Справа
№2-186   2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

01
серпня 2007 p.                                                         Сихівський
районний суд м. Львова в складі

головуючого
судді Головатого В.Я. при секретарі Мірошнікові П.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
третіх осіб Шоста Львівська державна нотаріальна контора,  приватних нотаріусів Кривицького С. Ю.,  Єгорової Н.Ю.,  житлово-будівельний кооператив № 211 ОКП ЛОР "Бюро технічної інвернтаризації
та експертної оцінки" про продовження строку прийняття спадщини,  визнання права власності на Уг частку
квартири та спадкове майно,  визнання
свідоцтва про право на спадщину частково недійсним,  визнання договорів купівлі-продажу та
дарування квартири недійсним,

встановив:

Позивачі
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 звернулись з
позовом,  який згодом уточнили,  і просять ухвалити рішення яким поновити
строк на прийняття спадщини; визнати за ОСОБА_1
право власності на Уг частку АДРЕСА_1у спільному майні подружжя та
визнати за ним право власності на 1/3 частину спадкового майна,  що буде становити 2/3 частини АДРЕСА_1;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спадкового майна,  що буде становити 1/6 частини АДРЕСА_1;
визнати свідоцтво про право власності за законом,  видане 21.11.2003 р. ОСОБА_3 Шостою
Львівською державною нотаріальною конторою,
частково недійсним; визнати недісним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1,  укладений 13.12.2003 р. між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 ,  посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С. Ю.; визнати
недійсним договір дарування АДРЕСА_1,
укладений 29.12.2004 р. між ОСОБА_4
та ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  посвідчений
приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою* Н.Ю.;
визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу № 1363
АДРЕСА_1укладений 14.06.2006 р. між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7  В обгрунтування позову покликаються
на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_3
відповідно їх дружина та мати. Після її смерті відкрилась спадщина яка
складається з із чотирьохкімнатної АДРЕСА_1,
яка належала померлій на праві приватної власності,  як члену ЖБК № 211. Встановлений законом
строк пропустили з поважних причин,  тому
що в цей час перебували на заробітках за кордоном - в Італії. Оскільки спірна
квартира набута під час шлюбу ОСОБА_1  та
померлою ОСОБА_3 і є спільною сумісною власнсітю подружжя,  йому належить Уг частка в спірній квартирі,  як одному з подружжя. Другу половину квартири
повинні спадкувати він та його діти - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3
Проте,  відповідач ОСОБА_3,  12.10.2003 p.
звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і 21.11.2003
р. йому було видано свідоцтво про прийняття спадщини за законом на квартиру в
цілому,  яку він в подальшому продав
відповідачці ОСОБА_4 ,  яка подарувала
житло відповідачам ОСОБА_5 таОСОБА_6,  а
ті продали відповідачу ОСОБА_7.  Оскільки
порушено їх право на спадкування просять позов задоволити.

В
судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та дав пояснення
аналогічні доводам викладеним в позовній Заяві.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та в обгрунтування своїх
заперечень пояснив,  що позивачам по
справі було відомо про смерть ОСОБА_3 Останні в усній формі повідомили про
те,  що на похорон прибути не
зможуть,  а квартиру він повинен оформити
на себе,  продати та поділити гроші
порівну,  що він і зробив.

Представник
відповідачів ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в судовому засіданні позов заперечив та в обгрунтування доводів
заперечень пояснив,  що вони діяли
добросовісно,  у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_7.цове
засідання не прибув не повідомивши суд про

причини своєї неявки,  хоча про час
та місце розг.    був повідомлений
належним чином.

Представники
шостої Львівської держсшкої нотаріальної контори,  приватних нотаріусів Кривицького С. Ю.,  Єгорової Н.Ю.,  ЖБК № 211,
ОКП ЛОР
"Бюро технічної інвернтаризації та експертної оцінки" в
судове засідання не прибули,  не повідомивши
суд про причини своєї неявки,  хоча про
час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно
до  ст. 60 СК України,  майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того,  що один з них не мав
з поважної причини (навчання,  ведення
домашнього господарства,  догляд за дітьми,  хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння,  користування і розпорядження цим майном.

ст. 70 СК України передбачено,  що у разі поділу майна,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  частки майна дружини
та чоловіка є рівними,  якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1  та ОСОБА_3 з 08.07.1978 р.
перебували в зареєстрованому шлюбі до ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу,  ними було набуто АДРЕСА_1. Пайові внески
подружжям сплачено повністю,  що
підтверджується довідкою ЖБК 211. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того
встановлено і не заперечується відповідачами,
що позивач ОСОБА_1  здійснював
пайові внески разом з померлою ОСОБА_3 за спільні кошти зароблені під час
спільного проживання подружжя. Суд вважає,
що квартира по АДРЕСА_1є нажитою за час шлюбу,  а тому є спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування,  розпорядження цим
майном,  а тому ОСОБА_1  та померлій ОСОБА_3 належить по Уг ідеальній
частці. Виходячи з принципу рівності майнових прав подружжя,  суд вважає за необхідне визнати за позивачем
ОСОБА_1право власності на Уг ідеальну частку АДРЕСА_1

Крім
того,  в судовому засіданні
встановлено,  що в шлюбі подружжя
ОСОБА_1народилось двоє дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  що підтверджується копіями свідоцтва про
народження.

Тому
спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є в рівних частках її
чоловік позивач по справі ОСОБА_1  та
діти - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3

Відповідно
до  ст. 549, 550 ЦК України (в редакції
1963 р.),  зщо діяли на час відкриття
спадщини та на час періоду дня її прийняття,
визнається,  що спадкоємець
прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим
майном,  або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Такі дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Встановлений строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом,  якщо він визнає причини пропуску строку
поважними.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивачі ОСОБА_1  ОСОБА_2 в 2002 р.
виїхали на роботу в Італію. Згідно наявних в матеріалах справи довідок роботодавців
позивачів,  останнім не було надано
дозвіл на виїзд в Україну (а.с. 58,
101). Тому суд вважає,  що за
умовами і характером роботи позивачів,
останні пропустили строк прийняття спадщини з поважних причн і такий їм
слід продовжити.

Крім
того,  відповідно до п. 113 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18.06.1994 р.
доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном є запис у паспорті
спадкоємця,  що не заперечується відповідачем.

Пояснення
відповідача ОСОБА_3 про те,  що після
смерті матері,  за усною домовленістю між
позивачами,  квартиру він продав,  а гроші поділив з позивачами,  суд не приймає до уваги,  оскільки представник позивачів заперечив
зазначений факт. Крім того,  відповідачем
не представлено суду об"єктивних доказів надання позивачем коштів з
продажу квартири. Не приймаються до уваги пояснення відповідача ОСОБА_3 про
те,  що гроші він передав в присутності
своєї дружини та тещі,  оскільки
обставини,  які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування,
не можуть вважатись встановленими в цивільній справі,  якщо такі засоби доказування відсутні.

Відповідно
до  ст.
48 ЦК України
недійсною є та угода,  що не відповідає
вимогам закону.

Оскільки
в судовому засіданні встановлено,  що прийняття
спадщини відповідачем ОСОБА_3 мало місце на незаконних підставах,  зокрема,
всупереч положенням  ст.  70 СК України щодо рівності майнових прав
подружжя укладені угоди після прийняття спадщини слід визнати недійсними.

Керуючись  ст.
ст.  10, 58, 59, 60, 130,
215,  п. 2-1 розділу 11 „Прикінцеві та
перехідні положення" ЦПК України,
ст. 60, 70 СК України,  549, 550
ЦК України (в редакції 1963 р.),  суд,

вирішив:

Позов
задоволити.

поновити
строк на прийняття спадщини ОСОБА_1,
ОСОБА_2після смерті ОСОБА_8

визнати
за ОСОБА_1право власності на Уг частку АДРЕСА_1у спільному майні подружжя та
визнати за ним право власності на 1/3 частину спадкового майна,  що буде становити 2/3 частини АДРЕСА_1;

визнати
за ОСОБА_2право власності на 1/3 частину спадкового майна,  що буде становити 1/6 частини АДРЕСА_1;

визнати
свідоцтво про право власності за законом,
видане 21.11.2003 р. ОСОБА_3Шостою Львівською державною нотаріальною
конторою,  частково недійсним;

визнати
недісним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1,
укладений 13.12.2003 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  посвідчений приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу Кривицьким С. Ю.;

визнати
недійсним договір дарування АДРЕСА_1,
укладений 29.12.2004 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального
округу Єгоровою Н.Ю.;

визнати
недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу № 1363
АДРЕСА_1укладений 14.06.2006 р. між ОСОБА_5,
ОСОБА_6та ОСОБА_7

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом

десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти

днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.