АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

б березня 2007 року Апеляційний
суд Житомирської області в складі:

головуючого
Головчук С.В.

суддів Миніч
Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі
Прищепі О.А.

з участю представника відповідачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконкому
Норинської сільської ради Овруцького

району, відділу приватизації Овруцької міської ради про
визнання

членом сім'ї, скасування рішення виконкому сільської ради
про

передачу у приватну власність квартири, визнання
незаконною

довідки про склад сім'ї, скасування свідоцтва про право
власності

на житло, вселення та реєстрацію

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Овруцького районного суду від 4 грудня 2006 року,

встановив   :

в січні 2006 року ОСОБА_1
звернувся з вказаним позовом до суду. Він зазначав, що перебував в
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 2000 року. В жовтні 2002
року на їхню сім'ю з чотирьох осіб було видано ордер на жилий будинок АДРЕСА_1 жилою площею 37,8 кв.м. їх сім'я
вселилась в будинок, а в квітні 2004
року відповідачка поміняла замки, не впустила його в будинок та повідомила,
що вона та діти є власниками будинку. Вказаний будинок було приватизовано в
рівних частках на ОСОБА_2 та двох неповнолітніх дітей в січні 2004 року на підставі
довідки сільської ради про склад сім'ї на ім'я ОСОБА_2, до якої його не
включено. Посилаючись на викладене, просив визнати незаконним рішення про
передачу квартири у власність відповідачки та скасувати свідоцтво про право
власності на вказаний будинок.

В вересні 2006 року ОСОБА_1
доповнив вимоги про визнання права на проживання у спірному будинку як члена
сім'ї з жовтня 2002 року по
квітень 2004 року.

Рішенням
Овруцького районного суду від 4
грудня 2006 року
позов задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 по квітень 2004 року, визнано
незаконним рішення виконкому Норинської сільської  ради №  15  від  14.02.2003
року в частині  передачі

Справа № 22ц/572                                                 Головуючий
у суді 1 -ї
інстанції Діброва О.В.

Категорія 5                                                                                    Суддя-доповідач
Головчук С.В.

2

вказаного будинку у власність та визнано недійсним
свідоцтво про право власності на зазначене жиле приміщення № 4 514 від 28.01.2004 року.
Постановлено вселити ОСОБА_1 в зазначений будинок. В задоволенні решти вимог
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про
відмову в позові. Зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Так, суд не прийняв до уваги ту обставину, що позивач ніколи не був
зареєстрований у спірному будинку, про що свідчать записи в журналі сільської
ради. Шлюб з ОСОБА_1 розірвано в вересні 2003
року, тобто до приватизації будинку. Останній в ньому не проживав з лютого 2003 року внаслідок
вкрай неприязнених стосунків, про що свідчать матеріали справи про розлучення,
яку суд не дослідив. Характер таких стосунків підтверджується її зверненнями до
міліції. Суд безпідставно послався на показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
є друзями позивача.

Розглянувши
справу в межах, визначених ст.303 ЦПК, перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів
справи видно, що на підставі рішення Норинської сільської ради № 79 від 23.10.2002 року сім'ї
ОСОБА_2(в даний час в зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на
ІНФОРМАЦІЯ_1) видано ордер на сім'ю з чотирьох осіб на жилий будинок АДРЕСА_1. Спірне жиле
приміщення складається з трьох кімнат жилою площею 37,8 кв.м. (а.с.4,9) .

Відповідачкою не
оспорюється факт вселення позивача у вказаний будинок разом з сім'єю після
видачі ордеру.

Та обставина, що
ОСОБА_1 нє зареєструвався в спірному будинку, сама по собі не свідчить про
відсутність у нього права на це житло.

В п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996
року "Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя" роз'яснено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі
не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника
приміщення), або ж для відмови їй у цьому.

Таким чином
позивач як член сім'ї наймача ОСОБА_2 набув право на вказане жиле приміщення.

Відповідачкою
ОСОБА_2 не надано доказів на спростування доводів позивача про його проживання
в будинку до квітня 2004
року. Свідок ОСОБА_5  лише
підтвердила, що позивач не був зареєстрований у спірному будинку, а про його
непроживання в ньому їй відомо лише зі слів людей (а.с.5б).

Підстав критично
ставитись до показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт
проживання ОСОБА_1 до квітня 2004
року, у суду не було, оскільки вони не спростовані іншими доказами.

За таких
обставин суд правильно визнав за позивачем право користування спірним жилим
приміщенням на час його приватизації в січні 2004 року. Зустрічних вимог про визнання ОСОБА_1 таким, що
втратив право користування жилим приміщенням ОСОБА_2 не заявляла.

3

Відповідно до ч.4  ст.5
Закону України „Про приватизацію державного
житлового  фонду"  право
на  приватизацію  квартир (будинків) державного житлового фонду
одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках).

Враховуючи
викладене, суд правильно визнав незаконними рішення виконкому Норинської
сільської ради № 15 від 14.02.2003 року про
передачу спірного будинку у приватну власність ОСОБА_2 та двох неповнолітніх
дітей і свідоцтво про право власності на вказаний будинок № 4514 від 28.01.2004 року.

Рішення суду
відповідає обставинам справи та вимогам закону, підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 209,
303, 307, 313-315, 317 ЦПК України, суд

ухвалив   :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Овруцького районного суду від 4
грудня 2006 року
залишити без змін.

ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу проголошення,

Головуючий

Судді