Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007
року Торезький міський суд Донецької області в складі:

головуючої - судді                                                                 Арапіної
Н.Є.

при секретарі                                                                          Терещенко І.О.

за участю

позивача                                                                                 ОСОБА_1.

відповідача                                                                             ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду міста Тореза цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

позивач
звернулася до суду з позовною заявою до відповідачці про розірвання шлюбу. Свої
вимоги мотивував тим, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою з 26 жовтня 2002 року. Від шлюбу
з відповідачкою мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, спору по їх вихованню не
виникає. Шлюбні відносини зупинені з грудня 2006 року, після чого не поновлювалися. Причиною розпаду сім'ї
є части сварки, які виникали по самим різним причинам, подальше спільне
проживання неможливо. Збереження родини вважає неможливим. Шлюб розриває
вперше. Спору про поділ майна та виховання дітей не має. Просив розірвати шлюб.

У попередньому
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, пояснивши, що сім'я
фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливо.

Відповідачка
суду пояснила, що позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згодна.
Витрати по справі просила стягнути з позивача. Надала письмову заяву..

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судом рішення в порядку, встановленому ст.. 174 цього кодексу.
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав постановляє рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 2002 року в відділі
реєстрацій актів громадянського стану Торезького міського управління юстиції,
актовий запис № 382 ( а.с.4 ). Від шлюб} з

2

відповідачем
мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, які
проживають разом з позивачем та відповідачем (а.с.4,5,9).

Шлюбні відносини
припинені в грудня 2006 року з
приводу частих сварок, які виникали по самим різним причинам. Сім'я фактично
розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. Суперечки
про розділ майна та виховання дитини немає.

У відповідності
зі ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ,
якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне
значення.

Судом
встановлені саме такі обставини, тому вимоги позивачки підлягають задоволенню.

При визначенні
розміру державного збору на користь держави при реєстрації розірвання шлюбу суд
узяв до уваги матеріальне становище сторін та заяву відповідача.

Керуючись ст.110, 111, 112 Сімейного
Кодексу України, ст. ст. 10,
11, 130, 174, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Розірвати шлюб
між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,
зареєстрований в відділі реєстрацій актів громадянського стану Торезького
міського управління юстиції 26 жовтня 2002 року, актовий запис № 382.

Стягнути при
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС державний збір на користь держави з
позивача ОСОБА_1 в сумі 17
гривень, відповідачку ОСОБА_2 від сплати державного збору на користь
держави звільнити.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.