У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Державного підприємства
“Науково-дослідницький інститут “ХЕМЗ” про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, грошової
допомоги по тимчасовій непрацездатності, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від             22 травня 2007 року,

встановила:

У березні 2006 року позивач
звернулась в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона була
поновлена на роботі рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11
серпня 2005 року на посаді інженера по стандартизації 2 категорії. 6 лютого
2006 року її знову було незаконно звільнено наказом № 11-к у зв'язку із
скороченням штату працівників.

Позивачка вважає її звільнення з
роботи незаконним та просить поновити її на роботі на займаній посаді, стягнути
з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, грошову допомогу по
тимчасовій непрацездатності та відшкодувати їй моральну шкоду.

Рішенням  Дзержинського районного суду м. Харкова від
11 січня      2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошову допомогу по
тимчасовій непрацездатності за період з 12 по 15 лютого 2002 року. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 22 травня
2007 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11
січня     2007 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення Дзержинського
районного суду               м. Харкова
від 11 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 травня
2007 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З наявних матеріалів
справи вбачається, що оскаржувані судові рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 січня           2007 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 22 травня      2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк