Справа №
22ц -2050  2007 рік Категорія 5
в 1-й інстан. Черткова H.I.
Доповідач Пономарьова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року                        Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів                         Бондаренко
Л.І., Бабенка П.М.,

при секретарі             Баклановій
Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,
представника

відповідача Тичина О.М., 3-ї особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної
громади в особі Куйбишевської в м. Донецьку ради, третя особа ОСОБА_3, про
визнання права власності на гараж, визнання частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом ,
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, територіальної громади в особі
Куйбишевської в м. Донецьку ради про визнання права власності на 1/3 літньої кухні, -

встановив:

ОСОБА_3
звернулася до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною

скаргою
на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 6 грудня 2006

року,
яким задоволений позов ОСОБА_1 і за ним визнано право власності на гараж

літ.
"Б", розташований за адресою :
АДРЕСА_1.Свідоцтво про право

на
спадщину за заповітом від 25
жовтня 1999 року
визнане частково недійсним, в частині

внесення
в нього гаражу під літ. "Б". В        задоволенні   позову ОСОБА_3   до

ОСОБА_1, територіальної громади в особі Куйбишевської в
м. Донецьку ради про визнання права власності на 1/3 літньої кухні та зобов'язання ОСОБА_1 здійснити
переобладнання самочинно збудованого гаражу за власний рахунок - відмовлено.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, та визнати частково недійсним в частині відсутності
гаража під літ. "Б" свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 березня 2005 року, яке видане
ОСОБА_3, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, які
мають значення, не врахував всі обставини справи та строки позовної давності,
зробив висновки, які не відповідають вимогам закону.

В судовому
засіданні ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги і просила її
задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач ОСОБА_1
та його адвокат ОСОБА_2, а також представник Куйбишевської в м. Донецьку ради
Тичина О.М. заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили її
відхилити, рішення суду залишити без змін, оскільки воно правильне і законне.

Представники КП
БТІ та нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, про час та місце
судового розгляду повідомлені належним чином, просили розглядати справу у їх
відсутність.

2

Судом першої інстанції
встановлено, що в 1976 році
позивач ОСОБА_1 переобладнав літню кухню домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало
його батькам, в гараж, зазначений в технічному паспорті під літ. "Б".
Після смерті матері в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1
прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, куди
був включений і спірний гараж під літ. "Б". Рішенням Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 23
січня 2006 року
було розділено спадкове майно батьків позивача і визначені ідеальні частки в
домоволодінні між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, але спірний гараж в розподіл не був
включений, оскільки був самочинно збудований. Суд дійшов висновку, що
зазначений гараж помилково внесений в свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 25 жовтня 1999 року, і в цій
частині визнав його недійсним, і визнав за позивачем право власності на
вказаний гараж у відповідності до вимог ст. 376 ЦК України, оскільки не встановив, що переобладнання літньої
кухні в гараж порушує чиїсь права. Суд відмовив в задоволенні вимог ОСОБА_3, бо
не встановив, що спірний гараж збудований на земельній ділянці ОСОБА_3.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає
, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без зміни з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень , підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи
позовні вимоги, суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив
доводи та заперечення сторін, правильно встановив правовідносини, які склались
між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 і
про відмову в задоволенні зустрічного позову.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 була самочинно переобладнана літня
кухня домоволодіння АДРЕСА_1, яке
належало його батькам, в гараж, який помилково внесений в свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 25
жовтня 1999 року, що
отримав позивач після смерті матері.

Відповідно до
вимог ст. 376 ЦК України
суд на вимогу власника /користувача/ земельної ділянки може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Судом не
встановлено, що самочинно збудований позивачем гараж порушує права інших осіб,
а тому у відповідності до вимог закону визнав право власності на нього за
позивачем ОСОБА_1.

Доводи
апеляційної скарги про те, що позивачем пропущений строк позовної давності на
звернення до суду за захистом свого права, не можна визнати підставними,
оскільки суд встановив, що рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька
від 23 січня 2006 року було
розділено спадкове майно батьків позивача і визначені ідеальні частки в
домоволодінні між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, але спірний гараж в розподіл не був
включений, оскільки був самочинно збудований, і саме з цього часу позивачу
стало відомо про порушення його права власності на гараж.

Відмовляючи в
задоволенні вимог ОСОБА_3, суд обгрунтовано виходив з того, що відсутні докази,
що спірний гараж побудований на території земельної ділянки, яка належить
ОСОБА_3, і що самочинне будівництво позивачем гаража порушує її права.

Вирішуючи
заявлені позовні вимоги, суд врахував всі обставини справи, надані сторонами
докази і зробив правильні висновки, мотиви яких навів в рішенні.

3

Виходячи з
наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені
обставини справи, дана їм належна правова оцінка і правильно вирішений спір.

Рішення суду
першої інстанції постановлено на підставі наданих сторонами доказів у
відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги
є непереконливими і не спростовують висновків суду.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у  хвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 6 грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили .

Судді