Справа №  2-168/06
УХВАЛА

15 січня 2007 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                   Католікяна М.О.,

при секретарі                           Ніколенко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Самарської
районної в місті Дніпропетровську ради, про визнання свідоцтва про право
власності на домоволодіння недійсним, визнання договору дарування домоволодіння
недійсним, визнання права власності на домоволодіння, визнання заповіту
частково недійсним, визнання права власності на 2/18 частки домоволодіння у
порядку спадкування за законом, поновлення строку позовної давності, визнання
свідоцтва про право на спадщину недійсним,

УСТАНОВИВ:

14 листопада 2005 року позивачка звернулася до суду із
цим позовом. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що у 1959 році
вона вступила у фактичний шлюб з ОСОБА_4. На той час позивачка мала двох дітей
від першого шлюбу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згодом від другого шлюбу у подружжя
народився син, ОСОБА_7. У 1973 році шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 був
зареєстрований. Родина позивачки мешкала у невеличкому будинку АДРЕСА_1, який
належав позивачці. У 1971 році Виконавчий комітет Самарської районної в м.
Дніпропетровську ради своїм рішенням дозволив подружжю побудувати новий будинок
за вказаною адресою. З 1971 року по 1973 рік включно подружжя будувало новий
будинок, право власності на який вони вирішили зареєструвати за донькою,
ОСОБА_6, яка у подальшому мала перереєструвати його на подружжя. У 1974 році
Виконавчий комітет Самарської районної в м. Дніпропетровську ради видав свідоцтво
про право власності на побудоване домоволодіння, в якому постійно мешкали
позивачка та її чоловік. № 2003 році чоловік позивачки помер. Після його смерті
позивачка дізналася, що насправді її донька подарувала усе домоволодіння в
цілому померлому. Крім того, позивачці стало відомо, що перед смертю померлий
склав заповіт на все своє майно на ім'я свого сина, відповідача ОСОБА_2, що, на
думку позивачки, порушило її права власника домоволодіння. Зазначені обставини
явилися причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання свідоцтва
про право власності на спірне домоволодіння від 24.04.1974 р. на ім'я ОСОБА_6
недійсним, визнання договору дарування спірного домоволодіння від 21.08.1971 р.
недійсним, визнання права власності подружжя на спірне домоволодіння по ½ частці, визнання заповіту від 19.01.2001 р. недійсним в частині 11/18
часток спірного домоволодіння, визнання права власності за позивачкою на 2/18
частки спірного домоволодіння у порядку спадкування за законом (а.с.а.с. 3 -
7).

26 липня 2006 року позивачка доповнила свої позовні
вимоги й просила, у тому числі поновити строк позовної давності в частині
визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним, визнання
договору дарування домоволодіння недійсним

(а.с.а.с. 98 - 101).

13 вересня 2003 року позивачка знов доповнила свої
позовні вимоги й просила, у тому числі визнати свідоцтво про право на спадщину
за заповітом, видане на ім'я ОСОБА_2, недійсним (а.с.а.с. 110 - 114).

У судовому засіданні представники сторін звернулися до
суду зі спільною заявою про закриття провадження у справі, визнання мирової
угоди за наступними умовами:

- за позивачкою визнається право власності на ½ частку спірного
домоволодіння;

- позивачка відмовляється від решти позовних вимог;

- за ОСОБА_2 визнається право власності на ½ частку спірного
домоволодіння;

- заповіт на спірне домоволодіння визнається недійсним;

- свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_2 визнається недійсним.

Суд, вислухавши думки
представників сторін, відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що
мирову угоду необхідно визнати, провадження у справі - закрити, з наступних
підстав.

В силу п. 4 ст. 205 ЦПК України суд
закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду, та її визнано
судом.

Учасникам процесу роз'яснені наслідки
закриття провадження у справі, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України.

Умови мирової угоди не суперечать законові
та не порушують чиїх-небудь прав та охороняємих законом інтересів.

Таким чином, є усі підстави для визнання
мирової угоди та закриття провадження у справі.

Ураховуючи вказане, керуючись ст.ст. 89,
175, 205, 206, 208 - 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати мирову угоду у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Виконавчий комітет Самарської районної в місті Дніпропетровську ради,
про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним, визнання
договору дарування домоволодіння недійсним, визнання права власності на
домоволодіння, визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності
на 2/18 частки домоволодіння у порядку спадкування за законом, поновлення
строку позовної давності, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним за
наступними умовами:

1.   За ОСОБА_1 визнається право власності на ½ частку домоволодіння

АДРЕСА_1.

2.   За
ОСОБА_2 визнається право власності на ½
частку домоволодіння

АДРЕСА_1.

Визнати заповіт, складений ОСОБА_4,
посвідчений Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 19 січня
2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-146, недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину від
14 квітня 2005 року, видане Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 2-1225, недійсним.

Провадження у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - Четверта дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора,
Виконавчий комітет Самарської районної в місті Дніпропетровську ради, про
визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним, визнання
договору дарування домоволодіння недійсним, визнання права власності на
домоволодіння, визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності
на 2/18 частки домоволодіння у порядку спадкування за законом, поновлення
строку позовної давності, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним
закрити.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду
може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга
на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                    підпис                                      М.
Католікян

Копія вірна:

Суддя Самарського районного

суду м. Дніпропетровська                                                                          М.
Католікян

Ухвала набрала законної сили 23 січня 2007 року.