Справа
№ 22ц-593/2007                               Головуючий
у 1 інстанції - Скалозуб
- цивільна                                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

іменем      України

02
квітня 2007 року                                                                                            місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області у складі:

головуючого  - Бойко О.В.

суддів -
Горобець Т.В., Шевченка В.М.

при секретарі -
Івановій Н.Б.

за участі
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 24 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10 липня
2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням
Апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2006 року було скасовано
рішення Носівського районного суду від 16 травня 2006 року та відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання спростувати в письмовій
формі шляхом вибачення відомостей, поширених в заяві, та стягнення моральної
шкоди. Внаслідок звернення ОСОБА_1 до суду вона понесла матеріальні та моральні
збитки, в зв'язку з чим просила стягнути з відповідача 600 грн. витрачених на
отримання юридичної допомоги по вказаній справі, 1500 грн. завданої моральної
шкоди, а також судові витрати.

2

Рішенням
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 січня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 500 грн. витрат на
правову допомогу, 17 грн. за сплату державного мита та 30 грн. на оплату витрат
з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Не
погодившись з таким рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду як незаконне.
Апелянт зазначає, що суд не мав права розглядати справу без його участі,
оскільки він через хворобу не зміг з'явитися в судове засідання, але повідомив
про це суд, зателефонувавши секретарю. Також, ОСОБА_1 посилається на те, що в
рішенні суд вказує, що доводи відповідача спростовуються дослідженими доказами,
проте не зазначає які саме це докази. Вимоги позивачки не підтверджені ніякими
доказами, довідки про стан її здоров'я не відповідають дійсності.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Позивачка
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила в її задоволенні відмовити.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Частково
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те,
що внаслідок неправомірного звернення ОСОБА_1 до суду позивачка зазнала
моральних страждань, так як змушена була відстоювати свої інтереси та доводити
непричетність до обставин, викладених ОСОБА_1 в позовній заяві та їй спричинена
матеріальна шкода, пов'язана з оплатою послуг адвоката.

Проте, з таким
висновком суду не погоджується апеляційний суд.

Відповідно
до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно
до ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно
до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено,
що в березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, вважаючи, що ОСОБА_2
розповсюдила інформацію про нього, яка не відповідає дійсності і завдає йому
моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня
2005 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні його вимог через відсутність
доказів, які б свідчили про поширення ОСОБА_2 інформації щодо позивача серед
інших осіб. Тобто, ОСОБА_1 скористався своїм законним правом на звернення до
суду та судовий захист.

3

Таким
чином, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання
неправомірним звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про захист честі, гідності
та відшкодування моральної шкоди, та стягнення на підставі цього моральної
шкоди на користь ОСОБА_2

Вимоги
ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків в сумі 600 грн. за отримання
юридичної допомоги також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до
ст.79 ЦІЖ України витрати на правову допомогу є видом судових витрат, які
пов'язані з розглядом судової справи. Зазначені витрати не можуть бути визнані
матеріальними збитками на підставі ст. 1166 ЦК України як про це зазначає позивачка. Питання про
можливість відшкодування ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, повинно було
вирішуватись під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. Крім того, в
матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували понесення позивачкою
таких витрат.

За таких
обставин, суд неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення
суду не можна визнати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 316-317, 319 ЦПК України, ст. 16, 1166,
1167 ЦК України,
апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 січня 2007 року -
скасувати.

В
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної
шкоди -відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.