УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді   Панкова М.В.

Ісаєва Г.А. Суддів
Белинчук Т.Г. при секретарі   Волковій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду майна АР Крим, третя особа ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою
Фонду майна АР Крим на рішення Київського районного
суду м.Сімферополя АР Крим від   08
грудня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду майна АР Крим, третя особа ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.03.2002 року на неврегульованому перехресті вулиць Лєрмонтова та Київська в
м.Сімферополь водій ОСОБА_2,
знаходячись в трудових відносинах з Представництвом фонду
майна АР Крим м.Судак та керуючи
автомобілем ГАЗ-3102 НОМЕР_1,
що належить на праві власності відповідачу, порушив правила дорожнього
руху і допустив зіткнення з велосипедистом Будаковим О.І.

В результаті дорожнього-транспортної пригоди належний позивачу велосипед
отримав механічні пошкодження, а позивач тілесні. На підставі ст..ст.. 1166 -1168,
1172, 1187 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача
матеріальну та моральну шкоду.

В зв'язку з ліквідацією Представництва фонду майна АР Крим як юридичної
особи, суд в якості відповідача притягнув правонаступника фонду - Фонд майна АР Крим.

Рішенням Київського районного суду м.Сімферополя АР Крим від 08.12.2006 року з Фонду майна АР Крим на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної
шкоди стягнуто 345
грн. та 2000 грн. моральної шкоди,
витрати по оплаті судового збору 59 грн. 50 коп., витрати по оплаті авто товарознавчого дослідження 60 грн., поштові та інші витрати - 188 грн. 75 коп., а всього 2
653 грн. 25 коп.

Справа№22- ц-1894 /2007 року                              Головуючий
першої                                            Інстанції Харченко І.О.

Доповідач Панков M.B.

В апеляційній скарзі Фонд майна АР Крим просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права та
ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1, колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення скасуванню.

Судом встановлено, що 24.03.2002 року на
неврегульованому перехресті вулиць
Лєрмонтова та Київська в м.Сімферополь водій ОСОБА_2,
знаходячись в трудових відносинах з Представництвом фонду майна АР Крим м.Судак та
керуючи автомобілем ГАЗ-3102 НОМЕР_1, що належить на праві власність цьому
фонду, порушив правила дорожнього руху та дорожнього знаку 2.1 „Дати дорогу" допустив зіткнення з велосипедом „Чиннелі" , що належить позивачу та під його керуванням, який рухався по головній
дорозі.

Постановою Судакського міського суду АР Крим від 30.04.2002 року ОСОБА_2 визнаний винним по ст..
1222 КпАП України скоєного 24.03.2002 року і йому призначено стягнення у вигляду штрафу.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що порушення
водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України являється безпосередньою
причиною дорожньо-транспортної події та пошкодження велосипеда
позивача.

Згідно з висновком авто-товарознавчої дослідження від 17.04.2002 року, вартість матеріального пошкодження велосипеда „Чиннелі", який
належить на праві власності ОСОБА_1, складає 345 грн.

Стягуючи на користь ОСОБА_1 цю матеріальну шкоду з відповідача суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на момент ДТП знаходився в трудових відносинах з Фондом майна АР Крим і виконував свої
трудові обов'язки, а тому згідно зі ст., ст.. 1166, 1172, 1187 ЦК України саме Фонд майна АР Крим повинен нести відповідальність, як
власник джерела підвищеної безпеки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 і стягуючи на його користь моральну
шкоду 2000
грн., суд першої інстанції порахував цю суму достатньої
компенсацією за завдану позивачу шкоду, виходячи з того, що ОСОБА_1 нервував і
переживав із-за дорожньо-транспортної події, був порушений постійний уклад його
життя та порушено його права власності. Із-за пошкодження велосипеду він не
зміг взяти участь в спортивних змаганнях, до яких він тривалий час готувався.

Стягуючи на користь позивача витрати по оплаті за авто-товарознавче дослідження, поштові витрати і державне мито, суд
першої інстанції виходив зі ст.. 88 ЦПК України і стягнув ці витрати з відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів,
вважає їх правильними та обґрунтованими і не знаходить правових підстав для
скасування рішення суду, яке ухвалено судом з дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи і прийшов до
правильного висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

З доводами Фонду майна АР Крим, що їх працівник ОСОБА_2 24.03.2002 року знаходився у відпустці і не мав можливості в цей день керувати
автомобілем якій належить фонду, а тому суд першої інстанції повинен був в цій
ситуації керуватись ч.4 ст. 1187 ЦК України, колегія не
погоджується, оскільки Фондом майна АР Крим не надано допустимих доказів, що ОСОБА_2 24.03.2002 року неправомірно заволодів транспортним засобом Фонду майна АР Крим, як на
це вказує ч.4 ст. 1187
ЦК України.

Разом з тим колегія вважає, що оскільки Фондом майна АР Крим не надано
доказів неправомірності заволодіння транспортним засобом ОСОБА_2 24.03.2002 року у період знаходження його у відпустці, тому доводи апеляційної

скарги щодо
відшкодування моральної шкоди з цих підстав також колегія вважає необгрунтованими.

Колегія не вбачає при постановлені
рішення порушень ст.. 33 ЦПК
України.

Інші доводи Фонду майна АР Крим викладені в скарзі не
спростовують висновків суду, тому не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки висновки суду відповідають дійсним обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303,
308, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду майна АР
Крим відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Сімферополя АР Крим
від 08 грудня
2006 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення.