Справа №22ц-771 2007 р.                                                  Головуючий
Категорія 5                                                                           Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого
місяця „21" дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого - Оначенко Л.І.
Суддів:        Капітан І.А.

Колісниченко
А.Г. При секретарі - Літвіновій
А.О.

розглянувши
у відкритому .судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2006 року за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про розподіл майна та визнання права власності на 1/2 частину
квартири, зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3про розподіл майна та
визнання права власності на 1/3
частину квартири,

встановила:

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2006 року
постановлено: задовольнити позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2.; визнати за ОСОБА_1.
право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;
визнати за ОСОБА_2право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Частково
задоволено зустрічний позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1, ОСОБА_3., постановлено:
визнати за ОСОБА_2. право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Вирішуючи спір суд дійшов висновку про те, що квартира АДРЕСА_1та 1/2 частина
квартири №АДРЕСА_2, що є спільною сумісною власністю подружжя, підлягають
розподілу відповідно до ст.ст. 63,69 СК України в рівних частках.

Однак, до такого висновку суд дійшов в порушення норм матеріального права,
що згідно ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2та ОСОБА_1. перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.06.1971 року. Шлюб
розірвано 05.08.2000 року у Суворовському відділі реєстрації актів цивільного
стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис №475 (а.с. 6,29).

Згідно договору купівлі-продажу від 25.09.1996
року ОСОБА_2придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1у,м. Херсоні, загальною площею 29,5 м2 (а.с. 10-11).

2

Згідно договору купівлі-продажу від 21.10.1997 року ОСОБА_1. та ОСОБА_3.
придбали однокімнатну квартиру, розташовану №АДРЕСА_2, загальною площею 34,3
м (а.с. 34).

Таким чином, зазначене майно було придбано подружжям ОСОБА_1 під час шлюбу
та є їх спільною сумісною власністю.

З часу розірвання шлюбу ОСОБА_2та ОСОБА_1. постійно проживали в квартирах,
які їм належать за зазначеними угодами на праві власності. Це підтверджується
їх спільною заявою про розлучення від 04.07.2000
року (а.с. 21) та не
оспорюється в даній справі.

Будь-яких претензій щодо розподілу майна з часу розірвання шлюбу сторони не
заявляли. До суду ОСОБА_1. звернувся в січні 2006 року. При цьому зазначав, що перед розлученням існувала
домовленість про добровільний поділ спільного майна, а саме квартири, квартири АДРЕСА_1. Однак, після
розлучення відповідачка відмовилася поділити майно.

ОСОБА_2звернулася до суду в березні 2006
року з зустрічним позовом до ОСОБА_1 щодо поділу квартири, яка належить на
праві власності останньому та ОСОБА_3.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 29
КпШС України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин до набрання
чинності Сімейним кодексом України, для вимоги про поділ майна, яке є спільною
сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк
позовної давності.

З вищезазначених обставин справи вбачається, що між подружжям ОСОБА_1 шлюб
було розірвано 05.08.2000
року за правилами встановленими нормами КпШС України.

З цього часу сторони не оспорювали права, набуті під час шлюбу щодо
спільного сумісного майна.

З^таких обставин суд безпідставно не застосував ст. 29 КпШС України,
оскільки трирічний строк позовної давності до вимог заявлених сторонами на час
їх звернення до суду сплинув і підстав щодо не застосування цієї норми закону
колегія судців не вбачає.

Зазначене є підставою для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 309 ЩІК України, ст. 29
КпШС України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2006 року скасувати.

Постановити
нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 та у зустрічному позові ОСОБА_2відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржене

протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України у

касаційному порядку.