У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської міської ради
Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на
будинок у порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 травня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 травня 2007 року,

встановила:

У лютому 2006 року позивач
звернулась в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що у ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, яка залишила заповіт на її користь, але отримати свідоцтво про
право власності за заповітом вона не може, так як право власності  заповідача на спадкове майно не було
оформлено згідно з діючим законодавством України.

Просила суд, визнати за нею право власності за заповітом після смерті
ОСОБА_3 наступне майно: жилий будинок АДРЕСА_1; грошові внески з усіма
відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в Шевченківському
відділенні ощадбанку в м. Запоріжжі № 7858/0150 на рахунках №№ НОМЕР_1 та
НОМЕР_2.

Рішенням Вільнянського  районного суду Запорізької області від           16 травня 2006 року  позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду  Запорізької області від 16 травня 2007 року
відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Вільнянського  районного суду Запорізької області від 16
травня 2006 року, апеляційну скаргу залишено без розгляду.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від 16 травня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 16 травня 2007 року, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не    може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних
матеріалів справи вбачається, що ухвала апеляційного суду Запорізької області
від 16 травня 2007 року  постановлена з
додержанням норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338
ЦПК України підстави для її обов'язкового скасування відсутні.

Що стосується
доводів касаційної скарги щодо рішення Вільнянського районного суду Запорізької
області від 16 травня 2006 року, то воно не підлягає оскарженню в касаційному
порядку, оскільки не було предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 331,
332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 16 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М.
Барсукова

М.І. Балюк