Справа №2-145/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 року              Красноградський районний суд
Харківської області в

складі:

Головуючий                                      суддя               Жигилій С.П.,

при
секретарі                                                            Агафоновій
М.С.,

за
участю      позивача                                              ОСОБА_1

відповідача                                        ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про захист честі та гідності та стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Красноградського районного суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 для захисту своїх прав та в інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_4 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Як вважає позивачка, їй та її неповнолітньому сину
ОСОБА_4., діями відповідача, а саме подачею до Красноградського районного суду
позовної заяви про виключення позивача як батька з актового запису про
народження ОСОБА_4, а також розповсюдженням ОСОБА_2. неправдивих відомостей
щодо позивачки, які принижують її честь та гідність та ділову репутацію,
завдано матеріальну шкоду ОСОБА_3. в розмірі 423 гривні 39
копійок та моральну шкоду в розмірі 6
тисяч гривен, а також завдано моральну шкоду неповнолітньому ОСОБА_4. в
розмірі 5 тисяч
гривен.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3, подану позовну
заяву

підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.
Позивачка вважає, що

відповідач повинен відшкодувати їй та її сину, інтереси
якого вона захищає, завдану

матеріальну та моральну шкоду. Підставою для цього,
вважає позивачка є те, що

ОСОБА_2 влітку 2006
року звернувся до Красноградського районного суду з

позовною заявою про виключення позивача як батька з
актового запису про

народження ОСОБА_4. Як підставою для подачі позовної
заяви ОСОБА_2

вказав на те, що в нього є достатньо підстав сумніватися,
що він є батьком ОСОБА_4, чим позивач принизив гідність ОСОБА_3. матері
ОСОБА_4, як порядної

жінки в шлюбі, достойність, честь, чесність, порядність,
моральність, як педагогічного

працівника.
Вказані    обставини,    швидко
розповсюдились  серед    мешканців

м.Краснограда,
між батьками учнів, серед учнів гімназії.

Дані відомості ОСОБА_2 також розповсюдив серед своїх колег, працюючи на той
час на Красноградському маслозаводі.

Вказані обставини боляче відобразилися на стані здоров'я
як позивачки так і стані здоров'я її сина ОСОБА_4 та стали причиною різкого
погіршення стану їх здоров'я. Внаслідок чого позивачка та її син зверталися до
лікувальних закладів для отримання консультацій та лікування як в м.Краснограді
та і в м.Харкові, в наслідок чого ОСОБА_3 витратила грошові кошти в розмірі 423 гривні 39 копійок.

Позивачка вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй
завдану моральну шкоду в розмірі 6
тисяч гривен та моральну шкоду завдану її неповнолітньому сину ОСОБА_4. в
розмірі 5 тисяч
гривен.

2

Відповідач в
судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та
вказав, про те, що будь -
яких відомостей відносно позивачки він не розповсюджував, а лише повідомляв
на питання колег: „Чого його викликають до суду?", - що в суді
розглядається його позов щодо встановлення чи є він батьком його неповнолітнього
сина ОСОБА_4 Будь - яких
відомостей відносно ОСОБА_3. він не розповсюджував.

Щодо подачі ним позовної заяви до Красноградського районного суду, то
ОСОБА_2 вважає, що він як і будь -
який інших громадянин України має право звернутися до суду для захисту
своїх прав. Має він право і звернутися до суду з позовом щодо встановлення чи є
він батько сина ОСОБА_4. При цьому, він не мав на меті завдати таким чином
моральну шкоду ОСОБА_3. Причиною тривалого не звернення до суду, є лише те, що
він не мав достатніх коштів для проведення оплати генетичної експертизи і подав
позов до суду лише після того, як його батько надав йому достатню суму грошей,
для оплати вартості експертизи.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі докази, які надані
сторонами до суду, вважає що позов ОСОБА_3. до ОСОБА_2 щодо стягнення
матеріальної та моральної шкоди не підлягає задоволенню. До такого, висновку
суд прийшов на підставі слідуючого.

Між сторона існує спір щодо відшкодування позивачу ті її
неповнолітньому сину завданої матеріальної та моральної шкоди. Для вирішення
вказаного спору необхідно керуватися вимогами Конституції України, Цивільного
кодексу України (далі ЦК
України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Згідно вимог ст. 23
ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1)  у
фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я;

2)  у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3)  у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4)  у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також
ділової репутації

фізичної або юридичної особи.

Таким чином в
ст. 23 ЦК України
дається тлумачення поняттю -
моральна шкода.

У відповідності до вимог ст. 1167
ч.1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ст. 1166
ч.1 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини, що передбачено ст. 1166 ч.2 ЦК України..

Аналізуючи в сукупності ст. ст. 23,
1166, 1167 ЦК України, суд вважає, що підставою для відшкодування
завданої матеріальної та моральної шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність особи
при наявності її вини у завданні особі такої шкоди.

Згідно вимог ст. 3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вказані права
гарантовані кожній особі також ст. 55
Конституції України.

Згідно копії позовної заяви, ОСОБА_2 24.05.2006 року звернувся
до Красноградського районного суду з позовною заявою про виключення запису про
ОСОБА_2 як батька з актового запису про народження ОСОБА_4

3

Суд вважає, що дії ОСОБА_2 щодо подачі позовної заяви до
суду і таким чином ініціювання розгляду питання щодо встановлення чи є він
батьком ОСОБА_4, не можливо рахувати неправомірними, так як право на звернення
до суду 24.05.2006 року з
позовною заявою про виключення запису про ОСОБА_2 як батька з актового запису
про народження ОСОБА_4, гарантовано Конституцією України та ЦПК України.

Крім того, позивачкою до суду не надано жодних доказів в підтвердження, що
ОСОБА_2 подав позовну заяву до суду 24.05.2006
року з метою принизити її честь, гідність або ділову репутації та завдати
їй цим моральну та матеріальну шкоду, а також завдати моральної шкоди ОСОБА_4.

При прийнятті рішення, суд також приймає до уваги те, що згідно пояснень
позивачки їй завдана моральна шкоди діями відповідача, щодо подачі позовної
заяви про виключення позивача як батька з актового запису про народження
ОСОБА_4 при цьому суд вважає вказані пояснення непослідовними та не логічними,
так як при цьому ОСОБА_3 вказує на те, що будь - яких підстав для подачі позовної заяви у ОСОБА_2 не має.

Також суд рахує, що не можна рахувати суму в розмірі 423 гривні 39 копійок,
витратами, пов'язаними з розглядом справи, які були понесені ОСОБА_3., як
відповідачем по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3. про виключення
позивача як батька з актового запису про народження ОСОБА_4, так як згідно
вимогами ст. 79 ч.3 ЦПК
України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на
інформаційно - технічне
забезпечення, витрати на правову допомогу, витрат сторін та їх представників,
що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачі та проведення судових експертиз, витрати, пов'язані з
проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій,
необхідних для розгляду справи.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що
ОСОБА_2 будь - яким
способом розповсюджував відносно неї неправдиву інформацію і таким чином
принизив її честь, гідність, ділову репутацію. Допитані свідки: ОСОБА_5.,
ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, в судовому засіданні вказали суду про те, що вони
не були свідками розповсюдження ОСОБА_2. будь якої недостовірної, негативної
інформації відносно ОСОБА_3. та про такі дії відповідача їм нічого не відомо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст.
3, 10, 11, 79, 131,209,
212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та
гідності та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через
Красноградський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення суду буде виготовлено в строк не
більше 5 днів з
дня

закінчення розгляду справи.