Справа №2-739/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                    УКРАЇНИ

02 квітня 2007 року                                                                                   Рівненський
міський суд

під головуванням
судді - Ковальова І.М. при секретарі - Панчук І.В.

3 участю
адвоката - ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, треті особи КП Рівненське міське БТІ, КП Рівненське обласне БТІ,
державний нотаріус ОСОБА_6. про визнання свідоцтва про право на спадщину за
законом не дійсним та відшкодування моральної шкоди ,-

встановив:

В
Рівненський міський суд звернулася з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи КП
Рівненське міське БТІ, КП Рівненське обласне БТІ, державний нотаріус ОСОБА_6.
про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом не дійсним та
відшкодування моральної шкоди .

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_2. позовні вимоги підтримала та просить суд
визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 квітня 1997 року
видане на ім'я ОСОБА_3 не дійсним, посилаючись на ті обставини, що вона
проживає у квартирі №АДРЕСА_1 в м. Рівне близько 10 років та володіє нею на
правових підставах, на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 1996
року, який був зареєстрований в Рівненському обласному БТІ. На протязі цього
тривалого часу відповідач ОСОБА_3. ніяких претензій на дану квартиру не
заявляв.

Відповідач
ОСОБА_3. в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Причини неявки до суду не повідомив. Заяв та
клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2. обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення.

Судом
встановлено, що 04 вересня 1996 року на підставі договору дарування, ОСОБА_4
подарував належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5,
яка прийняла в дарунок дану квартиру. Даний договір був посічений державним
нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори 04 вересня 1996
року та зареєстровано в реєстрі за реєстровим №2-3218.

26
листопада 1996 року був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5
продала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 в м. Рівне ОСОБА_2.
Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Першої Рівненської державної
нотаріальної контори 26 листопада 1996 року та зареєстровано в реєстрі за
реєстровим №2-4117. Даний договір був зареєстрований в Рівненському обласному
бюро технічної інвентаризації.

22
квітня 1997 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом
ОСОБА_3, на підставі якого він прийняв у спадок спадкове майно , що складалося
з квартири АДРЕСА_1. На підставі даного свідоцтво право власності було
зареєстровано в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3.

Допитані в
судовому засіданні представники Рівненського міського БТІ та Рівненського
обласного БТІ суду повідомили, що на дану квартиру було заведено дві
інвентаризаційні справи. При оформленні права власності не звірялося чи було
вже оформлено право власності, тоді такої можливості не було оскільки не було
єдиного державного реєстру .

Допитаний
в судовому засіданні державний нотаріус ОСОБА_6. суду пояснила, що вона дійсно
посвідчувала дані договори, про те їх реєстрація була проведена в різних
установах.

Відповідно
до ст.. 1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину визнається не дійсним за рішенням суду, якщо
буде встановлено, що особа якій воно було видане, не мала права на спадкування,
а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи,
те що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до своєї смерті розпорядився своїм
майном, а саме квартирою АДРЕСА_1
в м. Рівне, подарувавши її ОСОБА_5. 04 вересня 1996 року, а ОСОБА_5. в свою
чергу продала дане майно ОСОБА_2, тому свідоцтво про право на спадщину за
законом не могло бути видане державним нотаріусом ОСОБА_3.

Відповідач
ОСОБА_3. фактично спадщину не отримав, а лише її зареєстрував в Рівненському
міському БТІ, отже судом встановлено, що ОСОБА_2. на законних підставах володіє
квартироюАДРЕСА_1 в м.
Рівне, тому з цих підстав позов підлягає до задоволення.

Відповідно
до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  В судовому засідання позивач не довела , що
діями ОСОБА_3. завдано моральну шкоду, тому з цих підстав в цій частині
позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.
ст. 10,60,212,213,214,215,228, 294, ЦПК України, 1301 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи КП Рівненське міське БТІ, КП Рівненське
обласне БТІ, державний нотаріус ОСОБА_6. про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом не дійсним задоволити частково.

Визнати
свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 квітня 1997 року видане ім'я
ОСОБА_3 посвідчене державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної
контори Сенчук О.А. та зареєстроване в реєстрі за №3-798 по спадковій справі
№52 не дійсним.

Відмовити у
позовних вимогах ОСОБА_2 про відшкодуванні моральної шкоди.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.