Справа №
2-2010/2006 р., 2-155/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 березня 2007 р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської
області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Бокатюк Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за
позовом фізичної особи ОСОБА_1 до юридичної особи ВАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» про стягнення збільшоючого коефіцієнту до окладу, визнання
недійсними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності
та про скасування збільшоючого коефіцієнту і стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом відповідно до якого просила суд стягнути з ВАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» ( в подальшому ВАТ «КСЛЗ») підвищуючий коефіцієнт до
окладу за серпень 2006 р.
в сумі 290,79 грн., збільшоючий коефіцієнт до окладу за вересень 2006 р. та
моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 11.10.2004 р. працювала на ВАТ «КСЛЗ»
юрисконсультом, з 18.07.2005 р.- начальником юридичного відділу і претензій з
приводу її роботи у керівництва і період роботи не було. 15.09.2006 р. їй за
серпень 2006 р. була видана заробітна плата яка складалася з посадового окладу,
премії та збільшоючого коефіцієнту до посадового окладу. 03.10.2006 р. згідно
наданого розрахункового листа з її заробітної плати був вирахуваний збільшуючий
коефіцієнт до окладу за серпень 2006 р., який складає 1,194 % в сумі 290, 79
грн. без будь-яких пояснень з цього приводу і в подальшому було надано виписку
з розрахунку заробітної плати де було вказано, що підставою позбавлення її
коефіцієнту було невиконання вказівок керівництва. При цьому жодного наказу про
притягнення її до дисциплінарної відповідальності в серпні та вересні 2006р. не
існує і відрахування були проведені без її згоди. Відповідно до ст. 2 Закону
України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної, додаткової
та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, тому збільшуючий коефіцієнт є
складовою частиною заробітної плати і при його відрахуванні керівництвом були
порушені вимоги ст. 127 КЗпП, оскільки відрахування проводитись може тільки
наказом власника, який видається з дня виплати неправильно обчисленої суми.

Даними діями відповідача їй завдана моральна шкода, оскільки з боку
керівництва на неї здійснюється моральний тиск, невиплата погіршила не тільки
її матеріальне становище, а й призвела до пригніченого стану, приниження перед
підлеглими. Так як її не було попереджено про зменшення розміру виплати
заробітної плати вона вимушена була позичати гроші на лікування.

В період судового розгляду доповнила свої позовні вимоги та остаточно
просила суд ухвалити рішення яким визнати недійсними та скасувати наказ № 1084
від 01.12.2006 р. про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, наказ
№ 989 а від 31.10.2006 р. про скасування підвищуючих коефіцієнтів до окладів,
стягнути з ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» премію за висновками роботи
за 2006 р. в сумі 384, 79 коп., системну премію за жовтень 2006 р. в сумі 194 грн. 01
коп., підвищуючий коефіцієнт до окладу за серпень 2006 р. в сумі 290 грн. 79
коп., вересень 2006 р. в сумі 41 грн. 07 коп. та грудень в сумі 367 грн. 09
коп. і моральну шкоду в сумі 3000 грн.

В судовому засіданні крім того, зазначила, що хоча частину вересня і жовтня
2006 р. вона перебувала на лікарняному і відповідач мав можливість в період з
2.10.2006 р. по 13.10.2006 р. ознайомити її з наказами, керівництвом
неодноразово були змінені підстави для позбавлення підвищуючого коефіцієнту.
Щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності, то вважає її
незаконною, оскільки справи передавалися не нею, а ОСОБА_2, дата призначення
цивільної справи за позовом СК «Оранта-Дніпро» була зазначена в журналі судових
справи призначених до розгляду, що мається в юридичному відділі. Також вказала,
що з наказом щодо скасування підвищуючого коефіцієнту з листопада 2006 р. її у
встановлений КзпП 3 -денний строк не ознайомили.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
зазначивши, що жодний нормативно-правовий акт не вказує на обов»язковість
виплати підвищуючого коефіцієнту до заробітної плати і тому керівництвом
підприємства дотримано встановлений порядок його зниження та відрахування в
зв»язку з арифметичною помилкою. Що стосується зняття з позивачки премії, то
притягнення її до дисциплінарної відповідальності застосовано законно, оскільки
нею був допущений проступок.

Вислухавши
сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд приходить
до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 11.10.2004 р.
працювала на ВАТ «КЗСЛ» юрисконсультом юридичного відділу, а з 18.07.2005 р. по
30.01.2007 р.-начальником юридичного відділу даного підприємства.

Відповідно
службової записки № 111-К від 17.08.2006 р. юридичним відділом були прийняті
договори з грубими порушеннями правил оформлення, тому головою ревізійної
комісії було рекомендовано оголосити начальнику юридичного відділу догану за
халатне відношення до своїх службових обов»язків.

За невиконання
вказівок керівництва позивачку в серпні 2006 р. було позбавлено підвищуючого
коефіцієнту до окладу в сумі 290 грн. 79 коп., що зазначено в розрахунку
коефіцієнту до окладу та витязі з протоколу засідання балансової комісії
підприємства від 23.08.2006 р.

Відповідно
розрахункового листа за вересень 2006 р. виданого 3.10.2006 р. дана сума була
виплачена позивачці, але в вересні 2006 р. відрахована із заробітної плати.

Ст. 127 КЗпП
передбачає вичерпний перелік можливих відрахувань із заробітної плати
працівників, що складу якого входить повернення сум, зайво виплачених внаслідок
лічильних помилок.

З
листа-відповіді від 16.10.2006 р. № 40-28/47 та розпорядження № 97 від
18.09.2006 р. вбачається, що зазначений вище коефіцієнт був помилково
нарахований ОСОБА_1  і тому в вересні
місяці дана сума була відрахована із заробітної плати позивачки.

Наказом № 989 а
від 31.10.2006 р.
ОСОБА_1 з 1 листопада 2006 р. була позбавлена підвищуючого
коефіцієнту до окладу. Згідно п.2 даного документу керівники підрозділів були
зобов»язані довести до відома осіб, щодо яких застосовувалися дані зміни в
оплаті праці, вищезазначений наказ.

Свідок ОСОБА_3,
яка працює заступником начальника з питань праці та заробітної плати ВАТ
«КСЛЗ», в судовому засіданні вказала, що з наказом від 31.10.2006 р. про
позбавлення підвищуючого коефіцієнту до окладу відповідно до якого і вона
позбавлялася даної виплати була ознайомлена тільки 11.11.2006 р., вважає, що він
був виданий пізніше дати вказаної в ньому. Крім того, зазначила, що даний
коефіцієнт входить в структуру основної заробітної плати.

Частиною 2 ст.
97 КЗпП передбачено, що форми, системи оплати праці, норми праці, розцінки,
тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями
самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Ст.2 Закону
України «Про оплату праці» встановлює структуру заробітної плати до якої
входить основна і додаткова заробітна плата та інші заохочувальні і
компенсаційні виплати.

Додаткова
заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові
успіхи та винахідливість і за особливі умови праці і включає в себе доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним
законодавством, премії, пов»язані з виконаннями виробничих завдань і функцій.

До інших
заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями,
компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами
чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно ст.. 103
КЗпП про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або
уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше ніж за два
місяці до їх запровадження.

Аналіз вказаної
норми Закону, а також інших нормативних актів, які регулюють дані
правовідносини, свідчить, що, підвищуючий коефіцієнт входить до структури
заробітної плати і тому являється обов»язковою виплатою.

Враховуючи
викладене та те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем
безпідставно двічі змінювалася без пояснення причина зняття ОСОБА_1
підвищуючого коефіцієнту до окладу суд вважає, що позовні вимоги в частині
визнання недійсним наказу №989а від 31.10.2006 р. та стягнення підвищуючого
коефіцієнту до окладу обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.
10.1 СТП 01.62.2005 «Порядок ведення претензійно-позовної роботи» ОСОБА_1 було
складено і підписано звіт про стан ведення претензійно-позовної роботи на ВАТ
«КСЛЗ» за період з 01.09.2006 р. по 01.10.2006 р., що підтверджується відповідною
довідкою за її підписом.

Ст. 147 та 147-1
КЗпП України передбачають, що за порушення трудової дисципліни до працівника
може бути застосований органом, якому надано право прийняття на роботу даного
працівника, такий захід дисциплінарного стягнення як догана.

На підставі службової записки № 21/40-153 від 2510.2006 р. яка передбачає,
що ОСОБА_1 при складанні вказаної вище довідки не зазначена наявність справи СК
«Оранта-Дніпро» про стягнення страхового відшкодування, наказом № 1084 від
1.12.2006 р. за халатне відношення до виконання службових обов»язків та
надання-керівництву підприємства неправдивої інформації ОСОБА_1 була об»явлена
догана і вона була позбавлена системної премії за жовтень 2006 р.

Враховуючи вимоги п.4.14 Колективного договору ВАТ «КСЛЗ»
та розділу 2 «Положення про порядок та умови виплати працівниками ВАТ «КСЛЗ»
винагороди за висновками роботи за рік» ОСОБА_1, в
зв»язку з оголошеною доганою, було позбавлено премії за висновками роботи за
2006 р.

Свідок ОСОБА_2  в судовому засіданні зазначив, що він працював
в ВАТ «КСЛЗ» в юридичному відділі і 20.10.2006 р. при звільненні всі- справи в
кількості 19 шт., які
перебували у нього в провадженні передавав ОСОБА_4 і тому останньому було
відомо про наявність справи за позовом СК «Оранта-Дніпро». Також зазначив, що з
боку керівництва до ОСОБА_1 дійсно застосовувалися утиски.

Твердження позивачки про наявність на підприємстві журналу судових справ
призначених для розгляду в якому вказано існування позову СК «Оранта-Дніпро»
суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до номенклатури справ юридичного
відділу 40-21/154 за 2006 р. вищезазначений журнал не передбачений. Позивачем
не було надано інших доказів які б встановлювали незаконність накладання на неї
дисциплінарного стягнення.

Таким чином, враховуючи, що порушень щодо порядку та строків накладення
дисциплінарного стягнення, що передбачені ст.ст. 148-149 КЗпП України
встановлено не було, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт законності наказу № 1084 від 1.12.2006 р. і тому позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо визнання наказу № 1084 від 1.12.2006 р. та стягнення
системної премії за жовтень 2006 р. і премії за висновками роботи за 2006 р.
необгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 1167 Цивільного Кодексу України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Внаслідок незаконних дій керівництва ВАТ «КСЛЗ», позивачці спричинено моральну
шкоду, а тому суд, враховуючи розмір та характер спричиненої матеріальної
шкоди, характер та обсяг фізичних і психічних страждань, стану здоров'я,
тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, зусилля затрачені на
відновлення попереднього стану та з урахуванням положення Постанови Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом
обставин, підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 212-216 ЦПК України, ст.ст. 10, 97, 127 КЗпП
України, ст.2, 15, 26 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №
108/95-ВР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»
про стягнення підвищуючого коефіцієнту до окладу, визнання недійсними та
скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та
скасування підвищуючого коефіцієнту і стягнення моральної шкоди задовольнити
частково.

Визнати частково недійсним наказ ВАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» голови правління Холошина А.Е. № 989 а від 31.10.2006 р.
про скасування підвищуючих коефіцієнтів до окладів в частині скасування ОСОБА_1
підвищуючих коефіцієнтів до окладу.

Стягнути з ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_1
підвищуючий коефіцієнт до окладу за серпень 2006 р. в сумі 290 грн. 79 коп., вересень 2006 р. в сумі 41 грн. 07
коп. та грудень в сумі 367 грн. 09 коп. і моральну шкоду в сумі 400 грн.

В іншій частині
позову відмовити.

Стягнути з ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь держави 59
грн. 50 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.