Справа
№ 22- 377/2007 р.                                    Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія 30                                                                                   Зайцева А.Ю.
Доповідач Матківська М.В.
РІШЕННЯ

Апеляційного суду Вінницької області

від 23 лютого 2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого : Копаничук С.Г. Суддів
: Матківської М.В., Іванюка М.В. При секретарі: Цехмістер О.В. За участю : позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Федчишена
В.А.

розглянувши у
відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2

на рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання членом сім'ї померлого квартиронаймача, наймачем житлового
приміщення, зобов'язання змінити умови договору найму житлового
приміщення та за позовом виконавчого комітету вінницької міської ради до ОСОБА_1 про виселення з
самовільно зайнятого жилого приміщення, -

Встановила:

В березні 2006
року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про
зміну умов договору найму. В жовтні 2006 року вона збільшила позовні вимоги,
заявивши про визнання її членом сім'ї квартиронаймача. Свої вимоги мотивувала
наступним. З моменту вступу до Вінницького торговельно-економічного інституту -
з 01.09.2004 року і по даний час вона проживає АДРЕСА_1. Проживала однією
сім'єю

2

разом із своєю бабусею ОСОБА_3  до дня її смерті в січні 2006 року. В
квартирі не зареєструвалася, оскільки був борг по квартплаті та комунальним
послугам. При житті бабуся хотіла подарувати їй квартиру, але в зв'язку з боргом вона не могла отримати необхідні
документи та приватизувати квартиру. Тому просила визнати її членом
сім'ї померлого квартиронаймача ОСОБА_3 та зобов'язати відповідача змінити
договір найму житла в квартирі АДРЕСА_1, уклавши з нею договір найму жилого
приміщення.

В липні 2006
року виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про її виселення
із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого житла, мотивувавши
свої вимоги тим, що ОСОБА_1
проживає АДРЕСА_1, яка належить міській громаді, без законних підстав. Ні
позивач, ні квартиронаймач ОСОБА_3 при житті, не зверталися з питанням
реєстрації ОСОБА_1 в цій
квартирі. Квартиронаймач не виявляла бажання визнавати її членом своєї сім'ї.
Ордер ОСОБА_1 на поселення в квартирі не видавався.
Тому просив виселити її із самовільно зайнятої квартири без надання їй іншого жилого
приміщення.

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 року справа за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Вінницької міської ради та справа за позовом виконавчого комітету
Вінницької міської ради до ОСОБА_4
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 листопада 2006
року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання членом сім'ї
померлого квартиронаймача, наймачем житлового приміщення та про зобов'язання
змінити умови договору найму житлового приміщення.

Позов
виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення
задоволено.

Виселено ОСОБА_1 з усіма мешкаючими з нею особами
з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
виконавчого комітету Вінницької міської ради витрати по оплаті за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 гр. та на
користь держави судовий збір в сумі 8,50 гр.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_1
-ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
в цілому та постановити нове, яким задоволити її позов, а в задоволенні
позову виконавчого комітету Вінницької міської ради відмовити.

Зазначила, що
рішення суду є незаконним, оскільки воно постановлено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Представник
виконавчого комітету Вінницької міської ради заперечив апеляційну скаргу,
вважає її безпідставною і просить відхилити її, а рішення суду, як законне та
обґрунтоване, просить залишити без зміни.

3

Апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких
підстав.

Суд першої
інстанції встановив, що квартира АДРЕСА_1
на праві власності належить Вінницькій міській раді на підставі рішення
виконавчого комітету Вінницької міської ради № 594 від 14.11.1985 року. Даний
будинок обслуговується ПП "Майстер КП". Квартиронаймачем квартири
являлася ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 являється рідною
онукою ОСОБА_5, яка являється рідною сестрою померлої ОСОБА_3 . ОСОБА_1 в 2004 році
поступила до Вінницького торговельно-економічного інституту і стала проживати в
квартирі, наймачем якої була ОСОБА_3 і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд,
встановивши, що ОСОБА_3 маючи право на вселення ОСОБА_1 у встановленому порядку в займане нею жиле приміщення, не зробила
цього і належних та достовірних доказів, що підтвердили б її бажання та наміри
у встановленому порядку вселити позивача в спірну квартиру, позивачем суду не
надано, тому прийшов до висновку про відсутність волевиявлення ОСОБА_3 на
вселення ОСОБА_1 в спірну
квартиру на законних підставах, в тому числі з набуттям нею усіх прав та
обов'язків члена сім'ї квартиронаймача. Оскільки позивач проживала в квартирі
незаконно, так як ордер на квартиру АДРЕСА_1 їй не видавався, договір найму
житлового приміщення в цій квартирі припинив свою дію ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв'язку зі
смертю наймача, тому позовні вимоги ОСОБА_1
до задоволення не підлягають.

Також судом
встановлено, що ОСОБА_1 без
відповідної правової підстави вселилася в
спірну квартиру і самоправно проживає в ній, а тому вона підлягає
виселенню із даної квартири разом із усіма мешкаючими з нею особами без надання
іншого житла.

Відповідно до
ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 10 ЦПК
України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до
зазначених вимог процесуального закону, по справі, із показів позивача, свідків
і чого не заперечив відповідач, достовірно встановлено, що ОСОБА_1 з вересня 2004
року проживалаАДРЕСА_1, де квартиронаймачем на той час була ОСОБА_3. Позивач
вселилася в цю квартиру за згодою квартиронаймача і вони проживали разом,
однією сім'єю; вели спільне господарство,
в  чому  позивачу допомагали  її батьки.
ОСОБА_3 згідно рішення Погребищенського районного суду Вінницької
області від 30.05.2006 року являється рідною сестрою ОСОБА_5, яка є рідною
бабусею позивача ОСОБА_1(
а. с 4-10). ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач з допомогою своїх батьків
похоронила її і продовжує проживати в квартирі.

Відповідно до
ст. 64 ч. 1 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч. 2 ст. 64
ЖК України).

Отже позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 про визнання її членом сім'ї
квартиронаймача ОСОБА_3 є підставними, законними, а тому підлягають до
задоволення.

її вимога про
зміну умов договору найму також підлягає до задоволення виходячи із
встановленого по справі та вимог закону. Так, стаття
106 ЖК України передбачає, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за
згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення
замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача належить
будь-якому членові сім'ї наймача.

Квартиронаймач
ОСОБА_3 до смерті проживала разом із ОСОБА_1 Інших
членів сім'ї в даній квартирі не було. Тому наявні законні підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Виконавчий
комітет Вінницької міської ради свої позовні вимоги про виселення ОСОБА_1 із спірної
квартири без надання іншого жилого приміщення виклав з посиланням на ч. 3 ст.
116 ЖК України.

Відповідно до ч.
3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють
без надання їм іншого житла.

Оскільки позовні
вимоги ОСОБА_1
підлягають до задоволення, а виконкомом Вінницької міської ради в судовому
засіданні не довів ту обставину, що позивач поселилася в спірній квартирі
самоправно, тому його вимоги про виселення є безпідставними і до задоволення не
підлягають.

Відповідно до
ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення, якщо висновки суду не відповідають обставинам справи і судом
неправильно застосовані норми матеріального права.

Отже, колегія
суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 і про відмову в задоволенні позову
виконавчого комітету Вінницької міської ради.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів , -

5

Вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
задоволити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 листопада 2006
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_1 членом сім'ї померлого квартиронаймача
ОСОБА_3.

Зобов'язати виконавчий комітет Вінницької міської ради змінити умови договору найму житлового приміщення, уклавши з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення АДРЕСА_1.

В задоволенні позову виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про виселення з самовільно
зайнятого жилого приміщення без надання іншого житла, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України
протягом двох місяців .