Справа № 22-725
2007р.                           Головуючий у 1-й інстанції: Задорожна Л.І.
Категорія:                                                Доповідач: Белінська І.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

З
квітня 2007 року                                     Колегія
суддів судової палати в

цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Полежая В.Д. (головуючий),

Спірідонової Л.С.,

Белінської
І.М., при секретарі - Березовській І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Гайворонського
районного суду від 23 січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2до нього
про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006
року ОСОБА_2. звернувся в суд з цим позовом до ОСОБА_1.

Посилався на те, що внаслідок тривалого примусового виконання рішення Гайворонського районного суду, яким з відповідача
на його користь було стягнуто 2655 грн. 11коп. у відшкодування завданої
майнової і моральної шкоди, а також витрат
на юридичну допомогу, та зобов"язано повернути 7 метрів металевої труби, вартістю 29грн.40коп.,~- присуджена
сума грошей частково знецінилась внаслідок інфляції, а труба не повернута до
цього часу.

Вважаючи
присуджену йому суму грошей боргом, який відповідач
повинен був сплатити йому негайно після набрання рішенням суду законної сили, позивач, на підставі ст..214 ЦК України 1963р. просив стягнути з відповідача на його
користь 1487грн.24коп. відсотків річних за прострочення
боргу, 792грн.92коп. - збитків внаслідок знецінення присудженої суми через інфляцію та зобов"язати повернути трубу.

Крім того,
зазначав, що відповідач, починаючи з 2002 року постійно погрожував йому фізичною розправою, чим завдавав йому нервування та душевних страждань, що призвело до
погіршення здоров"я. З цих підстав просив стягнути з відповідача
2000 грн. у відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Рішенням Гайворонського районного суду від 23 січня 2007 року позов задоволено частково: з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. стягнуто 792грн.92коп. в рахунок
компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку із
порушенням термінів їх виплати та 18 грн. - у відшкодування судових витрат,
всього 810грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

2.

В апеляційній
скарзі відповідачем ставиться питання про скасування цього рішення в частині
щодо задоволення позову через порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального
та цивільно-процесуального права та про
ухвалення нового рішення про повну відмову в задоволенні позову.

Зазначається, що суд помилково
застосував до спірних правовідносин
положення ч.1 ст.1208 ЦК України 2003р. та не дав належної оцінки тим обставинам, що примусове виконання судового
рішення здійснювалось у встановленому
законом порядку, якому він не перешкоджав. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1., який просив задовільнити апеляційну скаргу, дослідивши
докази, колегія суддів вирішила, що рішення суду
1-ї інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового
рішення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України апеляційним судом перевіряється законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у
суді першої інстанції. Рішення суду в
частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржене.

Задовольняючи   позов
в   частині   стягнення
збитків   в   сумі 792грн.92коп., суд   першої інстанції дійшов висновку, що
правовідносини ^ сторін регулюються ч.1 ст.1208 ЦК України та Порядком про компенсацію  > втрати частини грошових доходів у разі
затримки їх виплати, затвердженим Постановою КМУ №159 від
21.02.2001р. з наст, змінами та доповненнями.

Проте, з таким застосуванням норм матеріального права не можна погодитись.

Як видно із змісту позовних вимог, позивач ставив питання про відшкодування йому збитків, пов"язаних із тривалим
(протягом 4-х років) примусовим виконанням судового
рішення, яким йому була присуджена певна сума
грошей у відшкодування завданої майнової та моральної шкоди а також судових витрат. Зокрема, просив стягнути грошову
суму, що дорівнює сумі, на яку присуджена судовим
рішенням сума грошей знецінилась внаслідок інфляції з часу її присудження
до моменту фактичного виконання цього рішення.

Згідно з рішенням Гайворонського районного суду від 5.12.2001 року з відповідача на користь ОСОБА_2. стягнуто: 355 грн.11 коп. у відшкодування витрат, понесених ним на лікування,
необхідність якого була пов"язана із нанесенням йому відповідачем тілесних
ушкоджень на грунті особистих неприязних стосунків;
2000 грн. - у відшкодування моральної шкоди,
завданої зазначеними неправомірними діями відповідача; 300 грн. - у відшкодування
витрат на юридичну допомогу.

За таких обставин застосування положень ч.1 ст.1208 ЦК України, яка передбачає індексацію розміру відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров"я або смертю, у разі підвищення

3. вартості життя, - є помилковим, оскільки такий порядок збільшення розміру відшкодування
шкоди може застосовуватись до періодичних виплат або виплат, присуджених наперед (ч.1 ст.1195, ст.1202 ЦК України).

Зазначеним судовим рішенням витрати потерпілого позивача на лікування вже були понесені і прийнято рішення про їх
відшкодування, питання необхідності таких витрат
наперед не вирішувалось. Спір про відшкодування моральної шкоди, завданої
ушкодженням здоров"я, було вирішене судом шляхом стягнення на
користь позивача певної грошової суми одноразово, а не шляхом
здійснення щомісячних платежів (ч.1ст.1168 ЦК України). Можливість індексації присудженої судовим рішенням суми у відшкодування судових витрат, пов"язаних з витратами
на юридичну допомогу потерпілого, ст.1208 ЦК України взагалі не передбачає.

Не ґрунтується на належному тлумаченні та застосуванні норм матеріального
права і пряме застосування судом до спірних правовідносин положень Закону
України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" від
19.10.2000р. (з наст.змінами) та прийнятого КМУ
відповідно до нього Порядку проведення такої компенсації, оскільки дані
нормативні акти не регулюють спірні правовідносини,
які врегульовані іншими нормативно-правовими актами.

З обставин справи вбачається, що рішення суду від 5.12.2001 року
виконувалось в порядку, встановленому Законом України „Про * виконавче провадження" шляхом щомісячних
відрахувань певного відсотку від пенсії відповідача. Фактів перешкоджання
відповідачем примусовому виконанню судового рішення не встановлено. Дії
або бездіяльність державного виконавця щодо
виконання цього рішення не оскаржувались.

Посилання позивача на ст.214 ЦК України 1963р., ст.625 ЦК України 2003р., як на підставу для задоволення позову в
цій частині, не ґрунтується на належному тлумаченні даних норм, оскільки
ними встановлюється відповідальність за
порушення грошового зобов"язання. Присуджена судом грошова сума у
відшкодування майнової або моральної шкоди
не є зобов"язанням в розумінні ст.ст. 11, 509 ЦК України. В разі невиконання боржником
судового рішення добровільно, воно звертається до виконання та виконується у спеціально встановленому Законом порядку(ст. 14,
ст.368 ЦПК України).

Відповідно до ч.2ст.14 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої
законом.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення щодо задоволення позову в частині стягнення на
користь позивача 792грн.92коп у відшкодування
збитків, завданих внаслідок тривалого виконання
відповідачем судового рішення та інфляції, яка мала місце за цей період, з порушенням норм матеріального права, що є
підставою для його часткового скасування і ухвалення
нового рішення про відмову з задоволенні позову в цій частині позовних
вимог.

4.

Рішення суду 1-ї інстанції в частині відмови в задоволенні позову сторонами не оскаржене, відповідно, апеляційним
судом не переглядається, і підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.303-304, 307-309, 313-314,316
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Рішення Гайворонського районного суду від 23 січня 2007 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2до
ОСОБА_1про стягнення 792 грн.92 коп. у відшкодування збитків від втрати
частини грошових коштів, присуджених до сплати, внаслідок
інфляції та 18 грн. - у відшкодування судових витрат
- скасувати, та ухвалити нове рішення, а саме:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2до ОСОБА_1про відшкодування збитків від втрати
частини грошових коштів, присуджених судом до сплати, внаслідок
інфляції.

В решті рішення
Гайворонського районного суду від 23.01.2007 року - залишити без змін.

;                 Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення і

може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двох місяців з дня набрання ним законної сили.