Справа № 22ц-1457/2007                                    Головуючий у 1й
інстанції-Литвиненко
Категорія -38 / 39                                           Доповідач - Григорченко В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27   березня   2007
року   Колегія   суддів
судової   палати   у
цивільних   справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого
- Глущенко Н.Г.

суддів
-   ГригорченкаЕ.І.,  ПрозоровоїМ.Л.

при
секретарі - Білоконь Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

Відділу
освіти Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міського суду
Дніпропетровської області   від 11 грудня
2003 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Павлоградської міської
ради про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2003 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
відділу освіти Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про
стягнення невиплаченої надбавки за вислугу років, допомоги на оздоровлення та
компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка
відмовилась від своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за
класне керівництво та перевірку зошитів, оскільки відповідачем їй вже виплачена
заборгованість в цій частині позовних вимог. Також в судовому засіданні
позивачка просила суд поновити їй строк на звернення до суду з позовом..

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалась
на те, що працювала у СШ № 19 м. Павлограда на посаді вчителя і має стаж
педагогічної роботи 17 років. Відповідач порушує Закон України „Про
освіту" в частині оплати праці. З січня 1997 року заборгованість по
вказаних виплатах становить 2 541 грн., компенсація втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати - 1000 грн.

Рішенням Павлоградського міського суду від 11 грудня 2003
року позов задоволене частково, з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто
надбавку за вислугу років - 2242,40 грн., компенсацію за втрату частини
заробітку у зв'язку з порушенням термінів її виплати - 700,34 грн., допомогу на
оздоровлення - 640,80 грн.,

2

компенсацію
за втрату частини заробітку у зв'язку з несвоєчасною виплатою -235,29 грн., а
всього 3818,83 грн.

Крім того, з відповідача стягнено на користь держави
держмито в розмірі 51 грн. / а. с. 57-59 /.

З даним рішенням не погодився відповідач - Відділу освіти
Павлоградської міської ради і подав до суду апеляційну скаргу де ставив питання
про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Як на підстави апеляційної скарги відповідач посилався на
те, що рішення ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального закону. Крім того, відповідач вважає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають суттєве значення по справі / а. с. 61-6 /.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від
26.04.2004 року апеляційна скарга Відділу освіти Павлоградської міської ради
задоволена частково. Рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської
області від 11.12.2003 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 надбавки за
вислугу років, компенсації втрати частини заробітної плати у Зв'язку з
порушенням термінів її виплати та допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки -
скасовано і в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої
інстанції. В іншій частині рішення суду залишено без змін / а. с. 81 /.

З ухвалою апеляційного суду не погодився знову ж таки
відповідач і подав касаційну скаргу до Верховного Суду України / а. с. 84-85 /.

Ухвалою Верховного Суду України від 29.11.2006 року
ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2004 року, в
частині скасування рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської
області від 11.12.2003 року та направлення справи на новий розгляд до того ж
суду, - скасована і справа в цій частині направлена на новий розгляд до
апеляційного суду. В іншій частині ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області
від 05.05.2004 року залишена без змін /а.с. 89-90 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга, в частині оскарження рішення суду про
задоволення позовних вимог в частині стягнення надбавки за вислугу років,
компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати та допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки - підлягає задоволенню, а
рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню з ухваленням нового рішення у
відповідності з п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка дійсно працювала у СШ №
19 м. Павлограда на посаді вчителя і має стаж педагогічної роботи 17 років. /
а. с. 8 /.

Задовольняючи позовні вимоги, в частині стягнення з
відповідача на її користь надбавки за вислугу років, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати та допомоги на
оздоровлення за 2001-2002 роки, - суд першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості та відповідності вимогам ст. 57 Закону України „Про
освіту".

Однак, з висновками суду в зазначеній частині позовних
вимог та ухваленим по них рішенням погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають
обставинам справи, а також суперечать нормам матеріального права.

Так, ст. 57 Закону України „Про освіту" -
передбачена виплата педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за
вислугу років щомісячно у відсотках

3

до посадового окладу
(ставки заробітної плати)
залежно від стажу педагогічної
роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20
відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, а також виплата вчителям допомоги на
оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати)
при наданні щорічної відпустки,

Згідно Законів № 2120-Ш від 07.12.2000 року та № 2905-Ш
від 20.12.2001 року встановлено, що у 2001 та 2002 роках положення і норми,
передбачені абзацом ч.1 ст. 57 Закону „Про освіту" (щодо виплати надбавок
за вислугу років та допомоги на оздоровлення) реалізуються в розмірах і
порядку, визначених Кабінетом Міністрів України в межах видатків, врахованих у
розрахунках до Державного бюджету України та місцевих бюджетів на 2001 та 2002
роки.

Згідно постанови Кабміну України від 31.01.2001 року № 78
„Про реалізацію окремих положень ч.1 ст. 57 Закону України „Про освіту",
ч.1 ст. 25 Закону України „Про загальну середню освіту", ч.2 ст. 18 і ч.1
ст.22 Закону України „Про позашкільну освіту", а також постанови Кабміну
України від 19.08.2002 року № 1222 „Про реалізацію окремих положень і норм,
передбачених ст. 57 Закону України „Про освіту" - виплата педагогічним та
науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти надбавок
за вислугу років провадиться в обсязі 50 відсотків до розмірів, визначених
абзацом восьмим частини першої статті 57 Закону України "Про освіту"
і виплата допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам проводиться в
розмірі 40% місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні
щорічної відпустки.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтвердили суду і
обидві сторони, позивачці було нарахована та виплачено частково допомогу на
оздоровлення та надбавку за вислугу років за 2001-2002 роки, тобто відповідач
правильно та обґрунтовано, у відповідності з діючим матеріальним законом,
нарахував та виплатив позивачці частково допомогу на оздоровлення та надбавку
за вислугу років за спірний період.

Суд же першої інстанції не прийняв до уваги вище зазначені
обставини та діючий матеріальний закон стягнувши з відповідача на користь
позивачки недоплачену допомогу на оздоровлення, надбавку за вислугу років за
2001-2002 роки та компенсацію за затримку зазначених виплат, а тому рішення
суду в цій частині не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову позивачці у стягненні недоплаченої надбавку за
вислугу років та допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки, а також
компенсації за затримку зазначених виплат.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга відповідача, в частині оскарження рішення суду щодо
стягнення недоплаченої надбавку за вислугу років та допомоги на оздоровлення за
2001-2002 роки, а також компенсації за затримку зазначених виплат, - підлягає
задоволенню, а рішення суду в цій частині - скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову позивачці в зазначеній частині позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Павлоградської міської
ради в частині оскарження рішення суду щодо стягнення надбавки за вислугу
років, допомоги на

4

оздоровлення та компенсації за втрату частини заробітку у
зв'язку з порушенням термінів їх виплати за 2001-2002 роки - задовольнити.

Рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської
області від 11 грудня 2003 року в частині стягнення з Відділу освіти
Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в сумі
2242,40 грн., компенсації за втрату частини заробітку у зв'язку з порушенням
термінів її виплати в сумі 700,34 грн., допомоги на оздоровлення в сумі 640,80
грн., компенсації за втрату частини заробітку у зв'язку з несвоєчасною виплатою
в сумі 235,29 грн. за 2001-2002 роки - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в її позові до Відділу освіти
Павлоградської міської ради про стягнення надбавки за вислугу років, допомоги
на оздоровлення та компенсації за втрату частини заробітку у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати за 2001-2002 роки.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з цього часу.