У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньфармсервіс-2”
про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду
від 3 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 13
червня 2007 року,

встановила:

У листопаді 2001 року позивач звернулась в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що наказом відповідача від 2 листопада 2001 року була
незаконно звільнена згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України з посади бухгалтера, на
яку переведена без її згоди.

Зазначала, що 15 січня 2007 року наказом №137 відповідача їй змінено
підстави звільнення з п.3 ст. 40 КЗпП України на п. 6 ст. 36 КЗпП України, тому
вважала своє звільнення незаконним.

Просила, визнати наказ №35 від 2 листопада 2001 року, виданий відповідачем
про її звільнення з роботи неправомірним, визнати неправомірним наказ №137 від
15 січня 2007 року про зміну підстави звільнення її з п.3           ст. 40 КЗпП на п.6 ст. 36 КЗпП
України, поновити її на роботі із збереженням попередніх умов - виконання
функціональних обов'язків головного бухгалтера, стягнути з відповідача
заробітну плату за вимушений прогул з 2 листопада    2001 року по день введення даного рішення в
дію - 56089, 15 грн., стягнути з відповідача на її користь 10 000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням  Луцького міськрайонного суду від 3 квітня
2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача
2000 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду  Волинської області від 13 червня          2007 року рішення Луцького
міськрайонного суду від 3 квітня 2007 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати Луцького міськрайонного суду
від        3 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду  Волинської області від             13 червня 2007 року, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З наявних матеріалів
справи вбачається, що оскаржувані судові рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 3 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду  Волинської області від
13 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк