справа №2-29507
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 січня 2007 року
Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого
- судді                                                                Савуляка
Р.В.

при секретарі                                                                    Блажко
Н.В., Сапіга Л.В.

з участю
адвокатів                                                          ОСОБА_1.,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування
недійсними та відновлення прав на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5
звернулась з позовом до ОСОБА_4. про визнання договорів дарування недійсними
покликаючись на те, що 24
червня 1997 року
вона подарувала свій житловий будинок та прилеглу до нього земельну ділянку
поАДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_6. На момент укладення цього договору вона не
розуміла що відчужує будинок, оскільки вважала, що вона переукладає заповіт,
який склала в 1989 році,
згідно якого той же будинок вона заповіла ОСОБА_6.

Після
переоформлення будинку для неї були створені нестерпні умови для проживання. На
початку червня 2004 року
ОСОБА_6. подарував вказаний будинок своїй дочці ОСОБА_4., а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Позивач вважає,
що договір дарування будинку ОСОБА_6. своїй дочці ОСОБА_4. є незаконним, так як
порушує її права як людини та публічний порядок.

Дарування
будинку ОСОБА_6. ОСОБА_4. вчинений під впливом насильства, чи по зловмисній
домовленості між ОСОБА_4. та колишньою дружиною ОСОБА_6.- ОСОБА_7. яка
неодноразово хотіла позбавити життя її сина.

Тому просить
винести рішення, яким визнати недійсним договір дарування житлового будинку та
земельної ділянки від 24
червня 1997 року.

В судовому засіданні
ОСОБА_5 свої вимоги підтримала покликавшись на обставини викладені в позовній
заяві та додатково пояснила, що після смерті чоловіка в 1989 році вона склала
заповіт згідно якого будинок по АДРЕСА_1 заповіла своєму сину ОСОБА_6. В 1997 році ОСОБА_6. повідомив,
що потрібно поїхати до нотаріуса і переоформити заповіт. В нотаріальній конторі
вона говорила, що не буде підписувати жодних документів, однак ОСОБА_6.
погрожував її. Про те, що в 1997
році вона подарувала свій будинок ОСОБА_6. довідалась лише в 2004 році від другого
сина ОСОБА_3. Позивачка стверджує, що укладаючи в 1997 році договір
дарування вона вважала, що переоформляє заповіт складений нею ще в 1989 році. Тому
просить визнати недійсними договори дарування від 24.06.1997 року та від 01.06.2004 року.

Вказані вимоги в
судовому засіданні підтримав представникОСОБА_5. - ОСОБА_3

В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4. як спадкоємець майна померлої ОСОБА_5.
про визнання недійсними договорів дарування від 24.06.1997 року

2

та
01.06.2004 року. В своїх вимогах позивач покликається на те, що про
дарування спірного будинковолодіння йому та ОСОБА_5. стало відомо лише в травні
2004 року, як і те, що ОСОБА_6. будучи тяжко хворим передарував вказаний  будинок передарував своїй дочці ОСОБА_4. Тому
просить визнати недійсними вказані договори "дарування та визначити
будинковолодіння разом із земельною ділянкою спадковим майном померлої ОСОБА_5

В судовому
засіданні ОСОБА_3 свої вимоги підтримав просить його позов задоволити.

Відповідач
ОСОБА_4. в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що після смерті
дідуся в 1989 році
сім"я визначила, що її батькові ОСОБА_6. залишиться будинок по АДРЕСА_1
ОСОБА_3. - автомобіль,
а ОСОБА_8. дали 2000 рублів.
Про те, що в 1997 році
ОСОБА_5 подарувала її батькові будинковолодіння знав як ОСОБА_3 так і його
сестра ОСОБА_8 і не заперечували в цьому. Однак коли в червні 2004 року ОСОБА_6.
переписав (подарував) спірне будинковолодіння на неї, тоді ОСОБА_5 під впливом
ОСОБА_3. звернулась до суду із позовом про визнання договору дарування
недійсним. Відповідач вважає, що договір дарування від 24 червня 1997 року та від 01.06.2004 року укладені у
відповідності до вимог чинного законодавства в присутності нотаріуса і підстав
для визнання їх недійсними немає.

Залучена в
якості третьої особи приватний нотаріусОСОБА_9. в судовому засіданні пояснила, що при укладенні договору
дарування 24.06.1997 року
ОСОБА_5. були роз"яснені всі наслідки такої угоди. Договір був прочитаний
з початку до кінця. Жодних заперечень при укладенні договору дарування ОСОБА_5
її не висловлювала . Тому
вона не сумнівалось в тому, що ОСОБА_5 все робить добровільно.

Визнана третьою
особою по справі дочка покійної ОСОБА_5. -
ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що про заповіт який склала її мама в
1989 році
вона ніколи не знала. Про договори дарування будинку довідалась лише перед
смерттю ОСОБА_5. Коли вона приходила до матері, то брат ОСОБА_6 завжди її
виганяв. Мати неодноразово скаржилась їй що ОСОБА_6 постійно її залякує.
Особисто вона не претендує на майно ОСОБА_5, тому не зверталася до суду із
позовом.

Вислухавши
пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши письмові документи суд
вважає, що вимоги ОСОБА_3. про визнання недійсними договорів дарування від
24.06.1997р. від 01.06.2004
року та про відновлення права на спадщину на будинковолодіння по АДРЕСА_1
слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності
до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах
про визнання угод недійсними" від 28.04.1978
року із наступними змінами і доповненнями угода може бути визнана недійсною
лише з підстав і з наслідками передбачених законом.

Як вбачається із
наявного в матеріалах справи заповіту від 02.11.1989
року ОСОБА_5 в 1989 році після
смерті свого чоловіка ОСОБА_3. заповіла належний їй будинок по АДРЕСА_1своєму
сину ОСОБА_6.

В подальшому, 24.06.1997 року між
ОСОБА_5. та ОСОБА_4. був укладений договір згідно якого ОСОБА_5 подарувала а
ОСОБА_6. прийняв у дар вказане будинковолодіння.

01 червня 2004 року ОСОБА_6.
подарував належне йому будинковолодіння своїй дочці ОСОБА_4.

ОСОБА_5, а в
подальшому правонаступник її спадкового майна ОСОБА_3 вважають, що під час
дарування будинковолодіння 24.06.1997
року ОСОБА_5 не розуміла, що укладаючи договір дарування вона скасовує тим
самим заповіт складений нею в 1989
році (діяла під впливом помилки), була обманута ОСОБА_6., щодо часу
переходу права власності на будинок, змушена була укласти договір під впливом
погрози.

3

Тому вважають,
що така угода є недійсною у відповідності до cт.cт.56,57'HIC
України в

редакції 1963 року.

Дарування
будинковолодіння ОСОБА_6. ОСОБА_4. 01.06.2004 року; і на думку ОСОБА_5. та
ОСОБА_3., порушили конституційні права ОСОБА_5. і є правочином який порушує
публічний порядок (ст.228 ЦК
України в редакції 2004 року)і

Договір
дарування будинковолодіння (садиби) ОСОБА_6. ОСОБА_4. вчинений під впливом
насильства (ст.231 ЦК України
в ред.2004 року) та по- зловмисній домовленості сторін (ст.232 ЦК України в
ред.2004 року).

Проте, такі
твердження позивачів суперечать іншим фактичним даним та спростовуються
наступними доказами:

викладеними
письмовими поясненнями ОСОБА_4. (а.с.135) та її показах даних в судовому
засіданні про те, що ОСОБА_3 знав, що в 1997
році його мама подарувала свій житловий будинок та земельну ділянку по
АДРЕСА_1і він не мав з цього приводу жодних притензій.

поясненими
приватного нотаріуса ОСОБА_9 про
те, що ОСОБА_5 з власної волі подарувала 24.06.1997 року своє будинковолодіння ОСОБА_6. При тому ОСОБА_5.
були роз"яснені всі наслідки такої угоди і остання не вказувала про те, що
укладає договір через погрози ОСОБА_6. Вказаний нотаріус також законно
посвідчував договір дарування садиби ОСОБА_6. ОСОБА_4. 01.06.2004 року.

показами свідка
ОСОБА_10. яка в судовому засіданні пояснила, що в червні 2004 року на
похоронах сина ОСОБА_6 ОСОБА_5 поводилась неадекватно, не впізнала свою дочку
ОСОБА_8, на цвинтарі питала у людей що вони тут роблять.

показами свідка
ОСОБА_11. яка пояснила, що ОСОБА_6. вона знає давно як виховану та чуйну
людину. Будучи вже хворим ОСОБА_6. розповів їй, що мусить дотримати матір бо
вона залишила йому все своє майно.

показами свідка
ОСОБА_12 який пояснив, що в будинку АДРЕСА_1, де проживала ОСОБА_5 він прописаний як піднаймач. З
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. у нього завжди були хороші взаємини. Свідк заперечує, що
ОСОБА_6. погано ставився до ОСОБА_5.

актом
амбулаторної, заочної, посмертної судово-психіатричної експертизи від 16 липня 2006 року із якого
встановлено, що на час відчуження свого будинковолодіння 27.06.2997 року ОСОБА_5
хронічним психічним захворюванням, недоумством чи іншим захворюванням, які б
позбавляли її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не
страждала. В період судових засідань з її участю психічними захворюваннями не
страждала, однак виявляла ознаки церебрального атеросклерозу з нерізко
вираженим інтелектуальнио-мнестичним зниженням.

актом
амбулаторної, заочної, посмертної судово-психологічної експертизи від
17листопада 2006 року із
якого встановлено, що в період судових засідань з участю ОСОБА_5.(вересень
2004р. - листопад
2004 року)
остання могла перебувати під впливом сторонніх осіб з приводу дачі тих чи інших
пояснень. На час укладання договору дарування 24.06.1997 року ОСОБА_5 перебувала у звичайному психологічному стані,
могла вільно висловлювати своє волевиявлення, усвідомлювала свої дії, керувала
ними та не обов"язково могла піддаватися впливу сторонніх осіб із приводу
розпорядження своїм майном.

Оцінивши в їх
сукупності досліджені у справі докази, суд прийшов до висновку про відсутність
підстав для визнання недійсним договору дарування житлового будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_1ОСОБА_5. своєму сину ОСОБА_6. внаслідок помилки,
обману та насильства. Відсутні також підстави для визнання недійсним договору
дарування вказаного житлового будинку ОСОБА_6. своїй дочці ОСОБА_4. через
порушення прав ОСОБА_5, а також під впливом насильства, та по зловмисній
домовленості сторін., оскільки з цього приводу не подано підтверджуючих
доказів. Не здобуто таких доказів і судом.

4

Суд
критично оцінює пояснення ОСОБА_5. та ОСОБА_13. про те, Що договір
дарування 24.06.2004 року
вона підписувала внаслідок помилки, обміну. та насильства з боку ОСОБА_6.,
оскільки встановлено, що на той час рогіа повністю усвідомлювала які дії
вчиняла, їй було роз"яснено наслідки укладення такої - угоди., _Після
укладення договору дарування і до 2004
року вона ніколи не зверталася у правоохоронні, органи із заявами щодо
обмеження її прав та свобод ОСОБА_6. Такі заяви, як встановлено, -„нібито"
відОСОБА_5. появились вже тоді, коли ОСОБА_6. подарував спірне будинковолодіння
своїй дочці ОСОБА_4 і про це довідався ОСОБА_3.

Тому суд вважає,
що переконання ОСОБА_5 про її помилку, обман, насильство, зловмисні
домовленості та інші незаконні дії при укладенні договорів дарування 24.06.1997 року та 01.06.2004 року, враховуючи
її вікові зміни в організмі, в судовому засіданні були сформовані під впливом
сторонньої особи яка схилила ОСОБА_5 звернутись до суду із позовом про
порушення її прав при укладенні договору дарування в 1997 році.

Зважаючи на те,
що судом не встановлено підстав для визнання вищевказаних договорів дарування
недійсним не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_3. про відновлення прав на
спадкове майно померлої ОСОБА_5

На підставі
наведеного, керуючись ст. 10,62,212
ЦПК України, ст. 56,57
ЦК України в редакції 1963
року, ст.ст.202,203,204,209,215,228,231,232
ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у
справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 року із наступними змінами і доповненнями суд,-

ВИРІШИВ:

У вимогах
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку
та земельної ділянки від 27
червня 1997 року
ОСОБА_5 ОСОБА_6 - відмовити.

У вимогах
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку
та земельної ділянки від 01
червня 2004 року
ОСОБА_3 ОСОБА_4 та відновлення прав на спадщину - відмовити.

Ухвалу
Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2004 року про
заборону ОСОБА_4 проводити дії пов"язані з відчуженням будинку по АДРЕСА_1
скасувати.

Рішення вступає
в законну силу через 10 днів з
моменту його проголошення, якщо не буде подано заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана протягом 20
днів з моменту подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя       Савуляк Р.В.