Справа №
інстанції: суддя - Шляпін
Доповідач: суддя -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року                                                      м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі головуючого:
судді Шабанової В.О., суддів: Стратіло В.І., Резникової Л.В., при секретарі
Кошмак Т.С., з участю позивачки ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи Фролової О.
А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18.04.2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третьої особи Державного комунального підприємства ,,Житлово-експлуатаційна
організація Куйбишевського району" м. Донецька (далі ЖЕО Куйбишевського
району) про зміну договору найму жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з цим позовом до відповідача ОСОБА_3 та
третьої особи „ЖЕО Куйбишевського району", вказуючи, що вона зареєстрована
разом з відповідачем у квартирі АДРЕСА_1.
Квартира має три кімнати жилою площею 44.1
кв.м, загальна площа становить 66,3
кв.м . Дві
кімнати суміжні, а кімната площею 13
кв.м,-ізольована.

Порядок користування жилою площею у
них з відповідачем склався таким чином, що відповідач займає ізольовану
кімнату, а вона дві суміжні. Вона має самостійне джерело доходу, веде своє
господарство окремо від відповідача і проживає на спірній житловій площі -31,1 кв.м. Вказувала,
що вважає що зміна договору житлового найму та відкриття на її ім'я окремого
рахунку на суміжні кімнати не буде порушувати житлові права відповідача, який
добровільно відмовляється змінити договір житлового найму.

Просила постановити рішення, яким змінити договір
житлового найму щодо спірної квартири та зобов'язати „ЖЕО Куйбишевського
району" укласти з нею окремий договір житлового найму та відкрити на її
ім'я окремий особовий рахунок на дві суміжні кімнати площею 31, 1 кв.м.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 18.04.2006
року позов задоволено у повному обсязі. Вказаним рішенням змінено договір
найму житлового приміщення спірної квартири та зобов'язано третю особу „ЖЕО
Куйбишевського району" м. Донецька зареєструвати з позивачкою окремий
договір найму жилого приміщення та відкрити на її ім'я окремий особовий рахунок
на дві суміжні кімнати площею 31,
1кв.м.

2

Відповідач подав апеляційну скаргу на вказане рішення,
вказуючи, що воно постановлено з грубими порушеннями норм матеріального та
процесуального права. Він вказував, що позивачка ніколи не була і не є членом
його сім'ї, якому закон надає право вимагати укласти з ним окремий договір
житлового найму.

Суд першої інстанції залишив без
уваги ту обставину, що позивачка на праві власності мала трикімнатну квартиру
по АДРЕСА_2, де постійно проживала з травня 2001 року, а 25.03.2003
року вона її продала. Після продажу квартири у 2003 році його батько
ОСОБА_4, який був
на той час основним наймачем спірної квартири, дозволив тимчасове проживання
позивачці у якості тимчасового мешканця. їй було виділено окрему кімнату, куди
вона завезла свої речі і проживала в ній, однак сумісного господарства з ними
ніколи не вела. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
смерті батька він став основним наймачем спірної квартири, позивачка стала
проживати за іншою адресою, яка йому невідома.

Крім того, посилався на те, що суд першої інстанції
порушив процесуальне законодавство, оскільки розглянув справу у його
відсутності, він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду
справи. Зазначене у протоколі судового засідання від 18.04.2006 року те, що він
начебто визнав позовні вимоги у повному обсязі та виступав у дебатах про
задоволення позову, не відповідає дійсності. У вказаному судовому засіданні він
участі не приймав. Більш того, на той час у провадженні того ж суду перебувала
цивільна справа за його позовом до ОСОБА_1
про визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою .

Апелянт просив рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Від позивачки та третьої особи письмових заперечень на
скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю
- доповідача,
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Відповідно до
ч.І ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції
і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що основним наймачем спірної квартири є відповідач, а позивачка
зареєстрована в ній з 25.03.2003
року. Станом
на 13.12.2005 року
відповідач заяву про приватизацію квартири не подавав.

Далі суд навів зміст ст. 104 ЖК України, відповідно до якої член сім'ї наймача вправі
вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з
ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу.

Посилаючись на вказане, суд зробив
правовий висновок про те, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у
судовому засіданні й у суду відсутні підстави для сумніву у їх достовірності,
враховуючи, що відповідач позов визнав і це не порушує його житлових прав та
інтересів.

Апеляційний суд
вважає, що з такими висновками погодитись не можна, оскільки вони не
ґрунтуються на законі і не підтверджується матеріалами справи.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи і сторонами не заперечується, що
спірна квартира розташована за адресою АДРЕСА_1. Вона не приватизована, відноситься до державного
житлового

3

фонду
і перебуває на балансі ДКП „ЖЕО Куйбишевського району м. Донецька",

залученого до участі у справі у якості третьої особи.
Основним наймачем квартири є

відповідач ОСОБА_3,
на ім'я якого відкрито особовий рахунок №533571 на підставі

рішення виконкому Куйбишевської районної ради м. Донецька
№552 від 9.11.2005

року.

Квартира складається з трьох
кімнат: двох суміжних площею 13,9
кв.м та 17,2 кв.м та
одної ізольованої кімнати площею 13,0
кв.м.

Крім відповідача у спірній квартирі
значиться зареєстрованою з 25.03.2003
року позивачка як його племінниця.

Відповідно до ч.І ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою
інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого
договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у
вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Поняття членів сім'ї наймача визначене ч.2 ст.64 ЖК
України, де вказано, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Задовольняючи позов та посилаючись
при цьому на ст. 104 ЖК
України, суд першої інстанції не з'ясував, у якості кого позивачка вселилась до
спірної квартири, чи була вона членом сім'ї основного наймача відповідно до
вимог, викладених у ч.2 ст.64 ЖК України. Суд також не переконався, чи
проживала вона з наймачем постійно та чи вела з ним спільне господарство.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи позивачка є племінницею відповідача, що згідно до вказаної правової
норми не дає підстав вважати її членом сім'ї наймача.

Що стосується постійного проживання
з наймачем та ведення з ним спільного господарства, то вказані обставини не
знайшли свого підтвердження. Більше того, у своїй позовній заяві позивачка
вказувала, що вона має самостійне джерело доходу, веде своє господарство окремо
від відповідача ( а.с.4).

Також не ґрунтується на матеріалах
справи висновок суду першої інстанції про те, що відповідач надав свою згоду на
зміну договору найму жилого приміщення, тоді як вказана обставина є однією з
обов'язкових умов, за яких допускається зміна договору найму жилого приміщення.

Пленум Верховного Суду України у
п.9 постанови від 12.04.1985
р. №2 „ Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" підкреслив, що вирішуючи спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача.

Суд, зазначивши у своєму рішенні
про те, що відповідач визнав позов, не з'ясував, чи надав він згоду на зміну
договору найму жилого приміщення, тоді як з обставин справи вбачається, що він
такої згоди не давав, про що свідчить відсутність його письмової заяви про це.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивачка не
є членом сім'ї наймача, не проживає з ним постійно разом та не веде з ним
спільного господарства, заслуговують на увагу доводи, викладені у апеляційній
скарзі про те, що вона вселилась до спірної квартири у якості тимчасового
жильця.

За таких обставин суду першої
інстанції слід було звернути увагу на положення ч. 1 ст.99 ЖК
України, де йдеться про те, що піднаймачі та тимчасові

4

жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно
від тривалості проживання.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення справи,
недоведено обставини, що мають значення для справи допущено невідповідність
висновків обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального
права, що є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, доводи апеляційної
скарги про порушення судом норм процесуального законодавства, яке полягає у
тому, що суд розглянув справу у відсутності відповідача, який не був належним
чином повідомлений про час та місце судового засідання, не знайшли свого
підтвердження.

Так, зі змісту протоколу судового
засідання від 18.04.2006
року вбачається, що відповідач був присутнім у судовому засіданні, давав
свої пояснення, виступав у судових дебатах ( а.с.29). Вказаний протокол складено відповідно до вимог
чинного цивільно-процесуального законодавства і на нього сторонами та іншими
особами не подано зауважень. За таких обставин доводи апелянта в цій частині не
приймаються до уваги.

Керуючись
ст.303, 304, 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,

апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18 квітня 2006
року скасувати.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи
Державного комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна організація
Куйбишевського району" м. Донецька про зміну договору найму жилого
приміщення відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: