Справа № 2-100/07
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

16
квітня 2007 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна
М.О.,

при секретарі                        Ніколенко
К.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах Закритого акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору,
стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

22
червня 2006 року представник позивача звернувся до суду із цим позовом. Позовні
вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 31.05.2005 г. між сторонами
було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачеві
кредит в сумі 5 000,00 грн під 40,08 % річних строком на два роки. Відповідач
зобов'язалася своєчасно повертати кредит щомісячними платежами та відсотки за
ним. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконує, що явилося причиною
звернення представника позивача до суду з позовом про розірвання укладеного
договору, стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6 210,02 грн з
урахуванням відсотків та неустойки, судових витрат (а.с.а.с. 5 - 7).

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним
чином, про що свідчить поштове повідомлення. У справі є достатньо доказів для
її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави
для застосування положень

ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.10.2006 р., представник відповідача
пояснила, що договір та ордер-розпорядження дійсно містять підписи відповідача,
проте фактично грошові кошти отримала інша особа (а.с. 45-звор.).

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
слід задовольнити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 31.05.2005 р. між позивачем в особі
Дніпродзержинської філії та відповідачем було укладено кредитний договір

№ DZS0SK00001052, за яким позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит
для розвитку домашнього господарства в сумі 5 000,00 грн під 40,08 % річних
строком на два роки (а.с.а.с. 8, 9).

Відповідно до укладеного договору:

-
позичальник  зобов'язаний сплачувати
відсотки за користування кредитним коштами у розмірі 3,34 % на місяць (п. 1.1);

-
позичальник зобов'язаний щомісяця, з 25 по 30 числа, сплачувати позивачеві в
рахунок погашення кредиту та відсотків за ним 307,66 грн (п. 1.2);

-
в разі несвоєчасного погашення позичальником основного боргу за кредитом він
зобов'язаний сплатити кредиторові відсотки за користування кредитом у розмірі
80,16 % суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (п. 3.2);

-
в разі несвоєчасного погашення позичальником боргу за відсотками він
зобов'язаний сплатити кредиторові пеню у розмірі 0,15 % суми непогашеної
заборгованості за кожен день прострочки платежу (п. 3.2).

31 травня 2005 року позивачем було видане ордер-розпорядження про видачу
кредитних коштів в сумі 5 000,00 грн (а.с. 33).

Того ж дня відповідач отримала кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн, про що
свідчить копія заяви на видачу готівки № 2 (а.с. 33).

Дотепер відповідач жодного разу не сплатила в рахунок отриманих кредитних
коштів.

Теперішнього часу у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі

6 210,02 грн (а.с. 10), до якої входять:

-     заборгованість
по тілу кредиту - 5 000,00 грн;

-     відсотки - 1 189,01 грн;

-     пеня за період за період з
01.07.2005 р. по 18.04.2006 р. - 21,01 грн.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В
силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За
спірним договором позивач передав відповідачеві певні грошові кошти, про що
свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК
України, було укладено.

Згідно
зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ураховуючи
той факт, що відповідач дотепер не виконала (не розпочала виконання) свої
обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання є
порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми.

У
відповідності з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В
силу ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином
згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового
обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються.

Відповідно
до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або
законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно
з ч. 2 ст. 651 договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною
мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким
чином, зважаючи на те, що спірний договір та ордер-розпорядження підписала саме
відповідач, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити, а саме:
розірвати укладений кредитний договір, стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість за укладеним договором з урахуванням відсотків та
неустойки за порушення зобов'язань за договором в сумі 6 210,02 грн.

Суд
критично ставиться до пояснень представника відповідача, даних у судовому
засіданні 05.10.2006 р., відповідно до яких відповідач лише підписала договір
та ордер-розпорядження, а грошові кошти отримала інша особа, відносно якої
порушено кримінальну справу, тому й відповідальність має нести фактичний
отримувач грошей.

Матеріали
справи дійсно свідчать про те, що, у тому числі за цим фактом, відносно
посадових осіб Щорського відділення позивача було порушено кримінальну справу а
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, в якій відповідач бере
участь в якості свідка (а.с.а.с. 17, 32, 54, 55).

Дотепер
у зазначеній кримінальній справі вирок не ухвалено, питання про відшкодування
матеріальної шкоди позивачеві не вирішено, що означає відсутність будь-яких
перешкод у суду для розв'язання цього позову.

Крім
того, у випадку визнання у майбутньому особи, винної у скоєнні вказаного вище
злочину, відповідач матиме можливість звернутися до цієї особи з позовом у
регресному порядку.

У
порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також
стягнути судовий збір в сумі 62,11 грн та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн (а.с.а.с. 2 - 4).

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 610, 611, 651, 1054 Цивільного кодексу
України,

ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 81, 88, 169, 208, 209, 212 - 215,
218, 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 в інтересах Закритого акціонерного товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення
заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Розірвати
договір № DZS0SK00001052 від 31 травня 2005 року, укладений між Закритим
акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку
«ПриватБанк» заборгованість за договором

№
DZS0SK00001052 від 31 травня 2005 року в сумі 6 210,02 грн, судовий збір в сумі
62,11 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30,00 грн, разом - 6 302,13 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя                                                                  підпис                                    М. Католікян

Копія вірна:

Суддя Самарського районного

суду м. Дніпропетровська                                                                                М.
Католікян