Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

ЗО
березня 2007 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого -
судді Хомика А.П.

при секретарі -                               Матчишин І.М.

з участю
адвоката -   ОСОБА_1,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл
спільної сумісної власності подружжя, -

встановив:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідача про розподіл спільної сумісної
власності подружжя. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем уклали 28.12.1968
року. За час спільного проживання вони не змогли створити міцної та дружної
сім'ї, а тому шлюб між ними було розірвано, про що зроблено відповідний актовий
запис №13 від 18.02.1992 року. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу
питання щодо розподілу майна, яке вони нажили за час спільного проживання, не
вирішувалось. В даний час вона хоче провести відчуження своєї частини майна,
зокрема житлового будинку №АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області,
який вони збудували з відповідачем будучи в шлюбу та який згідно свідоцтва про
право власності від 24.11.1989 року зареєстрований за ОСОБА_3. Вартість
спірного будинку згідно довідки Дрогобицького ДК МБТІ та ЕО становить 80084
грн. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Оскільки
з відповідачем не вдається дійти згоди щодо поділу житлового будинку, просить
суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну
частину житлового будинку №АДРЕСА_1 Львівської області та стягнути з
відповідача понесені нею судові витрати. Представник позивачки - ОСОБА_4. в
судовому засіданні уточнив позовні вимоги, пояснивши, що він відмовляється від
стягнення з відповідача в користь позивачки судових витрат. В решті позов
підтримав. Відповідач позовні вимоги визнав і пояснив суду, що дійсно вони з
позивачкою в шлюбі збудували житловий будинок №АДРЕСА_1. В цьому будинку в
даний час проживає їхня з позивачкою донька. При розірванні шлюбу між ними не
вирішувалось питання розподілу спільного майна, а тому він не заперечує проти
визнання за позивачкою права власності на 1Л цього будинку.

Наслідки
визнання позову відповідачу роз'яснені. Визнання позову відповідачем не
суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Підстав
для не прийняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 130
ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
судове рішення про задоволення позову. Разом з тим, згідно вимог п. 1 ст. 61
ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в
справі, не підлягають доказуванню. Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 130, 174,
209,212-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України, суд, -

вирішив :

Позов
задоволити.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на Vi ідеальну частину житлового будинку №АДРЕСА_1
Дрогобицького району Львівської області. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.