У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 листопада 2007 року                                                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

головуючого                                                              Косенка
В.Й.,

суддів:
Данчука В.Г., Костенка А.В., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання
недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, усунення перешкод у користуванні квартирою і виселенні, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду                        м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 30 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 28 серпня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2002 року ОСОБА_3 звернувся
в суд із позовом про визнання договору довічного утримання від 23 березня 1999
рок, укладеного з
ОСОБА_2, засвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 747, посилаючись на те, що згідно
договору довічного утримання у власність ОСОБА_2 перейшла квартира АДРЕСА_1, що належала                ОСОБА_3 ОСОБА_2 узяла на себе зобов'язання довічно повністю
утримувати ОСОБА_3 забезпечувати харчуванням, одягом та необхідною
допомогою. Вартість матеріального забезпечення встановлена в сумі 60 грн. Після
укладення договору ОСОБА_2 не
виконувала взяті на себе зобов'язання. Після смерті ОСОБА_3. 25 квітня
2004 року правонаступником по позову про визнання договору довічного утримання
стала його дружина ОСОБА_1

У липні 2002 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні  квартирою й виселення, мотивуючи тим, що 23
березня 1999 року               ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір
довічного утримання, посвідчений
приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу
ОСОБА_4, реєстровий № 747. Увесь подальший час вона сумлінно виконувала умови договору, в чому їй
надавала ОСОБА_5, що проживає у квартирі АДРЕСА_2. На початку 2002 року ОСОБА_2 помітила дивну поведінку ОСОБА_3., а тому викликала лікаря психіатра, який установив відповідний
діагноз. У травні 2002 року позивачка виїхала
на декілька днів до батьків, а коли
повернулася, то ОСОБА_1перестала її пускати до квартири. Згодом
позивачка дізналася, що ОСОБА_3
уклав шлюб з відповідачкою, тому звернулася в суд із додатковим позовом про визнання вказаного шлюбу недійсним.

Рішенням Центрального районного
суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 30 березня 2006 року,
залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28
серпня 2007 року, позов задоволено та визнати недійсним шлюб, укладений ОСОБА_3
та ОСОБА_1, зареєстрований 29 червня 2002 року відділом реєстрації актів
цивільного стану Центрального районного управління юстиції м. Сімферополя.
Виселити ОСОБА_1 із квартириАДРЕСА_1, зобов'язавши її не чинити перешкоди у
користуванні цією квартирою ОСОБА_2

Не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями,
ОСОБА_1подала до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України
передбачено випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального
й процесуального права, а отже, відсутні
підстави для скасування постановлених
судових рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 30 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 28 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         В.Й. Косенко

Судді:                                                                                   В.Г.
Данчук

А.В.
Костенко