УХВАЛА

іменем
України

2007р. березня «7»
дня, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого:
Шестакової Н.В.

Суддів.        Філатової Є.В.

Кателіна В.П.

При секретарі:          Іванові
O.K.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Білогірського райсуду
від 28.11.2006р.по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Білогірського районного нотаріального
округу АРК ОСОБА_7
про визнання недійсним договорів дарування і купівлі-продажу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та третіх осіб про визнання недійсними договору дарування 1/4 частки
квартири АДРЕСА_1 у м. Білогірськ та договору купівлі-продажу автомобілю
ВАЗ 2101 НОМЕР_1 1980р. випуску.

Вимоги
мотивовані тим, що рішенням Білогірського райсуду від 12.01.2006р. з
відповідача на користь позивача стягнено збитків заподіяних при ДТП в сумі
9835грн. Відповідач ухиляється від
виконання рішення і з цією метою 4.11.2005 р. подарував свою частку
квартири дочці - ОСОБА_4, а 22.11.2005р. перереєстрував автомобіль на ОСОБА_3.
Зазначені угоди позивач вважає нікчемними, такими, що укладені без мети створити
правові наслідки, а лише з метою укриття майна від звернення на нього виконання
рішення.

Прокурор, діючі в інтересах
позивача, підтримав позов з тих же підстав.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись не те, що розпорядився своєю власністю,
договори реально виконані, квартирою користується ОСОБА_4 Автомобілем він
володів на підставі генеральної довіреності, після продажу переоформив його на
покупця.

Рішенням суду
від 28.11.2006 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким визнати обидві
угоди недійсними. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не звернув уваги на доводи позивача та пояснення
дружини відповідача, яка підтвердила, що не давала згоди на продаж
машини.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з необґрунтованості позовних
вимог. Колегія погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає
фактичним обставинам і не суперечить закону.

Справа №22-ц-1695/2007р.                                    Головуючий в 1 інстанції Куртлушаєв М.1.

Доповідач Філатова Є.В.

Відповідно до
ст. 4 Закону
„Про власність" та ст.319 ЦК України власник на свій розсуд користується і
розпоряджується своїм майном, при цьому має право здійснювати будь-які дії, які
не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмеженою тільки у випадках
і в порядку, встановленому законами України.

Зі справи
убачається, що під час відчуження спірного майна арешту або будь-яких заборон
не було. Всі договори укладено до вирішення судового спору про відшкодування
шкоди.

Згідно зі ст. 215 ЦК України
нікчемним є правочин, недійсність якого встановлено законом. Обидві угоди, яки
оскаржуються позивачем, укладені у встановленій
законом нотаріальній та письмовій формі, тому посилання на вимоги ст. 215 ЦК
України безпідставні. Будь-яких інших, передбачених законом підстав для
визнання угод недійсними, не наведено.

Доводи про те,
що ОСОБА_2 ховав
майно з метою ухилення від відшкодування шкоди, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки фіктивності угод не встановлено.
Підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст.308,315 Цивільного
процесуального кодексу України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу    ОСОБА_1 відхилити, рішення    Білогірського райсуду від 28.11,2006р. залишити
без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців зі дня проголошення.