Справа №2-41 2007 року                   РІШЕННЯ
23 лютого 2007 року                                                                                                               смт Куйбишеве
Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Скляра С.Ю.,
при секретарі судового засідання Грицан А.В.,
з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової і моральної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою, третя особа ОСОБА_4, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної
шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 17
вересня 2006 року з вини третьої особи - ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ-2101 реєстраційний номер
НОМЕР_1, належним відповідачу на праві
власності, і порушив Правила дорожнього руху України, по вул.Юрченка в с.Олексйвка Куйбишевського району Запорізької області
скоїлася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого відбулося зіткнення з
ОСОБА_1 на праві власності. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ОСОБА_1 причинені механічні пошкодження,
розмір майнової шкоди становить 4685 грн. 68 коп.,
де 3988 грн. 14 коп. - сума матеріального збитку, завданого йому як власнику
автомобіля, 436 грн. - сума оплати послуг по
проведенню експертного дослідження, 12 грн. 54 коп. - сума витрат на повідомлення про проведення експертного дослідження, 249
грн. - сума транспортних витрат. Позивач ОСОБА_1 вказав, що відповідач в
добровільному порядку відмовився відшкодувати завдану шкоду, тому він вимушений був звернутись до суду з відповідним
позовом. ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача
майнову шкоду на загальну суму 4685 грн. 68 коп., понесені судові витрати на
загальну суму 326 грн. 85 коп., а також
відшкодувати компенсацію моральної шкоди в сумі 2500 грн.. На обгрунтування моральної шкоди ОСОБА_1 вказав, що на придбання
автомобіля він та інші члени його сім'ї витратили сім
років, протягом якого поступово відкладались зароблені грошові кошти, за цей
час сім'я мала певні обмеження щодо повноцінного харчування, придбання одягу,
відпочинку. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 мав
душевні страждання, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його автомобіля, не міг ним тривалий час користуватись,
внаслідок чого не. вирішувались побутові проблеми.
В попередньому судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 разом із своїм представником ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги по тих підставах, які ним були вказані в
Відповідач ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
визнав через наявність доказів на їх підтвердження,
обставин, на які посилався відповідач в обгрунтування
заявлених вимог, не оспорював. ОСОБА_3 пояснив, що має у власності автомобіль ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1, яким з його відома,
на підставі довіреності, керував ОСОБА_4. Відповідач не оспорював факту
скоєння дорожньо-транспортої пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, за вини третьої особи ОСОБА_4, який керував належним йому автомобілем. Визнаючи позов в частині компенсації моральної шкоди відповідач
ОСОБА_3 просив суд врахувати його матеріальне
становище, те що він є пенсіонером, крім пенсійного забезпечення інших доходів
як третя особа у справі на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судовому засіданні
просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову, посилаючись на те, що
дорожньо-транспортна пригода скоїлася за саме за вини позивача, що керував автомобілем
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у
справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
17 вересня 2006 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1, належним ОСОБА_3 на праві власності, у порушення Правил
дорожнього руху України по вул.Юрченка в с.Олексіївка
керуванням ОСОБА_1, який належить останньому на праві власності (ас.9,33).
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю ОСОБА_1 заподіяні механічні
пошкодження. Згідно з висновком спеціаліста №1651 від 28 жовтня 2006 року
розмір матеріального збитку, завданого власнику
грн. 14 коп. (а.с.11-18).
Встановлено, що згідно з постановою
судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2006 року ОСОБА_4 визнаний винним у зазначеній дорожньо-транспортній
пригоді і притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1
ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (ас.ЗЗ).
Згідно з постановою судді
Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2006 року ОСОБА_1 у зазначеній дорожньо-транспортній
пригоді винним не визнали, провадження у справі про
адміністративне правопорушення було закрито на підставі п. 1 ст.247 КУпАП
Особи, які беруть участь у справі, визнали, що у
встановленому законом порядку зазначені постанови
судді не оскаржували. У зв'язку з пред'явленням ОСОБА_1 первісного позову до
ОСОБА_4, останній подав до Куйбишевської
міжрайонної прокуратури Запорізької області скаргу на постанову судді від 13 жовтня 2006 року, яка залишена прокурором без
задоволення (а.с.37,42).
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову
суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За таких обставин посилання третьої
особи ОСОБА_4 на наявність вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 17 вересня
2006 року, визнано судом безпідставним.
З'ясовуючи обставини у справі, суд
дійшов висновку, що ОСОБА_3 є належним відповідачем.
Так, за довіреністю від 19 серпня 2004 року
ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 на три роки бути його представником зі всіма необхідними повноваженнями в усіх
компетентних органах, підприємствах та установах щодо володіння належним йому
автомобілем. Для цього ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 виключно право визначати на
власний розсуд місце стоянки автомобіля, укладати правочини щодо технічного обслуговування, сплачувати податок з власника
транспортного засобу та інші обов'язкові платежі і
виконувати всі дії, пов'язані з цим дорученням (а.с.26,27).
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 хоча і
добросовісно вважав ОСОБА_4 володільцем належного йому
транспортного засобу, проте за нотаріально посвідченою довіреністю він не наділив останнього правом керування транспортним засобом.
За встановленими обставинами у справі ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху
України, внаслідок чого скоїлася дорожньо-транспортна пригода, при цьому він
керував транспортним засобом, належним відповідачеві на праві власності.
Вищевказані обставини у справі
виключають як неправомірне заволодіння ОСОБА_4 транспортним засобом, належним
ОСОБА_3, так і неправомірне заволодіння ОСОБА_4 транспортним засобом через
недбалість його власника. Тому, відповідно до ч.3 і ч.4 ст.1187 ЦК України,
спільне відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
відповідачем ОСОБА_3 і третьою особою ОСОБА_4
Майнова шкода, яка була завдана позивачеві
ОСОБА_1, також складається з суми оплати послуг по
проведенню експертного дослідження в розмірі 436 грн., суми витрат на
повідомлення про проведення експертного дослідження в розмірі 12 грн. 54 коп.,
суми транспортних витрат в розмірі 249 грн. (а.с.19,20,22).
Позовні вимоги ОСОБА_1 до
відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 2500 грн. підлягають
задоволенню часткою.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною
Пункт 3 частини 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, в
випадках, встановлених законом.
Виходячи з того, що глава 82 ЦК України має назву відшкодування шкоди" і в
диспозиції ч.2 ст.1187 цього Кодексу також йде мова
про відшкодування шкоди як такої, суд прийшов до висновку про обов'язок відповідача, як власника транспортного засобу,
відшкодувати майнову та моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною
Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна
Зменшуючи розмір моральної шкоди,
яка підлягає відшкодуванню, суд виходив з наступного. Хоча відповідач ОСОБА_3 і визнав обгрунтованими доводи позивача ОСОБА_1
щодо підстав і розміру компенсації моральної шкоди, проте суд врахував
майновий стан відповідача, який є
крім пенсійного забезпечення інших доходів не отримує. Вказані обставини
позивачем та його представником не оспорювались.
Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може
зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою,
залежно від її матеріального становища.
Разом з тим, суд приймає до уваги
глибину душевних страждань позивача ОСОБА_1, те що на придбання автомобіля він та інші члени його сім'ї витратили сім років,
протягом якого поступово відкладались зароблені грошові кошти, за цей час сім'я
мала певні обмеження щодо повноцінного харчування,
придбання одягу, відпочинку. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 мав душевні
страждання, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його автомобіля, не міг
ним деякий час користуватись, внаслідок чого не вирішувались побутові
Суд дійшов висновку про визначення компенсації
моральної шкоди з врахуванням вимог розумності і справедливості в сумі
Таким чином, визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи
чи інтереси інших осіб.
Враховуючи те, що позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
понесених останнім судових витрат в сумі 326 грн. 85 коп. (ас.2,4).
Керуючись ст.ст.1166,1167,1187 ЦК України,
ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди,
завданої Дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 4685 (чотирьох тисяч шестисот вісімдесяти п'яти) грн. 68 (шістдесяти
восьми) коп., компенсацію моральної шкоди в сумі 1500 (однієї тисячі п'ятисот) грн., а також понесені судові витрати в сумі
326 (трьохсот двадцяти шести) грн. 85 (восьмидесяти
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
в частині компенсації моральної шкоди в сумі 1000 (однієї тисячі) грн., -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.