Справа
№22-3228-2007                                          Головуючий у 1 інстанції Білак С.В..
Категорія 21                                                                Доповідач Олейникова Л.С.,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

22 березня 2007року
Апеляційний суд Донецької області у складі:   Головуючого судді Новодворської О.І.,

Суддів Олєйниковій Л.С., Лук"янової С.В., При
секретарі Андрі О.А., В присутності позивача,представників сторін, Розглянув у
відкритому судовому засіданні місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Димитрові  на рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 2 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в
місті Димитрово про стягнення недорахованих сум щомісячних страхових виплат,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ФСС
в місті Димитрово про стягнення
недорахованих сум щомісячних страхових виплат,посилаючись на те,що
відповідачем невірно застосовані коефіцієнти для перерахунку .

При цьому в
обгрунтування своїх вимог посилався на те,що у зв"язку з стійкою втратою
працездатності, встановленою з 15 серпня 1958 року та пов"язаною з
виробничою травмою ,йому як потерпілому на виробництві призначені та
виплачуються страхові щомісячні виплати ФСС
в м.Димитрові.

Вважає,що у
разі невірного застосування правлінням ФСНВ норм ч.2 ст.29 ЗУ „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та профзахворювань" йому було недораховано за період з 1
березня 2002 року по 1 листопада 2006 року 12602 грн.76 коп щомісячних
страхових виплат в відшкодування шкоди.

Згідно з ч.2 ст.29 ФСС зобов"язаний щорічно з 1
березня запроваджувати перерахунок щомісячних страхових виплат у разі зростання
у порередньому календарному році середньої
заробітної плати в галузях національної економіки за даними центрального
органу виконавчої влади з питань статистики.Відповідач же запроваджував
перерахування щомісячних страхових виплат на підставі коефіцієнтів зростання
реальної середньої заробітної плати у галузях національної економіки та видавав
з цього приводу постанови правління ФСНВ
від 14.04.02 №15 з 1 березня 2002 року на коефіцієнт 1.193,від 4 березня
2003 року №3 з 1 березня 2003 року -1.182,від 15 березня 2004 року №17 з 1
березня 2004 року -1.152,від 28 лютого 2005 року з 1 березня 2005 року
-1.238,від 6 березня 2006 року №3 з 1 березня 2006 року -1.203.

Між тим,за
даними Держкомстату України зростання середньої заробітної плати у
галузях національної економіки встановлено за 2001 рік-1.352,за 2002
рік-1.210,за 2003 рік-1.228,за 2004 рік-1.275,за 23005 рік-1.367,які необхідно
було застосувати для перерахунку з 1 березня відповідного року.

Видаючи
постанови про перерахунок страхових виплат на коефіцієнти росту реальної
заробітної плати правління перевищило свої повноваження,про що вказано в постанові Київського апеляційного господарчого
суду по справі № 13/792 від 14 червня

2

2005 року .В
цій частині вказаної постанови правління ФСНВ визнавалися недійсними та залишено
без змін Вищим адміністративним судом України .

Рішенням Димитровського міського
суду Донецької області від 2 лютого 2007 року
вимоги ОСОБА_1 задовблено повністю та з виконавчої дирекції Фонду позов
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Димитрово на його користь стягнуто в рахунок недорахованих
сум щомісячних страхових виплат за період з 1 березня 2002 року по 1 листопада 2006 року 12602 грн.76 коп відділення  виконавчої
дирекції Фонду в місті Димитрово зобов"язано виплачувати ОСОБА_1 з
1 листопада 2006 року щомісячно по 1801 грн.69 коп до наступного перерахунку.

Постановляючи рішення,суд виходив з
того,що відповідачем неправомірно для перерахунку страхових сум
примінявся термін „Реальна заробітна плата",який не міститься в ч.2 ст.29 ЗУ „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків..

Не погодившись з рішенням суду
виконавча дирекція Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві в
місті Димитрові   подали апеляційну
скаргув якій оспорюють обгрунтованість рішення суду,просять його скасувати .

В обгрунтування апеляційної скарги
ФСС   вказали,що перерахування сум щомісячних страхових виплат позивачу
проводилось відділенням на підставі постанов правління Фонду№15 від 14
березня 2002 року,№3 від 4 березня 2003 року,№5 від 24 лютого 2004 року,№3 від
28 лютого 2005 року,№3 від 6 березня 2006 року,у яких були встановлені коефіцієнти
для перерахунку. Виходячи з п.9 та п.3 Статуту Фонду передбачено,що правління Фонду має виключне право видавати у межах
своєї компетенції постанови з питань відшкодування матеріальної та
моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.Відділення згідно п.5
Положення про Відділення такого права не має і не може самостійно встановлювати
коефіцієнти для перерахунку щомісячних страхових виплатному керується рішенням правління.Тому безпідставними є посилання
позивача на те,що відділення не повинно застосовувати у своїй діяльності
постанови Фонду,що суперечить діючому
законодавству, до того ж постанови правління Фонду не були визнані незаконними
в установленому законом порядку.

На їх думку Димитровське відділення
виконавчої дирекції не може бути відповідачем по справі,бо
рішення Господарських судів стосуються тільки правління Фонду.Крім того,постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14 червня 2005 року були визнані недійсними постанови
Правління від 14 березня 2002 року та від 4 березня 2003 року ,що стосується
коефіцієнтів з 1 березня 2004,32005,2006 років вони взагалі не були предметом
розгляду суду і постанови Правління Фонду ,якими були встановлені ці коефіцієнти
не були визнані незаконними,тому ці коефіцієнти взагалі не можуть бути предметом
спору.Суд не прийняв до уваги практику Апеляційного суду Донецької області та
Верховного суду України з цих питань.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримала у повному обсязі і просила її задовольнити,скасувати рішення суду та
відмовити в задоволенні позову.

Позивач та
його представник ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечували,просили
апеляційну скаргу ФСС відхилити,рішенння суду залишити без змін.

Заслухавши   дововідь
судді   -доповідача   ,сторони,дослідивши   матеріали цивільної
справи,апеляційний  суд вважає,що  апеляційна скарга виконавчої дирекції

3

Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві підлягає задоволенню ,а рішення суду першої
інстанції скасуванню з постановою нового рішення з наступних підстав.

Постановляючи рішення,суд першої
Інстанції виходив з того,що відповідачем
неправомірно для перерахунку страхових сум примінявся термін „Реальна заробітна
плата",який не міститься в ч.2 ст.29 ЗУ
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків..

Але з таким висновком погодитися не можна. Судом
встановленого ОСОБА_1 у зв"язку з стійкою втратою працездатності,
встановленою з 15 серпня 1958 року та пов"язаною з виробничою травмою , як потерпілому на виробництві
призначені та виплачуються страхові щомісячні виплати ФСС в м.Димитрові.

З 1 березня 2002 року, 2003 року,2004,2005 та 2006 років
виконавча дирекція ФСС провела перерахунок щомісячних страхових виплат
позивача,збільшив виплати на коефіцієнти росту середньомісячної заработної
плати в галузях національної економіки в 1.193,1.182,1.152 ,1.238,1.203 рази ,у
зв"язку з чим розмір щомісячних страхових виплат позивача склав відповідно
613 грн.87 коп,725 грн.59 коп,835 грн.88 коп,1034 грн.82 коп, 1244 грн.89 кой.

Апеляційний
суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції про неправильний
перерахунок та зниження розмірів щомісячних страхових виплат.

При цьому суд виходить з того,що у
відповідності зі ст.29 Закону України «Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань,які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року
з наступними змінами та доповненнями та постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві від 31 січня 2002 года №7 «Про
затвердження порядку порядку назначения
та проведення страхових виплат потерпілим» перерахунок розмірів страхових
виплат проводится у разі
збільшення у попередньому календарному році середньої заробітної плати у
галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з
питань статистики.

Таким чином,вказаним Законом не
передбачено право Фонду приймати рішення про порядок застосування коефіцієнта
на свій розсуд.

Постановою Правлення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 14 березня
2002 року №15 «Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат потерпілим »
,йде  мова про необхідність застосування
коефіцієнта 1.139.

Постановою Правлення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 4 березня 2003 року №3 «Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим з 1 березня 2003 року, йде  мова про необхідність застосування
коефіцієнта 1.183.

Постановою Правлення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 24 лютого 2004 року № 5 «Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим з 1 березня 2004 року ,йде  мова про необхідність застосування
коефіцієнта 1.152.

Постановою Правлення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 28 лютого 2005 року №3 «Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим з 1 березня 2005 року ,йде  мова про необхідність застосування
коефіцієнта 1.1238.

Постановою Правлення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 6 березня 2006 року №3 «Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим з 1 березня 2006 року , йде мова
про необхідність застосування коефіцієнта 1.203.

4

Відповідно до ст. 17 п. 12 вказаного вище Закону України
«Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві.. .«рішення правління Фонду ,прийняте в межах його компетенції ,є обов'язковим для
виконання усіма страховниками та застрахованими.

З урахуванням
викладеного,апеляційний суд вважає,що правління Фонду ,приймаючи постанови про перерахуванця сум щомісячних страхових виплат
потерпілим /членам їх сімей/ діяло в межах
своїх повноважень ,відділення ж в місті Димитрово самостійно встановлювати коефіцієнти для перерахунку щомісячних страхових
виплат не може дому керується рішенням правління.

Висновки суду
першої інстанції про те,що відділення не повинно застосовувати у своїй діяльності постанови Фонду,суперечить діючому
законодавству та є безпідставними.

Враховуючи
викладене,апеляційний суд вважає,що Димитровське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування ...від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань перерахування сум  страхових
виплат ОСОБА_1 проводила правильно .

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
Україні в місті Димитрові  слід задовольнити частково ,рішення суду
скасувати.

Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК
України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і
постановлює нове рішення або змінює його,якщо є порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись
ст.ст. 307 ч.1п.3,309 п.4,313,314 ч.2 п.1,316 ЦПК України ^апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
Україні в місті Димитрові
задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду
від 2 лютого 2007 року скасувати. В задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Димитрово про стягнення недорахованих сум щомісячних
страхових виплат відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.