Справа 22-1691/2007 р.
Головуючий у 1 інстанції      Курова
Категорія 21                                                                                    Доповідач
УХВАЛА

Іменем    України

15
березня 2007 року                                                                     м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого:
судді Голубинського A.M.

Суддів Папоян В.В., Санікової О.С.

При
секретарі Левтерової Н.В. За участю представника відповідача Глєбової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
Совєтському районі м. Макіївка на рішення Совєтського районного суду від 05
грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Совєтському районі м. Макіївки про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївка від 05 грудня 2006 року
позов задоволений, на користь позивача з відповідача стягнуто на відшкодування
моральної шкоди 10000 грн.

Відповідач приніс апеляційну скаргу на вказане рішення. Посилається на те,
що рішення суду не відповідає нормам матеріального права, оскільки Законом
України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" призупинено дію
статей Закону „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" (далі - Закон), що регулюють право на відшкодування
моральної шкоди. Судом не встановлено факту заподіяння моральної шкоди,
оскільки висновок МСЕК про встановлення зазначеного факту відсутній. Вважає, що
позивач пропустив строк позовної давності. Суд не врахував, що встановлено 5%
вини позивача в нещасному випадку. Просив рішення суду скасувати, в задоволенні
позову відмовити.

Представник
відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач в  судове засідання  апеляційного суду не з'явився,  письмових заперечень  на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити,
а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді спору встановлено, що
з позивачем 22.04.2004 р. під час роботи стався нещасний випадок, про що
складено акт форми Н-1. Висновком МСЕК від 22.09.2004 р. йому встановлена
втрата працездатності 20% у зв'язку з зазначеним каліцтвом безстроково. Втрата
здоров'я спричиняє позивачу моральну шкоду.

2

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Задовольняючи позов, суд правильно встановив обставини
справи, прийшов до висновку про те, що позивач має право на відшкодування
моральної шкоди. При цьому виходив з того, що з позивачем 22.04.2004 р. стався
нещасний випадок при виконанні трудових обов'язків. У зв'язку з нещасним випадком
позивачу висновком МСЕК від 22.09.2004 р. встановлено втрату працездатності 20%
безстроково. Втрата здоров'я спричиняє позивачу моральні страждання, оскільки
він переніс фізичний біль під час травми, порушені його життєві зв'язки, він
змушений був перейти на іншу роботу, часто лікується. Зазначеними доказами
спростовується довід апеляційної скарги про те, що суду не було надано доказів,
які підтверджують факт заподіяння моральної шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно
від відшкодування майнової втрати передбачено ст. 1 Закону і є одним із засобів
захисту особистих немайнових прав працівника. Обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди застрахованим, як це передбачено підпунктом „є" пункту 1
частини першої статті 21, частиною третьою статті 28 Закону, покладена на
відповідача..

В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-9/2004
р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпшому під час виконання
трудових обов'язків незалежно від ступеня страти професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння
шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновком МСЕК.

Довід апеляційної скарги про те, що факт отримання моральної шкоди не
підтверджений висновком МСЕК не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до
вимог ч.З ст. 34 Закону такий висновок необхідний у випадках, коли не настала
втрата професійної працездатності.

Доводи скарги про те, що позивач не має права на відшкодування моральної
шкоди, оскільки дія статей Закону, що передбачають право на відшкодування
моральної шкоди, призупинена, не заслуговують на увагу, тому що судом
встановлено факт заподіяння моральної шкоди і наявність права позивача на
відшкодування зазначеної шкоди. Той факт, що Законом України „Про Державний
бюджет України на 2006 рік" призупинено дію статей Закону, що регулюють
правовідносини, що виникли між сторонами по відшкодуванню моральної шкоди, не
впливає на правові висновки суду першої інстанції.

Розмір суми на відшкодування моральної шкоди судом визначено з урахуванням
глибини фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей,
оскільки внаслідок травми порушені функції ходи та опори, та відповідає засадам
розумності, виваженості та справедливості. Та обставина, що встановлена вина
позивача 5% в нещасному випадку, не впливає на висновки суду, оскільки не
встановлено, що причиною нещасного випадку стала груба необережність позивача.
Відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України за наявності грубої необережності
потерпілого, яка сприяла виникненню або збільшенню шкоди, розмір відшкодування
зменшується.

Згідно зі ст. 268 ЦК України на вимоги про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я позовна давність не поширюється, тому є
безпідставним довід апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк
позовної давності.

Рішення суду постановлено відповідно до норм матеріального та
процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Совєтському районі м. Макіївка відхилити.

Рішення Совєтського районного суду м. Макіївка від 05 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
касаційна скарга на неї може бути подана до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.