Справа №
6 березня 2007 року Крюківський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при
секретарі Бокатюк Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці
цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1до юридичної особи ТОВ
«Кремполімер» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати і сум,
що підлягають виплаті при звільненні та моральної шкоди,
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом відповідно до якого
просив суд ухвалити рішення яким стягнути з ТОВ «Кремполімер» на його користь
суму заборгованості по виплаті заробітної плати та іншим платежам, що належать
працівнику при звільненні з травня 2006 року та компенсаційні виплати за
невикористанні відпустки за період 2003-2006 р.
Свої вимоги мотивував тим, що з 3.03.2003 р. по
17.07.2006 р. він працював на ТОВ «Кремполімер» на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1. При
звільненні відповідач не виплатив йому заробітну плату за квітень - липень
місяць 2006 року та компенсацію за невикористану відпустку за період 2003-2006
роки, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату заробітної плати
та копіями розрахункових листків і є порушенням трудового законодавства. Крім
того, зазначив, що вказаними неправомірними діями відповідача йому спричинено і
моральну шкоду, яка виразилася в моральних переживаннях, стресових станах та
позбавленні можливості  реалізувати свої
В судовому засіданні позивач позовні вимоги доповнив та
остаточно просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача ТОВ
«Кремполімер» на його користь заборгованість по заробітній платі за
квітень-липень 2006 р. з урахуванням компенсації за невикористані відпустки за
період з 2003 р. по 2006 р. на загальну суму 921 грн. та 5000 грн. моральної
Відповідач в останнє судове засідання свого представника
не направив з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений.
Відповідно письмових пояснень та пояснень даних в період
судового розгляду представник відповідача позов не визнав, оскільки вважає, що
позивачем не надано доказів щодо звернення до підприємства про отримання
невиплачених сум, крім того позивач ухиляється від їх отримання і тому вважає,
що відсутній предмет спору. Також зазначив, що підприємство не оспорює
наявність заборгованості по заробітній платі, яка депонована на відповідний
рахунок підприємства ще в липні 2006
Суд,  вислухавши
думку  позивача,  який
не  заперечував  проти ухвалення  заочного рішення, дослідивши матеріали
справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі
доказів у відсутність відповідача.
Вислухавши позивача, свідків, вивчивши та проаналізувавши
матеріали справи суд встановив наступне.
ОСОБА_1 з 3.03.2003 року по 17.07.2006 року працював на
посадіІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наказом про прийняття на роботу НОМЕР_1
від 03.03.2003 року та наказом про звільнення за власним бажанням від
17.07.2006 року НОМЕР_2.
Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним
орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки визначені в ст.116 КЗпП
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи,
організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня
після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані
суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі
спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений в статті строк
виплатити не оспорювань ним суму. Відповідно до довідки про нарахування та
виплату заробітної плати з розрахунками виплат ОСОБА_1 при звільненні за період
з 01.06.2006 року та розрахункових листків за період квітень -липень 2006 року,
що були надані суду, за відповідачем мається заборгованість перед позивачем в
сумі 512 грн. 08 коп. Свідки ОСОБА_2.
та ОСОБА_3. в судовому засіданні вказали, що в липні 2006 р. ОСОБА_1 не
впускали на територію підприємства і тому він не мав можливості отримати
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5. зазначили, що позивач перед
звільненням спочатку перебував у відпустці, а потім на лікарняному і після
17.07.2006 р. на території підприємства
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо
порушення строків виплати заробітної плати.
Твердження представника відповідача щодо не доведення
позивачем факту звернення до підприємства про виплату заборгованості суд не
приймає до уваги, оскільки чинним законодавством передбачається тільки обов»язок
власника у встановлені строки виплатити суми, що належать працівнику при
звільненні і не встановлений обов»язок працівника щодо його звернення до
підприємства про отримання невиплачених сум.
Крім того, відповідно довідки від 13.02.2007 р. за вих. НОМЕР_3 заробітна
плата ОСОБА_1 була депонована на рахунок НОМЕР_4 ще в липні 2006 р., тому відповідач мав
можливість перерахувати невиплачені суми на банківську картку позивача.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні
вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому
Згідно ст. 83 КЗпП України та ст.24 Закону України
"Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується
грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також
додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.
Позивачем до суду не надано доказів щодо порушення
визначеного законом права на грошову компенсацію за всі невикористані щорічні
відпустки, тому суд приходить до висновку, що в цій частині позов не підлягає
Відповідно до вимог статті 237-1 КЗпП України
відшкодування моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Невиплата відповідачем позивачу у встановлений законом
строк заборгованості по заробітній платі та компенсаційних виплат за
невикористані відпустки, завдало останньому моральних страждань, які виразилися
в психічних переживаннях, пов'язаних з неможливістю використати кошти на
реалізування власних бажань.
Зважаючи на тривалість моральних страждань позивача, їх
характер, суму заборгованості, ступінь вини відповідача, суд приходить до
висновку , що вимоги позивача щодо виплати йому моральної шкоди підлягають
частковому задоволенню.
Оскільки позов задоволено то суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,213,214, 215, 226 ЦПК України, ст.ст.47, 83,
116 КЗпП України, ст.24 Закону України „Про відпустки", суд, -
Позов ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремполімер» про
стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати і сум, що належать
працівнику при звільненні з підприємства та моральної шкоди задовольнити
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю
«Кремполімер» на користь ОСОБА_1заборгованість по виплаті заробітної плати в
сумі 512 грн. 08 коп. та 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю
«Кремполімер» на користь держави державне мито в сумі 59 грн. 50 коп. та 30
грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Полтавської області на протязі 20 днів  з дня подачі в 10-денний термін заяви про
апеляційне оскарження рішення суду.