РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого          Гнатенка А.В.,

суддів:                            Барсукової В.М.,
Балюка М.І.,

Гуменюка В.І.,          Косенка В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Бородянська селищна рада
Київської області, Бородянське бюро технічної інвентаризації, про визнання
державного акту недійсним, усунення перешкод у користуванні сараєм, вбиральнею
і відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи: Бородянська селищна рада Київської області, Бородянське бюро
технічної інвентаризації, про знесення самочинного будівництва і відшкодування
моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначав, що згідно договору купівлі-продажу від                   23 липня 1980 року він купив
у відповідачки АДРЕСА_1. Разом з будинком він придбав також належні до будинку
сараї "Б" та "В", вбиральню "Г", доріжку. Але при
підписанні договору купівлі-продажу будинку він дозволив відповідачці тимчасово
користуватись сараєм "В" та вбиральнею "Г". При продажі
будинку були визначені і межі їх земельних ділянок. Однак відповідачка
незаконно утримує належні йому споруди та приватизувала на своє ім'я земельну ділянку, на якій вони
розміщені. Тому, просив визнати Державний акт на право приватної власності на
землю від 04 березня 2003 року на ім'я відповідачки недійсним, усунути
перешкоди в користуванні сараєм, вбиральнею
та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

У липні 2006 року ОСОБА_2
звернулась до суду з зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва і відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову
посилалась на те, що в 1999 році ОСОБА_1 без дозволу на будівництво
Бородянської селищної ради, виготовлення технічної документації, з порушенням
протипожежних та державних будівельних норм, впритул до належного їй сараю
"В", самовільно побудував свій сарай. У зв'язку з чим, він зробив
неможливим доступ до її сараю. Інспекцією державного архітектурно-будівельного
контролю з цього приводу був складений
відповідний протокол та на ОСОБА_1 було накладено штраф.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області
від                    8 вересня 2006 року ОСОБА_1 у задоволенні позову
відмовлено, зустрічний позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1 знести самовільно побудований сарай, який
знаходиться в АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1125 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині в позові відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат по наданню правової
допомоги 800 грн.

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 9 січня 2007 року зазначене
рішення суду скасовано, постановлено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано Державний акт на право
приватної власності на землю, виданий 4 березня 2003 року на ім'я ОСОБА_2,
недійсним, зобов'язано відповідачку усунути перешкоди в користуванні сараєм
"В" та вбиральнею "Г". Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного
суду та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, виходив з того, що передача
позивачем належних до будинку сараю “В” і вбиральні “Г” у тимчасове
користування ОСОБА_2 не свідчить про позбавлення його права власності на
вказані споруди.

Проте з таким висновком апеляційного суду
погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що на час
укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 була власником двох суміжних
АДРЕСА_1

Згідно договору купівлі-продажу від 23 липня
1980 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 жилий АДРЕСА_1 Київської області,
розташований на земельній ділянці колгоспного фонду. По згоді обох сторін за
продавцем ОСОБА_2 в користуванні залишено сарай “В” та вбиральню “Г”, яким
згодом були присвоєні літери відповідно “Ж” і “Е”.

Про те, що сарай та вбиральня залишені у
тимчасове користування ОСОБА_2 в договорі вказано не було.

На момент укладання вказаного договору
купівлі-продажу земельна ділянка, на якій розташований будинок, знаходилась у
колгоспному фонді і не належала на праві власності ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Бородянської
селищної ради Київської області від 30 вересня 1994 року ОСОБА_2 дозволено
оформити технічну документацію на самовільно побудовані приміщення по АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету Бородянської
селищної ради Київської області від 19 березня 1997 року ОСОБА_2 передана у
приватну власність земельна ділянка площею 0,21 га, на якій розташовані сарай
“Ж” та вбиральня “Е”, і 4 березня 2002 року нею отримано Державний акт на право приватної власності на землю.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області
від                   20 липня 2001 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Київської області від 13 листопада 2001 року, задоволено позов ОСОБА_2 до Бородянської селищної ради Київської області і ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення
виконавчого комітету. Визнано рішення Бородянської
селищної ради від 27 лютого 2001 року в частині надання земельної ділянки по
АДРЕСА_1ОСОБА_2 розміром 0,15 га і ОСОБА_1 розміром 0,1422 га незаконним.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від                   16 січня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Київської області від 17 квітня 2006 року, відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Бородянської селищної ради
Київської області, треті особи: Бородянське БТІ, ОСОБА_2, про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Бородянської селищної ради від 19 березня 1997 року
про надання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,21 га.

Тобто, даними рішеннями суду, які набрали
законної сили, визнано законність рішення виконавчого комітету Бородянської
селищної ради від            19 березня
1997 року про надання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею
0,21 га, на якій розташовано сарай “Ж” та вбиральня “Е”.

За таких обставин у апеляційного суду не було
передбачених законом підстав для скасування рішення районного суду та
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Ураховуючи, що апеляційним судом помилково
скасовано рішення районного суду, ухвалене згідно із законом, рішення
апеляційного суду відповідно до статті 339 ЦПК України підлягає скасуванню з
залишенням в силі рішення суду першої інстанції за виключенням вимог про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1125 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Оскільки районний суд, безпідставно
застосувавши ст.ст. 23, 1167 ЦК України, поклав обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди на ОСОБА_1, рішення в цій частині підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 9 січня
2007 року скасувати, а рішення Бородянського районного суду Київської області від                    8 вересня 2006 року, за виключенням вимог про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 1125 грн. на відшкодування
моральної шкоди, залишити в силі.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

В.І.
Гуменюк

В.Й.
Косенко