АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц
-1458 / 2007                                 Головуючий
в 1 інстанції - Литвиненко В.М.
Категорія -38/39                                                   Доповідач  - Глущенко Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

6 березня 2007
року              Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                -
Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі  - Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділу
освіти Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міського суду
Дніпропетровської області  від 11 грудня
2003 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділу освіти Павлоградської міської ради про стягнення заробітної
плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2003 року ОСОБА_1  звернувся
до суду з позовом до Відділу освіти Павлоградської міської ради та просила
стягнути на її користь: заборгованість по виплаті щомісячної надбавки за
вислугу років за період з січня 1997 року по вересень 2002 року в сумі 4962
грн.; заборгованість по щорічній допомозі на оздоровлення з січня 1998 року по
червень 2002 року в сумі 692 грн.; заборгованість за класне керівництво та
перевірку зошитів з 01.03.1999 року в сумі 224 грн., а також компенсацію за
затримку виплати зазначених сум у розмірі 1010 грн. При цьому позивачка
посилалась на те, що вона працює вчителем іноземної мови у середній школі № 1
м. Павлограда, її педагогічний стаж складає 36 років, а тому відповідно до ст.
57 Закону України " Про освіту" вона має право на зазначені виплати,
які не виплачуються відповідачем з 1997 року / а. с.3-4 /.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка відмовилась від
своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за класне керівництво
та перевірку зошитів, оскільки відповідачем їй вже виплачена заборгованість в
цій частині позовних вимог. Також в судовому засіданні позивачка просила суд
поновити їй строк на звернення до суду з позовом / а. с.55 зворот /.

Рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської
області від 11.12.2003 року позивачці поновлено строк позовної давності на
звернення до суду з позовом. Суд стягнув з Відділу освіти Павлоградської
міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість за вислугу років у сумі 4804,83
грн. та компенсацію за порушення строків її виплати у розмірі

1483,79 грн., а
також заборгованість по матеріальній допомозі на оздоровлення у сумі 780,79
грн. та компенсацію за порушення строків її виплати у розмірі 280,21 грн., а
всього 7349 грн. Крім того, з відповідача стягнено на користь держави держмито
в розмірі 73,49 грн. / а. с. 57-59/.

З даним рішенням не погодився відповідач - Відділу освіти
Павлоградської міської ради і подав до суду апеляційну скаргу де ставив питання
про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Як на підстави апеляційної скарги відповідач посилався на те, що рішення
ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та
процесуального закону. Крім того, відповідач вважає, що суд неповно з'ясував
обставини, що мають суттєве значення по справі / а. с. 62-63 /.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2004 року
апеляційна скарга Відділу освіти Павлоградської міської ради задоволена
частково. Рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від
11.12.2003 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення
за 2001-2002 роки у сумі 294,28 грн. та компенсації за порушення строків її
виплати у розмірі 16,69 грн. - скасовано і в цій частині справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду залишено
без змін / а. с. 74-75 /.

З ухвалою апеляційного суду не погодився знову ж таки відповідач і подав
касаційну скаргу до Верховного Суду України / а. с. 77-78 /.

Ухвалою Верховного Суду України від 08.11.2006 року ухвала Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 05.05.2004 року, в частині скасування
рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 11.12.2003
року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за
2001-2002 роки в сумі 294,28 грн. і компенсації в сумі 16,69 грн. та
направлення справи на новий розгляд до того ж суду, -скасована і справа в цій
частині направлена на новий розгляд до апеляційного суду. В іншій частині
ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2004 року залишена
без змін / а. с. 85-86 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга, в частині оскарження рішення суду про задоволення позовних
вимог в частині недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки та
компенсації за затримку виплати цієї допомоги, - підлягає задоволенню, а
рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню з ухваленням нового рішення у
відповідності з п. п. З, 4 ч.І ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 дійсно працювала
вчителем в школах м. Павлограда з 15.08.1966 року. Зокрема, вона працювала з
15.09.1984 року вчителем німецької мови у середній школі № 17 м. Павлограда, а
з 02.09.1991 року - вчителем німецької мови у середній школі № 1 м. Павлограда,
куди була переведена зі школи № 17 / а. с. 5 /.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, в частині стягнення
з відповідача на її користь недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення
за 2001-2002 роки в сумі 294,28 грн. та компенсації за затримку виплати цієї
допомоги в розмірі 16,69 грн., - суд першої інстанції виходив з їх
обгрунтованості та відповідності вимогам ст. 57 Закону України" Про
освіту".

Однак, з висновками суду в зазначеній частині позовних
вимог та ухваленим по них рішенням погодитись неможливо, оскільки вони не
відповідають обставинам справи, а також суперечать нормам матеріального права.

Так, ст. 57 Закону України "Про освіту" - передбачена виплата
вчителям допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (
ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Згідно Законів № 2120-Ш від 07.12.2000 року та № 2905-Ш
від 20.12.2001 року встановлено, що у 2001 та 2002 роках положення і норми,
передбачені абзацом ч.1 ст. 57

Закону
"Про освіту" (щодо виплати допомоги на оздоровлення)
реалізуються в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України в
межах видатків, врахованих у розрахунках до Державного бюджету України та
місцевих бюджетів на 2001 та 2002 роки.

Згідно постанови Кабміну України від 31.01.2001 року № 78 " Про
реалізацію окремих положень ч.1 ст.57 Закону України "Про освіту",
ч.1 ст.25 Закону України "Про загальну середню освіту", ч.2 ст.18 і
ч.1 ст.22 Закону України "Про позашкільну освіту", а також постанови
Кабміну України від 19.08.2002 року № 1222 "Про реалізацію окремих
положень і норм, передбачених ст.57 Закону України "Про освіту" - виплата
допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам проводиться в розмірі 40%
місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної
відпустки.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтвердили суду і обидві сторони,
позивачці було нараховано та виплачено частково допомогу на оздоровлення за
2001-2002 роки /а. с. 22,23/, тобто відповідач правильно та обґрунтовано, у
відповідності з діючим матеріальним законом, нарахував та виплатив позивачці
частково допомогу на оздоровлення за спірний період.

Суд же першої інстанції не прийняв до уваги вище зазначені обставини та
діючий матеріальний закон стягнувши з відповідача на користь позивачки
недоплачену допомогу на оздоровлення за 2001-2002 роки в сумі 294,28 грн.
(тобто виходячи із 100%) та компенсацію за затримку виплати цієї допомоги в
розмірі 16,69 грн., а тому рішення суду в цій частині не може залишатись в силі
і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачці у
стягненні недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки та
компенсації за затримку виплати цієї допомоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга відповідача, в частині оскарження рішення суду щодо стягнення
недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки та компенсації за
затримку виплати цієї допомоги, - підлягає задоволенню, а рішення суду в цій
частині - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачці в
зазначеній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст.
303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Павлоградської міської ради в частині
оскарження рішення суду щодо стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення за
2001-2002 роки та компенсації за затримку виплати цієї допомоги - задовольнити.

Рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської
області від 11 грудня 2003 року в частині стягнення з Відділу освіти
Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплаченої допомоги на
оздоровлення за 2001-2002 роки в сумі 294,28 грн. та компенсації за затримку
виплати цієї допомоги у розмірі 16,69 грн. -скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в її позові до Відділу освіти
Павлоградської міської ради про стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення
за 2001-2002 роки та компенсації за затримку виплати цієї допомоги.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з цього часу.