У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Барсукової
В.М.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Брусилівської державної
нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

У травні 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що вони дізналися про
заповіт лише після смерті їх батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. З червня 2004 року
по ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з їх батьком проживала сім'я відповідача ОСОБА_3.
Фактично між їх батьком та відповідачем був укладений договір довічного
утримання. Вважають, що при підписанні заповіту волевиявлення їх батька не було
вільним, так як при його підписанні був присутній відповідач. Просили визнати
заповіт, посвідчений Брусилівською державною нотаріальною конторою від 27
вересня 20045 року недійсним.

У січні 2007 року позивачі подали до суду
уточнюючу позовну заяву, змінивши підставу позову і просили визнати заповіт
нікчемним з тих підстав, що при складанні заповіту не була витримана його
таємниця, а саме при посвідченні заповіту був присутнім спадкоємець за
заповітом, а саме відповідач. Просили визнати заповіт недійсним, так як
складання заповіту на користь відповідача свідчить про невідповідність
волевиявлення спадкодавця його дійсній волі.

Рішенням Брусилівського районного суду від 24 січня 2007 року позов
задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3., посвідченого
Брусилівською державною нотаріальною конторою 27 вересня 2004 року,
зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 3039 та у спадковому реєстрі за
№ 8644540. Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 16 грн. судових витрат, а на
користь ОСОБА_2 7 грн. 50 коп. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 травня 2007 року
рішення Брусилівського районного суду від 24 січня 2007 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалене рішення
суд апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішенням Житомирської області від 10 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.І.
Барсукова