Справа
№2-132/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАІНИ

28
листопада 2005року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької  області у складі:

головуючої судді        Ткачук С.С.

при секретарі              Шпаковській Ю.В.

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2,

відповідача - ДП "Донецька
залізниця",

3-ї особи - виконавчого комітету
Ясинуватської міської ради як органу опіки та піклування, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ясинуватської дирекції залізничих перевезень про надання їй з сином постійного
жилого приміщення; зустрічного позову ДП "Донецька залізниця" про  визнання особами, що втратила право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и
в:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов”язати
Ясинуватську дирекцію залізничних перевезень виконати вимоги Житлового кодексу
і надати їй з дитиною постійне житло.

В обґрунтування свого позову вона зазначила наступне.

З 08.12.1998 року позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, де  мешкала як член сім'ї наймача ОСОБА_3
10.03.99 будинок  на 454 км був визнаний
ветхим, в зв'язку з чим усі мешканці підлягали виселенню. 10.01.01
представниками відповідача був складений акт про відмову ОСОБА_3 від заселення
згідно ордеру в квартиру АДРЕСА_2. Але при складанні акту не були з'ясовані
думки усіх членів родини наймача, в т.ч. її, як члена родини, яка мала
малолітню дитину. Вважає, що такі дії є порушенням ст. 64 ЖК. Фактична відмова
основного наймача від переселення у надану квартиру поставила позивачку з сином
у безвихідний стан і вона вимушена залишитись у квартирі, стан якої визнано аварійним.

Відповідно до ст. 113 ЖК,  член
родини наймача житлового приміщення у разі виселення також має право на
зайняття приміщення відповідної площі, розмір якої не перевищує раніше займану
жилу площу. Всупереч приведеним вимогам ЖК представники відповідача, склавши
акт без з'ясування її думки, позбавили її права на отримання житла і до цього
часу вона і її дитина іншої жилої площі не отримали.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, а позов ДП
„Донецька залізниця” не визнала і пояснила, що
з 16.11.1996 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з сином наймача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5. Після  реєстрації шлюбу через рік вселилися в
квартиру батьків чоловіка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де прожили 3-4
роки. а потім  переїхала з сином в
квартиру своєї матері по АДРЕСА_3, в зв'язку з несумісністю відносин  з батьками чоловіка. З того часу проживає
разом з сином у свої матері, але оплачує комунальні послуги за квартиру на 454
км. Шлюбні стосунки з чоловіком
припинила 5 років тому і на цей час їх шлюб  не відновився, відносини з чоловіком не
підтримує. У матері проживає 7 осіб, житлові умови не задоволені, бо відсутні
види благоустрою. Про відмову ОСОБА_4 від переселення в квартиру дізналася
через рік після складання акту про відмову. Вона особисто не відмовлялася від
заселення і була згодна вселитися у надану квартиру.

Позов ДП „Донецька залізниця” не визнала і пояснила, що не мала
можливості проживати в квартирі свекра внаслідок незадоволеного технічного
стану жилого приміщення, малого розміру
квартири  та його віддаленості від
міста.

Представник виконкому Ясинуватської міської ради, як органу опіки та
піклування, пояснила в суді, що побутові умови проживання неповнолітнього
ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, ними обстежено не було, бо їм не
відкрили  двері, а при обстеженні
житлово-побутових умов проживання дитини по АДРЕСА_3 було встановлено, що
дитина проживає разом із матіркою, санітарний стан квартири задовільний, але
дитина немає місця для відпочинку та зайняття навчанням.

Представник Ясинуватської дирекції залізничних перевезень позов не
визнав і пояснив, що  дирекція є
відокремленим підрозділом ДП „Донецька залізниця” без права юридичної особи,
тому не може бути відповідачем по справі. У своїй заяві до суду в.о.
начальника     Ясинуватської дирекції
залізничних перевезень просив розглянути позов без їх участі.

Представник ДП ”Донецька залізниця” вимоги позивачки не визнав, т.я.
вважає, що вона немає  права на  виселення з квартири на 454 км з наданням
іншого жилого приміщення,  бо втратила
право користування даною жилою площею. У своєму зустрічному позові просили
визнати позивачку особою, що втратила право користування жилою площею в
квартирі зайнятою родиною ОСОБА_4 на 454 км, бо не проживає в ньому з 2001 року
в зв”язку з переїздом на постійне проживання до іншого жилого  приміщення. Під час розгляду справи
представник відповідача доповнив свій позов і просив визнати особами, що втратили
право користування приміщення на 454 км як позивачку, так і її неповнолітнього
сина ОСОБА_5. Просив їх позов задовольнити, а основний позов  залишити без задоволення.

3-я особа  - ОСОБА_3, до суду не
з'явився, але про час і день судового розгляду справи був належним чином
повідомлений.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши надані  докази, суд приходить до висновку, що у
позові ОСОБА_1 слід відмовити, а позов ДП „Донецька залізниця” підлягає
задоволенню.

Із матеріалів  справи судом
встановлено, що  житловий будинок на
АДРЕСА_1 перебуває на балансі ДП „Донецька залізниця” і передано на
обслуговування до її відокремленого підрозділу Ясинуватського
будівельно-монтажного експлуатаційного управління, яке  не є
юридичною особою. Згідно положення про Ясинуватську дирекцію залізничних
перевезень ДП „Донецька залізниця”,
затвердженого  26.06.2006р. за

№ 419/н наказом начальника ДП
„Донецька залізниця”, та довідки з єдиного державного реєстру підприємств та
організацій України за №101-4625, Ясинуватська дирекція залізничних перевезень
має правовий статус суб'єкта без права юридичної особи.

Відповідно до ст. 30 п.2 ЦПК, відповідачем можуть бути юридичні особи,
тому вимоги  позивачки до відокремленого
підрозділу  ДП „Донецька залізниця” -
Ясинуватської дирекції залізничних перевезень безпідставні.

За даними особистого рахунку №1351 ОСОБА_3 є наймачем квартири жилою
площею 14,5 кв.м. в будинку на АДРЕСА_1. В цьому приміщенні крім наймача  зареєстровано ще 6 мешканців: дружина
ОСОБА_6, син ОСОБА_4 (чоловік позивачки), донька ОСОБА_7, онук ОСОБА_8 та
позивачка з сином. Станом на 01.08.07 заборгованість по квартирній платі
становить 515 грн. 29 коп. Як повідомлено першим заступником міського голови з
питань діяльності виконавчих органів ради Гребенок З.Г. (лист від 02.11.07 за
№02-10-2549-2) рішенням виконавчого комітету Ясинуватської міської ради від
20.11.00 за №468 було затверджено спільну постанову Ясинуватської дирекції
залізничних перевезень і призидіума територіального відділу Дорпрофсожа про
заселення в квартиру 36 жилою площею 51,85 кв.м. ОСОБА_3 із складом сім”ї 6
чоловік, що проживає на АДРЕСА_1, в зв'язку з виселенням із ветхого будинку
згідно рішення Ясинуватської райдержадміністрації від 10.03.99 за №123. На
підставі цього рішення на ім”я ОСОБА_3 був виписаний ордер за №42 серія „АІ”
про вселення до квартири АДРЕСА_2, в якому у складі сім'ї, що підлягає
заселенню, вказана позивачка і її син ОСОБА_5 10.01.2001р. членами комісії
Ясинуватської дирекції залізничних перевезень був складений акт  про неотримання ордеру на заселення в надану
квартиру  сім'ї ОСОБА_4, з причини
відмови отримання однієї квартири сином ОСОБА_4 разом з батьком. На час
відвідування даної сім'ї, як зазначено в акті, син не проживав з невісткою.
Бажали отримати дві 2-х кімнатні квартири. Пунктом 6 рішення виконавчого
комітету Ясинуватської міськради від 15.08.01 за №350 було скасовано рішення
виконкому від 30.11.00 в частині заселення квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 в
зв'язку  з відмовою отримати ордер на
заселення, ордер №42 серія „АІ”- анульовано.
Актом  від 21.01.99р.,
затвердженим  розпорядженням голови
районної державної адміністрації від 10.03.99р. за №123,  технічний стан жилого будинку на роз'їзді
АДРЕСА_1 було визнано непридатним для подальшого проживання, стан основних
конструкцій споруди визнано не задоволеним, знос склав  60%.

В судовому засіданні позивачка підтвердила припинення з 2001 року
фактичних шлюбних відносин з чоловіком ОСОБА_4 та факт її фактичного
постійного  проживання разом з сином у матері
за адресою: АДРЕСА_3 з 2000 року. Наполягаючи на неправомірному позбавленні її
з сином права на заселення до нової квартири, вона підтвердила в суді, що
вказані рішення виконкому в судовому порядку не оскаржувала. Крім того, як
повідомила в суді позивачка, про  відмову
свекра від переселення в одну нову квартиру їй стало відомо через рік після
його відмови у січні 2001 року, але  до
суду звернулася тільки  в січні 2007
року. Поважних причин пропуску позовної давності  для звернення до суду не привела.  Представлені неї відповіді Ясинуватського
міського голови, начальника Ясинуватської дирекції залізничних перевезень, з
адміністрації ДП „Донецька залізниця”,
в.о.Ясинуватського міжрайонного прокурора та Донецько-Ясинуватського
транспортного прокурора, куди як пояснила позивачка, протягом 2004-2005 років
зверталася її мати,  свідчать, що їй було
відомо про відхилення адміністрації ДП „Донецька залізниця” від добровільного
вирішення питання.

З її пояснень судом не було
встановлено, що  з боку наймача ОСОБА_3
та членів його її сім'ї, які продовжують мешкати у ветхому приміщенні,
вчинялися перешкоди для  користування
позивачки та її сину даною жилою площею.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила в суді що її
дочка ОСОБА_1 разом з сином  з 2000
року  перейшли проживати до неї  в будинок АДРЕСА_3, де  вона і продовжує проживати.

На підставі викладеного суд визнає, що вимоги позивачки надати їй з
сином постійне житло,  в зв'язку з
переселенням з непридатного для проживання жилого приміщення в будинку на 454
км, не ґрунтуються на законі, бо відповідно до положень ст.113 ЖК  громадянам в зв'язку з виселенням надається
інше благоустроєне  жиле приміщення.

Позивачка ставить питання надання
їй з сином іншого благоустроєного приміщення
в зв”язку з виселенням з будинку на АДРЕСА_1, де фактично не проживає з 2000
року.

Згідно ст.107 ЖК,  у разі  вибуття членів  сім”ї наймача
на постійне проживання в інше в тому ж населеному пункті , член сім'ї,
який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як встановлено в суді, позивачка з сином не проживає в будинку на 454 км
з 2000 року,  тому суд визнає, що вони
втратили право користування цим жилим приміщенням.

Суд не приймає до уваги надану нею
квитанцію від 04.05.06 про оплату боргу по квартирній платі в сумі 120 грн.,
бо  даний документ не спростовує її
ствердження про своє місце фактичного постійного мешкання з 2000 року в
квартирі АДРЕСА_3, який за рішенням Ясинуватського виконкому від 25.09.91 за
№317 визнаний ветхим, непридатним до тривалого проживання. Але будинок
АДРЕСА_3  є об'єктом  жилого фонду комунальної власності
Ясинуватської міської ради, який обслуговується КП ОЖКГ Ясинуватської міської
ради і не є предметом спору заявленого позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зустрічний позов ДП
"Донецька залізниця" задовольнити.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Ясинуватської дирекції залізничих
перевезень про  зобов"язання  виконати умови Житлового кодексу України і
надати їй з сином постійного жилого приміщення.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5такими, ІНФОРМАЦІЯ_2, особами,
що втратили право користування жилим приміщенням в будинку на АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення  рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом 10 днів  з дня проголошення  рішення без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження і апеляційна скарга
подаються через Ясинуватський міськрайонний суд, а копія апеляційної
скарги  одночасно   до апеляційного суду.

Суддя

Справа
№2-132/07

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАІНИ

(резолютивна
частина)

28
листопада 2005року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької  області у складі:

головуючої судді        Ткачук С.С.

при секретарі              Шпаковській Ю.В.

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2,

відповідача - ДП "Донецька
залізниця",

3-ї особи - виконавчого комітету
Ясинуватської міської ради як органу опіки та піклування, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ясинуватської дирекції залізничих перевезень про надання їй з сином постійного
жилого приміщення; зустрічного позову ДП "Донецька залізниця"
про  визнання особами, що втратила право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и
в:

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зустрічний позов ДП
"Донецька залізниця" задовольнити.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Ясинуватської дирекції залізничих
перевезень про  зобов"язання  виконати умови Житлового кодексу України і
надати їй з сином постійного жилого приміщення.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, особами, що
втратили право користування жилим приміщенням в будинку на АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення  рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом 10 днів  з дня проголошення  рішення без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження і апеляційна скарга
подаються через Ясинуватський міськрайонний суд, а копія апеляційної
скарги  одночасно   до апеляційного суду.

Суддя

Справа№2-652/07

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007року Ясинуватський міськрайонний суд  Донецької області у складі:

головуючої судді    Ткачук С.С.

при секретарі       Шпаковській Ю.В.

за участю позивача: ОСОБА_10 та
його представника адвоката  ОСОБА_11,
відповідачки ОСОБА_12 та його представника
ОСОБА_2,розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_10 про розподіл
майна, нажито під час шлюбу,

в с т а н о в и
л а:

Позивачка  звернулася до суду з позовом
в якому просила зобов”язати Ясинуватську дирекцію залізничних перевезень
виконати вимоги Житлового кодексу і надати їй з дитиною постійне житло.

В обґрунтування свого позову вона зазначила наступне.

З 08.12.1998 року позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, де  мешкала як член сім'ї  наймача ОСОБА_3  10.03.99 будинок 123 на 454км. Був визнаний
ветхим, в зв'язку з чим усі
мешканці  підлягали виселенню.
10.01.01 представниками відповідача був складений акт про відмову ОСОБА_3 від
заселення згідно ордеру в квартиру АДРЕСА_2. Але при складанні акту не були
з'ясовані  думки усіх членів родини
наймача, в т.ч. її, як члена родини, яка мала малолітню дитину. Вважає, що такі
дії є порушенням ст. 64 ЖК. Фактична відмова основного наймача від переселення
у  надану квартиру  поставила позивачка з сином у безвихідний
стан і вона вимушена залишитись у квартирі, стан якої визнано аварійним.

Відповідно до ст.. 113 ЖК  член
родини наймача житлового приміщення  у
разі виселення також має право на зайняття приміщення відповідної площі, розмір
якої не перевищує раніше займану жилу площу. Всупереч приведеним вимогам
ЖК  представники відповідача  склавши акт
без з'ясування її думки, позбавили її права на отримання житла і до
цього часу вона і її дитини  іншої жилої
площі не отримали.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, а  позов ДП „Донецька залізниця” не визнала і
пояснила, що  з 16.11.1996 вона перебуває
у зареєстрованому шлюбі з сином наймача ОСОБА_3- ОСОБА_4 Від шлюбу у них
народився син ОСОБА_5. Після  реєстрації
шлюбу через рік вселилися в квартиру батьків чоловіка, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, де прожили 3-4 роки і вона
переїхала з сином в квартиру своєї матері по АДРЕСА_3, в зв'язку з
несумісністю відносин  з батьками чоловіка.
З того часу проживає  разом з сином у
свої матері, але оплачує комунальні послуги за квартиру на 454 км. Шлюбні
стосунки з чоловіком  припинила 5 років
тому і на цей час не відновилися, відносини з чоловіком не підтримає. У матері
проживає 7 чоловік, житлові умови не задоволені, бо відсутні  види благоустрою. Про відмову ОСОБА_4 від
переселення в квартиру дізналася через рік після  складання акту про відмову. Вона особисто не відмовлялася
від заселення і була згодна  вселитися у
надану квартиру.

Позов ДП „Донецька залізниця” не визнала і пояснила, що не мала
можливості проживати в квартирі свекра внаслідок незадоволеного технічного
стану жилого приміщення, малого розміру
квартири  та його віддаленості
від  міста.

Представник  виконкому Ясинуватської
міської ради, як органу опіки та піклування пояснила в суді, що  побутові умови проживання  неповнолітнього ОСОБА_5 в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, ними обстежено не було, бо їм не відкрили  двері, а
при обстеженні житлово-побутових
умов проживання дитини  по
АДРЕСА_3 було встановлено, що дитини проживає разом із матерю, санітарний стан
квартири задоволений, але  дитина немає
місця для відпочинку та зайняття навчанням.

Представник Ясинуватської дирекції залізничних перевезень позов не
визнав і пояснив, що  дирекція є
відокремленим  підрозділом ДП „Донецька
залізниця” без права юридичної особи, тому не може бути відповідачем по справі.
У своїй заяві до суду  в.о.
начальника     Ясинуватської дирекції
залізничних перевезень просив розглянути позов без їх участі.

Представник ДП ”Донецька залізниця”
вимоги позивачки не визнали, бо вважає, що вона немає  право на
виселення з квартирі на 454км. з наданням іншого жилого приміщення,  бо не проживає в цьому  приміщенні без поважних причин понад 6 місяців
і втратила право користування даною жилою площею. У своєму зустрічному
позові  просили визнати позивачку особою,
що втратила право користування жилою площею в квартирі зайнятою родиною ОСОБА_4
на 454 км..бо не проживає в ньому  з 2001
року без поважних причин. Під час розгляду справи представник  відповідача доповнив свій позов і просив
визнати особами, що втратили право користування приміщення на 454 км. як
позивачку, так і її неповнолітнього сина ОСОБА_5. Просив їх позов задовольнити,
а основний позов  залишити без
задоволення.

3-я особа  - ОСОБА_3 до суду не
з'явився, але про час і день судового розгляду справи був належним чином
повідомлений.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши надані  докази, суд приходить до висновку, що у
позові ОСОБА_1 слід відмовити, а позов ДП „Донецька залізниця” підлягає
задоволенню.

Із матеріалів  справи судом
встановлено, що  житловий будинок на
АДРЕСА_1 перебуває на балансі ДП „Донецька залізниця”  і передано на обслуговування до її
відокремленого  підрозділу  Ясинуватського будівельно-монтажного
експлуатаційного управління, яке  не
є  юридичною особою.

Згідно положення про Ясинуватську дирекцію залізничних перевезень ДП
„Донецька залізниця”,  затвердженої  26.06.2006р. за № 419/н наказом
начальника  ДП „Донецька залізниця”, та
довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за
№101-4625 Ясинуватська дирекція залізничних перевезень має правовий статус
суб'єкта без права юридичної особи.

Відповідно до ст. 30 п.2 ЦПК відповідачем  можуть бути юридичні особи, тому вимоги  позивачки до відокремленого підрозділу  ДП „Донецька залізниця” - Ясинуватської
дирекції залізничних перевезень
безпідставні.

За даними
особистого рахунку  №1351 ОСОБА_3
є наймачем  квартири жилою площею 14,5
кв.м. в будинку АДРЕСА_1. В цьому приміщенні крім наймача  зареєстровано
ще 6  мешканців: дружина ОСОБА_6,
син ОСОБА_4 ( чоловік позивачки), донька ОСОБА_7, онук ОСОБА_8 та позивачка з
сином. Станом на 01.08.07 заборгованість по квартирній платі становить
515грн.29коп.

Як повідомлено  першим заступником міського голови з питань
діяльності виконавчих органів ради Гребенок З.Г. (лист від 02.11.07 за
№02-10-2549-2)  рішенням виконавчого
комітету Ясинуватської міської ради від 20.11.00 за №468 було затверджено
спільна постанова Ясинуватської дирекції залізничних перевезень і призидіума
територіального відділу Дорпрофсожа  про
заселення  в  квартиру
36 жилою площею 51,85кв.м. ОСОБА_3 із складом сім”ї 6 чоловік, що
проживає на АДРЕСА_1, в зв'язку з виселенням із ветхого будинку згідно рішення
Ясинуватської райдержадміністрації від 10.03.99 за №123. На підставі цього
рішення на ім”я ОСОБА_3 був виписаний ордер за №42 серія „АІ” про вселення до
квартири АДРЕСА_2, в якому у складі сім'ї, що підлягає заселенню, вказана
позивачка і її син. ОСОБА_5 10.01.2001р. членами комісії Ясинуватської дирекції
залізничних перевезень був складений акт
про  неотримання ордеру на
заселення в надану квартиру  сім'ї
ОСОБА_4, з причини відмови  отримання
однієї квартири сина ОСОБА_4 разом з батьком. На час  відвідування
даної сім'ї  . як зазначено в акті
син не проживав з невісткою. Бажали
отримати дві 2-х кімнатні квартири. Пунктом 6 рішення виконавчого
комітету Ясинуватської міськради від 15.08.01 за №350  було скасовано рішення виконкому від 30.11.00
в частині заселення квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 в зв'язку  з відмовою отримати ордер на заселення, ордер
№42 серія „АІ”- анульовано.   Актом  від 21.01.99р.,затвердженим  розпорядженням  голови районної державної адміністрації від
10.03.99р. за №123,  технічний стан
жилого будинку на роз'їзді АДРЕСА_1 було визнано непридатним  для подальшого проживання, стан  основних конструкцій споруди визнано  не задоволеним становив, знос склав  60%.

В судовому засіданні позивачка підтвердила припинення на той час нею
фактичних шлюбних відносин  з чоловіком
ОСОБА_4 та  факт її фактичного
постійного  проживання разом з сином у
матері за адресою: АДРЕСА_3. Наполягаючи на неправомірне позбавлення її з сином
права на заселення до нової квартири, вона підтвердила в суді, що   вказані рішення виконкому  в судовому порядку не оскаржувала.  Крім того, як повідомила в суді  позивачка про
відмову свекра від переселення  в
одну  нову квартиру їй стало відомо через
рік після його відмови у січні 2001 року, але
до суду звернулася тільки  в січні
2007 року.

Представлені неї відповіді
Ясинуватського міського голови, начальника  Ясинуватської дирекції залізничних
перевезень, з адміністрації ДП „Донецька залізниця”,  в.о.Ясинуватського міжрайонного прокурора
та  Донецько-Ясинуватського транспортного
прокурора, куди як пояснила позивачка протягом 2004-2005 роки  зверталася її мати,  свідчать, що їй було відомо про відхилення
адміністрації  ДП „Донецька залізниця”
від добровільного вирішення питання.

З її пояснень судом не було встановлено, що  з боку наймача  ОСОБА_3 та членів його її сім'ї, які
продовжують мешкати у ветхому приміщенні вчинялися перешкоди  для
користування позивачки та її сину даною жилою площею.

Опитаний  в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 підтвердила в суді . що її дочка ОСОБА_1 разом з сином  з 2000 року
перейшли проживати до неї  в
будинок АДРЕСА_3, де  вона і продовжує
проживати.

На підставі  викладеного, суд  визнає вимоги позивачки надати їй з
сином  постійного житла,  в зв'язку з переселенням  з непридатність  для проживання жилого приміщення в будинку на
454км, не ґрунтуються на законі, бо відповідно до положень  ст.113 ЖК
громадянам в зв'язку з виселенням надається інше благоустроенное
жиле приміщення.

Позивачка
ставить питання надання їй  з
сином іншого благоустроенного приміщення
в вз”язку з виселенням  з будинку на
АДРЕСА_1, де фактичне не проживає з 2000 року.

Згідно ст.71 ЖК  за членом
сім'ї  зберігається жиле приміщення при
його тимчасовій  відсутності  з поважних причин понад 6 місяців у випадках,
визначених  у абзаці 3 даної статтею.

Як встановлено в суді позивачка з
сином  не проживає в будинку на 454км. з
2000 року, т.т. понад 6 місяців, без поважних причин і тому суд визнає, що
вони  втратила право користування  цим жилим приміщенням.

Суд не приймає до уваги надану  нею квитанцію від 04.05.06  про оплату
боргу  по квартирній платі в сумі
120грн., бо  даний документ не спростовує
її ствердження про своє місце  фактичного  постійного мешкання з 2000 року в квартирі
АДРЕСА_3, який також за  рішенням  Ясинуватського виконкому від 25.09.91 за №317
визнаний ветхим, непридатним до тривалого проживання. Але  будинок АДРЕСА_3  є об'єктом
жилого фонду  комунальної власності
Ясинуватської міської ради, який
обслуговується КП ОЖКГ Ясинуватської міської ради і не є  предметом
спору заявленого позову.

Рішення може бути оскаржене до судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення  рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, або протягом 10 днів  з дня
проголошення  рішення без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження і
апеляційна скарга подаються через Ясинуватський міськрайонний суд, а копія
апеляційної скарги  одночасно до
апеляційного суду.

Суддя