Справа № 22-Ц-3902.                    Головуючий у 1-й інстанції- Бортницька В.В.
Доповідач-Суханова Є.М.
УХВАЛА    ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25   січня
2007  року  колегія
суддів   судової  палати
з  цивільних  справ Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого- Юровської Г.В.,

суддів-Суханової Є.М., Яворського
М.А.,

при секретарі- Якимець Ю.В.,

розглянула матеріали з апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Васильківського

міськрайонного суду від 6 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, третя особа ПП „Снігир" про визнання

недійсним протоколу, повернення недоплаченої суми авансу та стягнення
моральної

шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду від 6 листопада 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1. було відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове
рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів
вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та
задоволенню не підлягає.

Суд, відмовляючи в задоволені позову, на підставі зібраних по справі доказів,
пояснень сторін та свідків правомірно визначив правовідносини, які склались
між сторонами та застосував законодавство, яке їх регламентує.

Судом достовірно було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між сторонами було укладено
договір авансу НОМЕР_1 про намір укласти в строк до ІНФОРМАЦІЯ_2 договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1

Згідно з п.3.1
зазначеного договору позивач передав відповідачу завдаток у розмірі 8500
доларів США, однак
договору купівлі-продажу квартири укладено не було, що не заперечують сторони
по справі. Пунктами 3.3,3.4 зазначеного договору передбачалось, що при
невиконанні покупцем своїх обов'язків, аванс залишається у продавця, при
невиконані продавцем своїх обов'язків аванс повертається покупцю в подвійному
розмірі.

Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума
або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок
належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання та на
підтвердження його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

За змістом ч.2
ст. 570 ЦК України,
у тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються у тому
розмірі, в якому вони давались. Правила про залишення завдатку особі, яка його
одержала або стягнення з неї подвійної суми

2

завдатку
застосовується у тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, але
він не виконуються з вини якоїсь із сторін.

Таким чином, суд
обґрунтовано визначився, що між сторонами виникли правовідносини щодо наміру
укласти угоду купівлі-продажу квартири, проте сам договір купівлі-продажу з
дотримання обов"язкової для цього нотаріальної форми укладений не був, тому зазначена у попередньому
договорі сума, не є завдатком та її слід вважати авансом, який повертається у
тому розмірі в якому він давався.

Оскільки судовим розглядом було встановлено, що аванс повернуто позивачу в тому
розмірі, який вказаний в договорі, то підстав для визнання протоколу від ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнення авансу в подвійному
розмірі не вбачається.

Також судом було
обґрунтовано відмовлено в частині позовних вимог, що стосуються відшкодування
моральної шкоди, так як не встановлено підстав для його задоволення,
передбачених ст. 23 ЦК України.

Апелянт,
намагаючись спростувати висновки суду, в апеляційній скарзі наполягає на тому,
що під впливом важких життєвих обставин, вона підписала протокол від ІНФОРМАЦІЯ_3 між продавцем та покупцем про те, що позивачка
отримала від відповідача суму аванса
в розмірі 8500 доларів США.
Сторони претензій один до одного не мають.

Позивач,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги послався на ст. 570,571 ЦК України, тобто на статті, які регулюють правовідносини по забезпеченню виконання
зобов'язань, зокрема, завдатку.

Застосування статті 570 ЦК України має сенс в частині другій, яка містить

вказівку на те, що якщо не буде
встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з

боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Застосування
статті 571  ЦК України до
відносин сторін є безпідставним,

оскільки ця стаття стосується правових наслідків
порушення або припинення зобов'язання забезпеченого завдатком. Завдаток є одним
з видів забезпечення зобов'язань. Правочини щодо забезпечення зобов'язань
вчинюється в письмовій формі (ст. 546,547 ЦК
України). Крім того, завдатком може бути забезпечено тільки дійсне
зобов'язання.

Договір задатку сторонами не укладався взагалі. Отже до відносин сторін не можуть
бути застосовані правила статті 571 ЦК
України.

Законодавець у
другій частині статті 570 ЦК
України відокремив поняття завдатку та авансу, а в ст. 571 ЦК України
міститься пояснення, які правила застосовуються до відносин врегульованих
завдатком.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами мав місце намір укласти договір купівлі-продажу
квартири. На підтвердження цього наміру позивачем була передана сума
коштів 43000 грн. у якості авансу в рахунок майбутніх платежів за договором
купівлі-продажу.

Але договір купівлі-продажу не було
укладено між сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_3 сума авансу у розмірі 43000 грн. повернута
позивачеві у повному обсязі. Цей факт відображено у складеному та підписаному
сторонами у присутності двох свідків протоколі. Ці обставини достовірно
встановлені у судовому засіданні та не оспорюються позивачем.

Таким чином,
вимога про повернення недоплаченого авансу є безпідставною та не обґрунтованою.

3

Посилання апелянта на
те, що до неї застосовувався тиск з боку відповідача, при

підписанні протоколу, нічим не
підтверджено, тому й не може бути визначено

колегією суддів, як належний доказ.

Апелянт посилається на те, що цей протокол суперечить вимогам п.3.3 та 3.4

договору , але ця її позиція суперечить вимогам п. 6.4 цього ж договору
авансу, якій

знаходиться в матеріалах справи(а.с8)про те, що спори, які виникають між
сторонами

вирішуються  шляхом переговорів,  тому колегія
суддів вважає,  що  підписання

протоколу між сторонами(а.с.10) і є правовий шлях для вирішення
розбіжностей, які

виникли під час виконання договору - авансу та сторони скористались своїм
правом

вирішення розбіжностей шляхом
переговорів.

Інших доказів по спростування цієї обставини апелянт не надала, а колегія суддів їх не встановила тому суд обгрунтовано визначився,
що правовідносини сторін повинні вирішуватись на підставі
наведеного вище законодавства.

Апеляційна скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає, рішення суду обґрунтовано, міститься на вимогах чинного законодавства
та зібраних по справі доказах, підстав для його застосування не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293,294,304,308,315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду від 6 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала  набирає  законної
сили  з  моменту
проголошення  та  може
бути       оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців.