Справа № 22-Ц-102                                                                          Головуючий
1 інстанції - Божко В. М.
Доповідач - Табачна Н. Г.
28 березня 2007 року судова колегія судової палати з цивільних справ
апеляційного суду
Харківської області в складі:
Головуючого :                       Табачної
Суддів :                                   Зазулинської
При секретарі:                        Коваленко
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_2 на рішення Вовчанського
районного суду Харківської області від 14 вересня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірми ім. Т.
Г. Шевченко про стягнення заборгованості по орендній платі та за зустрічним
позовом відповідача про розірвання договорів оренди земельних ділянок, -
березні 2005 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Він посилався на те, що являється власником земельної
ділянки площею 5,56 га, розташованої на території сільської ради Вовчанського
району Харківської області.
13 травня 2002 року він уклав з відповідачем договір оренди
належної йому земельної ділянки.
За договором оренди відповідач зобов'язався йому платити
орендну плату від 1,5 до 2% на рік.
Але вартість земельної ділянки повинна бути
проіндексована відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12
Тоді 2% від цієї суми складатиме 1282,04 грн., а загальна
сума орендної плати з 2002
року по 2004 рік - 3846,13 грн.
Між тим, відповідач індексацію вартості земельної ділянки
не проводив і неправильно нарахував орендну плату в розмірі 1,5% - 390 грн.
Всього відповідачем нараховано і виплачено йому орендної плати 1170 грн.
Тобто, відповідач заборгував йому 2676,14 грн. орендної
плати, а з урахуванням 3% річних ця сума складає 2863,14 грн.
Позивач просив стягти з відповідача на його користь
вказану суму боргу орендної плати з урахуванням 3% річних та витрати по справі.
він свої вимоги уточнив.
помилково посилався не на ту Постанову Кабінету Міністрів, фактично мав на
увазі Постанову від 12 травня 2000 року.
уточнив розмір суми, яка повинна бути стягнута з відповідача - 2532,61 грн.:
2101,98 грн. орендної плати, 82,41 грн. 3% річних, 348,22 грн. сума індексу
інфляції за час прострочення виплати і 51 грн. державного мита.
В цей же час інші позивачі заявили
Вовчанського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2005 року позовні
вимоги позивачів об'єднані в одне провадження.
В жовтні 2005 року відповідач
заявив зустрічний позов.
те, що позивачі заявили безпідствні позовні вимоги всупереч діючому
законодавству і його інтересам, а тому у нього виникли підстави для подачі
кожним позивачем був укладений після того, як було досягнуто згоди по всіх
обов'язкових умовах договору.
укладено у відповідності до вимог діючого законодавства і кожна сторона повинна
належним чином виконувати їх умови.
орендної плати не можлива з фінансових міркувань і її збільшення може привести
до банкрутства підприємства.
Тому подальше використання
земельних ділянок позивачів стає неможливим.
просив розірвати достроково договори оренди земельних ділянок у зв"язку з
порушенням позивачами суттєвих умов договорів, діючого законодавства, з
урахуванням завершення циклу сільськогосподарських робіт.
Справа розглядалася судами
справи позивач ОСОБА_3 від своїх позовних вимог відмовився і відносно нього
відмовився від своїх зустрічних позовних вимог відповідач.
Рішенням
Вовчанського районного суду Харківської області від 14 вересня 2006 року в
задоволенні основного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено повністю.

Представник позивачів
за дорученням рішення суду оскаржив, просив його скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог позивачів та відмову в задоволенні
зустрічного позову.

При апеляційному
розгляді справи позивач ОСОБА_3 від своєї апеляційної скарги відмовився.

Ухвалою судової
колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
від 28 березня 2007 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду
скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду, іншому
судді.

Скасовуючи
рішення суду та повертаючи цивільну справу на новий судовий розгляд, судова
колегія виходила з наступного.

Відповідно до
вимог ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік
не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої
інстанції.

Матеріали справи
свідчать про те, що за результатами розгляду заявлених позовних вимог судом
було ухвалено рішення про відмову в їх задоволенні обом сторонам.

Про зазначене
свідчить запис ходу судового процесу суду першої інстанції технічними засобами.

Про ухвалення рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог свідчать і сторони.

Проте, письмовий
текст рішення суду, який є в матеріалах справи і який оскаржили позивачі,
містить в собі зовсім інший текст.

З тексту
цього рішення вбачається, що зустрічні позовні вимоги задоволені судом в
повному обсязі.

3

Згідно вимог ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З підстав наведеного апеляційний суд позбавлений
можливості перевірити законність і обґрунтованість судового рішення у
відповідності до зазначеної норми закону та прийняти своє рішення за
результатами апеляційного розгляду справи.

З матеріалів справи не вбачається які обставини і вимоги
розглянуті судом першої інстанції, які ним досліджені докази на підтвердження
цих обставин і взяті судом до уваги при прийнятті рішення.

Також не можна прийняти до уваги саме судове рішення
тому, що текст рішення, яке оголошено при розгляді справи і письмовий текст
рішення, яке оскаржено, суперечать один одному.

Більш того, і письмовий текст вступної та резолютивної
частини являється суперечливим і не співпадає з повним текстом письмового
рішення. Також в повному тексті рішення зазначена інша дата його ухвалення, ніж
та, що зазначена в тексті вступної і резолютивної частини та в журналі судового
засідання.

За такими обставинами рішення суду підлягає скасуванню, а
справа поверненню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши зазначену цивільну справу, судова колегія
вважає за необхідне інформувати Раду суддів Харківської області про
встановлення факту фальсифікації судового рішення і порушення вимог
цивільно-процесуального законодавства при його ухваленні судом першої інстанції
для вжиття відповідних заходів реагування.

Керуючись
ст. ст. 303,
304, 307, 211 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Вищевказане   довести
голові   Ради   суддів
Харківської   області   для
відповідного реагування, а також довести голові апеляційного суду
Харківської області для відома. Ухвала набирає законної сили негайно, але може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України
протягом 2 місяців особами, інтересів яких вона стосується.