Справа № 22-431 2007 року                                      Головуючий
суддя у І інстанції - Кухарець В.М.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді - Буцяк З.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 квітня 2007
року                                                                                                              місто
Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Григоренка М.П.

з участю секретаря судового засідання Колесової Л.В.,

позивача та
представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Рівненського міського суду від 5 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2, до Рівненського
обласного спеціалізованого диспансеру радіа­ційного захисту населення про
витребування меблів та стягнення вартості переданих матеріалів,

встановила:

В березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Рівненського об­ласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту
населення (далі - РОСДРЗН) та ОСОБА_2 про витребування меблів та інших
матеріалів з чужого незаконного воло­діння, які позивач у липні 2004 року
передав в оренду ОСОБА_2 для облаштування її лікарського кабінету, що
розташований в обласному диспансері радіаційного захисту, а адміністрація
РОСДРЗН незаконно поставила на баланс.

В процесі розгляду справи позивач свої первинні позовні
вимоги змінив та подав заяву про їх уточнення.

В останніх своїх вимогах ОСОБА_1, відмовившись від
претензій до ОСОБА_2, яка погодилася добровільно повернути йому спірне майно,
просив суд зобов'язати Рівненський обласний спеціалізований диспансер
радіаційного захисту населення пове­рнути йому меблі та стягнути з відповідача
вартість матеріалів, які були передані ним в оренду ОСОБА_2 для облаштування її
лікарського кабінету, що розташований в обла­сному диспансері радіаційного
захисту.

Рішенням Рівненського міського суду від 5 лютого 2007
року позов задоволено частково: від ОСОБА_2 та Рівненського обласного
спеціалізованого диспансеру радіа­ційного захисту населення на користь позивача
солідарно витребувано меблі - шафу комбіновану, стіл двотумбовий з полицею на
металевих полозках, стіл комп'ютерний, дві тумбочки, три стільці і 2 полиці.
Крім того, з ОСОБА_2 та РОСДРЗН солідарно на користь позивача стягнено 50 %
судових витрат у справі в сумі 237,65 грн., а на користь держави та ТУ ДСУ в
Рівненській області - відповідно 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
ІТЗ розгляду справи.

2

У
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1,
зокрема про стягнення вар­тості матеріалів, відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить апеляційний
суд змінити рішення місцевого суду на його користь, задовольнивши його вимоги у
повному обсязі стосовно одного лише відповідача - Рівненського обласного
спеціалізованого диспансеру радіа­ційного захисту населення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть
участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та
доводи апелянта, колегія су­ддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення частковому
скасуванню з ухваленням у справі апеля­ційним судом нового рішення з таких
підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що після зміни позовних
вимог позивач своєї зго­ди на залучення ОСОБА_2 до участі у справі в якості
співвідповідача, як того вимага­ють правила ч. 1 ст. 33 ЦПК України, не давав,
а суд з цього приводу відповідної ухвали не постановляв.

Тому з урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції стосовно
ОСОБА_2 як ухвалене з порушенням правил диспозитивності цивільного судочинства
є неза­конним і підлягає скасуванню.

Що ж стосується вимог позивача про стягнення з диспансеру вартості
матеріалів (покриття вінілового, вертикальних жалюзів, пластикового плінтусу,
умивальника, змі­шувача, плитки лицювальної), які були в добровільному порядку
передані ним ОСОБА_2 для облаштування її лікарського кабінету в диспансері, і
безпідставно збережені останнім, то ці вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем не подано суду будь-яких доказів, які б підтверджували те,
що якість цих матеріалів погіршилась і їх повернення позивачу та подальше
використання є неможливими.

Крім того, як вбачається з листа РОСДРЗН на а. с. 67 та
поданих заперечень на апеляційну скаргу диспансер не заперечує проти повернення
позивачу вінілового по­криття, жалюзів та інших матеріалів.

Доводи апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат
не відповідають ст. 88 ЦПК України.

Рішення місцевого суду в частині, що стосується
задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про витребування від відповідача РОСДРЗН
меблів - шафи комбінова­ної, стола двотумбового з полицею на металевих
полозках, стола комп'ютерного, двох тумбочок, трьох стільців і 2 полиць -
сторонами в апеляційному порядку не оскаржено.

Тому враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 60, 303,
307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

3

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 5 лютого 2007 року
стосовно ОСОБА_2скасувати.

В решті
рішення місцевого суду залишити без зміни, а подану позивачем апеля­ційну
скаргу - відхилити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.