Справа № 22ц- 601/2007р.                                               Головуючий
у 1 інст. - Карнаух А.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29
березня 2007 року                                                                       місто
Чернігів

Апеляційний
суд    Чернігівської    області у складі: головуючого - судді
Позігуна М.І. суддів - Литвиненко І.В.,
Мельниченка Ю.В. при секретарі -
Гавриленко Ю. В. за участю - позивачки, представника відповідача Мошко
М.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Чернігівського районного суду від 22 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства „Обрій" про
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ,-

встановив:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказане рішення через
порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її вимоги .

Оскаржуваним
рішенням у задоволенні позову відмовлено, з позивача стягнуто 30 грн. витрат на
інформаційно-технічний розгляд справи.

Апелянт
ОСОБА_1 посилається на те, що висновок місцевого суду про пропуск без поважних
причин строку звернення до суду є помилковим, оскільки його перебіг по даній
категорії справ починається з наступного дня після проведення з працівником
остаточного розрахунку. Роботодавець провів з нею остаточний розрахунок
27.10.2006 р. , тому перебіг даного строку по цій справі розпочався з
28.10.2006 р. , а не з 05.10.2005 р. , як зазначено в рішенні.-Крім того, вона
зазначає , що проведення виконавчих дій, пов'язаних з виконанням рішення суду
про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по зарплаті не
звільняє останнього від відповідальності за затримку остаточного розрахунку при
звільненні працівника.

У судовому
засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

Представник ВАТ
„ Обрій " апеляційну скаргу   не
визнав.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи
у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1 без поважних
причин пропущено строк звернення до суду з позовом , а також з того,  що оскільки стягнення заборгованості при
проведенні

2

розрахунку
проводилось за рішенням суду від 27.02.2006 року, то правовідносини про
стягнення заборгованості регламентуються вже Законом України„ Про виконавче
провадження", норми якого не передбачають покладення на роботодавця
відповідальності у вигляді сплати працівникові середньомісячного заробітку за
затримку остаточного розрахунку за період виконання рішення.

Апеляційний
суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як дійсно,
вирішуючи питання про стягнення заборгованості по заробітній платі 27.02.2006
року, позивачка не ставила питання про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, а звернулась з такими вимогами лише 25.01.2007 року, тобто
за межами строку, передбаченого ст.233 КЗпП України. Після набрання рішенням
суду від 27.02.2007 року законної сили і виконання цього рішення в примусовому
порядку, положення ст.117 КЗпП України на проведення розрахунку відповідачем не
розповсюджуються.

Жоден з
доводів апеляційної скарги не дає підстав для її задоволення . Тож оскаржуване
рішення належить залишити без змін.

В
порядку ст. ст. 81 ч.3 п.2, 88 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягають стягненню
витрати з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи у зв'язку з
відхиленням її скарги.

Керуючись  ст.ст.
303,  307,  308,
314-315,  319,  325
ЦПК  України  , апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Чернігівського районного суду від 22
лютого 2007 року - залишити без змін.

Стягнути
з ОСОБА_1 30 ( тридцять) грн.. 00 коп. витрат з інформаційно - технічного
забезпечення розгляду справи до державного бюджету м. Чернігова на
розрахунковий рахунок № 0002 , , банк одержувача
- ГУДКУ у Чернігівській області, МФО 853592.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.