Справа №2-2128/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада  2007 року  Ленінський районний суд м. Харкова в складі
головуючого

судді  Скляренко С.О.

при секретарі  Малахової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу Харківського інституту
економіки ринкових відносин та менеджменту
про стягнення заробітної плати ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати,
посилаючись на те, що 30.11.2005 р. наказом №3/108-а ректора приватного вищого
навчального закладу «Харківський інститут економіки ринкових відносин та
менеджменту» (далі ХІНЕМ) він був прийнятий з 01.12.2005 р. до штату за
контрактом на посаду доцента кафедри “Інформаційні системи та технології і
економічна кібернетика” на одну ставку з педагогічним навантаженням 1084 годин
з заробітною 1062 грн. на місяць, а також був призначений завідуючим кафедрою
“Інформаційні системи та технології і економічна кібернетика”, за що була
встановлена надбавка 572 грн. на місяць.

30.01.2006 р. наказом №3/21 ректора ХІНЕМ позивач був звільнений за власним
бажанням за ст.38 КЗпП України, однак в день звільнення трудова книжка видана
не була. З цього приводу він  звертався
до прокуратури Московського р-ну м.Харкова.

13.03.2006 р. ХІНЕМ листом було запропоновано позивачу одержати трудову
книжку, та 15.03.2006 р. трудова книжка була видана.

Позивач  вважає, що час з 01.02.2006
р. по 15.03.2006 р. повинен бути оплачений як вимушений прогул у розмірі його
середнього заробітку. 09.02.2007 р. письмово з пропозицією оплатити час
вимушеного прогулу та надати інформацію про структуру його заробітної плати
позивач звертався до ХІНЕМ, на що 12.03.2006 р. листом №101 йому було
повідомлено, що ХІНЕМ на даний час немає перед ним  ніяких заборгованостей, інформації про
структуру заробітної плати надано не було.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100 (далі - Порядок), у випадку
вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з
виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою
пов'язана ця виплата. Згідно довідки ХІНЕМ від 21.12.2006 р. №448 заробіток
ОСОБА_1 становив: грудень 2005 р. - 1634 грн., січень 2006 р. - 2180,45 грн.

П.5  Порядку визначає, що нарахування
виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться
виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

П.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної
плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного
(годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених
чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі
(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках,
передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 61,25 грн. на день.
Час вимушеного прогулу з 01.02.2006 р. по 15.03.2006 р. становить 43 дні
(28+15). За час вимушеного прогулу сума складає 2645,36 грн. (61,25 х 43).

У зв'язку з вищевикладеним змушений
звернутися до суду з позовом.

Просив суд стягнути  з відповідача на
його користь 2645 гривень 36 коп. в рахунок оплати за час вимушеного прогулу за
затримку видачі трудової книжки.

Далі позивач уточнив позовні вимоги , посилаючись на те, що твердження
відповідача про відсутність його вини у затримці трудової книжки не відповідає
дійсності . Доказом цього являється обхідний лист, одержаний ним в ХІНЕМ, в
якому відсутня лише відмітка бухгалтерії, а перша відмітка датована 02.02.06р.
А так як обхідний лист видає лише відділ кадрів , то отримав він його не
пізніше , ніж 02.02.06р.,  тому в цей
день відповідач мав змогу видати йому трудову книжку. Факт відсутності в
обхідному листі відмітки бухгалтерії є непрямим доказом того, що істотною
причиною невидачі йому своєчасно трудової книжки була вимога повернути до каси
інституту 1089гр., як то вказано в наказі ректора про його звільнення. Таким
чином, просить стягнути з відповідача на його користь 2266гр.53коп. , як оплату
за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки та
стягнути з відповідача обсяг заробітної плати, котрий був недоплачений  при виконанні остаточного розрахунку з ним у
вересні 2006 року та величина котрого може бути обчислена за надання
відповідачем інформації щодо величини структури виплати йому у вересні 2006
року.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та вказала,
що дійсно позивач з 30.11.2005 р. по 31.01.2006 р. працював на посаді доцента
кафедри та виконував обов'язки завідуючого кафедрою ТОВ ПВНЗ Харківський інститут
економіки ринкових відносин та менеджменту (далі Інститут) (прийнятий наказом
№3/108-а від 30.11.2005 року та звільнений наказом №321 від 30.01.2006 року за
власним бажанням).  Пропрацювавши у
інституті лише два місяці позивач не знайшов взаєморозуміння з колегами та
студентами.

Наприкінці січня 2006 року позивач подав ректору інституту заяву про
звільнення за власним бажанням, однак у день звільнення позивач до інституту не
з'явився, у наказі про звільнення не розписався.

Представник відповідача також звертає увагу на те, що позивач не з'являвся
до відділу кадрів відповідача за отриманням трудової книжки до 15.03.2006 року.

10.02.2006 року позивач з'явився до бухгалтерії відповідача, але відмовився
отримати остаточний розрахунок (бо був з ним не згоден), про що був складений
відповідний акт за підписами головного бухгалтера відповідача Чумаченко Є.С. та
касира Кучкової Т.Д.  Проректор по кадрам
ОСОБА_2, інспектор по кадрам ОСОБА_3 неодноразово намагалися зв'язатися з
ОСОБА_1 по телефону, спілкувалися з родичами та передавали пропозиції ОСОБА_1
з'явитися до інституту за остаточним розрахунком та отримати трудову книжку або
погодитися на направлення трудової книжки поштою. Родичі у телефонних розмовах
зазначали, що ОСОБА_1 відсутній та обіцяли переказати інформацію. 16.02.2006
року ОСОБА_1 було направлено лист №97 із вищезазначеною пропозицією з'явитися
до інституту за остаточним розрахунком та отримати трудову книжку, а потім й
повторний лист № 139 від 13.03.2006 року.

Щодо обхідного листа, наданого позивачем, представник відповідача
зазначила, що дійсно у навчальному закладі існує практика підписання обхідних
листів при звільненні, але обхідні листи стосуються лише фінансових
заборгованостей та заборгованостей щодо методичної та наукової літератури робітника
перед навчальним закладом, та не має ніякого відношення до видачі трудових
книжок, бо навідь не містить підпису відділу кадрів.

Представник відповідача підтвердила, що дійсно трудову книжку ОСОБА_1
видано не у день звільнення, а 15.03.2006 року, що є порушенням вимог трудового
законодавства, але вини відповідача у цьому не має.

Таким чином, на думку представника відповідача трудова книжка позивачу не
була видана у день звільнення з вини самого позивача, а вина відповідача у
затриманні видачі трудової книжки ОСОБА_1 -
відсутня. Тому, у даному випадку не можливо застосувати ч.4 ст. 235
Кодексу законів про працю України та п.4.1. Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, затв. Наказом Мінпраці України, Мін'юсту України,
Мінсоцзахисту населення України №58 від 29.07.1993р.  на норми яких посилається позивач у
обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача також зазначила, що у відповідача не має
заборгованості перед позивачем з виплати заробітної плати, всього ОСОБА_1 було
виплачено 3814,45 гривень,  за грудень
2005 року - 1634,00 гривні, у тому числі 1062,00 грн. - посадовий оклад та 572
грн. - надбавка за виконання обов'язків завідуючого кафедри, за січень 2006
року - 1300,80 гривень, у тому числі 1062,00 грн. посадовий оклад та 231,45
грн. - компенсація за невикористану відпуску,
7,35 грн. - компенсації втрати частки доходу у зв'язку з порушенням
строку сплати. Крім того, у вересні 2006 року при остаточному розрахунку
ОСОБА_1 було виплачено суму у розмірі - 905 грн. яка є переплатою. У
підтвердження зазначених виплат представником відповідача було надано
відповідні довідки №420 від 29.10.2007р. та б№ від 14.11.2007р.

На підставі зазначеного, представник відповідача просить суд відмовити
позивачу в задоволенні позову.

Суд, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 наказом №3/108-а від
30.11.2005 року  був прийнятий на роботу
з 01.12.2005 року до ПВНЗ Харківський інститут економіки ринкових відносин та
менеджменту - на посаду доцента кафедри ”Інформаційних систем та технологій і
економічної кібернетики”, та призначений завідуючим кафедри з ”Інформаційних
систем та технологій і економічної кібернетики” .

Згідно наказу №3/21 від 30.01.2006 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної
посади за власним бажанням. У день звільнення позивач до інституту не з'явився,
у наказі про звільнення не розписався.

Допитані у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1 з 30.11.2005
року по 31.01.2006 працював на посаді доцента кафедри, у січні 2006 року
ОСОБА_1 подав ректору відповідну заяву про звільнення за власним бажанням, у
день звільнення до інституту ОСОБА_1 не з'явився, у наказі про звільнення не
розписався. Свідки особисто неодноразово намагались зв'язатися з ОСОБА_1 по
телефону, спілкувались з родичами та передавали пропозиції ОСОБА_1 з'явитися до
інституту за остаточним розрахунком та отримати трудову книжку або погодитися
на направлення трудової книжки поштою. 16.02.2006 року ОСОБА_1 було направлено
лист №97 із пропозицією з'явитися до Інституту за остаточним розрахунком та
отримати трудову книжку, а потім й повторний лист №139 від 13.03.2006 року.
Коли ж ОСОБА_1 15.03.2006 року з'явився до Інституту, йому одразу видали
трудову книжку. Свідок ОСОБА_3 підтвердила, що трудова книжка була б видана
ОСОБА_1 незалежно від наявності обхідного листа, якщо б він з'явився за її
отриманням.

10.02.2006 року позивач з'явився до бухгалтерії відповідача, але відмовився
отримати остаточний розрахунок (бо був з ним не згоден), про що свідчить акт за
підписами головного бухгалтера відповідача Чумаченко Є.С. та касира Кучкової
Т.Д.

16.02.2006 року відповідачем ОСОБА_1 було направлено лист №97, із
пропозицією з'явитися до відповідача, а потім повторний лист №139 від
13.03.2006 року з аналогічною пропозицією.

Позивач підтвердив, що дійсно отримав листа №97 від 16.02.2006 року, але до
інституту не з'явився, а зателефонував, запитавши, чи відмінили наказ про
звільнення, який його не влаштовував, дізнавшись, що наказ не відмінено, він
вирішив не з'являтися до інституту, бо не був згоден з остаточним
розрахунком.

Обхідний лист, який містить підписи співробітників ХІНЕМ, перша з яких
датована 02.02.2007 року, підтверджує, що позивач з'являвся до приміщення
інституту після звільнення, але не підтверджує, що позивач з'являвся до відділу
кадрів. Представник відповідача та сам позивач у судовому засіданні
підтвердили, що обхідний лист підписується з метою виявлення фінансових
заборгованостей, тобто має значення для проведення остаточного розрахунку.
Позивач, як він сам зазначав, не був згоден з остаточним розрахунком заробітної
плати та з наказом про звільнення від 30.01.2006 р. №3/21, який містив вимогу
про повернення суми 1089 грн. за невідпрацьовані, згідно з навчальним планом
83,7 годин.  Наявність у обхідному листі
відмітки бухгалтерії, як останнього підпису, підтверджує, що усі попередні
підписи є необхідними для виявлення фінансової заборгованості робітника перед
роботодавцем та має значення для проведення остаточного розрахунку, підпис же
відділу кадрів у наданому обхідному листі відсутній.

Твердження позивача про його звернення до прокурора Московського району
м.Харкова у лютому 2006 року у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки не
було підтверджено документально. Так позивачем було надано заяви на ім'я  прокурора Московського району м.Харкова від
21.04.2006 р., 02.06.2007р., прокурору м.Харкова від 30.06.2006р., прокурору
Харківської області від 06.07.06р. та від 05.09.06р. , тобто вже після видачі
ОСОБА_1 трудової книжки у березні 2006 року..

Перевіркою Держнаглядпраці територіальної державної інспекції праці у
Харківській області , результатом якої став Припис №721 від 11.04.2006 року,
встановлено що дійсно трудову книжку ОСОБА_1 видано 15.03.2006 року, що є
порушенням вимог ст..47 КЗпПУ, однак при цьому не зазначено причин з яких
трудову книжку не було видано у день звільнення.

Позивач з'явився до відділу кадрів відповідача за отриманням трудової
книжки лише 15.03.2006 року.

Відповідно до ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку. На підставі ч. 4 ст. 235 Кодексу законів про
працю України  при
затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа
працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Пункт 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,
затв. Наказом Мінпраці України, Мін'юсту України, Мінсоцзахисту населення
України №58 від 29.07.1993р. встановлює, що власник
або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі
трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові
сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення
в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше
внесений запис про день звільнення визнається недійсним.

Відповідно пункту 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. Наказом
Мінпраці України, Мін'юсту України, Мінсоцзахисту населення України №58 від
29.07.1993р. якщо працівник відсутній на роботі в
день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає
йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової
книжки.

Судом не було встановлено вини відповідача у затримці
видачі трудової книжки позивачеві, тому підстав для стягнення середнього
заробітку за весь час вимушеного прогулу немає.

Твердження позивача про те, що йому при виконанні остаточного розрахунку з ним у вересні 2006 року були
недоплачені суми які підлягали виплаті не знайшли свого підтвердження.
Відповідно довідок наданих відповідачем №420 від 29.10.2007р. та б№ від
14.11.2007р. відповідача не має заборгованості перед позивачем з виплати
заробітної плати, всього ОСОБА_1 було виплачено 3814,45 гривень,  за грудень 2005 року - 1634,00 гривні, у тому
числі 1062,00 грн. - посадовий оклад та 572 грн. - надбавка за виконання
обов'язків завідуючого кафедри, за січень 2006 року - 1300,80 гривень, у тому
числі 1062,00 грн. посадовий оклад та 231,45 грн. - компенсація за
невикористану відпуску,  7,35 грн. -
компенсації втрати частки доходу у зв'язку з порушенням строку сплати. Крім
того, у вересні 2006 року при остаточному розрахунку ОСОБА_1 було виплачено
суму у розмірі - 905 грн. яка є переплатою.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218  ЦПК України, , ст. 47, 231, 232, 233,  235 КЗпП України, пунктами 4.1., 4.2.
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. Наказом
Мінпраці України, Мін'юсту України, Мінсоцзахисту населення України №58 від
29.07.1993р., за реєстр. Минюстом України 17.08.1993 р. за №110, -

В И Р І Ш И В  :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу
Харківського інституту економіки ринкових відносин та менеджменту  про стягнення заробітної плати   -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням  після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її  копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
С.О. Скляренко