прийшли в непотріб під
час скоєння злочину - 720 гривень, послуги адвоката в кримінальному і
цивільному судочинстві 1000 гривень. Представники позивачів позовні вимоги
підтримали, просять суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_6. та представник відповідача ОСОБА_4. позов визнали частково і пояснили,
що відповідач частково відшкодував шкоду в розмірі 1800 гривень, згідні
відшкодувати шкоду в сумі 2422
гривні за проведені операції, решту заявлених позовних вимог заперечували
тим, що багато чеків, наданих позивачем не співпадають із процесом лікування,
також пояснили, що заподіянню шкоди сприяла також необережність самого
позивача, який нехтував правилами дорожнього руху, перебував в стані
алкогольного сп'яніння .

Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них
правовідносини.

Із показів
свідка ОСОБА_7. встановлено, що позивач є його сином і потрапив у аварію, в
якій визнано винним відповідача, який обіцяв відшкодувати збитки по закінченню
лікування, але ніяких коштів не заплатив.

Із показів
свідка ОСОБА_8. встановлено, що він разом із ОСОБА_7. поїхав в с.Миронівка
шукати, де проживає відповідач, але нікого вдома не було, потім ОСОБА_7.
розмовляв із матір'ю відповідача, яка говорила, що коштів немає і їй потрібно
вчити двох синів, також пояснив, що йому не відомо, щоб відшкодували збитки.

Із показів
свідка ОСОБА_9. встановлено, що він два рази власним автомобілем «Жигулі» возив
ОСОБА_7. в м.Вінниця в лікарню ім. Ющенка до сина , один раз восени 2005 року, приблизно
в листопаді, а другий раз навесні 2006
року, приблизно в березні. Також пояснив, що автомобіль заправляв бензином
в кількості 40 л ОСОБА_7.
на автозаправці «ОККО» м.Ямпіль ,
платив за бензин ОСОБА_7.

Із оглянутої
судом кримінальної справи №1-1592006 року про обвинувачення ОСОБА_6за ст.286
ч.2 КК України встановлено, що вироком Ямпільського районного суду Вінницької
області від 19 грудня 2006 року відповідача
ОСОБА_6. визнано винним за ст.286 ч.2 КК України і призначено покарання у
вигляді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами
транспортних засобів строком в два роки, на підставі ст.75 КК України звільнено
від покарання з випробуванням та іспитовим строком в три роки. Ухвалою апеляційного
суду Вінницької області від 14
лютого 2007 року
вирок Ямпільського районного суду від 19
грудня 2006 року в
частині призначеного ОСОБА_6. покарання залишено без змін. Також встановлено,
що речовим доказом по справі визнано мотоцикл «Урал», який за вироком суду
передано законному володільцеві.

Із Довідки
Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад.О.І.Ющенка за вих.№1984
від 22 березня 2006 року, епікризу
(витягу із історії хвороби №2712)
встановлено, що позивач ОСОБА_5. перебував на стаціонарному лікуванні з
приводу важкої відкритої проникаючої ЧМТ в період із 09.03.2006 року по 24.03.2006 року, проведено
операцію 09.03.2006 року - пластика дефекту
кісток черепа, проведено медикаментозне лікування, рекомендовано спостереження
невролога, нейрохірурга, до 2
місяців - вживання
медичних препаратів фезам та седативні збори, працездатність втрачена. Із
Довідки Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад.О.І.Ющенка
встановлено, що лікування проводилося за власні кошти, а також надано перелік
медичних препаратів із цінами станом на 12.04.2006 року за підписом провізора.

Із Повідомлення
Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І.Ющенка
вих..№2-0807 від 17.02.2006 року, епікризу (витягу із історії хвороби №10488)
встановлено, що позивач ОСОБА_5. перебував на стаціонарному лікуванні в
обласному нейрохірургічному відділенні із 11.10.2005 року до 30.11.2006 року з
приводу відкритої ЧМТ, виконано операцію - декомпресивну трепанацію в лобній
ділянці, здійснено медикаментозне лікування, рекомендовано спостереження
невролога, нейрохірурга, до 1 місяця - вживання медичних препаратів -
нейромідін, нейровітан, 2 місяців - луцетам з ціннарізіном, седативні збори,
при необхідності повторно курси медикаментозного лікування через 3-4 місяці,
працездатність втрачена.

Із Повідомлення
Ямпільської ЦРЛ Вінницької області від 13.01.2006 року встановлено, що позивач
ОСОБА_5. перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні
Ямпільської ЦРЛ із 26.12.2005 року до 06.01.2006 року з приводу відкритої ЧМТ,
отримав курс медикаментозного лікування цереброзін, нейровітан, фезам, адантон.

Із Повідомлення
Ямпільської ЦРЛ Вінницької області вих. №01-4-57 від 07.02.2006 року
встановлено, що позивач ОСОБА_5. знаходився на стаціонарному лікуванні в
хірургічному відділенні із 07.10.2005 року до 11.10.2005 року з приводу
відкритої ЧМТ, здійснено медикаментозне лікування, лікування отримував за
власні кошти, а також надано перелік медичних препаратів, використаних при
лікуванні,  зазначено,  що травма,
яку одержав ОСОБА_5.   відноситься
до  категорії травм,  що безпосередньо загрожують життю та можуть
мати серйозні наслідки для здоров'я.

Із досліджених
товарних чеків від 27.05.2005
року та 03.10.2005 року
встановлено ціни на предмети спортивного одягу, взуття, сумку та годинник.

Із досліджених
товарних чеків магазину «Сільпо» м. Вінниця та розрахункових квитанцій ПП
ОСОБА_10. встановлено ціни на продукти харчування, а також дати їх придбання
згідно із товарними чеками магазину «Сільпо».

Із досліджених
квитків встановлено маршрути автобусів Ямпіль - Вінниця та Вінниця-Ямпіль, а також ціни за проїзд.

Із досліджених
товарних чеків на придбання медичних препаратів встановлено назви та ціни на
медичні препарати, а також дати їх придбання.

Із Повідомлення
Ямпільської районної поліклініки від 16
квітня 2007 року
встановлено, що позивач декілька разів перебував на лікуванні в неврологічному
відділенні, харчувався згідно набору дієт столів, потребував посиленого
харчування.

Дослідивши усі
докази, що є у справі, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні
правовідносини із відшкодування майнової шкоди особі, яка потерпіла від
злочину.

Оцінюючи усі
докази, що є у справі у їх сукупності, суд приймає як належні та допустимі
докази у справі матеріали оглянутої кримінальної справи - вирок
Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2006 року, який
набрав законної сили 14 лютого 2007 року на підставі
ухвали апеляційного суду Вінницької області, досліджені медичні довідки та
повідомлення, епікризи (витяги із історії хвороби позивача), із яких
встановлено періоди, характер лікування позивача, що вказує на прямий
причинно-наслідковий зв'язок між скоєним відповідачем злочином та отриманими
позивачем травмами, і відповідно здійсненими операціями й лікувальним процесом
відносно позивача, а також майновими витратами позивача на придбання медичних
препаратів згідно із розрахунковими квитанціями та чеками в період лікування, а
також медичними довідками із зазначенням факту лікування позивача за власний
рахунок: всього у розмірі -
2190 гривень 29 копійок
(згідно із квитанціями та чеками) та 1131
гривня 80 копійок
(згідно із медичними довідками). В тому числі судом враховано чеки та
розрахункові квитанції у період, що не співпадає із перебуванням позивача на
стаціонарному лікування, однак, згідно із рекомендаціями лікарів, зазначеними в
медичних довідках, епікризах(витягах із історії хвороби) позивачеві
рекомендовано курси медикаментозного лікування в післяопераційний період 1, 2
місяці із зазначенням відповідних медичних препаратів, назви яких знайшли своє
підтвердження в досліджених судом розрахункових чеках та квитанціях. Разом із
тим, суд не приймає як належні та допустимі докази - надані позивачем
чеки про придбання медичних препаратів, в яких не зазначено назв медпрепаратів,
дати їх придбання, а також тих, зі змісту яких неможливо встановити назву
медикаменту, дату придбання та інші дані, необхідні для встановлення зазначених
обставин. А тому суд вважає частково встановленими факти, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги про відшкодування витрат на лікування позивача.

Беручи до уваги
характер та тяжкість отриманої травми позивача, а також характер лікувального
процесу, періоду реабілітації позивача після операцій, рекомендації щодо
потреби позивача в сторонньому догляді, що підтверджено медичними довідками та
повідомленнями, епікризами, в яких зазначено про втрату працездатності
позивача, наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку між вчиненим злочином
та травмами позивача, суд приходить до висновку, що позивач потребував
стороннього догляду відносно нього і відповідно витрат осіб, які його доглядали
його в ці періоди, а тому суд вважає встановленими факти, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги про відшкодування витрат на поїздку в м.
Вінниця і приймає як належні та допустимі докази - квитки за маршрутами автобусів в періоди лікування
позивача в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад.О.І.Ющенка.
Також суд приймає як належні та допустимі докази квитки від 08.03.2006 року, оскільки 09.03.2006 року було
проведено операцію позивачеві, що є підставою вважати, що позивач разом із
особою, яка здійснювала його догляд прибув в м.Вінниця напередодні, тобто 08.03.2006 року. За таких
обставин суд вважає частково доведеними позовні вимоги про відшкодування витрат
на поїздку до м.Вінниці в період лікувального процесу, які складають згідно із
квитками суму 176 гривень 80 копійок. Крім
того, суд приймає як належний та допустимий доказ чек на придбання бензину від 16.03.2006 року на суму 88 гривень 50 копійок, що
документально доведено та підтверджено показами свідка ОСОБА_9., і зазначені
докази не суперечать один одному. Разом із тим, суд не приймає надані позивачем
квитки та чеки на отримання бензину, оскільки дати маршрутів та дати придбання
бензину згідно із чеками не співпадають із датами перебування позивача на
стаціонарному лікуванні в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім.
акад.О.І.Ющенка і зазначені письмові докази суперечать іншим письмовим доказам,
що є у справі, а саме - медичним довідкам та витягам із історії хвороби
позивача.

Беручи до уваги
характер та тяжкість отриманої травми позивача, наявність прямого
причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та отриманими позивачем
травмами, а також характер лікувального процесу, періоду реабілітації позивача
після операцій, рекомендації щодо потреби посиленого харчування, що
підтверджено повідомленням Ямпільськоїрай поліклініки, яке за своїм змістом не
суперечить іншим медичним документам, дослідженим судом, тобто є належним та допустимим
доказом, суд вважає частково встановленими факти, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги позивача щодо витрат на харчування і приймає як належні та
допустимі докази - чеки магазину «Сільпо» м.Вінниця за датами, які співпадають
із періодами перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а також із
зазначенням назв продуктів харчування, на загальну суму 662 гривні 67 копійок.
Разом із тим, суд не приймає як належні та допустимі докази - надані позивачем
товарні чеки магазину «Сільпо» м.Вінниця, в яких дати придбання продуктів не
співпадають із датами лікування позивача, а також із назвами товарів, які не
відносяться до продуктів харчування - напівфабрикатів (пиво, сірники, фарш,
масло рафіноване, перець-горошок), оскільки із доводів представників позивача
встановлено, що позивач купував готові до споживання продукти харчування. Суд
не приймає до уваги надані позивачем товарні чеки ПП ОСОБА_10., товарний чек
торгового дому «У козака», оскільки в них відсутні назви продуктів харчування,
що робить неможливим з'ясувати, які саме із низ були спожиті позивачем, а також
суд не приймає до уваги товарні чеки, в яких відсутні дати придбання товару, а
також ті, зі змісту яких неможливо встановити дату придбання товару і оплачену
суму коштів.

Суд не приймає
як належні та допустимі докази -
надані позивачем товарні чеки при придбання спортивного одягу, взуття,
сумки та годинника, в підтвердження його доводів про відшкодування шкоди за
предмети одягу та взуття, годинника, які прийшли в непотріб внаслідок вчиненого
злочину, оскільки як слідує із матеріалів оглянутої судом кримінальної справи,
названі речі не визнавалися та не залучалися до справи як речові докази, а тому
суд визнає не встановленими факти, якими обґрунтовувалися позовні вимоги в
зазначеній частині позову, а доводи представника відповідача в цій частині
обґрунтованими.

Суд вважає
такими, що не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що він
частково відшкодував шкоду позивачеві у розмірі 1800 гривень, оскільки дослідженими судом письмовими доказами
не встановлено розміру добровільного відшкодування шкоди, і у змісті вироку
Ямпільського районного суду від 19
грудня 2006 року не
зазначено суми, яка була частково відшкодована відповідачем в ході розгляду
кримінальної справи відносно нього. А тому суд вважає не встановленими
обставини, якими обґрунтовував свої заперечення відповідач.

З урахуванням
наведеного, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги і має підстави
для стягнення із відповідача на користь позивача 4250 гривень 06
копійок матеріальних витрат, понесених від скоєння злочину, задовольнивши
частково позовні вимоги та відмовити в задоволенні іншої частини позову, як в
необґрунтованій.

Враховуючи ту
обставину, що відповідачем не надано суду жодного достовірного доказу про його
майновий стан, суд приходить до висновку, що відповідач є платоспроможним і
може відшкодувати зазначеному майнову шкоду у обсязі, задоволеному судом, на
підставі ст. 68 Конституції
України, ст.ст.22, 1166,
1167, 1177 ЦК України і не має підстав для зменшення розміру
відшкодування відповідно до ст. 1193
ЦК України.

При вирішення
питання щодо судових витрат, зокрема, в частині заявлених позовних вимог про
відшкодування послуг адвоката в кримінальному та цивільному судочинстві у
розмірі 1000 гривень,
суд виходить із того, що суду не надано жодного достовірного доказу про розмір
витрат позивача в розгляді кримінальної справи, однак, в розгляді цивільної
справи в інтересах позивача приймав участь адвокат, який діє на підставі ордеру
і вказані позивачем витрати підтверджені документально квитанцією про оплату
послуг адвоката 1000 гривень,
суд за правилами ст.ст.84, 88
ч. 1 ЦПК має
підстави присудити із відповідача на користь позивача зазначені судові витрати
пропорційно до розміру задоволених позовних, тобто у сумі 425 гривень.

При вирішенні
питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач на
підставі ст.4 ч.І п.8 Декрету КМУ «Про державне мито» із останніми змінами
внесеними Законом України від 03.11.2006
року (№328-V) та ст.81 ч.3 п.3
ЦПК України звільнений від слати судового збору при подачі позовної заяви та
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суд за правилами
ч.3 ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення із відповідача судових витрат,
пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в дохід держави.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 213,
214, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст.55, 68, 124 Конституції
України, ст.ст.22, 1166,
1167, 1177 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути із
ОСОБА_6на користь ОСОБА_5 4250
гривень 06 копійок
майнової шкоди, заподіяної злочином, передбаченим ст. 286 ч.2 КК України,
вчиненим ОСОБА_6., згідно із вироком Ямпільського районного суду Вінницької
області від 19 грудня 2006 року, який
набрав законної сили 14 лютого 2007 року на підставі
Ухвали апеляційного суду Вінницької області від 14.02.2007року, а також 425 гривень судових
витрат, а всього 4675 гривень 06 копійок.

В задоволенні
іншої частини позову - відмовити.

Стягнути із
ОСОБА_6на користь держави 51
гривню судового збору та 30
гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а
всього  81 гривню.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з
дня його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
через Ямпільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.