Справа № 2-23, 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23  січня 2007 року                    Ставищенський районний суд
Київської області в складі:

головуючої - судді:                                Марущак Н. М.,

при секретарі:                                          Карабань З.
І.,

з участю представника позивача:                    Савченко С. В.,

відповідача:
ОСОБА_1,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище
справу за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк
„ПриватБанк”  до ОСОБА_1 про розірвання
договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулось закрите акціонерне
товариство комерційний банк „ПриватБанк” в особі філії „Розрахунковий
центр" „ПриватБанк”, посилаючись на те, що 16 січня 2006 р. між вказаним
банком та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг
(базовий № SAMDN8224), згідно
якого їй було видано кредитну карту НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт в
розмірі 2000 гривень з базовою відсотковою ставкою 36 відсотків річних.
Позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його
користування не повернуті. Банк щодо випуску кредитної карти та надання кредиту
свої зобов'язання по договору виконав. Але дії відповідача призвели до
порушення вимог чинного законодавства, внаслідок чого виникла заборгованість
перед банком в розмірі 2113,18 гривень станом на 30 листопада 2006 року.

Позивач просить розірвати вказаний договір про надання
банківських послуг та стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по
кредитному договору в сумі 2113,18 гривень.

Представник позивача в попередньому судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній
заяві ЗАТ КБ „ПриватБанк”.

Відповідачка ОСОБА_1 в попередньому
судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що між нею та  ЗАТ КБ „ПриватБанк” 16 січня 2006 року було
укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого їй було видано
кредитну карту та встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 гривень з базовою
відсотковою ставкою 36 відсотків річних. Станом на 30 листопада 2006 року вона
заборгувала банку по даному договору 2113,18 гривень.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача, яка діє відповідно до довіреності і має повноваження на
вчинення такої дії, пояснення та  усну
заяву про визнання вказаного позову відповідачки, та перевіривши письмові
докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 16 січня 2006р. між
ЗАТ комерційний банк „ПриватБанк” та відповідачкою було укладено договір про
надання банківських послуг (базовий № SAMDN8224), згідно якого останній було видано кредитну карту НОМЕР_1
та встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 гривень з базовою відсотковою
ставкою 36 відсотків річних з терміном закінчення дії кредитного ліміту 16
січня 2011 року.. Станом на 30 листопада 2006 року заборгованість відповідачки
перед банком по даному договору становить 2113 грн. 18 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним
чином.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов”язання
воно може бути припинене внаслідок односторонньої відмови від зобов”язання,
якщо це встановлено договором або законом, або договір може бути розірвано.

Відповідно до
ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов¢язок позичальника
повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення
чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до
висновку, що оскільки відповідачка умови кредитного договору належним чином не
виконала, заборгувала по  даному договору
2113 грн. 18 коп., і нею позов визнається, то він підлягає задоволенню:  договір про надання банківських послуг
(базовий № SAMDN8224) від 16
січня 2006 року, укладений між банком та ОСОБА_1 необхідно розірвати та
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору в
сумі 2113,18 гривень.

З відповідачки на користь позивача слід стягнути також
судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення відповідно до ч. 1
ст. 88 ЦПК України.

Керуючись
ст. ст. 509, 525, 526, 530, 536, 610-612, 614-615, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК
України та ст.ст.  10, 11, 60,
88, 209, 213-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк” до
ОСОБА_1 задовольнити.

Договір про надання банківських послуг (базовий № SAMDN8224) від 16
січня 2006 року, укладений між закритим акціонерним товариством комерційний
банк „ПриватБанком” в особі філії „Розрахунковий центр" ПриватБанку та
ОСОБА_1,  розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк” в особі філії „Розрахунковий центр "ПриватБанк” суму заборгованості
по кредитному договору 2113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 18 копійок,
судовий збір в сумі 51  (п'ятдесят одна)
гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 (тридцять)
гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський районний суд Київської області шляхом
подачі  в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя