Справа № 22ц
- 666/07                                          Головуючий
у 1 інст. - Білий М.М.
Доповідач - Шевченко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 квітня 2007
року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого -
судді Бойко О.В. Суддів - Шевченка В.М., Шарапова
О.Л. При секретарі - Пільгуй Н.В. З участю - сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1та ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення Куликівського
районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3та СТОВ „Сіверський" про відшкодування
шкоди, завданої майну фізичної особи, -

установив:

В січні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та СТОВ „Сіверський", в якому просила стягнути матеріальні
збитки в розмірі 3078, 37 грн, моральної шкоди в розмірі 2000 грн та упущену
вигоду в сумі 1000 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що у господарстві мала
двох корів, який 28 серпня вигнала на пасовище. Пасуть корів їх власники в
плрядку черговості. В той день повинна була пасти ОСОБА_4, але із-за похилого
віку, за неї вийшли пасти її дочка ОСОБА_2 та зять ОСОБА_3 ввечері одна із
корів додому не Прийшла. Позивачка звернулась до пастухів, на що їй ОСОБА_2
відповіла, що всіх корів вона з пасовища забирала. Того вечора ОСОБА_1 так
корову і не знайшла. Вранці вона знайшла корову у меліоративному колодязі.
Після того, як дістали корову, було виявлено, що йти сама вона не могла, хоча
переломів в неї не було. Після трьох тижневого лікування, на яке було витрачено
78,37 грн., ветеринар порекомендував здати корову на забій. За корову було
заплачено 800 грн. Корову позивачка оцінює в 3800 грн., з них 800 грн. було
отримано за м"ясо. Також позивачка була позбавлена отримувати доходи від
продажу частки молока і фактично до кінця 2006 року було втрачено доходу на
суму близько 1000 грн.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальних збитків по
400 грн. та по 100 грн. упущеної вигоди з кожного. Стягнено з СТОВ
„Сіверське" в рахунок відшкодування матеріальних збитків 900 грн. та 100
грн. упущеної вигоди. В частині стягнення моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та
постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на те, що воно є незаконним. До суду була надана довідка, що
вартість корови становить 3800 грн., за м"ясо вона отримала 800 грн. , суд
же задовільнив позов лише на суму 1700 грн. Також суд не стягнув витрати на
лікування в сумі 78, 37 грн. судом було враховано лише матеріальне становище
відповідачів і зовсім не взято до уваги становище позивачки. Суд також вказує
на те, що ОСОБА_1 не достатньо прийняла термінових мір по розшуку корови.
Апелянт ще вважає, що матеріальні збитки та упущена вигода прямо пов"язані
з недобросовісним ставленням пастухів.

Також була подана апеляційна скарга відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
просять скасувати або змінити рішення, оскільки є недоведеність обставин, що
мають значення по справі, які суд вважає доведеними. Суд безпідставно дійшов до
висновку, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 допустили безконтрольність, що призвело до
спричинення матеріальних збитків. Вони добросовісно виконували свої
обов"язки, а про існування меліоративного колодязя не знали, оскільки є
мешканцями м. Чернігова.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2, та ОСОБА_3, та ОСОБА_1підтримали
свої скарги та не визнали скарги один - одного.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, . а скарга ОСОБА_2, та ОСОБА_3, відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, визначених ст.
1166 ЦК майнова
шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою
яка її заподіяла.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції
середня вартість корови у серпні - вересні 2006 p., на території
Дрімайлівської сільради становила -3800 грн.( а.с.10 ), крім того, на лікування
корови позивачкою було витрачено - 78грн.,37коп.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку що
виходячи із обставин реального життя, за яким відповідачі ОСОБА_2 яким як
пастухам за їх згодою односельці доручили випасати корів одночасно наглядаючи
за ними та зберігаючи, допустили бездіяльність що призвело до того що корова
позивачки потрапила до меліоративного колодязю і отримавши від цього травми
згодом була продана на забій, повинні нести матеріальну відповідальність. Таким
чином саме протиправна поведінка відповідачів ОСОБА_2 які як пастухи не
прийняли відповідних заходів, щоб випасаєма ними корова позивачки не впала в
меліоративний колодязь який не знаходиться на пасовищі, призвела до завдання
матеріальної шкоди позивачці. Тому
доводи  апеляційної  скарги
відповідачів  про  те
що  вони  добросовісно

виконували
свої обов'язки як пастухи, і тому 28.08.2006 p., відсутня їхня
вина в травмуванні корови - є безпідставними, і спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами. У зв"язку з наведеним в задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_3, та ОСОБА_2 необхідно-відмовити.

Проте, колегія суддів не може погодитись із зменшенням розміру
відшкодування шкоди із відповідачів ОСОБА_2 яка завдана ними ОСОБА_1 Так,
виходячи із конкретних обставин справи не встановлено що виникненню шкоди
сприяла груба необережність позивачки. Крім того, хоча відповідачі ОСОБА_2, та
ОСОБА_3, є інвалідами і отримують пенсію по інвалідності, однак позивачка також
є пенсіонеркою і відсутні фактичні данні що відшкодування шкоди у повному
розмірі неможливо, або поставить відповідачів в дуже скрутне матеріальне
становище. Тому колегія суддів не вбачає підстав для зменшення відповідно до
положень СТ.1193ЦК розміру відшкодування шкоди.

На підставі наведеного, що спільними діями відповідачів ОСОБА_2 була
завдана шкода ОСОБА_1, і останні несуть солідарну відповідальність, та з
врахуванням 900 грн., стягнутих із СТОВ „Сіверський,, матеріальних збитків
необхідно змінити рішення, збільшивши розмір стягнення матеріальних збитків із
відповідачів, на користь позивачки до 2178 грн.37коп. ( 3078,37- 900 ).

В іншій частині рішення суду є законним, а доводи
апеляційних скарг спростовуються матеріалами справи. Зокрема виходячи із
конкретних обставин справи, суд відповідно до правил ст.23 ЦК обґрунтовано
прийшов до висновку, про відсутність підстав для виникнення у ОСОБА_1, права на
компенсацію моральної шкоди.

Керуючись
ст.ст.  209,  218, 303, 307, 309, 313-315, 316, 317 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду від 13 лютого 2007
року в частині

стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3користь

ОСОБА_1в рахунок
відшкодування матеріальних збитків змінити, збільшити розмір стягнення із ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в солідарному порядку до - 2178 .

В решті
зазначене рішення залишити без зміни.

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3-
відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржена
до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
його проголошення.