Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 травня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у
складі

головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі - Воробйової О.І,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,  яка також виступає в інтересах ОСОБА_3, до
ОСОБА_4, 3 - тя особа - відділ державної реєстрації та громадянства фізичних
осіб при ЯМУ ГУ МВС, про визнання таким, що втратив право користування житловим
приміщенням та знятті з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2. звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати
ОСОБА_4. таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1, та зобов'язати відділ державної реєстрації та громадянства фізичних
осіб при ЯМУ ГУ МВС зняти його з реєстрації за цією адресою.

Вимоги мотивовані тим, що з 2000р. відповідач за вказаною адресою не
проживає, і втратив право на житло.

ОСОБА_4.
та 3-тя особа у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду
справи, повідомлені належним чином. Свого представника до суду відповідач не
направив.

Відповідач проти позову заперечував, так як до свого затримання 13 грудня
2001р. по кримінальної справі, він проживав у вказаній квартирі.

Розглянувши матеріали справи, оцінив докази у сукупності, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними
підставами.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести
місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Судом
встановлено, що, відповідно до домової книги, ОСОБА_4. був зареєстрований в
квартирі АДРЕСА_1, з 04 жовтня 1996р.

Але
у судовому засіданні свідок ОСОБА_5. показала, що відповідач взагалі не
проживав за вказаною адресою з 2000р.

Власником
вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31
березня 1994р., є ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3. в рівних долях.

Ст. 48 Закону України «Про власність» встановлено, що власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані
з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Згідно ст. ст. 13, 41 Конституції України, держава
забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Право приватної
власності є непорушним. Аналогічна правова норма щодо права власності
встановлена ст. 321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, позов підлягає задоволенню, так як відповідач не проживав за
адресою своєї реєстрації з 2000р..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 13, 41
Конституції України, ст. 48 Закону України «Про власність», ст. 321 ЦК України
ст. ст. 60, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2,  яка також
виступає в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4, 3 - тя особа - відділ державної
реєстрації та громадянства фізичних осіб при ЯМУ ГУ МВС, про визнання таким, що
втратив право користування житловим приміщенням та знятті з реєстрації, -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, та зобов'язати відділ державної реєстрації та громадянства
фізичних осіб при ЯМУ ГУ МВС зняти його з реєстрації за цією адресою.

Рішення може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294,
296 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя