Справа № 2-2981
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2007
року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючій
судді Цалко А.А., при секретарі Єршовій Я.Ю., розглянувши у попередньому
судовому засіданні в залі суду в місті Ялті цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Першої Ялтинської державної нотаріальної контори про визнання
недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини, визнання права власності на
частку житлового будинку,

в с т а н о в и
в:

Представник
позивачки, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить суд визнати
недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3
від 03 липня 2006 року, подану до Першої Ялтинської державної нотаріальної
контори, та визнати за нею право власності на 1/6 частку будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона як
спадкоємиця за законом першої черги протягом встановленого законом
строку для прийняття спадщини вступила у керування та володіння спадковим
майном після смерті матері ОСОБА_3, тому що має на праві власності 1/6 частку
спадкового будинку, зареєстрована там та постійно проживає. Крім того, вона
була введена в оману відносно того, що після смерті брата ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, який також прийняв спадщину після смерті матері, вона усе
успадкує, в зв'язку з чим 03 липня 2006 року вона написала заяву про відмову
від спадщини після смерті матері. Однак, після смерті брата з'явився спадкоємиць
першої черги ОСОБА_2, якому рішенням Ялтинського міського суду від 30 листопада
2006 року визначений додатковий строк для прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_4.

Представник
відповідача ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позов визнала.

Представник
відповідача Першої Ялтинської державної нотаріальної контори в попереднє судове
засідання не з'явився, був оповіщений завчасно та належним чином, представив
суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, при ухваленні
рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню по наступних підставах:

Згідно з ст. 525
ЦК України (в редакції 1963 року), - часом відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця.

Згідно
зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), - при спадкуванні за законом
спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, той з подружжя, який його
пережив, і батьки померлого.

Відповідно
до вимог ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), - для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець прийняв його. Прийнята спадщина визнається
приналежною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно
зі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), - визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив у керування або володіння спадковим майном
протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

Суд
застосовує норми Цивільного кодексу України 1963 року, оскільки спадщина
відкрилася і була прийнята до вступу в силу нового Цивільного кодексу України.

Судом
встановлено, що власниками будинку АДРЕСА_1 на підставі дубліката свідоцтва про
право на спадщину від 12 березня 2007 року являються: ОСОБА_1 - 1/6 частка,
ОСОБА_4 - 1/6 частка, ОСОБА_3 - 2/3 частки (із них ½ частки - на підставі дубліката
свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 12
березня 2007 року) (а.с. 13).

Власники також
були зареєстровані з 1964-1966 рр., що підтверджується будинковою книгою (а.с.
96-102), та постійно проживали у зазначеному будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 померла у віці 79 років (а.с. 10).

Після смерті
ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у виді 2/3 часток житлового будинку АДРЕСА_1,
яке відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) було фактично
прийнято у рівних частках (по 1/6 частці), але не оформлено спадкоємцями першої
черги, а саме, її дітьми: сином ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_1, тому що вони
постійно проживали разом з померлою до та після її смерті, зареєстровані в
наслідуваному будинку та мають на праві власності по 1/6 частці будинку.
Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та її дітьми підтверджуються свідоцтвами
про народження ОСОБА_4 (а.с. 68) та ОСОБА_1 (а.с. 9), де їх матір'ю записана
ОСОБА_3.

Судом також
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 у віці 56 років (а.с. 11).

Як вбачається зі
Спадкової справи № 724 за 2006 рік, після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної
контори 03 липня 2006 року з заявою про прийняття спадщини звернулася його
сестра ОСОБА_1 (а.с. 21).

03 липня 2006
року нею також була подана заява про відмову від спадщини після смерті матері
ОСОБА_3 (а.с. 23), тому що вона вважала, що інших спадкоємців після смерті
брата, який також прийняв спадщину після смерті матері, - не має та вона
оформить свої права на усю спадщину.

Потім ОСОБА_1
стало відомо, що 13 жовтня 2006 року до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_2 (а.с. 52), якому рішенням
Ялтинського міського суду від 30 листопада 2006 року був визначений додатковий
строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 60), після чого ним 23
лютого 2007 року була подана заява до нотаріальної контори (а.с. 58).

У силу ст. 1273
ЦК України (в редакції 2003 року), - спадкоємець за заповітом або за законом
може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270
цього кодексу (шість місяців). Заява про відмову від прийняття спадщини
подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від
прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її
прийняття.

Відповідно до
вимог зазначеної норми Закону, надаючи спадкоємцю право міняти свою думку
відносно прийняття спадщини, законодавець обмежив період, коли цим правом
можливо скористуватися. Так, здійснити усі ці дії можливо тільки на протязі
шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто у строк, встановлений законом
для його прийняття. По закінченню зазначеного строку спадкоємець не може
скасувати або змінити заяву про прийняття спадщини або про відмову в її
прийнятті. Причому зазначений шестимісячний строк, відведений законом для
прийняття рішення по даному питанню, являється припинювальним і поновленню або
продовженню не підлягає.

При таких
обставинах, оскільки ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк була
прийнята спадщина, що залишилася після смерті її матері ОСОБА_3, її заява про
відмову від спадщини, подана після закінчення шестимісячного строку, являється
недійсною.

Представник
відповідача ОСОБА_2 визнав факти, встановлені судом.

Визнання
представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує прав,
свобод і інтересів сторін та інших осіб.

В силу ч. 4 ст.
130 ЦПК України, - ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення
в разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 і ст. 175
ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачка як
спадкоємиця за законом першої черги у встановлений законом строк фактично
вступила у керування і володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_3,
а її відмова від спадщини є недійсною, то суд вважає за можливе задовольнити
позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/6 частку
будинку АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 10, 60, 130, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 525, 529, 548, 549 ЦК
України (в редакції 1963 року), ст. ст. 1270, 1273 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсною заяву ОСОБА_1 про відмову від прийняття
спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, подану 03 липня
2006 року до Першої Ялтинської державної нотаріальної контори.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку будинку
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в
Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд в порядку та строки,
передбачені ст. ст. 294-296 Цивільного процесуального кодексу України.

СУДДЯ