Справа № 2 - 4768/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 грудня 2007  року                        Деснянський районний
суд м. Чернігова

в складі судді
Бечко Є.М.,

при секретарі
Шамаріній Т.В.

за участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

02.08.2007 року позивач
звернулась  до  суду
з  позовом та  просить стягнути заборгованість з наданої
позички в розмірі 5300-00 грн., 15900-00
грн.  відсотків,  виходячи
з  5% річних за  весь
період користування коштами, а також судові витрати.

Свої
вимоги  обґрунтувала тим,  що 25.07.2002
року відповідач  взяв  у
неї  в борг 1000 долларів
США,  що
на  той  час
становило  5300-00  грн., під
5% щомісяця з  зобов'язанням  повернути
до 24.07.2003 року,  про  що
склав  розписку.

У  строки,  зазначені
в розписці  відповідач  борг
не  повернув,  однак,
вона  стала  проживати з
відповідачем  однією  сім'єю,  що  на
думку  позивачки  свідчить про те,  що
відповідач  її  просто
використовував, а  гроші  повертати
не  збирався.

В  квітні 2007  року сторони
припинили  фактичні сімейні  відносини,
однак  борг відповідач  не
повернув.

Позивач та її  представник в судовому засіданні позов
підтримали.

Відповідач та  його представник  у судовому засіданні позов не визнали,  мотивуючи,
що   гроші позивач  повернув через  місяць
після  їх   отримання,
а   розписка,  оскільки
сторони  проживали  разом,
ним випадково  не  була
знищена та   зберігалась
вдома,  була  використана
позивачкою з  метою  помсти, а також  наполягали
на  застосуванні  строку
позовної  давності.

Заслухавши пояснення осіб,  що  приймають
участь у  справі,  показання
свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню.

Судом
встановлено, що що 25.07.2002  року відповідач
склав  розписку, що взяв  у
позивачки 5300-00  грн. що  на
той  час по  курсу 5,28
становило 1000 долларів США, з
зобов'язанням сплачувати
5% щомісяця протягом року та повернути вказану суму 24.07.2003 року.
Через  кілька  місяців позивачка  стала
проживати з  відповідачем  однією
сім'єю без  реєстрації  шлюбу.

У  квітні 2007  року
сторони  припинили  фактичні
сімейні  відносини.

Позивачка
зазначає,  що у вказаний в
розписці строк  відповідач борг не
повернув та  відсотки не  сплатив, на
підтвердження  чого  свідчить
наявна  у  неї
розписка,  а  також
показання свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Разом  з  тим,  з
показань  свідка ОСОБА_5, з  боку
відповідача, вбачається,  що   відповідач,
у  його  присутності
повернув  позивачці 1000  долларів США та  отримав
назад  свою  розписку.

Суд,  враховуючи
докази  сторін, обставини справи,  зокрема, що свідки ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 не
були  особисто та  безпосередньо
присутні  при  розмові
позивачки  з  відповідачем,
а  лише  чули
розмову  про  відсутність
грошей,  одна  з
балкону,  де  курила,
інша  з  кухні,
що  позивачка могла  вести
розмову  про  борг
перед  матір'ю,  який
розпискою  не  оформлявся,
а  також  приймаючи
до  уваги ту  обставину,
що  сторони  проживали
однією  сім'єю та  могли не
знищити  розписку  а
рівно  і  взяти
її  повторно для доведення  наявності
неповернутого боргу з
суб'єктивних причин,  що   позивачка
не  зверталась  до
суду протягом  чотирьох  місяців
після розірвання  фактичних
шлюбних  стосунків,  вважає,
що   кошти,  зазначені
у  розписці  були повернуті  відповідачем.

Позивачка просить
поновити строк  позовної  давності, мотивуючи,  що
вона  з  поважних причин  не
звернулася  до  суду
своєчасно,  що відповідач  ввів
її  в  оману з
приводу  обов'язкового повернення боргу,  почав
проживати  з  нею
однією  сім'єю і  на  його
обіцянки вона  йому  вірила.

Однак,  на  думку
суду,  дана   обставина
не  може  свідчити
про  поважність   причин пропуску  строку
позовної  давності,  оскільки,
по-перше у  неї  не було
перешкод   для вирішення  питання
стягнення боргу,  в т.ч. і  в
судовому  порядку, а  по-друге,
вона  не  заперечувала,
що отримувала  від  нього
гроші у  процесі  сумісного
проживання і за такий значний
період спільного  проживання  могла, отриматии  заборговану
суму.

За
вказаних  обставин суд  вважає
за  необхідне,  застосувати до  даних
правовідносин  строк  позовної
давності,  термін  якої
минув 23.07.2006 року та
відповідно  до  вимог ч.4 ст.267 ЦК України  відмовити у
задоволенні  позову.

Керуючись ст. ст. 60, 79, 88, 209,
212, 213 ЦПК України, ст. ст. 257, 261, 263, 267, 1046 - 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні  позову
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Заяву  про
апеляційне  оскарження рішення
може  бути подано протягом 10 днів з дня  проголошення рішення.

Апеляційна  скарга на
рішення  суду може  бути
подана протягом  двадцяти  днів після
подання заяви  про  апеляційне
оскарження.

Апеляційна  скарга на  рішення
суду також може  бути  подана протягом строку,  встановленого
для  подачі  заяви
про  апеляційне  оскарження.

Суддя