Справа № 2-2905/2007 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 листопада 2007 р. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого                                       Льон
С.М.

при секретарі                                     Сидоренко
Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді  справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства “Східний гірничо-збагачувальний комбінат”, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Кіровограді про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної професійним захворюванням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного
підприємства “Східний гірничо-збагачувальний комбінат”, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Кіровограді про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної професійним захворюванням. Вказав, що працював на шахті “Інгульська”
ДП “СГЗК” на посаді підземного гірника очисного забою. Тяжкі і шкідливі умови
праці на протязі тривалого часу призвели до того, що почав часто хворіти.
Просить суд стягнути з відповідачів 80 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди в зв'язку з встановленням згідно висновку МСЕК від 12.09.2006
року 50% втрати професійної працездатності та 3-ї групи інвалідності внаслідок
професійного захворювання, яке виникло у зв'язку з дією шкідливих виробничих
факторів у період перебування у трудових відносинах з відповідачем.

У
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини
викладені у позові.

Представник  відповідача
ДП “СГЗК” у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив суду,
що  моральну шкоду позивачу повинен
відшкодовувати Фонд, оскільки Закон України “Про внесення змін до Закону
України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності”, відповідно до якого відшкодування моральної
шкоди покладається на роботодавця, було прийнято 23.02.2007 року. Інвалідність
позивачу встановлена 12.09.2006 року у період дії Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, відповідно до якого обов”язок по відшкодуванню моральної шкоди
покладався на Фонд, на рахунок якого підприємство сплачує страхові внески за
працівників у тому числі і позивача. Вини
підприємства в отриманні позивачем професійного захворювання немає, оскільки
при прийомі на роботу позивачу було відомо про небезпечні та шкідливі виробничі
фактори. Він вільно обрав таку роботу. Підприємством здійснюються всі можливі
заходи для нейтралізації впливу на здоров”я людини шкідливих факторів. Акт
розслідування хронічного професійного захворювання не містить висновків щодо
наявності вини відповідача у отриманні ОСОБА_1 захворювання. Крім того,
позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду відповідно до ст. 233
КЗпП України та необґрунтовано розмір моральної шкоди. Просить суд
відмовити у позовних вимогах.

Представник відповідача Фонду у судовому засіданні позовні вимоги не
визнав. Вказав, що моральну шкоду спричинену втратою професійної працездатності
позивачу повинен відшкодовувати роботодавець, як того вимагає чинне
законодавство. Просить суд відмовити позивачу у позовних вимогах до Фонду.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів
та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно працював на шахті
“Інгульська” Державного підприємства “Східний гірничо-збагачувальний комбінат”.
20.01.2006 року позивача було звільнено з роботи у зв'язку з невідповідністю займаній
посаді за станом здоров'я. Тяжкі і шкідливі умови праці протягом тривалого часу
призвели до виникнення професійного захворювання. Діагностовано радикулопатію
шийну і поперекокрижову з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким
больовим і м”язово-тонічним синдромом,
переферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючим перебігом з
нейродистрофічними проявами у вигляді двостороннього плечолопаткового
періартроза ПФС першого-другого ст., деф. артрозу ліктьових суглобів ПФ першого
ст. та деф. артрозу в сполученні в періартрозом, колінних суглобів ПФС
першого-другого ст. Відповідно з актом розслідування хронічного професійного
захворювання за формою П-4 від 25.07.2006 року визначено причину професійного
захворювання - важка праця, несприятливий мікроклімат та встановлено причинний
зв'язок між захворюванням та виробничими факторами. Згідно виписки з акту
огляду МСЕК від 12.09.2006 року у зв'язку з професійним захворюванням йому
встановлено 50 % втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3-ї
групи. Визначено, що позивач потребує
лікування.

Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” відшкодування моральної шкоди працівникові при стійкій
втраті працездатності у разі ушкодження здоров”я на виробництві було покладено
на Фонд  соціального страхування від
нещасних випадків. Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік” дію зазначеного Закону в частині відшкодування
моральної шкоди було зупинено на 2006 рік. Оскільки на час звернення позивача
до суду до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” внесено зміни, а саме на Фонд вже не
покладається обов”язок відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, тому суд
вважає, що моральну шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен
відшкодовувати роботодавець.

Ст. 153 ч. 2 КЗпП України
визначено, що забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні з'ясовано,
що захворювання позивача спричинено негативними виробничими факторами, а тому з
урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що саме роботодавець
зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, заподіяну йому ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Визначаючи
позивачу розмір моральної шкоди, суд враховує, що ступінь втрати працездатності
позивача складає 50 % і те, що він переносить фізичний біль від отриманого
професійного захворювання, потребує лікування, чим порушений його звичайний
ритм життя, що призводить до моральних страждань та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації свого життя, а також те, що встановленням
третьої групи інвалідності, позивача не позбавлено можливості працевлаштування,
а лише обмежено умови, в яких він може працювати, що значно зменшує ступінь
його фізичних і душевних страждань та обмеження життєдіяльності, а тому
визначає розмір моральної шкоди у сумі
10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 153,158, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 4
Закону України  “Про охорону праці”,
ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Державного підприємства “Східний гірничо-збагачувальний комбінат”
про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням -
задовольнити частково, у задоволенні позовних вимог
до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м Кіровограді -
відмовити..

Стягнути
з Державного підприємства “Східний гірничо-збагачувальний комбінат” на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з Державного підприємства
“Східний гірничо-збагачувальний комбінат” на користь держави судовий збір у
розмірі 8,50 грн.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви
на апеляційне оскарження.

Суддя
Льон
С.М.