Справа № 33-ц- 546/07
Головуючий у першій інстанції - Підлісна І.М.
Доповідач - Русинчук М.М.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року колегія суддів з розгляду
цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської області в
складі:

Расевича С.І., Стрільчука В.А., Русинчука М.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи
Тернопільської міської ради про визнання недійсним Державного акта на усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та
частиною будинковолодіння за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення  апеляційного суду
Тернопільської області від 16 грудня 2005 року,

в с т а
н о в и л а :

У вересні 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в
суд  з позовом до ОСОБА_3 про
визнання недійсним Державного акта на усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, посилаючись на те, що
вони є співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1. І їм належить по 7/25
кожній, а відповідачу 11/25 даного будинку. Однак, між ними та останнім
виникають суперечки щодо користування земельною ділянкою, закріпленою за даним
будинковолодінням. Крім того, відповідач чинить їм перешкоди у реконструкції
даного будинку.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просив зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні
належними йому 11/25 частин будинковолодіння та земельною ділянкою.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 жовтня 2005 року позовні вимоги сторін задоволено частково.

Постановлено визнати частково недійсним державний акт на
право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_3 від 11.04.2002року, яким
йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0271 га в межах
згідно планом, в частині розміру земельної ділянки, що передається та меж, а
саме розмір його земельної ділянки, становить 267, 52 м. кв. в межах плану,
згідно варіанту розподілу № 4 висновку № 456 судової земельно-технічної
експертизи від 05.05.2005р. Закріпити за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 340, 48 м. кв.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом приведення літньої кухні до п.
2.19 ДБН 79-92, згідно яких обов'язкова наявність інсоляції.

Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_3 площею 4,42 м. кв., якою в даний час користується ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишивши її у спільному користуванні сторін та усунути перешкоди у
користуванні 11/25 частин будинковолодіння ОСОБА_3, зобов'язавши ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, привести проведену ними добудову у відповідність до проектної документації.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 16
грудня 2005 року дане рішення місцевого суду частково скасовано і постановлене
нове рішення, яким  постановлено визнати
недійсним державний акт від 11.07.2002 р., виданий Тернопільською міською радою
на ОСОБА_3 в частині розміру та меж земельної ділянки, зобов'язавши його
привести державний акт у відповідність до розміру та меж земельної ділянки та
провести поділ земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням АДРЕСА_1,
визначених варіантом № 4 висновку № 456 земельно-технічної експертизи від
05.05.2005р.

Встановити постійний безоплатний сервітут на земельну
ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розміром 2,21 м.кв. для обслуговування вікна в
частині будинку ОСОБА_3, в межах відповідно до варіанту № 4 висновку № 456
земельно-технічної експертизи від 05.05.2005р.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні частиною будинковолодіння
відмовлено,  в решті  рішення місцевого суду залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для
скасування рішення апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що сторони по справі є співвласниками
будинковолодіння АДРЕСА_1, де відповідно до договорів купівлі-продажу, 11/25
належить ОСОБА_3, а по 7/25 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Згідно рішення № 48 від
17.01.2001р. виконавчого комітету Тернопільської міської ради ОСОБА_2 надано
дозвіл на проведення реконструкції своєї частини житлового будинку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд
виходив з того, що добудова зведена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відхиленням від
проектної документації і відповідно чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні
його 11/25 частини будинку.

Апеляційний суд обґрунтовано не погодився з таким висновком
суду та  частково скасував його рішення з
ухваленням нового судового рішення, яким відмовив ОСОБА_3 у даній частині
заявлених позовних вимог, оскільки  ним
не доведено факту чинення відповідачами перешкод у користуванні та
розпорядженні його частиною будинковолодіння. Разом з тим, вирішуючи позовні
вимоги щодо поділу земельної ділянки між сторонами та обираючи для поділу
варіант № 4 висновку № 456 земельно-технічної експертизи від 05.05.2005р., суд
першої інстанції не встановив земельний сервітут на земельну ділянку розміром
2,21 м. кв. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для обслуговування вікна ОСОБА_3 в його частині
будинковолодіння та необґрунтовано залишив у спільному користуванні між
власниками земельну ділянку 4,42 м.кв. Тому апеляційний суд правильно скасував в
даній частині рішення місцевого суду, встановивши постійний безоплатний
земельний сервітут, відповідно до варіанту № 4 висновку № 456
земельно-технічної експертизи від 05.05.2005р., відносно якого жодна із сторін
не заперечувала та вніс в резолютивну частину рішення зміни, відносно розмірів
і меж тих ділянок, які має використовувати кожна із сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення апеляційного суду постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права, а
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення відсутні.

Наведенні в касаційній скарзі доводи не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2005 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

С.І. Расевич

В.А. Стрільчук

М.М. Русинчук