У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 грудня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Херсонська державна
нотаріальна контора Комсомольського району                  м. Херсона, приватний нотаріус
ОСОБА_5про визнання недійсним свідоцтв про право власності на спадщину за законом
та договору дарування та визнання права власності на спадкове майно, за
касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона
від 27 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду херсонської області від 2
липня 2007 року,

встановила:

У листопаді 2005  року позивач звернувся в суд із зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що будинок № АДРЕСА_1належав на праві власності
його прадіду ОСОБА_8. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2року зазначений будинок
успадкувала його дружина ОСОБА_7, яка заповідала вказаний будинок йому -    заповіт від 18 серпня 1989 року.

Зазначав, що після смерті ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1року, він не зміг прийняти
вказаний будинок, оскільки був неповнолітнім, а його батько відмовився
від  прийняття спадщини і цей будинок
успадкував його дід - ОСОБА_9, як спадкоємець за законом. А після смерті діда
зазначений будинок успадкували в рівних частках його батько - ОСОБА_2. та
ОСОБА_3, яка в свою чергу, подарувала свою частку ОСОБА_4. - договір дарування
від 19 травня 2005 року.

Посилаючись на те, що були порушені його права, як неповнолітнього під час
відмови його батьком від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7.,
просив суд, визнати недійсними свідоцтва про на спадщину за законом від 2
вересня 1992 року на ім'я ОСОБА_2., свідоцтва про право на спадщину за законом
на ім'я ОСОБА_2. від 12 березня         1996 року, свідоцтва про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_3. від
27 березня 1998 року та договору дарування від 19 травня 2005 року укладеного
між ОСОБА_3. та ОСОБА_4. та визнати за ним право власності на зазначений
будинок.

Рішенням  Комсомольського районного суду м. Херсона від
27 березня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 2 липня 2007 року рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 березня 2007 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 27 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
херсонської області від 2 липня 2007 року, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З наявних матеріалів
справи вбачається, що оскаржувані судові рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 березня    2007 року та ухвалу апеляційного суду
херсонської області від 2 липня
2007 року  залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк