У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

25 жовтня 2007 року                                                                                         м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в складі:

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М.,   Охрімчук Л.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на ½ частину квартири, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської області від 26 березня 2007 року,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності на ½ частину квартири, мотивуючи свої
вимоги тим, що з грудня 2000 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах
з відповідачкою. З метою поліпшення житлових умов своєї сім'ї, вони за
договором купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_7, яка оформлена на ім'я
відповідачки. Згодом квартира спільними зусиллями була відремонтована, після
чого сторони проживали в ній однією сім'єю. Оскільки позивач на даний час з
відповідачкою сімейні відносини не підтримує, просив суд позов задовольнити.

ОСОБА_2 звернулася у суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1про визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що
останній з березня 2006 року не проживає в спірній квартирі у зв'язку з
розірвання усного договору найму жилого приміщення.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26
березня 2007 року позов ОСОБА_1задоволено. У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 26 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 26 березня 2007 року, справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування  судом першої
та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні
суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права і доводи скарги їх висновків не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської області від 26 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук