У Х В А Л А

Іменем  України

2 жовтня
2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,      Балюка М.І.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора м.
Сімферополя в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ДВС Київського району м. Сімферополя,
заінтересована особа - ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу квартири, за
касаційними скаргами заступника прокурора Автономної Республіки Крим та ОСОБА_7 на рішення Залізничного районного суду             м. Сімферополя від 12 грудня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 травня 2007
року,

встановила:

У травні 2005 року прокурор м.
Сімферополя звернувся в суд із зазначеним позовом в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мотивуючи позовні вимоги тим, що при укладенні договорів
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від                                  23 грудня
2004 року та від 28 травня 2005 року були ущемлені майнові права неповнолітніх,
укладення цих договорів суперечить моральним принципам суспільства, оскільки
виключає можливість погашення заборгованості, що виникла в зв'язку з несплатою
ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також актам цивільного
стану, оскільки на день укладення договору 23 грудня 2004 року спірна квартира
перебувала під арештом.

Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від                         12 грудня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22
травня 2007 року, в задоволенні позову прокурора м. Сімферополя відмовлено.

У поданих до Верховного Суду України касаційних скаргах
заступник прокурора Автономної Республіки Крим та ОСОБА_7 просять скасувати рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя
від                12 грудня 2006 року,
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 травня 2007 року та
ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційні скарги заступника прокурора
Автономної Республіки Крим та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від                      12 грудня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк