Справа № 22-ц-143/07                                  Головуюча
суду 1 інстанції  Ямкова О.О.
Категорія 40                                     Суддя - доповідач
апеляційного суду Шолох З.Л.
УХВАЛА

Іменем України

9 лютого 2007 року  колегія суддів судової палати  в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі: головуючого - Паліюка В.П., суддів:
Шолох З.Л., Данилової О.О., при секретарі судового засідання - Негрун І.О., за
участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому  судовому  засіданні
в  м.   Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою

Південного державного басейнового управління охорони
водних живих ресурсів на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 24
жовтня   2006 року у справі за

позовом ОСОБА_1до
Південного державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів
(далі - ПДБУ) та
Державної інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання
рибальства ( далі - ДІО) про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди.

встановила:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ПДБУ про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Позивач
зазначав, що знаходився з відповідачем у трудових відносинах з 2005 року, працюючи
водієм автомобіля ВАЗ-21099, який закріплений був за ним.

3 18 серпня 2006
року звільнений з роботи за п.З ст. 40
КЗпП України наказом №
253- к від 15
серпня 2006 року, як
зазначено в наказі за невиконання без поважних причин обов'язків покладених на
нього Правилами внутрішнього розпорядку.

Вважав, що його
звільнення проведено з порушенням трудового законодавства, оскільки раніше до
нього не застосовувалися заходи стягнення, а 4 серпня 2006
року він з поважних причин виїхав з установи до закінчення робочого часу.

Посилаючись на
викладене, позивач просив поновити пропущений строк звернення до суду,
посилаючись на поважність причин його пропуску, поновити його на роботі,
стягнути 2 723,48 грн.
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500 грн. моральної
шкоди.

Ухвалою
Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2006
року в якості співвідповідача до справи притягнуто ДІО.

Рішенням того ж
суду від 24 жовтня 2006 року позовні
вимоги задоволено частково. Поновлено строк звернення до суду. Позивача
поновлено на роботі, стягнуто на його користь з ПДБУ 2 614,52 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та 100
грн. моральної шкоди. Відмовлено у задоволенні -позову до ДІО.

В апеляційній
скарзі представник ПДБУ, посилаючись на безпідставне поновлення судом
пропущеного позивачем строку звернення до суду, просив рішення районного суду
скасувати та постановити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши
доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд повно,
всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам по справі та прийшов
до вірного висновку про те, що при звільненні позивача за п.З ст. 40 КЗпП України
відповідачем порушені вимоги трудового законодавства, а тому обгрунтовано
задовольнив ОСОБА_1

Оскільки, трудовий договір з
зазначених підстав може бути розірваний власником підприємства або
уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше
застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення або громадського впливу у
встановленому для цього порядку.

Доводи апелянта
про те, що суд безпідставно поновив позивачу строк звернення до суду за
вирішенням о спору необгрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Так, із скарги
позивача (а.с.4) вбачається,
що він в межах місячного строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України,
звернувся до відповідного прокурора за відновленням порушеного права. А тому,
зазначені обставини давали суду підстави для поновлення строку, пропущеного з
поважних причин.

Оскільки, суд
першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 303,
308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Південного державного басейнового управління охорони водних живих
ресурсів відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня   2006
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.