Справа №
22ц-412/2007                                    Головуючий
у 1 інстанції - Артюх К.В.
цивільна                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2007 року                                                                                         м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді      Бойко О.В.

суддів                                 Горобець Т.В.,
Шевченка В.М.

при секретарі                     Рачовій І.І.

3 участю                   позивачки
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_3.,

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання недійсним договору дарування,

Встановив:

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати
рішення суду 1 інстанції, яким в задоволенні позову відмовлено, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, визнати договір дарування
недійсним.

Посилається на незаконність судового рішення, оскільки суд, відмовляючи в
задоволенні позову, віддав перевагу показанням свідка ОСОБА_5 та повторній
експертизі від 09.11.2006 року, не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8.; те, що підпис ОСОБА_9 є косим, що свідчить про погану
орієнтацію в просторі бланку договору; безпідставно суд не взяв до уваги
первинну експертизу, яка базується на показаннях місцевих лікарів, які лікувати
хворого; суд не врахував покази позивачки, яка підписуючи згоду на дарування,
не усвідомлювала значення своїх дій, була впевнена, що підписує нову редакцію
заповіту і ніколи не бажала дарували свою частину будинку.

У судовому засіданні позивачка та її представник
апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідачки апеляційну скаргу не визнала,
просила в її задоволенні відмовити, залишити без змін правильне та обґрунтоване
рішення суду 1 інстанції.

Суд 1 інстанції на підставі висновку експертизи від
09.11.2006 року, пояснень третьої особи ОСОБА_10, показань свідків прийшов до
висновку, що ОСОБА_11на час укладання договору дарування - 21.04.2004 року
усвідомлював значення своїх дій та керував ними, а тому підстав для визнання
договору дарування 1/2 частини АДРЕСА_1 не має.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду 1 інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом позивачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11з 1947 року.

Під час перебування у шлюбі на ім'я ОСОБА_9 в 1989 році було куплено 7г
частину АДРЕСА_1

2004
року ОСОБА_9. за згодою ОСОБА_1 подарував цю частину
будинку відповідачці ОСОБА_2, (а.с.2.7, 28).

2005
року ОСОБА_9. помер.

У грудні 2005 року позивачка звернулась з позовом про визнання договору
дарування частини будинку з тих підстав, що ОСОБА_9. був хворим і не розумів
значення своїх дій та не міг керувати ними, що порушує її права як співвласниці
та спадкоємця.

Суд 1 інстанції прийшов до правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення позову з цих підстав, оскільки як
встановлено висновком повторної психолого-психіатричної посмертної експертизи
від 09.11.2006 року № 1116 ОСОБА_9. на момент укладання договору дарування
21.04.2004 року страждав органічним ураженням головного мозку судинного генезу
з психоорганічним синдромом, ступінь вираженості якого не позбавляла його тоді
спроможності правильно усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.
149-151).

Суд обґрунтовано взяв до уваги даний висновок експерта,
дав йому правильну оцінку, де досліджені всі обставини справи, і який не
суперечить іншим доказам та узгоджується з ними. При цьому суд дав належну
оцінку показанням свідків (ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 ОСОБА_16), свідчення яких узгоджуються між собою та з іншими доказами
по справі.

І хоча показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8., на які
посилається апелянт, є дещо іншими в частині часу виявлення психічних порушень
у ОСОБА_9, проте, беручи до уваги звернення позивачки до лікарів тільки в січні
2005 року стосовно такого стану чоловіка, медичні документи, які свідчать про
стан його здоров'я, пояснення інших учасників процесу, вони не спростовують
висновків експерта, а тому суд критично ставиться до цих свідчень.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно
відсутності згоди позивачки на відчуження частини будинку, то дане
спростовується заявою позивачки, яка 21.04.2004 року дала згоду на дарування
частини будинку своїм чоловіком на користь ОСОБА_2 (а.с. 27), поясненнями
третьої особи -нотаріуса ОСОБА_10

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування вірного судового
рішення, яке постановлене з додержанням вимог матеріального та процесуального
законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312-315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.