Справа № 33ц-84007
Головуючий у 1 інстанції: Васильковський В.М.
Доповідач: Хилевич С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 грудня
2007 року                                                                                                 м. Рівне

Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Василевича В.С.

Григоренка
М.П.

Хилевича С.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки
й усунення перешкод у її користуванні за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Коломийського міськрайонного суду від 11 травня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

11 лютого 2004
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки й усунення перешкод у її
користуванні, обґрунтовуючи тим, що вона є власником земельних ділянок по
ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору дарування. Площа кожної ділянки становить 0,
6 га.. Поруч знаходиться земельна ділянка, якою користується ОСОБА_2..  Відповідач розпочав будівництво житлового
будинку, захопивши частину земельної ділянки, що належить позивачу. На її
пропозицію владнати спір у добровільному порядку ОСОБА_2. відмовив.

Рішенням  Тисменицького районного
суду  від
11 травня 2006 року позов задоволено і зобов'язано ОСОБА_2повернути
позивачу площу самовільно земельної ділянки у 50, 22 м. кв., привести її у
попередній стан шляхом знесення бутобетонного фундаменту.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2006
року  апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилено, а рішення суду першої інстанції - залишено без змін.

ОСОБА_2. у поданій касаційній скарзі
просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалу апеляційного
суду, а справу направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що
попередні судові рішення є незаконними й підлягають скасуванню. Задовольняючи
позов, місцевий суд керувався винятково висновками судово-технічної експертизи
№8 від 28.10.2005 року і при цьому безпідставно та без належного обґрунтування
відхилив висновки додаткової судово-земельної експертизи від 15.04.2005 року,
надавши таким чином необґрунтовану перевагу одному доказу перед іншим.  Покликався на порушення експертом щодо
оформлення судової експертизи, оскільки використовує бланк Міністерства юстиції
України, натомість він не є працівником цього відомства. В п. 3 висновку
експерта від 28.10.2005 року експерт зазначає, що при проведенні експертизи з
визначення розміру спірних земельних ділянок він керувався актами  наділу цих земельних ділянок. Проте в
матеріалах справи відсутні такі акти, при цьому експерт не вимагав їх ані в
нього, ані в його представника.

Враховуючи
наведені обставини, вважав, що зазначена експертиза суперечить матеріалам
справи, висновок є неповним і викликає сумніви, а тому суд першої інстанції мав
би призначити повторну експертизу.

На його думку, суд першої інстанції повінстю
проігнорував докази, надані відповідачем у судовому засіданні.

Колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга  не підлягає до задоволення, виходячи з
такого.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування  судом першої
та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові
рішення ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального
права, і доводи скарги висновків суду не спростовують. Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись п.п. 5,6
Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України” щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ” від 22 лютого 2007 року, ст.ст.
331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Рівненської області,

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Тисменицького районного суду від 11 травня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 липня
2006 року - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С.Василевич

М.П.Григоренко

С.В.Хилевич