РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2007 року                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів :

Балюка М.І.,

Гуменюка В.І.,

Барсукової В.М.,

Данчука В.Г.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в                     м. Павлограді, посилаючись
на те, що перебуваючи в трудових відносинах з ВАТ “Павлоградвугілля”, він
отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 12 січня 2006 року
позивачу було встановлено   60 %  втрати професійної працездатності та 3 групу
інвалідності безстроково.

Оскільки втратою професійної
працездатності йому завдано моральну шкоду, просив стягнути з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на його користь
70 000 грн.  моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2006 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2006 року,
позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі
15 000 грн.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення  норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 1974 року по 2006 рік знаходився у трудових
відносинах з ВАТ “Павлоградвугілля”. За час виконання трудових обов'язків  ОСОБА_1 захворів на радіуколопатію
попереково-крижову та шийну з вираженими порушеннями, стійкий больовий та
периферичний нейросудинний синдром та інші захворювання.

Відповідно до висновку МСЕК від 12 січня 2006 року йому встановлено 60 %
втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що позов підлягає частковому
задоволенню з підстав, передбачених статтями 21, 28 та 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Проте, з такими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до пункту 27 статті 77
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” дію абзацу четвертого
статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей зупинено на 2006
рік.

За таких обставин вважати
обґрунтованими висновки щодо задоволення вимог по відшкодуванню моральної шкоди
немає підстав.

Апеляційний суд на наведене уваги не
звернув, у порушення вимог    статті 303
ЦПК України, не перевірив усі доводи апеляційної скарги.

Відповідно до статті 341 ЦПК України
суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення і ухвалити нове
рішення або змінити рішення, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав скасуванню.

Враховуючи викладене, рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня
2006 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня
2006 року підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 336, 341, 344, 346
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2006 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних
вимогОСОБА_1  до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді про відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Г.
Данчук