Справа
№ 22-ц-405/2007 р.                                       Головуючий
Категорія: визнання права власності
у порядку спадкування                                                                    Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2007 року                                                                         м.
Харків.

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ЛуспеникаД.Д., суддів: Швецової Л.А.,
Яцини В.Б., при секретарі Шевченко О.Б., розглянувши  у
відкритому судовому  засіданні  цивільну
справу  за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від  15  листопада 2006
року за позовом     ОСОБА_1 до
виконкому   Орджонікідзевської   районної
ради   м.   Харкова,
третя   особа:   житлово-комунальне управління 141 м. Харкова про
визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

5
липня 2006 року
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до виконкому Орджонікідзевської районної
ради м. Харкова, третя особа: житлово-комунальне управління 141 м. Харкова про
визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в
обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
її сестра ОСОБА_2, після смерті якої вона є єдиним спадкоємцем за законом.
Позивач вважає, що після смерті спадкодавця залишилося майно, яке вона не
прийняла, а саме гараж №
АДРЕСА_1 у м. Харкові, на який не має правовстановлюючих
документів, але який ОСОБА_2. купила у 1980
році у ОСОБА_3. Крім цього просила продлйти строк на прийняття спадщини.

В судовому
засіданні позивач свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному
обсязі, пояснила, що відповідно до рішення виконкому Орджонікідзевської
районної ради, інваліду 2-ї
групи ОСОБА_4. була виділена земельна ділянка для будівництва гаражу у 1970 році. У 1980 році чоловік
ОСОБА_4. - ОСОБА_3.
продав вказаний гараж ОСОБА_2., яка користувалась ним до часу смерті. З 1998 року вказаним
гаражем користується позивач, як спадкоємець після смерті сестри і тому просила
визнати за нею право власності на вказаний гараж в порядку спадкування за
законом.

Представник відповідача
позов не визнав, вказав, що вказаний гараж не був зареєстрований на праві
власності за ОСОБА_2., тому не може бути успадкований ОСОБА_1.

Представник
третьої особи в судове засідання не з"явився, надав суду заяву з проханням
слухати справу за їх відсутності.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від  15 листопада 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

2

На вказане
рішення ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, в якій вона просить рішення суду
скасувати та постановити нове, яіким задовольнити її позовні вимоги, мотивуючи
це тим, що суд неповно з"ясував обставини, що мають значення для справи та
неправильно застосував норми матеріального права, а саме районний суд не взяв
до уваги той факт, що позивач добросовісно користувалася вказаним гаражем, а
також те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2.

Судова колегія,
вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює,
що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того,
що позивачем не було надано доказів того, що спірний гараж, розташований за
адресою: м. Харків, АДРЕСА_1
належав на праві власності спадкодавцю ОСОБА_2

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до
ст. 4 Закону
України " Про
власність" власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається
належним йому майном, має право вчиняти щодо нього будь-які дії, що не
суперечать закону. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх
прав.

Як передбачає ч.
1 ст. 128 ЦК України 1963 року, право
власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо
інше не передбачене законом або договором.

Відповідно ст. 16 Земельного
Кодексу УСРСР 1970 року,
відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення виконавчих
комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних
депутатів.

У постановах або
рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони
надаються, і основні умови користування землею.

Надання
земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться
тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлено,
що на підставі рішення №
173 виконкому Орджонікідзевської районної ради від 6 травня 1970 року ОСОБА_4,
інваліду 2-ї групи
була виділена земельна ділянка для будівництва гаража для автомобілю по
АДРЕСА_1 у м. Харкові. Контроль за будівництвом гаража покладений на начальника
ЖЕК-141.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4. померла, однак вказаний гараж до теперішнього часу числиться за
ОСОБА_4.

3

Ст. 60 ЦПК України
передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачем в судове засідання ні районного суду, ні суду
апеляційної інстанції не були надані докази на підтвердження того, що спірний
гараж належав на праві власності ОСОБА_4, а також, що вказаний гараж на
законних підставах перейшов у володіння ОСОБА_5, за який він отримав від
ОСОБА_2 гроші у сумі 300
рублів.

Крім цього, в
матеріалах справи є копія свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 24 березня 1999 року, відповідно
до якого позивач успадкувала після смерті сестри ОСОБА_2. все належне їй майно.
Вказане свідчить, що ОСОБА_1 реалізувала своє право на прийняття спадщини, що
передбачено ст. 549 ЦК України 1963 року. Тому
посилання ОСОБА_1, що вона прийняла в спадщину гараж, у зв"язку з тим, що
з 1998 року ним
користується, не може бути підставою для визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Разом з тим,
правильно встановивши фактичні обставини справи, судова колегія вважає, що
районним судом була неправильно застосована норма матеріального права, а саме
ст. 1218 ЦК України 2003 року. Як
вбачається із матеріалів справи спірні правовідносини виникли у 1998 році і тому
норми Цивільного Кодексу України 2003
року не можуть поширюватися на правовідносини, які виникли до прийняття
вказаного Кодексу. У зв"язку з чим посилання у рішенні на ст. 1218 ЦК України 2003 року підлягає
виключенню.

Посилання в
апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2., а потім і ОСОБА_1 набула право
власності на гараж за набувальною давністю безпідставні, оскільки відповідного
рішення суду згідно зі ч. 4
ст. 344 ЦК України
суду не надано.

Таким чином,
доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду в
районному суді і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України,
тобто з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу
окремо, а також достатності і взаємному зв"язку доказів у їх сукупності.

Судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303,
304, п.1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала суду
набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий -
суддя -

Судді -