Справа № 22ц-206/07р.                             Головуюча    по
1   інстанції   Тихонова
Судья-доповідач апеляційного суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 року колегія судців судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої      -
Буренкової К.О., суддів: Козаченка В.І.,
Довжук Т.С.,

при секретарі
судового засідання   Гапєєвій Т.В., за
участю представника заявника Заливчого Я.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві матеріали

за
апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (далі-ЗАТКБ
«ПриватБанк»)

на ухвалу судді Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2006 року за заявою

ЗАТ КБ «ПриватБанк»

про видачу судового наказу за вимогою
про стягнення суми за кредитним договором,

ВС ТА НО В ИЛА:

25 жовтня 2006 року ЗАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу за
вимогою про стягнення з ОСОБА_1. 3706 грн. 69 коп. за кредитним договором від
27 грудня 2005 року, а саме: 2724 грн. 80 коп. заборгованості за кредитом; 846
грн. 82 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом і 135 грн.
07 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Позивач вказував, що 27 грудня 2005 року ОСОБА_1. був
наданий кредит у розмірі 2724 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 2,09 % річних на суму залишку заборгованості та 0,15 % пені
від суми непогашеної заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2006 року
в прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ЗАТ КБ «ПриватБанк»
просить ухвалу суду скасувати та матеріали справи направити на новий розгляд по
суті. На думку апелянта, ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши судцю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно
зі ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: - заявлено вимогу,
яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі;

-   заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої
працівникові суми

заробітної плати;

- заявлено вимогу про компенсацію
витрат на проведення розшуку відповідача, боржника,

дитини або транспортних засобів боржника. Судовий наказ може бути видано і
в інших

випадках, встановлених законом.

Але відповідно до положень ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо:

· заявлено
вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу;

· із заяви
і поданих документів вбачається спір про право.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1. було
укладено кредитний договір (а.с. 4-7).

Згідно обставин, викладених у заяві про видачу судового наказу та доданих
до неї документах, заявник звернувся до суду з даною заявою з тієї підстави, що
ОСОБА_1. свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував,
в зв'язку з чим виникла заборгованість в прострочення кредиту (що є безспірною
сумою), а також відсоткам та пені, з яких вбачається наявність спору про право.

Тому суддя вірно, на підставі ст. 100 ЦПК України, відмовив ЗАТ КБ «ПриватБанк» у
прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Доводи апеляційної скарги, що ухвала постановлена з порушенням норм
процесуального та матеріального права, є необгрунтованими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.
301, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ЗАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а ухвалу судді Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.