У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року                                                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,   Прокопчука Ю.В., Костенка А.В.,  Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом відкритого акціонерного товариства енергопостачальної
компанії (надалі - ВАТ ЕК) “Чернігівобленерго” до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою ВАТ ЕК “Чернігівобленерго” на рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 листопада               2006 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 9 січня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ВАТ ЕК “Чернігівобленерго” звернулося до суду із
позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за користування електроенергією
у сумі 175 грн. 09 коп.

Позивач зазначав, що сім'я відповідача постійно проживає й зареєстрована в
квартирі АДРЕСА_1 та відповідно до Правил користування електроенергією для
населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від         26 липня 1999 року № 1357, їм
надаються послуги з електропостачання. Проте за надані послуги відповідачами
оплата не проводиться, у зв'язку із чим станом на 20 липня 2006 року утворилась
заборгованість у сумі 175 грн. 09 коп., яку позивач і просив стягнути.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 листопада 2006
року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 9
січня 2007 року, в задоволенні позовних вимог ВАТ ЕК “Чернігівобленерго”
відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ ЕК “Чернігівобленерго” просить скасувати прийняті у
справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ВАТ ЕК “Чернігівобленерго”
у задоволенні позову, суди  виходили із
того, що ОСОБА_1 є працівником органів внутрішніх справ України та згідно зі
ст. 22 Закону України «Про міліцію» має пільги з оплати житлово-комунальних
послуг, у тому числі й за послуги з електропостачання, йому та членам його
сім'ї надається 50% знижка з їх оплати.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна, оскільки суди дійшли
їх у порушення вимог матеріального та процесуального закону.

Статтею 95 Конституції України
визначено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків. У статті 4 Бюджетного кодексу України зазначено, що при
здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням цього
Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Згідно ст. 78 Закону України “Про Державний бюджет України на         2004 рік”, ст. 71 Закону України “Про
Державний бюджет України на
2005 рік”, ст. 75 Закону України “Про Державний бюджет на 2006 рік”
запроваджені деякі обмеження щодо грошових доходів робітників бюджетних
установ. Було встановлено, що витрати на безоплатне або пільгове матеріально та
побутове забезпечення, на яке, за законами України, мають право деякі категорії
працівників (військовослужбовців) бюджетних установ (військових формувань),
провадяться за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих
бюджетних установ (військових формувань).

Суди не звернули увагу на те, що Рішення Конституційного суду України від 1
грудня 2004 року № 20-рп/2004 щодо визнання неконституційними положення Закону
України “Про Державний бюджет на 2004 рік” набрало чинності з дня його
ухвалення.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 426 від                      31 березня 2003 року був
затверджений Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам
бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького
складу.

Згідно пункту 5 даного порядку для відшкодування фактичних витрат пільговик
подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за комунальні послуги у
строк, за який здійснюється відшкодування, а також довідку про склад сім'ї.

При вирішенні справи суди всупереч ст. 214 ЦПК України, не з'ясували, чи
звертався відповідач, згідно з діючим законодавством, до бухгалтерії своєї бюджетної
установи для відшкодування фактичних витрат за спожиту електроенергію,
відповідно до наведеного порядку.

Оскільки порушення норм матеріального
й процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, судові
рішення не можуть залишитися у силі та підлягають скасуванню, з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.  336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства енергопостачальної
компанії “Чернігівобленерго” задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 листопада 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 9 січня     2007 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка