Справа №
22ц-256/2007                                        Головуючий
у першій інстанції -
Категорія - цивільна     Доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

06 березня 2007
року                                                                                       м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого
- судді Євстафіїва О.К.

суддів:                                 Лакізи Г.П.,
Редьки А.Г.

при
секретарі:                    Вареник О.М.

з
участю: позивачки ОСОБА_1, 3-ї особи на стороні позивача ОСОБА_2, відповідачки
ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 05 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2,
до ОСОБА_3про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, і за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи - Прилуцький відділ земельних ресурсів, МТП
"Зодчий", виконком Прилуцької міської ради, про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Прилуцького
міськрайонного суду від 05 грудня 2006 року та постановити нове рішення, яким
усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом приведення її меж у
попередній стан згідно документації, зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно
збудовану господарську будівлю по АДРЕСА_1 в м. Прилуки, частина якої
знаходиться на земельній ділянці позивача, відшкодувати матеріальну шкоду
(розмір якої визначити, призначивши по справі товарознавчу експертизу), а також
моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що відповідно до договору на право
тимчасового користування землею на умовах оренди від 27.07.2000р. ОСОБА_3
прийняла в користування земельну ділянку розміром 0,1711 га.

Термін дії договору оренди
земельної ділянки сплинув 27.07.2005р., а позовну заяву до суду ОСОБА_3 подано
01.09.2005р. Таким чином, сплинув строк дії договору оренди, і ОСОБА_3 не мала
права звертатись з позовом до суду. По даній справі була призначена та
проведена судова будівельно-технічна експертиза, проте у рішенні суд
посилається на іншу експертизу -судову земельно-технічну, яка взагалі не
проводилась. Крім того, вона не згодна з висновком експертизи, і в судовому
засіданні наполягала на проведенні повторної експертизи. Відповідно до акту
обстеження та встановлення меж присадибної АДРЕСА_1 в м. Прилуки під час роботи
комісії 07.04.2005р. встановлено, що орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1
розпочато будівництво господарської споруди. Частина будівлі знаходиться на
землях садиби №82.

Оскаржуваним
рішенням суду в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_1 і ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою ОСОБА_3, що по АДРЕСА_1 в м. Прилуки, шляхом приведення
суміжної межі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 м. Прилуки у
відповідність з планом - схемою зазначених земельних ділянок, згідно висновку
судової будівельно-технічної експертизи № С-33 від 20.02.2006р., зазначеної на
такому лінією зеленого кольору, в зв'язку з чим земельна ділянка по АДРЕСА_2,
що знаходиться в користуванні ОСОБА_3, повинна мати загальну площу в 1920 кв.м.
Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно в користь ОСОБА_3 230,40 грн., як
сплачені нею кошти за проведення експертизи. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_3 500 грн. як заподіяну моральну шкоду.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, а ОСОБА_2 її визнала.

ОСОБА_3 вважала
апеляційну скаргу необгрунтованою, а рішення суду першої інстанції - законним
та обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до плану-схеми
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Прилуки, а також інвентарної справи
Прилуцького МБТІ, фактична площа цієї земельної ділянки становить 2144 кв.м, а
тому власниками АДРЕСА_1м. Прилуки було самовільно захоплено 1544 кв.м. При
аналізі інвентарної справи земельної ділянки по АДРЕСА_1 встановлено, що
користувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 був проведений самовільний захват
частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 166 кв.м, яка раніше знаходилась у
користуванні магазину №5 "Змішторг". Тому суд першої інстанції дійшов
висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_3, та відмови у
позові ОСОБА_1 Місцевий суд також дійшов висновку, що підлягає частковому
задоволенню вимога ОСОБА_3 щодо відшкодування їй відповідачем ОСОБА_1 моральної
шкоди, заподіяної неправомірними діями, а саме: зверненням до органів, які не
мають ніякого відношення до порушення меж землекористування, що в подальшому
частково перешкоджає використанню зазначеної вище земельної ділянки за
призначенням та зведення на такій споруд, в даному випадку гаража.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до того ж суду
відповідно до п.4 ч.І ст.311 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно з
договорами купівлі-продажу від 06.04.1999 р. та від 27.05.1999 р. ОСОБА_3 стала власником
приміщень магазинів та підсобних приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_2,
розміщених на земельній ділянці Прилуцької міської ради. Рішенням виконкому
Прилуцької міської ради від 25.04.2000 р. № 220 ОСОБА_3 для обслуговування
магазинів в тимчасове користування на умовах оренди терміном на 5 років була
надана земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_2, розміром 1711 кв.м. (а.с.44).
Згідно з договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди,
укладеним 27.07.2000 р. між виконкомом Прилуцької міської ради і ОСОБА_3, який
набрав чинності з 27.07.2000 р.,
ОСОБА_3 надано в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку
за вказаною вище адресою для обслуговування магазину загальною площею 0,1711 га, в межах,
визначених у плані тимчасового користування (а.с.163-164). Висновок суду першої
інстанції про те, що загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 в м. Прилуки,
яка повинна знаходитись в оренді ОСОБА_3, повинна становити 1920 кв.м., не
відповідає положенням ст.ст. 116, 120, 124, 125, 126 Земельного кодексу
України, оскільки компетентним органом ОСОБА_3 земельну ділянку надано в
розмірі саме 1711 кв.м., і в більшому розмірі їй земельна ділянка компетентним
органом не надавалась.

ОСОБА_1 є
власником 7/36 частин жилого будинку з належною частиною надвірних будівель, що
знаходяться в АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 є власником 11/18 частин цього ж
домоволодіння, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за
заповітом(а.с.З-4). Таким чином, у власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебуває 29/36
частин вказаного домоволодіння. Згідно пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в засіданні
апеляційного суду, вказаним особам на праві власності разом дійсно належить
29/36 частин АДРЕСА_1, а ще 7/36 частин цього домоволодіння належить на праві
власності третьому спадкоємцеві - ОСОБА_4, і що земельна ділянка між
співвласниками домоволодіння на була розділена. Проте ОСОБА_4 не був залучений
до участі у даній справі, хоча суд першої інстанції фактично вирішив питання і
про його права та обов'язки як одного із співвласників цього домоволодіння та
користувачів земельної ділянки, на якій це домоволодіння розташоване. Згідно з
п.4 ч.І ст.311 ЦПК України, зазначена обставина є безумовною підставою для скасування
ухваленого судом рішення з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції також слід належним чином
з'ясувати розмір та межі земельної ділянки, якою із законних підстав
користуються власники АДРЕСА_1, дослідивши документи про надання такої
земельної ділянки для будівництва вказаного жилого будинку й господарських
будівель, про

додаткове
надання або вилучення землі тощо (тобто рішення компетентного органу з
відповідними планами), якими лишками землі користуються власники цього
домоволодіння та з яких підстав, що необхідно для правильного вирішення вимог
первісного позову про порушення з боку ОСОБА_3 прав землекористування власників
АДРЕСА_1

Також при новому розгляді справи суду першої інстанції належить обговорити
питання щодо доцільності призначення у справі повторної або додаткової
експертизи з метою з'ясування питань дотримання сторонами меж землекористування
тощо.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311 п.4 ч.І, 313-315, 317, 319, 325 Цивільного
процесуального Кодексу України , апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 05 грудня
2006 року скасувати, та направити справу на новий розгляд до того ж суду, в
іншому його складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.