Справа  № 2-2129
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року                   Ялтинський міський суд  АР Крим

у складі: головуючого - судді Прищепа
О.І.

при секретарі -  Шараповій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до приватного підприємця ОСОБА_2, 3-тя особа - відділ
захисту прав споживачів виконавчого комітету Ялтинської міської Ради «про
захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення матеріальної
та моральної шкоди», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, уточнивши позовні вимоги, просить суд, розірвати договір
купівлі-продажу укладений 11 березня 2006 року між нею та відповідачем
ОСОБА_2., стягнути з відповідача на її користь вартість металевих дверей в сумі
1 500 гривень, неустойку в сумі 1 575 гривень, а також 5 000 гривень в
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 березня 2006 року у фізичної особи -
приватного підприємця ОСОБА_2., нею були придбані металеві вхідні двері та
працівниками відповідача зазначені двері були встановлені за її місцем
проживання. При придбанні дверей, відповідач завірив позивачку, що зазначені
двері відповідають усім її вимогам, однак, через шість місяців після
встановлення дверей, з зовнішнього боку коробки та дверного полотна, під лаком,
почали з'являтися білі плями, які візуально схожі на «грибок». З вересня 2006
року вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням провести огляд
дверей, дати висновок про наявні дефекти та провести заміну дверей, але її
прохання залишились без реагування, лише після втручання відділу захисту прав
споживачів, відповідачем було надане їй відповідь в якій зазначено, що з
проханням про заміну дверей їй необхідно було звертатися на протязі двох тижнів,
нею були порушені правила експлуатації дверей, за що фірма відповідальності не
несе.

Позивачка в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав та суду
пояснив, що він є приватним підприємцем, займається торгово-посріднечною
діяльністю. 11 березня 2007 року він реалізував приналежний йому товар -
металеві двері позивачці, вартістю 1 500 гривень. При придбанні позивачкою
товару їй було роз'яснено гарантійні зобов'язання. В вересні 2006 року
позивачка звернулась до нього, посилаючись на той факт, що на металевій вхідній
двері виявились недоліки. Вважає, що недоліки дверей, на які посилається
позивачка, виникли внаслідок невірної експлуатації металевих дверей. Крім того,
для встановлення зазначеного факту необхідні спеціальні знання та проведення
товарознавчої експертизи, від якої позивачка неодноразово відмовлялась.

Представник 3-тьої особи Відділу захисту прав споживачів виконавчого
комітету Ялтинської міської Ради в судове засідання не з'явився. Про день, час
та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду
не сповістив.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у
відсутність представника 3-ої особи.

Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідив
докази надані сторонами, суд вважає, що позов позивачки не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 11 березня 2007 року між продавцем -
ОСОБА_2. та покупцем - ОСОБА_1. був укладений договір купівлі-продажу металевих
дверей ASО 112, згідно до якого, покупець оплатив продавцю вартість металевих
дверей, в сумі 1 500 гривень, а продавець передав покупцю зазначені металеві
двері, крім того, працівниками відповідача зазначені двері було встановлено в
квартирі покупця, що підтверджується поясненнями сторін та копією товарного
чеку, (а.с. 8).

Відповідно до п. 5 ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів», стосовно
продукції, на яку гарантійні строки або строки придатності не встановлено,
споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні
вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років.

Таким чином, при укладанні договору купівлі-продажу, відповідач взяв на
себе зобов'язання, строком на два роки, з дня придбання дверей, тобто з 11
березня 2006 року, що підтверджується товарним чеком, (а.с. 8).

При продажу металевих дверей ASО 112, в судовому засіданні, згідно з
пояснень сторін, було встановлено, що з боку ОСОБА_2. були виконані вимоги
розділу 5 Наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків та торгівлі
України «Про затвердження Правил продажу непродовольчих товарів» №  294 від
27 травня 1996 року, зареєстрованого Міністерством юстиції від 13 жовтня
1996 року за № 298/1323, та претензій покупець до продавця, при придбанні
товару, тобто 11 березня 2007 року не пред'являв, так як товар відповідав
технічній характеристиці та не мав пошкоджень.

З пояснень позивачки судом встановлено, що лише після шести місяців
використання дверей, а саме в вересні 2006 року позивачкою були виявлені на
металевій двері недоліки, які позивачка розцінює як «грибок» та було знято
захисну плівку, яка покривала двері.

Відповідно до п. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.
42 розділу 1 Наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків та торгівлі
України «Про затвердження Правил продажу непродовольчих товарів» № 294 від 27
травня 1996 року, зареєстрованого Міністерством юстиції від 13 жовтня 1996 року
за № 298/1323, вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають
задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги
споживача, встановлені ч. 1 цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли
внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його
зберігання.

Судом встановлено, що для встановлення дійсної вини відповідача, як
продавця товару не належної якості, необхідні спеціальні знання та проведення
товарознавчої експертизи, згідно до ст. 143 ЦПК України.

В судовому засіданні, сторонам неодноразово роз'яснювалось право на
проведення експертизи, однак, від призначення експертизи сторони відмовились.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює
цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Таким чином, суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та докази
надані сторонами, приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено
факту продажу відповідачем ОСОБА_2. позивачці ОСОБА_1. товару не належної
якості, що надавало би право позивачці, згідно до ст. 7 ЗУ «Про захист прав
споживачів» п. 34 розділу 1 Наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків
та торгівлі України «Про затвердження Правил продажу непродовольчих товарів» №  294 від
27.05.1996 року, зареєстрованого Міністерством юстиції від 13.06.1996 р.
за № 298/1323, на розірвання договору та відшкодування збитків, у втому числі,
на відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 651, 700, 1209 ЦК України, ст.
ст. 8, 7 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12 травня
1991 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996
року, Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків та торгівлі України
«Про затвердження Правил продажу непродовольчих товарів» № 294 від 27 травня
1996 року, зареєстрованого Міністерством юстиції від 13 жовтня 1996 р. за №
298/1323, ст.ст.  15, 15-1, 30, 62, 75, 88,
208, 212-215 ЦПК України, -

ВИРИШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1до приватного
підприємця ОСОБА_2, 3-тя особа - відділ захисту прав споживачів виконавчого
комітету Ялтинської міської Ради «про захист прав споживачів, розірвання
договору купівлі-продажу та стягнення матеріальної та моральної шкоди» -
відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Апеляційного суду АР Крим через Ялтинський
міський суд у порядку та строки передбачені ст.ст. 294- 296 ЦПК України.

СУДДЯ -