У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 11 вересня  2007 року
касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 8
травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України у м. Мелітополі Запорізької області, закритого
акціонерного товариства “Запорізький автомобілебудівний завод” про визнання
незаконними постанови, актів за формою Н-1 і Н-5 в частині зменшення розміру
одноразової допомоги, стягнення щомісячних страхових виплат, одноразової
допомоги та відшкодування моральної шкоди,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що
6 травня 2005 року він отримав травму при виконанні
трудових обов'язків.

Згідно з
висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від
16 січня 2006 року йому встановлено 10 % втрати працездатності.

Згідно
з висновками відповідної комісії,
зазначеними в актах за формою Н-1 і Н-5, встановлено його провину в
отриманні травми у зв'язку з порушенням нормативних актів про охорону праці. На
його користь було призначено щомісячні
страхові виплати, одноразову допомогу, але виплати  було зменшено на 50 %.

Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України у м. Мелітополі Запорізької області відмовило
йому у відшкодуванні моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на
виробництві.

Вважаючи свої права порушеними,
просив визнати незаконними акти за формою Н-1, Н-5 в частині зменшення розміру
одноразової допомоги, стягнути щомісячні страхові виплати в розмірі 96 грн. 38
коп., одноразову допомогу та на відшкодування моральної шкоди 40 000 грн.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2007 року  позов задоволено частково, визнано
незаконними акти  за формою Н-1, Н-5 від
13 травня 2005 року в частині зазначення про порушення ОСОБА_1 законодавства
про охорону праці, постанову виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у м.
Мелітополі Запорізької області в частині зменшення розміру одноразової допомоги,
стягнуто із зазначеного відділення
одноразову допомогу в розмірі 6 448 грн. 60 коп., щомісячні страхові
виплати в розмірі 96 грн. 38 коп.  та на
відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду
Запорізької області від 8 травня 2007 року зазначене рішення суду першої
інстанції скасовано  й ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування рішення апеляційного суду й залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з доведеності того, що ушкодження
здоров'я позивача настало не тільки з вини роботодавця,
а  й внаслідок  порушення
потерпілим  нормативних  актів
про  охорону праці, а також з того, що згідно з
висновком МСЕК вперше втрату працездатності позивачу встановлено у 2006 році,
відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006
рік”  дію абзацу 4 статті 1, підпункту
“е” пункту 1 частини першої статті 21, частини 3 статті 28 та частини 3 статті
34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і
членам їх сімей на 2006 рік зупинено, а призупинення дії
закону не дає підстав для його застосування.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваного рішення не дають
підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у м. Мелітополі
Запорізької області, закритого акціонерного товариства “Запорізький
автомобілебудівний завод” про визнання незаконними постанови, актів за формою
Н-1 і Н-5 в частині зменшення розміру одноразової допомоги, стягнення
щомісячних страхових виплат, одноразової допомоги та відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Апеляційного суду Запорізької
області від 8 травня 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема