Справа № 2-57/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14
березня 2007 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі
головуючого судді-Рябішина А.О. при секретарі-Луговій Є.В. з участю адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про відшкодування майнової та моральної шкоди
заподіяної ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить
стягнути з них , відповідно як з винного в скоєнні ДТП та власника
джерела підвищеної небезпеки 10 474 , 52 грн. майнової та 10 000 грн. моральної
шкоди-солідарно.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим , що під час ДТП яке сталось
11.06.2006 року за участю автомобіля "Хонда-Аккорд"
д.н. НОМЕР_1під його керуванням та автомобіля ЗАЗ-Дейво д.н.
НОМЕР_2власником якого є ОСОБА_3. яким керував ОСОБА_2. його автомобіль отримав
технічні пошкодження. Постановою судді Полтавського районного суду від
13.07.2006 року винним в ДТП
визнаний ОСОБА_2.

Моральна шкода обґрунтовується тим , що автомобіль втратив товарний вигляд
, йому прийшлось нервувати через те , що він не має коштів для проведення
ремонту , тривалим часом витраченим для проведення ремонту та тим , що
відповідач ОСОБА_2. не приймав заходів по відшкодуванню шкоди.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав , уточнив
підставу стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_3. зазначивши , що
ОСОБА_2. перебував з нею в трудових відносинах , просив задовольнити і дав
свідчення аналогічні тим , що викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2. будучи належним чином повідомленим про день і час
слухання справи в судове засідання не з"явився та не повідомив суду
причину неявки , а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його
відсутності на наявних у справі доказах.

Відповідачка ОСОБА_3. в судовому засіданні позовні вимоги
не визнала та пояснила суду , що автомобіль перебував в оперативному управлінні
ОСОБА_2з яким нею укладений договір оренди і тому відповідальність за заподіяну
шкоду має нести саме він.

Заслухавши пояснення сторін , міркування адвоката , вивчивши матеріали
справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується
матеріалами справи 11.06.2006 року за участю автомобілів "Хонда-Аккорд" д.н.
НОМЕР_1під керуванням водія ОСОБА_1.
який є і його власником та автомобіля ЗАЗ-Дейво д.н. НОМЕР_2

власником
якого є ОСОБА_3. під керуванням водія ОСОБА_2сталось ДТП винним в якому
постановою судді Полтавського районного суду від 13.07.2006 року визнано водія
ОСОБА_2..

Згідно наданих позивачем доказів , що містяться в матеріалах справи і які
були перевірені судом , вартість відновлювального ремонту належного йому
автомобіля становить 10 474,52 грн. і вказана сума стороною , що була присутня
в судовому засіданні фактично не оспорюється , виходячи із фактично вчинених
нею дій.

Звертаючись до суду з позовом в якому він просить стягнути заподіяну йому
майнову та моральну шкоду солідарно з обох відповідачів позивач як на підставу
його задоволення посилається на ту обставину , що відповідач ОСОБА_3. є
власником джерела підвищеної небезпеки і тому вона має нести відповідальність
нарівні з особою яка безпосередньо винна у вчиненні ДТП.

Між тим вказані твердження позивача не ґрунтуються на
законі і не відповідають фактичним обставинам по справі.

Відповідно до ч. 2 ст.. 1187 ЦК
України шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується
особою , яка на відповідній правовій підставі (право власності , інше речове
право , договір підряду , оренди тощо ) володіє транспортним засобом ,
механізмом , іншим об"єктом , використання , зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня
1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" із відповідними змінами під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин , що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності , повного
господарського відання , оперативного управління або з інших підстав (договору
оренди , довіреності тощо).

В судовому засіданні встановлено , що автомобіль ЗАЗ-Дейво д.н. НОМЕР_2на
момент ДТП перебував
в оперативному управлінні ОСОБА_2згідно довіреності від 13 лютого 2006 року ,
що засвідчена приватним нотаріусом і строк її дії на момент ДТП не скінчився.

Іншою підставою для стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_3.
позивач вважає , що ОСОБА_2. перебував з нею в трудових відносинах.

Між тим вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні і спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

За таких обставин суд вважає , що відповідальність за заподіяну майнову
шкоду має нести володілець джерела підвищеної небезпеки , тобто ОСОБА_2.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд
враховує вимоги законодавства , положення постанови Пленуму Верховного Суду
України , що регулюють вказані правовідносини.

Відповідно до ст..23 ЦК України та
положень Постанови
Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди особа має право на відшкодування моральної шкоди ,
завданої внаслідок порушення її прав.

Зазначена стаття визначає в чому саме полягає заподіяна особі моральна
шкода і зокрема зазначає , що моральна шкода полягає у душевних стражданнях
яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її
майна.

З огляду на наведені обставини суд вважає , що позивачем доведений факт
заподіяння йому моральної шкоди яка полягає у душевних стражданнях викликаних
пошкодженням його майна , неможливості своєчасно відновити товарну цінність
майна , ухиленням відповідача від відшкодування шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення конкретної суми моральної шкоди суд
враховує глибину заподіяних позивачу моральних страждань і виходячи із вимог
розумності та справедливості вважає , що сума 10 000 грн. є необхідною і
достатньою для повного відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.. 10,11,60,208-215 ЦПК України
, ст..23,1187 ЦК України
, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року
"Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" із відповідними змінами , Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" , суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_110 474 ,52 грн.
заподіяної майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог про стягнення майнової та моральної шкоди з
ОСОБА_3відмовити за безпідставністю .

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1350 грн. судових
витрат.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави 113,24 грн. державного мита, ЗО грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 10 днів з моменту
проголошення шляхом подачі заяви про намір оскарження та подачі на протязі 20
днів з моменту подачі заяви апеляційної скарги.