Справа №
22 ц-340                           Головуючий
у першій інстанції- Кашпур О.В.
- цивільна                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

13
березня 2007 року                        Апеляційний
суд Чернігівської області

У складі -

Головуючого
-                                   Страшного
М.М.

Суддів -                                              Губар
В.С., Шемець Н.В.

При
секретарі -                                  Івановій
Н.Б.

З участю
-                                          ОСОБА_1,ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2006 року по справі за позовом
Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1про стягнення незаконно
отриманого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення суду, яким позов Чернігівського міського центру зайнятості
задовлений і на їх користь з ОСОБА_1 стягнуто 1815 грн. 17 коп. незаконно
отриманого матеріального забезпечення та вартості соціальних послуг.

Доводи скарги зводяться до того, що рішення суду не відповідає фактичним
обставинам по справі, суд не врахував ту обставину, що він є інвалідом третьої
групи загального захворювання і в бесіді з інспектором центру зайнятості
останній повідомив, що які фізичні особи не можуть перебувати на обліку,
зокрема інваліди першої та другої групи та громадяни старші 60 років. Детальної
інформації про інвалідів третьої групи не отримував і його дії він зрозумів
були законні, хоча до положень цивільного законодавства він має право на
таємницю свого стану здоров"я. Таким рішенням суду йому було завдано
душевних страждань і тому просить відмовити позивачу в задоволенні їх вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 який
підтримав свою скаргу та представника центру зайнятості ОСОБА_2, яка
заперечувала проти доводів відповідача і просить залишити рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова без змін, перевіривши та дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню виходячи
з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої
групи загального захворювання та одержує пенсію з 20.01.1998 року. 3 21.03.2005
по 13 вересня 2006 року відповідач перебував на обліку як безробітний в
Чернігівському міському центрі зайнятості.

Відповідно до ст. 2 Закону України „ Про зайнятість населення"
безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані в державній службі службі зайнятості як такі, що
шукають роботу, готові і здатні приступити до підходящої роботи. Не можуть бути
визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію відповідно до
законодавства України ( п." г" ст. 2 Закону України „ Про зайнятість
населення" станом на 21.03.2005 року).

Гр. ОСОБА_1 при реєстрації в Чернігівському міському
центрі зайнятості як шукаючого роботу не пред"явив посвідчення інваліда, а
в своїй заяві про надання безробітного та призначення допомоги по безробіттю
від 21 березня 2005 року зазначив, що пенсії не отримує. На підставаі
недостовірних даних ОСОБА_1 був наданий статус безробітного та призначена
виплата по безробіттю, а в подальшому він за особистою заявою був направлений
на професійне навчання за кошти фонду загальноообов"язкового державного
страхування на випадок безробіття до Чернігівського ПТУ 16.

Таким чином суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку, що оскільки ОСОБА_1 при наданні статусу безробітного та призначення
допомоги надав невірні дані, то обгрунтовано виходячи з положень ч. З ст. 36
Закону України „ Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок
безробіття", стягнув з нього на користь фонду державного страхування 1815
грн. 17 коп. незаконно отриманого забезпечення та вартість наданих соціальних
послуг.

Доводи апелянта суттєвими не являються і не дають підстав
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
непрвильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2006 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.