Справа 22ц -662/ 2007 р.                         Головуючий в
1-ій інстанції Карапута
цивільна.                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

10 квітня 2007
року.                       Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі:
головуючого - судді Хромець Н.С.,

суддів Смаглюк
Р.І., Острянського В.І., при секретарі Мехед Т.О.,

з участю сторін,
представника позивача,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської
області в м. Чернігові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1ОСОБА_2 на
рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 5 лютого 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1до ТОВ „Таско" про стягнення заборгованості,-

встановив:

В апеляційній скарзі представник позивача Драня просить скасувати вказане
рішення суду першої інстанції і справу направити на новий судовий розгляд в
зв"язку з порушенням норм процесуального права.

В грудні 2006 року позивач ОСОБА_1звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача ТОВ „Таско" заборгованості в сумі 500
грн., мотивуючи наступним. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №
576 від 22 серпня 1999 року „Про залучення коштів підприємств, організацій та
громадян для розвитку місцевих телефонних мереж" він інвестував
відповідачу 500 грн. за договором, укладеним між ними 21 серпня 2000 року. За
цим договором він сплатив вартість телефонної лінії, а саме: спорудження
телефонної станції, кабельної мережі, установки абонентського апарату та
рентабельності до 20% і отримав право на участь в управлінні ТОВ „Таско"
до закінчення строку дії договору. 31 січня 2002 року ТОВ „Таско"за
договором купівлі-продажу передало право власності на станційне та лінійне
обладнання 700 та 1100 номерів ВАТ „Укртелеком" і абоненти комерційних
номерів, які починаються з набору цифри „5", в тому числі і позивач
ОСОБА_1, стали абонентами Чернігівської дирекції ВАТ „Укртелеком". 16
березня 2005 року Чернігівська дирекція ВАТ „Укртелеком" зупинила надання
послуг позивачу, чим порушила його права, і листом від 27 жовтня 2006 року
відмовилась повернути вкладені кошти. Тому просив стягнути з відповідача
вкладені ним в будівництво комерційної АТС
500 грн.

Ухвалою суду від 26 січня 2007 року в якості третьої
особи на стороні відповідача залучений ВАТ „Укртелеком".

Заявою від 26 січня 2007 року представник позивача
ОСОБА_2 доповнив позовні вимоги вимогами про стягнення 217 грн. 85 коп. за
користування відповідачем наданими коштами, а також поверненню судових витрат в
сумі 83 грн. та витрат за надану юридичну допомогу в сумі 350 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 5 лютого 2007 року в
позові відмовлено. Рішенням обгрунтоване наступним. За договором від 21 серпня
2000 року ТОВ „Таско" виділяє Драню станційний номер НОМЕР_1 за місцем
його проживання за умови внесення оплати будівельно-монтажних робіт в сумі 500
грн. Відповідно до Положення про залучення підприємствами зв"язку коштів
підприємств,організацій і громадян для розвитку місцевих телефонних мереж з
абонентом укладається договір гарантованого права користування і розпорядження
телефонною лінією та абонент отримує пільги /додаткові права/ щодо користування
абонентським номером.За договором купівлі-продажу від 21 січня 2002 року
станційне обладнання АТС-5 передано у власність ВАТ „Укртелеком". Позивачу
було зупинено, а потім припинено надання телекомунікаційних послуг по
телефонному номеру позивача в зв"язку з порушенням порядку оплати наданих
послуг. Відповідно до ст.ст. 1, 69, 70 Закону України „Про
телекомунікації" телефонний номер є частиною номерного ресурсу, який може
за вторинним розподілом оператором надаватися споживачу для використання, а не
на праві власності. ОСОБА_1 не є абонентом, тому його позов не підлягає
задоволенню.

В апеляційній скарзі представник позивача Драня просить
скасувати вказане рішення і справу направити на новий судовий розгляд, оскільки
судом було допущено порушення норм процесуального права. Висновки суду першої
інстанції є суперечливими, зокрема щодо права власності на телефонний номер.
Наданий позивачу телефонии
номер не належить йому на праві власності, але для його отримання ним було
вкладено 500 грн., він став власником телефонної лінії, яку незаконно придбав
ВАТ „Укртелеком"без згоди власників - фізичних осіб. Позивач, який не
проживає за місцем встановлення телефонного номеру, тому йому належить повернути
вкладені кошти. Справа була розглянута у відсутності позивача і його
представника, належним чином не повідомленими про час і місце слухання справи,
тому просить рішення скасувати і справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, рішення суду
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд з таких підстав.

Як вбачається з договору № 143 від 21 серпня 2000 року
про придбання у власність телефонного номеру комерційної АТС, ОСОБА_1придбав
телефонний номер НОМЕР_1 для його встановлення на квартирі позивача за адресою:
м. АДРЕСА_1. Право власності на цей телефонний номер настає після внесення 500
грн. за цей номер. Позивачем внесена вказана сума ТОВ „Таско" /л.с.10/.За
договором купівлі-продажу від 31 січня 2002 року ТОВ „Таско" продало ВАТ
„Укртелеком" станційне та лінійне обладнання АТС-5, в п. 8.3 якого
вказано, що покупець ВАТ „Укртелеком" гарантує збереження права власності
за абонентами станції на придбані ними номери, в т.ч. і право розпорядження
ними /л.с. 22-24/. Листом від 6 грудня 2005 року ВАТ „Укртелеком"
повідомив позивача про припинення надання телекомунікаційних послуг в
зв"язку з тим, що ним не оплачені своєчасно надані послуги і виникла
заборгованість в сумі 52 грн. 57 коп. за період з 1 жовтня 2004 року по 16
березня 2005 року і відсутня технічна можливість повернення позивачу номера
НОМЕР_1. В зв"язку з цим йому пропонується встановлення нового телефонного
номера з оплатою вартості встановлення в сумі 200 грн., та придбання опціону
базовою ціною 392 грн./ л.с. 11/.

Як під час досудового врегулювання спору, так і в судовому засіданні
представники відповідача ТОВ „Таско" заперечували проти позову тим, що на
час його виникнення позивач ОСОБА_1не був абонентом ТОВ „Таско" і гарантія
збереження права власності на придбаний ним номер перейшла до ВАТ
„Укртелеком" /л.с. 12, 46-47/. Залучений до участі у справі в якості
третьої особи на стороні відповідача ВАТ „Укртелеком", як вбачається з
матеріалів справи, фактично заперечував позовні вимоги як відповідач і
обґрунтовував ці заперечення наданими доказами / л.с. 34, 44-45/. Однак судом
першої інстанції він не був залучений до справи як співвідповідач. Оскільки
об"єм процесуальних прав третьої особи, передбачений ст. 27 ЦПК України, є
вужчим , ніж об"єм прав сторони у цивільному процесі, передбачений ст. 31
ЦПК, це позбавляє суд апеляційної інстанції вирішити питання про законність чи
незаконність вимог позивача про повернення йому 500 грн. після позбавлення його
права власності на оплачений ним телефонний номер.

ВАТ „Укртелеком" не приймало участі у справі як
сторона, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов"язки особи
в її відсутності як сторони - співвідповідача. Вказане порушення є підставою
для скасування постановленого судом рішення і направлення справи на новий
судовий розгляд на підставі п. 4 ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ст. 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 5
лютого 2007 року скасувати. Справу направити на новий судовий розгляд до того ж
суду в іншому складі.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення.