Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

“19” листопада
2007 року                 Хорольський
районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Личковахи О.О.

при
секретарі - Комаренко В.М.

з участю адвоката - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому  засіданні в залі суду  в місті Хорол цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Хорольської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої
особи Хорольського районного відділу Полтавської регіональної філії ДП “Центр
ДЗК” про визнання державного акту на земельну ділянку недійсним та про
зобов'язання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести споруду туалету та
загорнути туалетну яму землею.

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Хорольської міської ради, ОСОБА_2та
третьої особи Хорольського районного відділу Полтавської регіональної філії ДП
“Центр ДЗК” про визнання державного акту на земельну ділянку недійсним та про
зобов'язання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести споруду туалету та
загорнути туалетну яму землею.

В заяві позивачка вказувала, що відповідно до договору купівлі-продажу від
13 серпня 1985 р. та свідоцтва про право власності остання має у власності 4/7
частини домоволодіння, яке складається з будинку та надвірних будівель, що
розташовані на землі держфонду в розмірі 1032 кв. м. по АДРЕСА_1.

З перших днів проживання за вказаною адресою у позивачки з відповідачем
ОСОБА_2 виник земельний спір з приводу незаконного захоплення ним на межі
сумісних земельних ділянок, наданих у користування частини наданої позивачці у
користування земельної ділянки та будівництва на ній туалету.

Не дивлячись на наявність спору, та звернень позивачки до Хорольської
міської ради, земельного відділу, Полтавського обласного управління земельних
ресурсів, Хорольську СЕС та інші інстанції, без погодження з позивачкою меж
землекористування, відповідачі Новікови виготовили технічну документацію на
присадибну земельну ділянку, а Хорольська міська рада видала на неї державний
акт на ОСОБА_2, передавши таким чином вказану земельну ділянку у власність.

Позивачка також посилається на проміри ліній в справах обох
землекористувачів, а саме позивачки і відповідачів, які було проведено
26.12.2005 р. Ці проміри на спільній межі не співпадають, будівля туалету побудована
відповідачами без відповідного дозволу та з порушенням санітарних норм. І після
цього Хорольська міська рада видає державний акт на присадибну ділянку
відповідачам.

Позивачка вважає, що вказаний державний акт на землю виданий міською радою
незаконно, оскільки на той час межі землекористування були не узгодженні між
користувачами, а також тривав спір з приводу вказаних меж.

Крім цього, як вважає позивачка, вказаний акт винесений у порушення
санітарних норм та порушує її право у користуванні та обслуговуванні споруд
господарських будівель.

З огляду на вищенаведене, позивачка прохала визнати недійсним державний акт
на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_2 та зобов'язати відповідачів
ОСОБА_2 знести споруду туалету та загорнути туалетну яму, так як туалет
знаходиться у двох метрах від домоволодіння позивачки та в дванадцяти метрах
від її будинку.

В судовому засідання позивачка позов підтримала і прохала його
задовольнити.

Представник Хорольської міської ради позов не визнав, пояснивши при цьому,
що при виготовленні технічної документації на приватизацію присадибної
земельної ділянки ОСОБА_2, та при видачі державного акту на неї враховувалася
та обставина, що на спірній земельній ділянці стояв туалет ОСОБА_2, і тому
документація була виготовлена по фактичному землекористуванні, не дивлячись на
те, що позивачка відмовилася підписувати акт узгодження меж землекористування.

Представник ДП “Центр ДЗК при держкомітеті України по земельних ресурсах”
суду пояснив, що вони виготовляють документи на приватизацію по існуючій межі,
але якщо сусіди не згодні і не підписують акт узгодження меж, то державний акт
на землю не повинен був видаватися.

Як вважає представник Центру ДЗК, якщо суд вважає, що є підстави для
скасування приватизації, то це необхідно зробити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, пояснивши при цьому, що туалет на
спірній земельній ділянці побудували ще її батьки, він вже старий і завалений,
ним ніхто не користується і ті декілька квадратних метрів, на яких стоїть
туалет і про які йде спір, їй було виділено рішенням суду, але крім слів
якихось документів відповідачка суду не надала.

Заслухавши сторони, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, при виготовленні технічної
документації та при видачі державного акту на приватизацію земельної ділянки
відповідачу ОСОБА_2 зі сторони Хорольської міської ради та “Центру ДЗК” було
порушено діюче законодавство.

Згідно акта, складеного комісією в складі заступника міського голови,
завідуючого земельним відділом міської ради та спеціалістом земельного відділу
міської ради 24.11.205 року була проведена робота по встановленню зовнішніх меж
земельних ділянок позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3

В результаті виконаної роботи комісією було встановлено, що туалет ОСОБА_3
знаходиться на присадибній земельній ділянці позивачки. Разом з тим комісія
вважає за необхідне визнати право користування спірною частиною земельної
ділянки за ОСОБА_3 за давністю користування. Але на той час, як вказує сама
комісія за цю спірну частину земельної ділянки вже йшов спір. З цього приводу
позивачка зверталася і до головного архітектора району і в СЕС і в Хорольську
міську раду.

Тому позивачка і не підписала акт узгодження меж, так як вважала, що в неї
незаконно забрали частину земельної ділянки і побудували на ній туалет.

Той факт, що спірна частина земельної ділянки належала позивачці
підтверджується копією плану дворової ділянки як АДРЕСА_1 ( яке на даний час
належить позивачці) від 01.07.1981 року так і копією плану дворової ділянки по
АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 від 12.01.1988 року

Не дивлячись на те, що між виготовленням цих планів різниця в сім років, на
них чітко видно, що спірна частина земельної ділянки належала домоволодінню по
АДРЕСА_1і на ній ніяких побудов не було. А тому посилання відповідачки ОСОБА_3
на те, що приміщення туалету було побудоване дуже давно, ще до того як
позивачка стала власником домоволодіння по АДРЕСА_1- безпідставне.

Тобто, побудова приміщення туалету на спірній частині земельної ділянки
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було не що інше як самочинне будівництво.

Ч.4 ст.376 ЦК України вказує на те, що якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила, (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або
якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню, особою яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Крім того, туалет побудований відповідачами ОСОБА_2 в порушення санітарних
норм про що свідчить відповідь головного державного санітарного лікаря
Хорольського району від 27.09.2005 року.

З акту від 24.11.2005 року складеним представниками Хорольської міської
ради і про який ішла мова раніше, взагалі незрозуміло, що це за документ.

Можна лише здогадуватися, що цей акт складався на підставі заяви одного (а
можливо і обох) землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Але якщо це так, то
вирішення земельного спору абсолютно не відповідає вимогам ст.159 ЗК України.
Разом з тим комісія погоджуючись з тим, що туалет ОСОБА_3 побудований на
земельній ділянці ОСОБА_1., про що власне і йшов спір і посилаючись на ст.119
ЗК України, передає спірну частину земельної ділянки ОСОБА_1 у власність
ОСОБА_2

Але ч.1 ст.119 ЗК України передбачає, що громадяни, які добросовісно,
відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років .....
можуть звернутися до органу державної влади або місцевого самоврядування з
клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Але як
встановлено у судовому засіданні, про що свідчать і матеріали справи,
відповідачі саме недобросовісно користувалися частиною земельної ділянки
ОСОБА_1 ця частина постійно була і є предметом спору.

Ст.120 ч.1 ЗК України передбачає, що при переході права власності на
будівництво і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може
переходити на підставі цивільно-правових угод.

Згідно договорів купівлі-продажу, позивачка ОСОБА_1 набула право власності
на домоволодіння і земельну ділянку по АДРЕСА_1в м. Хоролі Полтавської області.

З перших днів між позивачкою та відповідачами ОСОБА_2 виник земельний спір
з приводу незаконного захоплення
останніми частини земельної ділянки позивачки і побудови на ній туалету.
Крім самочинного будівництва ОСОБА_2 також були порушені і санітарні норми, про
що вказував головний санітарний лікар району.

Не дивлячись на це 24.10.2005 року Хорольська міська рада приймає рішення
про видачу державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, в
яку включено і спірну частину, яка належить позивачці ОСОБА_1, а 22 лютого 2006
року відділ земельних ресурсів видає ОСОБА_2 державний акт на право власності
на цю земельну ділянку.

Відповідачами також порушено ст.318 ЦК України, яка передбачає право особи
на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Питання ж про знесення туалету та загортання туалетної ями, суд вважає
передчасним, оскільки для цього потрібно провести перерозподіл земельних
ділянок.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України
ст.ст. 316, 317, 319, 376 ЦК України, ст.ст. 119,120, 159 ЗК України, суд

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1до Хорольської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи Хорольського районного відділу Полтавської регіональної
філії ДП “Центр ДЗК” про визнання державного акту на земельну ділянку на ім'я
ОСОБА_2 - недійсним та про зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести споруду
туалету та загорнути туалетну яму - задовольнити частково.

Визнати державний акт на земельну ділянку ПЛ № 196087 від 22.06.2006 року
на ім'я ОСОБА_2 - недійсним.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення в 10-денний термін з
моменту його оголошення до Хорольського районного суду Полтавської області та
подання апеляційної скарги в судову палату по цивільних справах апеляційного
суду Полтавської області через Хорольський районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про  апеляційне
оскарження рішення.

Головуючий: