Справа № 22-ц-2046/
2007р.                                                 Головуючий 1 інстанції
Категорія - стягнення
заборгованості                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року Судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Бородіна М.М.

суддів - Гальянової І.Г.,
Ларенка В.І., при секретарі -
Сватенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 08
лютого 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам в порядку
регресу, -

встановила:

В червні 2006 року ОСОБА_2 звернулась у
суд із позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з відповідача в порядку
регресу заборгованість в сумі 2014
грн. 98 коп.

При цьому
посилалася на те, що до 30.10.2002
року перебувала з відповідачем у шлюбі. Разом з їх сином сумісним ОСОБА_3,
мешкають та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, яка
знаходиться у їх сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності
на житло від 06.05.1999 року.
Відповідач за період з лютого 2003
року по червень 2006
року нерегулярно сплачує за комунальні послуги та квартплату. За вказаний
період часу вона сплатила за відповідача суму 2014 грн. 98
коп.

В судовому
засіданні першої інстанції відповідач ОСОБА_1
позов визнав частково, третя особа ОСОБА_3
позов підтримав.

Рішенням
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2007
року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заборгованість в сумі 751
грн. 14 коп.,
судовий збір в розмірі 51
грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 7 грн. 50 коп.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, постановити нове рішення, при цьому посилається на
неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з
наступних підстав.

2

Як вбачається із
матеріалів справи, ОСОБА_2 всього
сплатила комунальні послуги та квартирну плату за квартиру АДРЕСА_1 в сумі 3902 грн. 80 коп., із них: до
повноліття сина ОСОБА_3, 18.04.2005
року - 1960 грн. 16 коп., після
повноліття - 1942 грн. 64 коп.

ОСОБА_1 всього сплатив 2118
грн. 44 коп.: із
них до 18.04.2005 року 1390 грн. 23 коп., після 18.04.2005 року- 728 грн. 21 коп.

Таким чином, за
період з 29 червня 2003 року по 18.04.2005 року ОСОБА_1 недоплатив 284 грн. 96 коп. (1960,16 + 1390,23 = 3350, 39 / 2 =
1675, 20; 1675,20 - 1390,23 = 284,96).

Відповідно до
ст. 160 ЖК
України повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору найму.

З 18.04.2005 року кожен із
членів сім'ї повинен був сплатити по 890
грн. 28 коп.,
тобто відповідачем недоплачені 162
грн. 07 коп. ( 1942,64 + 728,21 = 2670,85 / 3 =
890,28; 890,28 - 728,21 = 162, 07).

Всього
відповідачем недоплачені комунальні послуги та квартплата по квартирі № 140 на суму 447 грн. 03 коп.

Що стосується
квартири АДРЕСА_2, то зазначена
квартира належить на праві власності ОСОБА_2 -
2/3 частини,
ОСОБА_1 - 1/3 частина
(а.с. 9-11).

Позивачкою за
період з 29.06.2003 року по
червень 2006 року
сплачено 733 грн. 48 коп.,
відповідачем - 487 грн. 09 коп. Відповідно ОСОБА_2 повинна була сплатити
813 грн. 72 коп., що
відповідає 2/3 частини
квартири, а ОСОБА_1 - 406 грн. 86 коп., що
відповідає 1/3 частині
квартири (733,48 +
487,09 = 1220, 57 / 3 = 406,86).

Таким чином, позивачкою недоплачена сума в розмірі 80 грн. 23 коп.

На підставі
викладеного, сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 дорівнює 366 грн. 80 коп. (447,03 - 80,23 = 366,80).

При розрахунку
заборгованості судова колегія вважає за потрібне суми, які сплачені сторонами,
по квитанціях, на яких немає підпису, віднести на рахунок сторін в рівних
частинах (а.с. 43, 49,
59, 64, 73).

Також судова
колегія не приймає до уваги та не бере у розрахунок: докази позивачки про
сплату нею 520 грн.,
оскільки вони не є належним документами, які б підтверджували сплату цієї суми
(а.с. 70), ксерокопію
квитанцій на загальну суму 151
грн. 79 коп.,
оскільки надана копія взагалі не читається (а.с. 97).

Судова колегія
вважає, що сума в розмірі 941
грн. 11 коп.,
яка була сплачена ОСОБА_4,
повинна бути зарахована позивачці, оскільки квитанції про сплату зазначеної
суми були надані в якості доказу саме позивачкою. Посилання ж відповідача на
те, що він взагалі не знає ОСОБА_4 не є суттєвими.

Судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції щодо строку давності та
виключення з розрахунку позивачки сплачених нею 70 грн. за лютий 2003
року, та стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору.

3

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. З ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст.
313, п. 5 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2007
року змінити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 366 грн. 80 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно і

може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного

Суду України
протягом двох місяців з дня його проголошення.