Справа № 2-766
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

13 березня 2007
р.                Біляївський районний суд
Одеської області у складі:

Головуючого -                      судді Дранкова С.М.

При секретарі -                                Гаращенко К.Ю.

розглянув в попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачці, в якому просить суд
розірвати з нею шлюб та залишити неповнолітню доньку ОСОБА_2. на виховання
відповідачці.

У попередньому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, та
наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка у попередньому судовому засіданні позов визнала, проти
розірвання шлюбу не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Матеріалами справи встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою
зареєстрований 5 жовтня 2002 року у Нерубайської сільської раді Біляївського
району Одеської області, актовий запис № 45.

Шлюб у сторін перший. Від шлюбу є неповнолітня донька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, яка за взаємною згодою сторін мешкає з
відповідачкою.

Причиною до розпаду сім'ї послужило те, що сторони переконалися, що в них
різні характери та погляди на сімейне життя. Сторони втратили почуття любові та
поваги один до одного. Шлюбні відносини сторони припинили у грудні 2006 року,
мешкають окремо, спільного господарства не ведуть.

Майнового спору
у сторін немає.

На примирення
сторони не згодні.

Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10,60,130,174,209,212-215,218 ЦПК України ст.ст. 110,112
СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_3про розірвання шлюбу -
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, 1981 року народження та ОСОБА_3, 1984 року народження,
зареєстрований 5 жовтня 2002 року у Нерубайської сільської раді Біляївського
району Одеської області, актовий запис № 45 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу оплату державного мита у розмірі
17 гривень покласти на ОСОБА_1.

ОСОБА_3від
сплати державного мита звільнити.

Неповнолітню доньку - ОСОБА_2- залишити мешкати з ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області шляхом
подання до Біляївського районного суду Одеської області заяви про апеляційне
оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а
також подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської
області протягом двадцяти днів після подання заяви і одночасно направлення
копії апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області, або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.