Справа № 22-4017                                        Головуючий в 1 інстанції- Сліщенко Ю.Г.
Категорія - 30                                                        Доповідач -
УХВАЛА

іменем
України

7 червня 2007
року                                           Апеляційний суд
Донецької області

в складі:

головуючого      Круглікової
К.С.,

суддів                  Кондратьєвої О.М.,

Могутової Н.Г.

при секретарі     Артамоновій
С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Петровського районного суду м. Донецька від
19 квітня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та про визнання права власності на 1/2
частки квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до апеляційного
суду із апеляційною скаргою на рішення Петровського районного суду м. Донецька від 19 квітня
2007 року, яким задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до неї про
виселення її з квартири АДРЕСА_1. У задоволенні її зустрічного позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання угоди договору купівлі-продажу дійсним та про
визнання права власності
на 1/2 частки спірної квартири відмовлено.

ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким позивачам відмовити у
задоволенні позовних вимог, а задовольнити її зустрічний позов.

В судовому засіданні ОСОБА_5
доводи апеляційної скарги підтримала і просила скасувати рішення суду і ухвалити
нове рішення, яким позивачам відмовити у задоволенні позовних вимог, а задовольнити її
зустрічний позов.

Позивачі заперечували проти
задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обгрунтованим.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги позивачів, виходив з наступного: згідно свідоцтва про право
власність на квартиру № 13730 від 20 березня 1995 року ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 належить на праві загальної сумісної власності
квартира АДРЕСА_1.

За згодою між ОСОБА_1 та ОСОБА_5
остання з 2001 року проживає у вказаній
квартирі.

Згідно рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 25 грудня 2000 року ОСОБА_5 було
відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу
квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, суд стягнув з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_5 5116 грн.38 коп. переданих у вигляді задатку за покупку квартири.

6 березня 2007 р. позивачі
звернулись із позовом до ОСОБА_5 про виселення її з належної їм квартири, а 6 квітня 2007
року ОСОБА_5 звернулась до них із зустрічним

2

позовом про визнання угоди
договору купівлі-продажу дійсним та про
визнання права власності на 3Л
частки спірної квартири, оскільки вважає, що угода
була фактично укладена із трьома співвласниками квартири, окрім
ОСОБА_2, чоловіка позивачки ОСОБА_1, який не давав згоди на продаж квартири, а інші власники давали письмову згоду на
продаж квартири.

Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 19 квітня 2007 року
було задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до неї про виселення її з квартири АДРЕСА_1. У задоволенні її зустрічного позову до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання угоди
договору купівлі-продажу дійсним та про визнання права власності
на % частки спірної квартири відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів і відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі
доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, згідно свідоцтва про право
власність на квартиру № 13730 від 20 березня 1995
року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 належить на праві загальної сумісної
власності квартира АДРЕСА_1. З листопада 2001 року в квартирі
проживає ОСОБА_5 за згодою ОСОБА_1 На цей час
співвласники вимагають виселити ОСОБА_5, оскільки вона перешкоджає їм користуватися належною їм квартирою. За таких обставин
суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_5. Тим
більш, що ОСОБА_5 не надала суду доказів, що між нею та
відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено угоду - договір
купівлі-продажу % частки квартири відповідно до вимог діючого законодавства, а тому ОСОБА_5 не набула права власності
на 3А частки спірної квартири і у неї немає
законних підстав вимагати задовольнити її позовні вимоги.

За таких обставин висновок суду ґрунтується на доказах, які повно, всебічно
і об"єктивно перевірені в судовому засіданні і законні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального закону призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та всебічно з"ясовані усі обставини по
справі, зібрані докази, дана належна правова оцінка
і суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги позивачів і відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_5.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції
при розгляді цієї справи вимог матеріального чи
процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Петровського районного суду м. Донецька від 19 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути
оскаржена в касаційному порядку до

Верховного Суду України протягом п'яти місяців з
дня набрання законної сили ухвалою

апеляційного
суду.