Справа №2-1481/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2007
року                                                                                                            м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого судді                 Гончар Н.І.

при секретарі                         Хомік Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Черкаси матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
договору купівлі - продажу недійсним, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_2. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, мотивуючи тим, що
22.03.2007 року між ним та відповідачем по справі був укладений договір купівлі-продажу
незавершеного будівництвом приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_3., в п. 2 якого вказано, що продаж
незавершених будівництвом приміщень вчиняється за ціною 910 000 гривень, які
отримані Продавцем від Покупця готівкою під час оформлення Договору. Однак на даний час
він не доотримав від відповідача плату за продаж об"єкту в розмірі 11 200
гривень. Вважає, що при укладенні договору між сторонами не були досягнуті
істотні умови, що необхідні при укладанні договорів, а саме в договорі не
правильно погоджений момент передачі коштів. Також вважає, що даний договір є
відплатним і за його умовами одна сторона передає майно у власність іншій
стороні, а покупець приймає на себе зобов"язання прийняти майно та
сплатити за нього кошти, тобто однією із суттєвих умов укладеного договору є
ціна. Оскільки при укладенні договору купівлі-продажу з ОСОБА_2всі істотні
умови між ними не були
досягнуті, просить визнати його недійсним.

В судовому засіданні позивач
уточнив свої позовні вимоги, просить визнати договір купівлі продажу
від 22.03.2007 року укладений між ним та відповідачем недійсним, повернути
сторони в первинний стан, він в свою чергу зобов"язується повернути
відповідачу отриману при укладанні договору суму та пояснив, що при укладанні договору у
ОСОБА_2. недоставало 11 200 гривень, які він пообіцяв
віддати йому протягом декількох днів. В договорі
дана обставина не оговорювалась, розписку останній йому з цього приводу не
писав, оскільки був упевнений в його порядності. Оскільки до цього часу кошти
йому не передані просить позов задовольнити та визнати договір купівлі-продажу
недійсним.

Представник відповідача позов не визнав, та пояснив, що дійсно між ОСОБА_2та позивачем 22.03.2007 року був укладений договір
купівлі-продажу незавершеного будівництвом приміщення. До укладення договору
відповідач в приміщенні нотаріальної контори
передав позивачу всю суму коштів оговорених в договорі, а саме 910 000 гривень.
При цьому позивач ніяких претензій до нього не
виказував. Дана обставина була підтверджена особисто ОСОБА_1 в
присутності нотаріуса та відображена в тексті самого договору. Вважає, що вимоги позивача є надуманими, оскільки між ними
було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору,
сторони в повному об"ємі виконали взяті на себе зобов"язання, і підстав для визнання договору недійсним не
має. Просить позивачу в позові відмовити.

Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3. в судове засідання не з"явилась, надала суду лист в
якому просить розглянути справу без її участі та вказала, що договір
купівлі-продажу незавершених будівництвом вбудовано-прибудованих приміщень по
бульвару АДРЕСА_1було посвідчено нею з

2

дотриманням всіх
приписів діючого законодавства України, покупець розрахувався з продавцем до
підписання договору, про що обидва засвідчили їй особисто.

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов задоволенню на підлягає виходячи із слідуючого.

Із матеріалів
справи вбачається, що 22 березня 2007 року між сторонами по справі був
укладений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_3., зареєстрований в реєстрі № НОМЕР_1, згідно
якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2. прийняв у власність незавершені будівництвом
вбудовано-прибудовані приміщення магазинів продовольчих та промислових товарів
готовністю 94 %, площею 1499,6 кв. м / в т.ч. 959,7 кв.м, наземна частина,
539,9 кв. м. підвальна частина/, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В п. 2 та п. 6
даного договору вказано, що продаж зазначених незавершених будівництвом
приміщень сторони вчинили за ціною 910 000 гривень, які були отримані продавцем
від покупця готівкою під час оформлення договору і сторони засвідчили, що у
тексті договору зафіксовані усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу
незавершених будівництвом приміщень і що будь-які попередні домовленості, які
мали місце до укладення цього договору і не відображені в його тексті, після
його підписання не матимуть правового значення.

Ст. 638 ЦК України
передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди
з усіх істотних умов договору.

За договором
купівлі-продажу згідно ст. 655 ЦК
України одна сторона /продавець/ передає або зобов"язується передати
майно/товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або
зобов"язується прийняти майно/товар/ і сплатити за нього певну грошову
суму.

Позивач ОСОБА_1
в судовому засіданні пояснив, що після підписання договору купівлі-продажу він
повністю виконав взяті на себе за умовами договору зобов"язання та передав
у власність ОСОБА_2 незавершені будівництвом приміщення. ОСОБА_2. пояснив, що
він також виконав всі зобов"язання за договором, а саме прийняв придбані
ним незавершені будівництвом приміщення та сплатив ОСОБА_1 встановлену
договором грошову суму в розмірі 910 000 гривень.

Суд вважає, що
при укладенні договору купівлі-продажу 22.03.2007 року між сторонами в
передбаченому законом порядку було досягнуто згоди з усіх істотних умов
договору в тому числі в частині предмету договору, його ціни, моменту передачі
коштів та інших умов необхідних для даного виду договору, що повністю
підтверджуться текстом самого договору, підписаного сторонами належним чином та
поясненням приватного нотаріуса ОСОБА_3., яка посвідчувала дану угоду, про те,
що сторони особисто засвідчили їй факт розрахунку покупця з продавцем до
підписання договору.

Якщо одна із
сторін або інша зацікавлена особа, згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, заперечують
дійсність правочину на підставах, встановлених законом, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до
положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Враховуючи, що
ОСОБА_1 доказів у підтвердження своїх пояснень щодо недійсності договору
купівлі-продажу /неправильне погодження при його укладенні моменту передачі
коштів/, суду не надав, встановлених законом підстав при наявності яких даний
договір може бути визнаний недійсним, суду не вказав, питання про стягнення
недоотриманих ним коштів в передбаченому законом порядку не ставив, його
твердження щодо недосягнення з відповідачем згоди з усіх істотних умов договору
повністю спростовуються змістом договору та поясненнями особи, яка його
посвідчувала, суд вважає, що його позовні вимоги є безпідставними і задоволенню
не підлягають.

3

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом приміщення від
22.03.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2повністю відповідає
вимогам діючого законодавства і підстав для визнання його
недійсним не вбачає.

Керуючись ст. ст. ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215,
218 ЦПК України, ст.202, 203, 638, 655 ЦК
України, суд, -

Вирішив:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2про визнання
договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом приміщення від 22 березня
2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3. в реєстрі № НОМЕР_1
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду

Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
термін з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом

20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції,
або в порядку ч. 4

ст. 295 ЦПК
України.