Справа №
22а -170-2007 року.               Головуючий
1 інстанції Костюченко Г.С.
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА.

26 лютого 2007 року.                                                                 м.
Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання Варміш О.С, у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 переглянула ухвалу місцевого
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 листопада 2006 року по
адміністративній справі за його ж адміністративним позовом до судді місцевого
Заводського районного суду м. Миколаєва Андрощука Віктора Васильовича про
визнання дій посадової особи протиправними.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши у межах оскарження обставини та
докази, якими сторона їх стверджувала ,-

установила:

23 серпня 2006 року ОСОБА_1
пред'явив зазначений позов.

В позові зазначав, що як на його думку, суддя Андрощук В.В. грубо порушує
Закон України "Про статус суддів" й халатно відноситься до своїх
службових обов'язків, а саме, проводить судові засідання без мантії; порушує
таємницю нарадчої кімнати; не вимагає від прокурора Яковченко Д.М. участі в
судовому засідання у формовому
одязі; не відрекомендував прокурора, який замінив Яковченко Д.М. у судовому
процесі й не заслухав думку сторін щодо такої можливості заміни.

Ухвалою місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2006 року через
невідповідність вимогам процесуального законодавства позовна заява залишена без
руху.

На думку суду, в ній не чітко виписані позовні вимоги; не викладені
обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги й не зазначено докази, якими
певні обставини стверджуються.

Крім того, до
заяви не додано документу про сплату судового збору.

Суд запропонував позивачеві усунути названі недоліки, для чого надав строк
до 13 жовтня 2006 року.

Ухвалою того ж суду від 1
листопада 2006 року
позовну заяву ОСОБА_1 повернуто з підстав невиконання ним вимог суду,
викладених у попередній ухвалі.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 її оскаржив і
просив скасувати, оскільки, як на його думку, суд постановив її усупереч
чинному процесуальному законодавству.

2

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржену ухвалу суду 1 інстанції
залишити без зміни, оскільки той постановив її з додержанням норм
процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд 1
інстанції виходив з того, що по ній не може бути відкрито провадження,
оскільки вона не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства щодо
форми та змісту й до неї не надано документу, який би посвідчував сплату
судового збору, як того вимагають статті 87,106
Кодексу адміністративного судочинства України.

Повертаючи заяву позивачеві, він виходив з того, що і у визначений судом
строк, останній не виправив її недоліки й не надав документ про сплату судового
збору, а це позбавляє суд можливості прийняти позовну заяву до провадження

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з такими висновками суду 1 інстанції із
наступних підстав.

Так, ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства України виписані вимоги щодо форми та змісту
позовної заяви, які є вичерпними і не підлягають розширеному тлумаченню.

Зокрема, вона
повинна містити :

·
зміст позовних вимог;

·
виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

·
перелік документів та інших матеріалів, що додаються. До
позовної заяви додається документ про сплату судового збору. Позовна заява
ОСОБА_1 не містила усіх необхідних відомостей про

права та обов'язки
сторін, вимоги про здійснення судом певних дій із зазначенням способу судового
захисту його інтересів. У ній позивач не виклав обставин, якими обґрунтовував
свої вимоги, й не зазначив докази, що підтверджують кожну обставину.

За наявності цих недоліків, позовна заява не могла бути прийнята і по ній
не могло бути порушено провадження.

Оскільки таке ж констатував у своїх ухвалах і суд 1 інстанції, то
підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до твердження позивача про, начебто, позбавлення його, помилковим
адресуванням ухвали про залишення заяви без руху, можливості усунути недоліки,
то вона не може братися до уваги, оскільки в своїй позовній заяві він сам
визначив місце, куди суду слід спрямовувати документацію по справі та
повідомлення, а цим місцем є постійне місце його проживання.

Крім того, відповідно до ч. 1
ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства
є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державного
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Позивач же оскаржив дії судді при розгляді кримінальної
справи, які не можна вважати управлінськими.

Керуючись ст.ст.
198,200,205-206 КАС
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

3

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу місцевого Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 1
листопада 2006 року - без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього
часу протягом одного місяця може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.