Справа №  2-1381/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2007 року Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна М.О.,

при секретарі                        Тітовій І.В.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1;

- представника
відповідача Мельник А.М.;

- представника
третьої особи ГоловАПУ Дніпропетровської міської ради Сови С.В.;

- представника
третьої особи Інспекції ДАБК Дніпропетровської міської ради Пересунька Б.Б.,

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, треті особи - Головне архітектурно-планувальне
управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про
визнання права власності на самовільно побудоване майно,

УСТАНОВИВ:

05 липня 2007 року позивач звернувся до
суду

із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що йому на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1. З
метою благоустрою й поліпшення умов зазначеного нерухомого майна самовільно,
без відповідних дозволів та узгоджень, було виконано будівництво сараю «Г»,
гаражу «Д». Самовільне будівництво виконано у відповідності з чинними
будівельними, технічними нормами й правилами. Теперішнього часу позивач
невзмозі зареєструвати за собою право власності на спірні об'єкти через
порушення процедури попереднього узгодження будівництва. У зв'язку з
викладеними обставинами позивач просить суд визнати за ним право власності на
зазначене нерухоме майно (а.с.а.с. 3, 4).

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Представник відповідача позов визнала.

Представники третіх осіб не заперечували проти позову.

Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином. 27.08.2007 р. на адресу суду надійшло клопотання третьої особи,
яким остання просила розглянути справу за відсутності її представника.

Суд, вислухавши думки позивача,
представників відповідача, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачеві на праві власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1, про що свідчить копія свідоцтва про право особистої власності на
жилий будинок, виданого 14.01.1981 р. Відділом комунального господарства
Виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів

м. Дніпропетровська (а.с. 5).

Під час експлуатації домоволодіння в ньому самовільно було виконано
будівництво сараю «Г» площею 18,0 м2, гаражу «Д» площею 11,8 м2,
що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.а.с. 8 - 11).

Згідно з висновком, виконаним ТОВ «Дніпропетровський
вишукувально-будівельний інститут», стан будівельних конструкцій спірних
об'єктів є задовільним, самочинні об'єкти придатні для подальшої експлуатації.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України,
Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт,
затвердженим Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової
політики України від 05.12.2000 р. № 273.

В силу с ч. 1 ст. 376 ЦК України жилий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самовільним
будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином
затвердженого проекту, або з суттєвими порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 1.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва є
документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального
підрядника на виконання будівельних робіт.

Згідно з п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу
є самовільним будівництвом.

В ході судового розгляду встановлено, що при виконанні робіт з будівництва
спірних об'єктів нерухомого майна не було отримано відповідних дозволів на
проведення будівельних робіт, отже, результат таких робіт є самочинним
будівництвом у розумінні

ст. 376 ЦК України.

У відповідності з ч. 3 ст. 376 ЦК України
право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво на земельній
ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже побудоване нерухоме майно.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході
судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач є власником
зазначеного нерухомого майна, земельна ділянка під спірним майном виділялася у
встановленому законом порядку, виконане самовільне будівництво зроблено із
додержанням встановлених норм й правил, суд вважає за можливе задовольнити
позов.

Керуючись ст. ст. 16, 376
Цивільного кодексу України, п.п. 1.1, 5.1 Положення про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273,
ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 130, 169, 174, 208, 209, 212 - 215, 218
Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, треті особи - Головне архітектурно-планувальне
управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права
власності на самовільно побудоване майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на сарай «Г» площею 18,0 м2,
гараж «Д» площею 11,8 м2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: