Справа № 33ц - 591/07                                Головуючий у 1
інстанції - Палубяк М.І.
Доповідач - Шевчук Л.Я.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

6
грудня 2007 року
м.Луцьк

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді   Лончука В.Г.

суддів:  Стрільчука В.А.,  Шевчук Л.Я.,  Мудренко Л.І.,  Подолюка В.А.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Бережанської міської ради про визнання незаконним рішення Бережанської міської
ради, визнання недійсним ордера на жиле приміщення, визнання права користування
жилим приміщенням, вселення в жиле приміщення та виселення із жилого приміщення
сім'ї ОСОБА_2, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Тернопільської області від 16 лютого 2006 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що на підставі рішення Бережанської
міської ради від 29 серпня 2002 року за №92 сім'ї ОСОБА_2 був виданий ордер на
право зайняття квартири АДРЕСА_1 Тернопільської області, в якій він був
зареєстрований і приживав до листопада 2001 року разом із своєю матір'ю і
вітчимом, а після їх смерті проживав один і був тимчасово відсутній в спірному
жилому приміщенні з поважних причин.

Посилаючись на те, що ордер на право зайняття жилого приміщення сім'ї  ОСОБА_2
був виданий на фактично зайняте жиле приміщення, ОСОБА_1 просив визнати
даний ордер недійсним, виселити сім'ю ОСОБА_2 із даного жилого приміщення і
визнати за ним право користування цим жилим приміщенням.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 15
листопада 2005 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано незаконним
рішення Бережанської міської ради від 29 серпня 2002 року №92 в частині надання
сім'ї ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1, визнано недійсним ордер №34 від 29 серпня 2002
року, виданий на ім'я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, постановлено виселити
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з їх неповнолітніми дітьми із квартири АДРЕСА_1, поновлено за
позивачем ОСОБА_1 право користування спірною квартирою.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 16 лютого 2006 року
рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 15 листопада
2005 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про
відмову в позові, апеляційний суд виходив з того, що позивач був виписаний із
квартири ще в 1994 році і не проживав в спірній квартирі більше шести місяців без
поважних причин, а тому сім'ї ОСОБА_2 на законних підставах був виданий ордер
на вільне жиле приміщення.

Проте, з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судами встановлено, що на підставі рішення Бережанської міської ради від 29
серпня 2002 року за №92 на ім'я ОСОБА_2 був виданий ордер на право зайняття
квартири АДРЕСА_1 Тернопільської області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.58 ЖК України ордер може бути виданий лише на
вільне жиле приміщення.

Тобто, жиле приміщення, на вселення в яке видається ордер, повинно бути не
тільки фактично, але і юридично вільним.

Стаття 59 ЖК України передбачає, що ордер на жиле приміщення може бути
визнано недійсним у судовому порядку у випадку порушення прав інших осіб на
вказане в ордері жиле приміщення.

В судовому засіданні, крім того, встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час
видачі ордера на жиле приміщення ОСОБА_2 був зареєстрований в спірному жилому
приміщенні, а саме і місцем проживання ОСОБА_1 у виданому в 2002 році на його
ім'я паспорті серії НОМЕР_1 зазначена квартира АДРЕСА_1 Тернопільської області,
і та обставина, що ОСОБА_1 був виписаний із квартири ще в 1994 році, тобто коли
він був неповнолітній і навчався в школі, не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні.

Встановивши, що спірне жиле приміщення, на яке було видано ордер ОСОБА_2,
не було вільним, оскільки право на дане приміщення за собою зберіг ОСОБА_1, суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання недійсним виданого
ордера на жиле приміщення на ім'я ОСОБА_2

Висновки суду першої інстанції обгрунтовані, відповідають встановленим
обставинам справи та вимогам матеріального закону, а висновок апеляційного суду
про відсутність підстав для визнання недійсним ордера на жиле приміщення
суперечить встановленим обставинам справи та вимогам матеріального закону.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст.339
ЦПК України.

Керуючись п.3 ч.1 ст.336, ст.339  ЦПК
України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
Апеляційного суду Волинської області,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 16 лютого 2006 року
скасувати, а рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 15
листопада 2005 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.Г.Лончук

Судді
В.А.Стрільчук

Л.Я.Шевчук

Л.І.Мудренко

В.А.Подолюк