АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2007
року                                                                                                                 м.Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду

Одеської області в складі

Головуючого: Федорової А.Є.,

суддів: Процик М.В., Вадовської Л.М.,

при секретарі Непомнящій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною

скаргою
ОСОБА_1  на  рішення
Красноокнянського

районного суду Одеської області від 26 грудня 2006 року
за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Позивачка зазначала, що 26 січня 2006
року померла її свекруха ОСОБА_4, яка усе своє майно, в тому числі житловий
будинок, заповідала ОСОБА_2.- дружині свого старшого сина ОСОБА_5. Раніше
ОСОБА_4 висловлювалась про складання заповіту на користь молодшого сина
ОСОБА_6, а після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, - на користь онука ОСОБА_7 - її
сина.

Посилаючись
на те, що ОСОБА_4 склала заповіт перебуваючи під психічним тиском свого
старшого сина ОСОБА_5 та його дружини, відповідачка просила визнати заповіт
недійсним на підставі ч.2 ст.1257 ЦК
України.

Відповідачка
позов не визнала.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської
області від 2 6 грудня 2006 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення
суду і ухвалити нове рішення про задоволення її позову, мотивуючи тим, що
висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи,
доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 27 січня 2006 року померла ОСОБА_4,
яка мешкала у приватному будинку АДРЕСА_1.

Справа №
22ц-1696/2007

Категорія-26

2

29
вересня 2005 року ОСОБА_4 заповідала усе своє майно, в тому числі житловий
будинок, ОСОБА_2. - своїй невістці, дружині старшого сина, яка їй завжди
допомагала. Заповіт підписаний власноручно заповідачкою і посвідчений
нотаріусом (а.с.27)

28 липня 2006 року ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.(а.с.39-42).

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що волевиявлення заповідачки під час складання заповіту було
вільним і відповідало її волі. Висловлення заповідачки щодо потенціальних
спадкоємців її майна, зроблених заздалегідь до складання заповіту, не є
підставою для задоволення позову.

Висновки
суду підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., нотаріуса
ОСОБА_11., а також довідкою Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській
області про те, що скарги від ОСОБА_4. на свого сина ОСОБА_10. не надходили.

Суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну
оцінку, в тому числі поясненням свідків ОСОБА_12., ОСОБА_13., ОСОБА_14.,
ОСОБА_15., ОСОБА_16. та ОСОБА_17, допитаних з боку позивачки.

Висновки
суду засновані на матеріалах справи та відповідають вимогам ч.2 ст.1257 ЦК України і ст.ст.
212,213-215 ЦПК.

Відповідно
до ст.ст. 10,60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази про те, що
відповідачка або її чоловік примусили заповідачку скласти заповіт на ОСОБА_2.
позивачка суду не надала.

Оскільки
судом не встановлено, що волевиявлення заповідачки не було вільним і не
відповідало її волі, підстави для визнання заповіту недійсним відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку
про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання
у скарзі на те, що старший син Віктор погано відносився до матері і між ними0
часто виникали сварки, не можуть бути підставою для скасування рішення суду,
оскільки предметом спору є заповіт, згідно з яким ОСОБА_4 заповідала усе своє
майно не сину ОСОБА_5, а своїй невістці ОСОБА_2 за її турботу і догляд.

Доводи
скарги про те, що заповідачка лише через дві неділі після смерті молодшого сина
змінила свою волю відносно спадкоємця за заповітом, хоча не мала для цього
підстав є необгрунтованими і не засновані на законі. Згідно зі статтями 1233,
1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок
своєї смерті. Заповідач є вільним у визначенні спадкоємців та їх кількості і
може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно
від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин.

Наведені  в  апеляційній
скарзі  доводи  не дають
підстав  для скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення.        Відповідно
до п. 2 ст.308 ЦПК не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

3

З
урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд постановив рішення з
межах позовних вимог, з додержанням норм матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області
від 26 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.