Справа № 22-ц-
723/07                             Головуюча
суду 1   інстанції
Категорія  41                                                    Доповідач
апеляційного суду Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

23 березня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого -
Паліюка В.П.,

суддів:   Шолох З.Л., Лівійського І.В.,

при
секретарі судового засідання - Негрун І.О., за участю представника відповідача
- Дмитрієвої Т.М.,

розглянувши  у
відкритому   судовому   засіданні
в  м.   Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою

Державного
підприємства „Суднобудівний завод імені 61 комунара" (далі - ДП
„Суднобудівний завод імені 61 комунара")

на рішення   Ленінського
районний   суду м. Миколаєва   від   8
лютого   2007 року   у справі за

позовом
ОСОБА_1 до   ДП „Суднобудівний завод   імені 61 комунара" про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної
шкоди,

встановила:

В грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП „Суднобудівний
завод імені 61 комунара" про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та 1000 грн. моральної шкоди.

Позивач зазначав, що знаходився з відповідачем у трудових відносинах з 22
вересня 2005 року, працюючи електрозварником цеху № 3. Звільнений з роботи  16 серпня 2006 року за власним бажанням.

На час звільнення розрахунок по заробітній платі з ним не проведено.
Безрезультатним було і його звернення з цього приводу до адміністрації 18
серпня 2006 року (при отриманні трудової книжки).

Заборгованість підприємства по заробітній платі складала 1 961 грн. та
стягнута в судовому порядку шляхом видачі судового наказу 29 вересня 2006 року.
Лише 8 листопада 2006 року, зазначав позивач, він отримав вказану
заборгованість після звернення в державну виконавчу службу за примусовим
виконанням.

ОСОБА_1 вказував на грубе порушення відповідачем його трудових прав, що
вимагало додаткових зусиль для організації свого життя та призвело до моральних
страждань.

Посилаючись на
викладене, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8
лютого 2007 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 2 962,63 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку
та 200 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність судового
рішення, просив його скасувати та постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1.

Заслухавши суддю - доповідача, представника апелянта, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,
виходячи  з наступного.

Суд повно, всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним
доказам і прийшов до вірного висновку про порушення трудових прав позивача з
вини роботодавця. А тому, правомірно, відповідно до ст. 117 КЗпП України,
поклав на останнього відповідальність за затримку розрахунку при його
звільненні позивача та вважав, що він має право і на відшкодування моральної
шкоди.

Доводи апелянта про відсутність вини підприємства та посилання на
знаходження в провадженні господарського суду справи про банкрутство, висновків
суду не спростовують.

Оскільки, згідно ст. 117 КЗпП України та роз'яснень, що містяться в п. 20
Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року „ Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці" сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

До того ж, лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання
підприємства - боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури
припиняється нарахування штрафних санкцій відповідно до ст. 23 Закону України
„Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Така постанова господарським   судом не
приймалась.

В частині
розміру розрахунків судове рішення не оскаржувалось.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін
згідно ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.
ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ДП „Суднобудівний завод імені 61
комунара" відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва
від   8 лютого   2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного    суду    набирає
законної    сили    з
моменту

проголошення,
але      може    бути
оскаржена    у    касаційному    порядку

безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців   з
дня її проголошення.