У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі про повернення збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, за
касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на
рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31
травня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від  25 липня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі (далі - УПФУ в м. Тернополі) про повернення збору
на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна.

Зазначав, що за договором купівлі-продажу від 17.01.2006 р. він вперше
придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 При купівлі цієї  квартири
сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 %
вартості квартири, що становить 1414 грн. Оскільки житло ним було куплено у
власність вперше, він звернувся до УПФУ в м. Тернополі про повернення
сплаченого збору на підставі п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування", однак отримав відмову.

Вважаючи, що УПФУ в м. Тернополі
неправомірно не повернув йому сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування,               ОСОБА_1 просив
суд стягнути з відповідача на його користь 1414 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від
31.05.2006 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської
області від 25.07.2006 р., позов задоволено: стягнуто з відповідача на
користь              ОСОБА_1 1414 грн.
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд,
виходив з того, що позов є обґрунтованим, а названа справа підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Проте погодитись з останнім висновком судів не можна, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позов подано ОСОБА_1 в суд 28.04.2006 р.
в порядку цивільного судочинства (а.с. 2).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 1.09.2005 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства (далі -
КАС) України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи  юридичних  осіб
із  суб'єктом  владних повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Таким чином,  спір  між сторонами, що виник з приводу здійснення
УПФУ в м. Тернополі владних управлінських функцій на підставі законодавства,
повинен був пред'являтись та вирішуватись в порядку адміністративного, а не
цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове  рішення
підлягає скасуванню в касаційному порядку із  закриттям
провадження  у  справі
з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо справа
не  підлягає   розгляду
в   порядку   цивільного судочинства.

Таким чином, ухвалені в справі рішення підлягають скасуванню із закриттям
провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 340 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі
задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від                     31 травня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від  25 липня 2006 року скасувати, а провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі
про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій
купівлі-продажу нерухомого майна закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд порушеного ним питання відноситься до
юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін