Справа
№ 2-1465
====================================================================
06 липня 2007 року         Ялтинський міський суд Автономної
: головуючого судді Земляної Г.В., при секретарі Копистко О.А. ,
у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялта цивільну
справу
по позову ОСОБА_1 до Головного управління
України в Автономній республіці Крим, Ялтинському міському
управлінню  Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в
республіці Крим, третя особа
Головного  управління Міністерства
справ України в Автономній республіці Крим про стягнення моральної
суд
Представник Ялтинському міському
управлінню  Головного  управління
внутрішніх справ України в Автономній республіці Крим (далі ЯГУ ГУ
України в АРК) заперечує проти заявлених
Позивачка ОСОБА_1, уточнивши в
судовому засіданні свої позовні
просить стягнути з  відповідача Головного
управління  Державного
України в Автономній республіці Крим ( далі ГУ ДК України в АРК)
моральну шкоду в розмірі 200000 гривень й судові витрати. Заявлені
мотивує тим, що 12 червня 2002 року відносно неї постановою Ялтинського
суду була порушена кримінально справа по признакам злочину
ст.356 КК України по факту самоправства. Слідство по справі
до 24 лютого 2006 року, коли постановою начальника відділу  слідчого
управління  прокуратурі АРК була скасована постанова про
скасування постанови
закриття кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 УПК України. Слідство по
справі
тривало сорок три місяця, за цей час позивачка залишилася без житла, так
при розгляди цивільної справи, суд врахував ті обставини, що відносно неї
порушена кримінальна справа, вказавши, що вона самоправно зайняла житло.
час находження під слідством позивачки завдано тяжких фізичних і моральних
страждань,  погіршилися
нормальні життєві зв'язки,
ускладнилися родинні
відношення,  втрачена перспектива  ділової активності, і реалізації особистих
Негативні емоції переживання у зв'язку із пред'явлення обвинувачення,
сказалися на стан  її здоров'я. Суму
морального збитку встановила
із вартості однокімнатної квартири в м.Ялта, право на яку вона була
Представник відповідача ЯГУ ГУ МВС
України в АРК, позовні вимоги не
й пояснив, що кримінальну справу відносно позивачки порушено по
Ялтинського міського суду 12 июня 2002 року. 18 березня 2003 року
було пред'явлено обвинувачення і справа була направлена до суду, який
справу на додаткове розслідування. Вважає що дії відповідача носять
характер і підстав для стягнення моральної шкоди не має.
Представник відповідача ГУ ДК України в
АРК у судове засідання не з'
Про день і час слухання справи повідомлений належним чином. У наданих
суду поясненнях заперечують проти заявлених вимог, так як позивачкою не
яких не будь висновків про незаконність дій правоохоронних органів.
того, позивачкою не обґрунтований розмір суми матеріального збитку.
третьої особи Головного управління МВС України у Автономній
Крим у судове засідання не з'явився. Про день і час слухання справи
належним чином. Причин неявки до суду не надав.
Вислухавши осіб, які з'явилися в судове
засідання, вивчивши матеріали
справи,
матеріали кримінальної справи №3404496 по обвинуваченню ОСОБА_1 по
КК України, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому
Згідно ст. 56 Конституції України  кожний має право на відшкодування  за
держави чи органів місцевого самоврядування
матеріальної і моральної
, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів  державної
органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб при
ними своїх повноважень. Вказана норма Конституції України
зі ст.1176 ЦК України на підставі якої
шкода, завдана фізичній
внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності,
незаконного  застосування як запобіжного заходу  підписки про невиїзд,
державою  у повному обсязі  незалежно від вини посадових осіб і
осіб  органу дізнання,  попереднього(досудового) слідства ,
або суду.
Судом встановлено, що 12 червня 2002
року  постановою  Ялтинського міського
суду
відносно позивачки ОСОБА_1 порушена кримінальна справа по факту
самоуправних дій 21 березня 2002 року(арк.спр.7). Постановою слідчого
Відділу  ГВВС Ялтинського міську
правління  ГУ МВС України у АР Криму
07 березня 2003 року  відносно
ОСОБА_1  винесена постанова про
в якості обвинуваченої(арк..спр.10). 18 березня 2003 року
м.Ялта затверджено обвинувальний висновок і справа направлена до
суду(арк.спр.11-14),
який повернув справу на додаткове розслідування.
Постановою  слідчого Прокуратури м.Ялта кримінальна
справа  провадженням
за відсутністю  в діях ОСОБА_1  складу злочину по п.2 ст.6 УПК
України(арк.спр.23,24).
Постановою від 30 червня 2005 року
відділу  прокуратури
Автономної республіки Крим
постанова слідчого

прокуратури
м. Ялта  від 22 червня 2005 року
скасована (арк.спр.25,26).

Постановою  начальника відділу  слідчого управління  прокуратури Автономної

республіки
Крим від 24 лютого 2006 року скасована  постанова
про  скасування

постанови  про закриття
кримінальної справи(арк.спр.27).

На підставі ст.1 Закону України  «Про порядок відшкодування шкоди ,

нанесеної
громадянину  незаконними діями  органів дізнання,  досудового

слідства,
прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода у випадку

незаконного  притягнення, як обвинуваченого.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачка має право на відшкодування

шкоди
і на підставі п.2, ч.1, ст.2 Закону України
«Про порядок відшкодування

шкоди
, нанесеної громадянину  незаконними
діями  органів дізнання,  досудового

слідства,
прокуратури і суду» , так як порушена відносно неї кримінальна справи

була
закрита, у зв'язку відсутності в діянні складу злочину.

Із матеріалів кримінальної справи №404496
по обвинуваченню  ОСОБА_1

у
скоєнні злочину передбаченому ст..356 КК України, судом встановлено, що

позивачка
була притягнута у якості обвинуваченої до кримінальної

відповідальності.
Відносно неї був застосований запобіжний захід у вигляді

підписки
про невиїзд ( арк.спр.79). Позивачка не мали можливості виїхати за

межі
Крима до своїх пристарілих батьків, вимушена була звертатися до суд із

заявою
про дозвіл на виїзд (арк..спр.80), вимушена була звертатися у

компетентні
органи по питанню захисту своїх прав, морально страждала внаслідок

порушення
кримінальної справи та проведення слідства по ній, що привело до

позбавлення
її можливості реалізації нею своїх звичок та бажань. Погіршилися

відношення
з людьми, які знаходяться навколо неї, порушувалися її нормальні

життєві
зв'язки, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого

життя.

Разом
з тим порушення кримінальної справи відносно позивачки, було враховано

при
прийнятті рішення Алуштинським районнім судом 12 лютого 2004 року, в якому

їй
було відмовлено в задоволені позову про визнання права користування житловим

приміщенням
із посиланням на факт самоуправного зайняття приміщення позивачкою

(арк.спр.30-31).

Таким
чином, судом встановлено, що незаконними діями органів дізнання,

досудового
слідства, прокуратури і суда позивачці нанесений моральний збиток,

який
привів до порушення її нормальних життєвих стосунків і потребує від неї

додаткових
зусиль для організації її подальшого життя і який підлягає

відшкодування
на підставі частини 4  ст.4 Закону
України  «Про порядок

відшкодування
шкоди , нанесеної громадянину
незаконними діями  органів

дізнання,  досудового слідства, прокуратури і суду».
Вищевказаною нормою

передбачено,
що відшкодування здійснюється  у випадку
незаконних дій  органів

дізнання,
досудового слідства,  прокуратури і суду,
які  нанесли моральну

втрату,  громадянинові,  привели до порушення його нормальних життєвих
звичок,

зв'язків,
потребують від нього  додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визнаючи,
що заявник зазнав моральної шкоди і цю шкоду неможливо достатнім

чином
компенсувати лише висновком про закриття справи
за відсутністю складу

злочину,
керуючись принципом справедливості, суд вважає, що розмір компенсації

слід
встановити на підставі частини 3  ст.13
Закону України  «Про порядок

відшкодування
шкоди , нанесеної громадянину
незаконними діями  органів

дізнання,  досудового слідства, прокуратури і суду»,
згідно якої розмір

моральної
шкоди встановлюється з урахуванням обставин справи в межах

встановлених
цивільним законодавством.   При цьому
відшкодування моральної

шкоди
слід провести, виходячи із  розміру не
менше одного мінімального розміру

заробітної
плати за кожен місяць перебування під слідство чи судом, як

передбачено
вищевказаною нормою.

Таким
чином, у вищевказаному  Законі
передбачено, що відшкодування моральної

шкоди
повинно визначатися та обґрунтовуватися із урахуванням мінімального

розміру
заробітної плати за час перебування під судом або слідством.

Однак,
позивачка ОСОБА_1  обґрунтувала заявлені
вимоги про стягнення

моральної
шкоди в сумі 200000 гривень навела лише доводи на рівні  бітового

розуміння  звичайного людського переживання.

У зв'язку із чим, з огляду на період
перебування ОСОБА_1 під слідством та

судом
( сорок три місяці), розмір моральної шкоди слід знизити  і встановити

мінімальний
в сумі 9885 гривень ( 165 гривень х 6 місяців+ 185 гривень х 11

місяців+
205 гривень х 9 місяців + 237 гривень х 3 місяці, 262 гривні х 3

місяці
+  290 гривень х 3 місяці +  310 гривень х 2 місяці +  332 гривні х 4

місяці
+  350 гривень х 2 місяці = 9885 гривень
).

Таким чином, керуючись принципом
справедливості, суд вважає за можливе

стягнути
з відповідача - Головного управління державного казначейства України в

Автономній
Республіці Крим за рахунок коштів держбюджету на користь ОСОБА_1  суму в розмірі 9885 гривень і судові витрати
в сумі 16 гривень, а всього

суму
9901 гривня.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст.1,2,13

Закону
України  «Про порядок відшкодування шкоди
, нанесеної громадянину

незаконними
діями  органів дізнання,  досудового слідства, прокуратури і суду»,

статтями
23, 1176 ЦК України, ст.ст. 10,11, 15,
84, 85, 88,209, 212, 214, 215,

218
ЦПК  України,суд

В И Р І Ш И В
:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити в частині.

Стягнути
із Головного управління  Державного
казначейства України в Автономній

республіці
Крим за рахунок Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 9885 (дев'ять тисяч
вісімсот

вісімдесят
п'ять) гривень і судові витрати в сумі 16 гривень, а усього 9901

(дев'ять
тисяч дев'ятсот одну) гривню.

В
залишеній частині у задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду

Автономної
республіки Крим через Ялтинський міський суд у
порядку і строки

встановлені
ст.ст. 294, 296 ЦПК України

Суддя

Ялтинського міського

суду
Г.В. Земляна.