Справа № 2-190/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року                           АРМЯНСЬКИЙ МІСЬКИЙ
СУД

АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ

у складі:     головуючого      -        Хомутова В.М.

при
секретарі -                Посохової В.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Корякіна М.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Армянськ справу за позовом ОСОБА_1 до
Армянської міської Ради АР Крим про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Армянської міської Ради АР Крим про  визнання
права власності  на станцію
техобслуговування легкових  автомобілів,
розташовану за адресою АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що Рішенням Армянського виконкому Ради народних
депутатів від 21.08.1992р.   № 111 йому була
виділена земельна ділянка площею 0,13
га для будівництва авторемонтної бази. Позивачем був складений проект
авторемонтної бази, згідно якого будівництво бази передбачалося декількома
чергами. 09.09.1998р.   державна технічна
комісія прийняла в експлуатацію
першу   чергу   станції
техобслуговування.   Друга   черга
будівництва авторемонтної бази фактично закінчена, проте оскільки
будівництво проводилося без дозволу на продовження строку будівництва, вирішити
питання про введення нерухомого майна в експлуатацію у встановленому порядку
неможливо, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності
на вказане нерухоме майно. У судовому засіданні позивач підтримав позов в
повному об'ємі. Представник відповідача позов не визнав, просить залишити його
без задоволення. Представник третьої особи Кримського Республіканського
підприємства «Бюро реєстрації і технічної інвентаризації м. Армянськ» до суду
не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином,
просить справу розглянути у його відсутність.

Заслухавши
сторони, свідка ОСОБА_2, спеціаліста ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне залишити позов без задоволення.

Так судом встановлено, що позивачу дійсно Рішенням
Армянського міськвиконкому за №
111 від 21 серпня 1992 р. виділена
земля площею 0,13 га в постійне
користування для будівництва авторемонтної бази. Проте як визнали сторони в
суді, у зв'язку з тим, що будівництво даної бази своєчасно не було закінчено, а
позивач у встановлений законом строк не продовжив дозвіл на будівництво бази, в
даний час відповідач не може прийняти в експлуатацію вказане нерухоме майно. Це
підтвердила також в суді свідок ОСОБА_2, яка працює в інспекції державного
архітектурного будівельного контролю м. Армянск, а згідно пояснень спеціаліста
ОСОБА_3 навіть з урахуванням того, що позивачем своєчасно не було закінчене
будівництво, спірний об'єкт можна ввести в експлуатацію в даний час.

Позивач вказує, що відповідно до частини 5 ст.376 ЦК України на
вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Проте відповідно до ч. 1 ст. 182
ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав,
їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

2

Таким
чином, законодавством встановлено, що право власності на
нерухоме майно виникає тільки з моменту державної реєстрації, при цьому не має
значення самовільно або по дозволу був побудований об'єкт нерухомості.

Згідно з п.4 ст. 182
ЦК порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави
відмови в ній встановлюються законом.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р. № 1952-IV,
який визначає правові, економічні, організаційні засади створення у складі
державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав
на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав та Тимчасовим
положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно,
затверджених наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002р., визначено вичерпний перелік документів для державної реєстрації
прав на нерухоме майно.

Однак, пунктом 1,6
Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме
майно передбачено, що реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти
нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію.

Позивач ж
доказів прийняття нерухомого майна в експлуатацію до суду не надав.

Крім того, позивач в своєму позові указує, що будівництво вказаного об'єкту
фактично завершене, при цьому яких небудь доказів про його завершеність в суд
також не представлено.

При таких обставинах справи, без надання доказів про прийняття даного об'єкту
в експлуатацію, даних про технічну характеристику даного майна, підстав для
задоволення позову немає.

Враховуючи, що позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розміру 151 грн., а згідно
наданої оцінки вартість спірного об'єкту складає 877404,0 грн., належить стягнути з позивача виходячи з ціни позову
суму, що залишилася, а саме 1549
грн. (1700 грн. - 151 грн.).

Керуючись ст. ст. 1,
2, 4-15,57-60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 316,
386,387 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 1549 гривень,
на користь держави.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.