Справа № 2-257
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

29
січня 2007 року                                           Ялтинський міський суд Автономної Республіки
Крим у складі головуючого судді - Кайро І. А.

при секретарях   - Іванової С.В., Авакян А.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ялти цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3,
ОСОБА_43-я особа відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб
Ялтинського міського управління, ГУ МВС України в АР Крим, служба у справах
неповнолітніх, комунальне підприємство БТІ м. Ялта, комунальне підприємство РЄО
№1 про вселення, визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, та
усунення перешкод у користуванні

В С Т А Н О В И В :

Позивачки звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа відділ громадянства імміграції
та реєстрації фізичних осіб Ялтинського міського управління ГУ МВС України в Ар
Крим, служба у справах неповнолітніх, комунальне підприємство БТІ м. Ялта,
комунальне підприємство РЄО №1 про вселення, визнання договору купівлі -
продажу квартири недійсним, та усунення перешкод у користуванні. Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_3 09 квітня 1993 року отримав у дар
АДРЕСА_1, у якій вона проживала та була зареєстрована.  У 2004 році у неї народилася донька ОСОБА_2,
проте оскільки ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, учиняв сварки та бійки то
вона з дитиною була змушена найти тимчасове житло. У теперішній час відповідач
ОСОБА_3 не пускає її з дитиною у квартиру, чим чинить їй перешкоди у
користуванні даною квартирою.  На її
прохання зареєструвати у квартирі її доньку відповідач ОСОБА_3 також
відмовляється. Крім того під час розгляду справи їй стало відомо, що відповідач
ОСОБА_3 продав спірну квартиру своєму братові - ОСОБА_4. даний договір купівлі
- продажу вона вважає незаконним, та просить визнати дану угоду недійсною,
оскільки ця угода на її думку є фіктивною. У теперішній час там як і раніше
мешкає відповідач ОСОБА_3, а  ОСОБА_4
який нібито придбав квартиру фактично не проживає у квартирі, та не сплачує
комунальні послуги. На підставі викладеного вона та змушена звернутися до суду
з даною позовною заявою.

Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позову
заперечували, при цьому пояснивши, що на підставі договору купівлі - продажу
ОСОБА_3 продав а ОСОБА_4 придбав АДРЕСА_1. У теперішній час ОСОБА_4 як власник
квартири заперечує проти проживання у ній позивачки з її дитиною, у зв'язку з
чим та не пускає у квартиру їх. Відносно угоди договору купівлі - продажу,
відповідачі пояснили, що вона була дійсно укладена та посвідчена нотаріусом. У
теперішній час ОСОБА_4 як власник квартири не заперечує проти мешкання там його
брата ОСОБА_3, у зв'язку з чим він там та проживає.

Представник 3-ї особи КП БТІ м. Ялта
просив прийняти рішення на розсуд суду.

Представник 3-ї особи КП БТІ м. Ялта
у судове засідання не з'явився, про  день
та час слухання справи сповіщений належним чином, від нього надійшла заява у
якій він просить суд розглянути справу за його відсутністю.

Нотаріус ОСОБА_5 у судовому
засіданні пояснила, що вона дійсно 24 травня 1995 року посвідчила договір
купівлі - продажу АДРЕСА_1. При цьому вона також зазначила, що якби сторони не
підтвердили розрахунок, вона не мала б можливості посвідчити дану угоду.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін суд приходить до висновку про необхідність частково
задовольнити позов по наступних підставах:

У відповідності до ст.. 64 ЖК
України, члени родини наймача, які мешкають сумісно з ними, користуються на
рівні з наймачем всіма правами та несуть усі обов'язки, яки випливають з
договору найму житлового приміщення.

Крім того у відповідності до ст. 65
ЖК України, особи, які були вселені до житлового приміщення у якості членів
родини наймача, набувають рівні з іншими членами родини права користування
житловими приміщеннями.

У відповідності до чинного
законодавства України, місцем мешкання неповнолітньої дитини, є місце мешкання
її матери.

Також зі змісту ст.. 65 ЖК України вбачається,
що згода усіх мешкаючи у квартирі членів родини на вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей не потрібна.

При цьому судом встановлено, що у відповідності до копії договору
дарування, 09 квітня 1993 року відповідач прийняв у дар АДРЕСА_1(а.с.7).

З копії свідоцтва про народження
позивачки ОСОБА_1 вбачається, що вона є донькою відповідача ОСОБА_3

У відповідності до копії будинкової
книги, позивачка ОСОБА_1 була також зареєстрована у спірній квартирі, як член
родини (а.с.10).

З копії свідоцтва про народження
вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є мати неповнолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження (а.с.67).

При цьому судом було достовірно
встановлено, що відповідачі у теперішній час не пускають позивачку з її
неповнолітньою дитиною до спірної квартири, чим чинять їм перешкоди у
користуванні квартирою.

Крім того судом також було
встановлено, що на теперішній час, відповідачі не пред'являють вимог до
позивачів про визнання останніх такими, що втратили право на користування
житловим приміщенням.

За таких підстав суд приходить до
висновку, що позивачка ОСОБА_1, будучи зареєстрована у спірній квартирі як член
родини, має право на користування спірною квартирою.

ОСОБА_2., хоча до теперішнього часу не зареєстрована у спірній квартирі,
проте також має право на вселення до квартири, оскільки вона є неповнолітньою
донькою ОСОБА_1 та у відповідності до чинного законодавства України - повинна
мешкати разом з матерю.

Оскільки  відповідачі чинять їм перешкоди у реалізації
їх законних та охоронюваних законом прав, на мешкання у спірній квартирі,
вимоги позивачів у частині  усунення їм
перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом їх вселення до неї, та
зобов'язання ВГІРФО зареєструвати ОСОБА_2 у спірній квартирі - ґрунтуються на
законі, у зв'язку з чим повинні бути задоволені.

Що стосується вимоги позивачів,
стосовно визнання угоди, договору купівлі - продажу спірної квартири -
недійсною, то суд вважає що у задоволенні даної вимоги необхідно відмовити,
оскільки суду не було надано доказу недійсності даного правочину у
відповідності до вимог ст.. 215 ЦК України. Також судом було достовірно
встановлено, що відповідачі повністю виконали угоду  що вимагає нотаріального посвідчення та
зареєстрували квартиру у БТІ м. Ялта на своє ім'я як цього вимагає ст. 47 ч. 2
ЦК України (в редакції 1960 року). Крім того позивачами був пропущений строк
позовної давності для пред'явлення даної вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволені
частково, з відповідачів на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати
пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі
викладеного й керуючись ст. ст. 3,4, 10,60, 118-119, 121,212-215 ЦПК
України;  ст.. 116, 156, 157, 160 ЖК
України, ст. 2324 ЦК України, п.4,9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2- задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2до АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4не чинити перешкоду у користуванні ОСОБА_1,
ОСОБА_2 АДРЕСА_1

Зобов'язати відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб
Ялтинського міського управління, ГУ МВС України в АР Крим провести реєстрацію
ОСОБА_2у АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 12
(дванадцять) гривень 75 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15 (п'ятнадцять) гривень з
кожного.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2у частині визнання недійсним
договору купівлі - продажу - відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через Ялтинський міський
суд  АРК у порядку встановленому ст. ст.
294, 296 ЦПК України.

СУДДЯ