Справа № 22ц-540/2007 р. Головуючий у 1-й інстанції - Негода А.М.
- цивільна                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 квітня 2007
року   Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого -
судді Хромець Н.С. суддів - Острянського В.І., Смаглюк Р.І. при секретарі -
Мехед Т.О. з участю - відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від
04 квітня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1про стягнення
аліментів,

встановив:

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів, обґрунтовуючи тим, що від шлюбу з відповідачем,
який був розірваний 05.07.1989 року, має дочку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. На
даний час дочка є повнолітньою, але навчається Ніжинському державному
педагогічному університеті ім. МХоголя. В зв'язку з чим просила суд стягнути з
відповідача аліменти на утримання дочки на час її навчання до досягнення нею 23
років.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області
від 04 квітня 2006 року позов ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти
на утримання дочки ОСОБА_4в розмірі 1А частини всіх видів заробітку, щомісячно,
починаючи з 1 лютого 2006 року і до досягнення нею 23 років за умови, що вона
буде продовжувати навчання, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та направити
справи на новий розгляд, посилаючись на порушення судом при ухваленні рішення
норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що він не був
повідомлений про місце та час розгляду справи, копію судового рішення йому не
було надіслано, а позовна заява, що була надіслана йому не відповідає змісту
позовної заяви, яка є в матеріалах справи. Вказує, що він не з'являвся в суд
для дачі пояснень, але в справі є протокол судового засідання про його допит.
Також апелянт зазначає, що він не відмовляється надавати матеріальну допомогу
своїй донці, але не має можливості сплачувати аліменти більше ніж 150 грн. на
місяць, оскільки має на утриманні дружину та доньку ОСОБА_5, 1990 року
народження, а також матеріально допомагає своїй матері.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги
відсутні, враховуючи наступне.

По справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 05
липня 1989 року, від якого мають доньку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. На даний час ОСОБА_4досягла повноліття та є студентом Ніжинського
державного педагогічного університету ім. МГоголя денної форми навчання, що
підтверджується довідкою №19 від 24.11.2005 року (а.с.3). Відповідно до
положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у
зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані
утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть
надавати матеріальну допомогу. Таким чином, рішення суду першої інстанції
вимогам норм матеріального права відповідає.

Посилання відповідача на те, що він не брав участі у
справі і не давав у суді пояснень не підтверджені жодними доказами, а навпаки
спростовані протоколом судового засідання Прилуцького міськрайонного суду від
23 березня 2006 p.,
який виконував ухвалу Ічнянського районного суду від 15 лютого2006 р.
(а.с.7 - 10). З пояснень відповідача, зафіксованих у названому протоколі,
вбачається, що він визнавав позов і погоджувався сплачувати аліменти на
утримання дочки в розмірі V4
частини свого заробітку. До того ж, із відповіді начальника Державної
виконавчої служби на скаргу позивачки № С-456/П2 від 28 грудня 2006 р.
вбачається, що 25 квітня 2006 р. ОСОБА_1 сплатив за виконавчим листом № 2-130,
тобто виконавчим листом, виданим Ічнянським районним судом 10 квітня 2006 р. на
підставі рішення по справі № 2-130, тобто по даній справі, сплатив 130 грн.
аліментів, таку ж суму сплатив за цим же виконавчим листом 15 серпня 2006 р. і
такими діями фактично визнав позов. Дані обставини спростовують посилання
відповідача про те, що йому не було відомо про наявність рішення Ічнянського
районного суду до 21 грудня 2006 р.

Наведені обставини свідчать про відсутність порушень
процесуального закону судом першої інстанції і про відсутність підстав для
скасування рішення місцевого суду про стягнення аліментів з відповідача у
розмірі ¼  частини його заробітку.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Ічнянського районного суду
від 04 квітня 2006 р. залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.