Категорія 21 (1)                                                 Доповідач
УХВАЛА
Іменем   України

2007
року березня 20 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді Михайлів Л.В.,

суддів              Соколан
Н.О., Карнаух В.В.,

при секретарі -Гладиш К.І. за
участю: позивача- ОСОБА_1 та його представника- ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 29
листопада 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:.

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди, і просив стягнути
з відповідача 75 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, оскільки він на протязі тривалого часу працював
у шкідливих умовах виробництва.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2006
року позов задоволений частково, з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на користь позивача стягнуто у
відшкодування моральної шкоди 10
000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому
Розі ставить питання про скасування рішення суду і постановления нового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки судом порушені норми
матеріального і процесуального права.

Суд не врахував,
що відповідно до ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до
втрати працездатності" всі види соціальних послуг повинні бути
підтверджені висновком МСЕК і на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення
факту заподіяння моральної шкоди; позивач не надав доказів спричинення йому
моральної шкоди і цим обставинам суд не надав належної оцінки; судом не з'ясовані
всі обставини справи; рішення є необгрунтованим, оскільки не наведені мотиви, з
яких суд виходив при визначенні суми у відшкодування моральної шкоди; не
враховано, що на підставі ст. 77
Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" з 01.01.2006
року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди), підпункту "є" пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати

2

працездатності"; Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі є неналежним
відповідачем у справі, оскільки шкода заподіяна потерпілому роботодавцем; судом
не застосовано тримісячний строк позовної давності у відповідності до ст.233
КЗпП України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову
практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач на протязі тривалого часу працював підземним
електрослюсарем, підземним гірничим майстром в умовах дії шкідливих чинників
виробництва.

Відповідно до
висновку МСЕК від 16.09.2004
року позивачу вперше встановлено 25
% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням
безстроково.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано

керувався
ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне

страхування
від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели

втрату
працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за

наявності
факту його спричинення.                           ,

Факт   спричинення
моральної   шкоди   позивачу
у   зв'язку   з
професійним

захворюванням,
встановлений в судовому засіданні. Позивачу протипоказана фізична

праця,   він обмежений в пересуванні, роботі по дому,
відчуває задишку при ходьбі та

фізичних навантаженнях, що викликає моральні
страждання і позбавляє його нормальних

життєвих
зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновок суду
про відшкодування позивачу з боку відповідача відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 27.01.2004
року № 1-рп2004р.
відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Розмір   моральної
шкоди   визначений   судом
з   урахуванням   роз'яснень
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з
подальшими змінами, "
Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", конкретних обставин по справі, характеру моральних страждань    і наслідків, що наступили.

Суд обґрунтовано
визначив суму відшкодування моральної шкоди- 10 000 грн. з урахуванням важкості
перенесених страждань позивача та ступеню втрати ним працездатності, з оглядом
на конкретні обставини по справі і пов'язані з професійним захворюванням
фізичні і моральні страждання, інтенсивність і довготривалість фізичних і
психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках і наслідків, що наступили.

Доводи
відповідача про те, що суд не врахував, що на підставі ст. 77 Закону України
"Про державний бюджет на 2006
рік" з 01.01.2006
року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди), підпункту "є" пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати
працездатності" є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної
працездатності вперше встановлена висновком МСЕК від 16.09.2004 року, тобто
правовідносини сторін виникли за чинності зазначених норм цього Закону.

з

Доводи,
викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував положення ст. 34 Закону
України" Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до
втрати працездатності", а також про те, що позивач не надав доказів
спричинення йому моральної шкоди і цим обставинам суд не надав належної оцінки,
не з'ясовані всі обставини справи і не наведені мотиви, з яких суд виходив при
визначенні суми у відшкодування моральної шкоди; Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі є неналежним відповідачем у
справі, а також що судом необхідно було застосувати тримісячний строк позовної
давності при вирішенні спору -
є безпідставними і висновків суду не спростовують.

За таких
обставин, колегія судців вважає, що суд ухвалив рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального законодавства, і не знаходить підстав до задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.
ст. 303,304,307,308,313- 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування

від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Кривому

Розі відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2006
року- залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: