Справа № 2-1454/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2007 року Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Бабича В.І.
при секретарі Крушевській Л.Л., розглянувши у відкритому судовому засідання
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля недійсним та поділ спільно нажитого майна,

в с т а н о в и в :

Позивачка, яка перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1980 року по 19 жовтня 2005 року,
просить розділити з ним придбане за час шлюбу їх спільне майно: легковий
автомобіль марки ВАЗ-21099, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, вартістю 28000
гривень, що зареєстрований був на відповідача, м»який куточок, вартістю 1200
гривень, меблеву стінку - 1300 грн., спальний гарнітур - 1000 гривень,  пральну машину «Індезіт» - 2000 грн.,
відеомагнітофон - 300 грн., чотири кришталеві вази - 200 грн, пилесос 300 грн.,
телевізор «Панасонік» - 800 грн., електрочайник - 300 грн., 4 ковдри - 160
грн., холодильник «Норд» - 200 грн., 2 покривала - 160 грн., електропраску -
150 грн., мікрохвильову піч - 800 грн., люстру - 200 грн., всього майна на
37670 грн., виділивши їй ½ частину вартості
автомобіля, пральну машину, відеомагнітофон і пилесос, всього на суму - 16600
грн.

Просить з цією метою визнати фіктивним
правочин купівлі-продажу їх спірного автомобіля, що був вчинений відповідачем
через товарну біржу «Альянц» в м. Бердичеві 9.09.2005 року без її відома і за
яким зазначений автомобіль був проданий його сестрі - відповідачці  по справі ОСОБА_3

Про вчинений правочин вона довідалась
13.12.2005 року з довідки МРЕВ і вона вважає, що мета правочину була, щоб
позбавити її можливості претендувати на половину вартості автомобіля при поділі
майна, тому що зазначеним автомобілем продовжує користуватись відповідач.

В судзасіданні позивачка позовні вимоги
відносно квартирного майна підтримала частково, просить не включати в майнову
масу, що підлягає розділу, спальний гарнітур, відеомагнітофон, пилесос,
електрочайник, 4 ковдри, 2 покривала, мікрохвильову піч, а також за згодою з
відповідачем, з врахуванням зносу майна, вартість пральної машини просить
вважати 100 гривень, телевізора - 400 грн., холодильника - 150 грн.,
електропраски - 100 грн..

Просить виділити їй меблеву стінку,
меблевий кухонний гарнітур та люстру, всього вартістю - 2100 гривень, залишити
інше майно на суму 2150 грн. відповідачу без грошової компенсації їй.

2

Позовні вимоги відносно визнання
фіктивним правочину купівлі-продажу спірного автомобіля підтримала і просить
стягнути з відповідача половину вартості автомобіля на час його оцінки при
укладенні правочину купівлі-продажу його - 9.09.2005 року - 20478 грн., тобто -
10239 грн.

Як на докази фіктивного правочину
посилається на те, що з квітня 2004 року  припинила з відповідачем подружньо-сімейні
відносини, знаходиться з ним  з того часу
в неприязних відносинах, що про укладення правочину відповідачем взнала лише з
довідки МРЕВ про реєстрацію спірного автомобіля на ОСОБА_3 при підготовці
матеріалів для подачі позовної заяви про поділ майна, що при укладенні біржової
угоди вартість спірного автомобіля була зазначена 200 грн., що до цього часу
відповідач продовжує користуватись цим автомобілем, зберігаючи його в своєму
гаражі, а потреби у його сестри ОСОБА_3 купувати автомобіль не було, оскільки в
двох її синів були автомобілі, вона та її хворий на той час чоловік прав на
керування автомобілем не мали.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково - відносно поділу домашнього майна по варіанту,  запропонованому  позивачкою, дійшовши згод про його вартість,
підтримавши в цій частині свої зустрічні вимоги.

Вимоги про визнання фіктивним правочину
купівлі-продажу спірного автомобіля та стягнення з нього половину вартості
автомобіля не визнав, стверджуючи, що правочин був дійсним, що сестра ОСОБА_3
Передала йому та позивачці по 10000 гривень за придбаний нею автомобіль після
укладення біржової угоди.

В разі задоволення позову погоджується
з оцінкою автомобіля на час укладення біржової угоди в 20478 гривень і вважає,
що на даний час має бути врахована ступінь його амортизації від зазначеної
вартості.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала,
теж стверджуючи, що правочин купівлі-продажу спірного автомобіля мав місце, що
вона купила зазначений автомобіль у брата ОСОБА_2, за 20000 гривень, які йому
передала, надавши йому доручення на право керування цим автомобілем.

Вислухавши пояснення сторін, суд
приходить до переконання про підставність змінених позовних вимог та їх
задоволення.

Встановлено, що все спірне майно,
заявлене позивачкою до розділу з ОСОБА_2 придбане ними під час проживання в
зареєстрованому шлюбі.

Відповідач цього не заперечує,
погоджується з його вартістю і , таким чином, воно є спільним майном подружжя і
підлягає розділу між позивачкою і ним в рівних долях.

Загальна вартість майна, заявленого до
розділу становить 4250 гривень, кожному з них належить виділити цього майна на
2125 гривень і тому суд вважає можливим виділити позивачці в натурі меблеву
стінку, яка по уточненим позовним вимогам складається з шафи для одягу,
вартістю 600 гривень, шафи під посуд - 400 грн. та шафи для телевізора - 300
грн.;

3

меблевий
кухонний гарнітур, який складається з 2-х тумб, вартістю 200 грн.,3-х навісних
тумб - 200 грн. та тумби-мийки - 200 грн; люстру, вартістю 200 грн., всього на
суму - 2100 грн.

Від компенсації до рівності долей - 25
гривень позивачка відмовилась, тому іншу частину заявленого спірного домашнього
майна на суму - 2150 гривень слід виділити відповідачу.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання вчиненої біржової угоди купівлі-продажу спірного автомобіля фіктивною,
суд вважає докази фіктивності, наведені позивачкою, переконливими, з
зазначенням об»єктивних обставин.

Заперечуючи фіктивність угоди
відповідач ОСОБА_2 посилається голослівно лише на те, що сімейно-подружні
відносини вони з позивачкою підтримували до грудня 2005 року і що він передав
їй до того часу 10000 гривень, за проданий ним сестрі, спірний автомобіль.

Це ж стверджує і відповідачка ОСОБА_3

Докази позивачки, що вони з
відповідачем припинили шлюбні відносини з 19 квітня 2004 року і з того часу
знаходяться в неприязних відносинах, живуть окремо, крім заяви нею про це в
позові до відповідача про розлучення, поданої до суду 19.09.2005 року, що
вбачається з оглянутої в судзасіданні
справи про розлучення, стверджується поясненнями її свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Виходячи з наведеного, суд не вірить
поясненням відповідачів про те, що ОСОБА_3 придбала спірний автомобіль,
передала за нього гроші, частину яких ОСОБА_2 передав позивачці.

Про фіктивність біржової угоди від
9.09.2005 року (а.с. 8) свідчить і те, що покупна ціна спірного автомобіля в
ній зазначена - 200 грн. при ринковій ціні 2478 грн., що згідно облікової
картки на автомобіль з МРЕВ (а.с. 9) спірний автомобіль перереєстрований на
власника ОСОБА_3 З правом керування ним ОСОБА_2, який до останнього часу тримає
зазначений автомобіль в своєму гаражі і керує ним, чого сам він не заперечує в
судзасіданні.

Потребу в продажі спірного автомобіля
відповідач не довів, не навела доказів в потребі купівлі його, а також факту
передачі грошей за нього ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Тому суд, приймаючи до уваги родинні
відносини відповідачів, приходить до переконання про те, що укладена між ними
біржова угода купівлі-продажу спірного автомобіля від 9.09.2005 року є
фіктивним правочином, вчиненим без наміру створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином, а тому його слід визнати недійсним.

Автомобіль слід залишити у власності
ОСОБА_2, а з нього стягнути на користь позивачки половину вартості його,
виходячи з оцінки від 9.09.2005 року - 20478 гривень, з якою погодились
сторони, тобто стягнути 10239 гривень.

При цьому суд приймає до уваги, що
правочин є фіктивним, що відповідач сам з часу оцінки автомобіля користується
ним, тому судом не

4

приймається
думка відповідача про зменшення суми грошової компенсації позивачці, виходячи з
вартості автомобіля на даний час.

Суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивачки судові витрати, понесені нею, відповідно до задоволених
вимог.

Керуючись ст.ст. 10,212-214 ЦПК
України, ст. 203, 215, 234 ЦК України, ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 Сімейного
Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21099, кузов НОМЕР_2, двигун НОМЕР_1,
вчинений 9 вересня 2005 року в м. Бердичів товарною біржею «Альянц» між ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
компенсацію вартості ½ частини зазначеного
автомобіля в сумі 10239 гривень, залишивши вказаний автомобіль на праві
власності ОСОБА_2.

Розділити майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
виділивши ОСОБА_1 меблеву стінку, вартістю 1300 гривень, що складається з шафи
для одягу - 600 грн., шафи під посуд - 400 грн. та шафи для телевізора - 300
грн.; меблевий кухонний гарнітур, вартістю 600 гривень, що складається з двох
тумб - 200 грн. 3-х навісних тумб - 200 грн. та тумби-мийки - 200 гривень;
люстру, вартістю 200 гривень, всього вартістю 2100 гривень.

Решту майна: меблевий куток, вартістю
1200 гривень, пральну машину «Індезіт» - 100 грн., 4 кришталеві вази - 200
грн.., телевізор «Панасонік» - 400 грн., холодильник «Норд» - 150 грн.,
електропраску - 100 грн., всього вартістю 2150 гривень, виділити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
123 гривні 36 копійок понесених нею на оплату держмита та 30 гривень на сплату
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до
Житомирського апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня його оголошення та подачі апеляційної скарги протягом 20
днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження через Бердичівський
міськрайонний суд.

Головуючий: