Дело № 2-188
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н
И

16 квітня 2007 року     Ялтинський
міський суд Автономної
Республики Крим

у складі головуючого судді
- Кайро І.А.

при
секретарі
- Іванової
С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1до санаторію
«Прикордонник» державної прикордонної служби України про стягнення
заборгованості за договором постачання та відшкодування моральної шкоди  і витрат на юридичне представництво

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до санаторію «Прикордонник»
державної прикордонної служби України про стягнення заборгованості за договором
постачання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 липня 2001 року між ним, та ПП
«Фірма Ринг» була укладена угода про уступку права вимоги, згідно якої ПП
«Фірма Ринг» передала йому своє право вимоги за договором постачання товарів
від 04 травня 1998 року, укладеним з відповідачем по даній справі. У зазначений
термін йому були передані усі необхідні документи, та його зобов'язання
передбачені зазначеним договором їм були виконані належним чином. У 2005 році
на базі центру оздоровлення та відпочинку «Прикордонник» був розданий санаторій
«Прикордонник» державної пограничної служби України. Проте до теперішнього часу
відповідач свої зобов'язання за вищезгаданою угодою не виконав, та на його
неодноразові вимоги про погашення заборгованості у сумі 5992 гривні йому було
відмовлено, у зв'язку з чим він та змушений звернутися до суду з даною позовною
заявою. Крім того, позивач також  вимагає
з відповідача моральну шкоду у сумі 6000 гривень, а також витрати за юридичні
услуги у сумі 1000 гривень.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав, при цьому він пояснив, що
позивач взагалі не звертався до них з вимогою про погашення заборгованості,
крім того позивачем був пропущений строк позовної давності, у зв'язку з чим
вони просять у задоволенні позову відмовити. Вимоги про стягнення моральної шкоди
не засновані на законі.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до
висновку про те, що  у задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних підстав.

При
цьому судом встановлено, що між ПП «Фірма Ринг» з однієї сторони та будинком
відпочинку «Прикордонник» з другої сторони 04 травня 1998 року був укладений
договір постачання товарів, проте у зазначеному договорі відсутня дата дії
даного договору (а.с.31-34).

Згідно акту звірки взаємних розрахунків від 07 вересня 1998 року
встановлено, що санаторію «Прикордонник» згідно накладних відпущений товар,
проте оплата не проводилася (а.с.17).

У
матеріалах справи також є претензія до директору санаторію «Прикордонник» про
відшкодування вартості відгруженої продукції (а.с.18).

Згідно
відповіді начальника будинку відпочинку «Прикордонник» від 07 вересня 1998 року
сума претензії визнана повністю, проте у зв'язку з відсутністю коштів, сплату
суми заборгованості провести немає можливості (а.с.19).

Разом
з тим вказана сума заборгованості суттєво відрізняється . Згідно акту звірки
від 7 вересня 1998 року сума заборгованості складає 7422,50 гривень, а згідно
акту від 21 серпня 2000 року сума заборгованості складала 5992 гривні (
а.с.20)

Згідно
копії наказу командира військової частини 1487 з 1 червня 2000 року будинок
відпочинку «Прикордонник» перейменований у цент оздоровлення та відпочинку
«Прикордонник» (а.с.52).

Також
згідно витягу з наказу від 24 червня 2000 року, ОСОБА_2. звільнений з
військової служби (а.с.53).

Згідно копії договору про уступку права вимоги
від 19 квітня 2001 року, ПП «Фірма Ринг» передала позивачу ОСОБА_1. належне їй
право вимоги згідно договору постачання товарів від 04 травня 1998 року
(а.с.40-41).

Відповідно
до частини 6 прикінцевих та перехідних положень, цивільного кодексу України, до
позовних вимог, строк пред'явлення яких минув до набрання чинності цім
кодексом, застосовуються положення про позовну давність Цивільного кодексу
УРСР.

При
цьому судом встановлено, що право вимагати сплату боргу у позивача виникло з
моменту укладення договору про уступку права вимоги, тобто з 19 квітня 2001
року.

Згідно
п.1.2 зазначеного договору уступки, новий набувач прав зайняв місце  попереднього кредитора за зобов'язаннями, що
випливають з основного договору, в обсягах та на умовах, що існували на момент
його укладення.

За таких підстав суд вважає, що початком перебігу позовної давності за
вищезгаданою угодою постачання є 7 вересня 1998 року, коли начальник будинку
відпочинку «Прикордонник» повідомив директора ПП «Фірма Ринг» про неможливість
виплати заборгованості у зв'язку з відсутністю коштів та скінчився 07 вересня
2001 року, тобто через п'ять місяців, після виникнення у позивача права на
отримання боргу.

Також суд не бере до уваги пояснення позивача, щодо поважності пропуску
строку позовної давності для пред'явлення даного позову, оскільки з наданих
позивачем матеріалів вбачається, що у нього була можливість звернутися до суду
за захистом своїх прав, оскільки його хвороба зайняла лише малу частку часу,
передбаченого чинним законодавством для звернення до суду за захистом своїх
прав.

У відповідності до ст. 199 ЦК України у редакції 1963 року якщо боржник не
був сповіщений про відбушуюся уступку вимоги, то виконання зобов'язання
первісному кредитору  визнається
виконаним належному кредитору.

При цьому суду не було  надано письмових доказів того, що відповідач
був сповіщений про відбушуюся уступку вимоги, у зв'язку з чим виконання
зобов'язання первісному кредитору повинно бути визнане виконаним належному
кредитору.

Крім
того, суду не був наданий оригінал договору поставки від 4 травня 1998 року,
оскільки він був втрачений по невідомим підставам. А оскільки представник
відповідача на підставі пояснень головного бухгалтеру санаторія і балансу
санаторія на 2002 рік вказує на відсутність якої не будь заборгованості, суд
дійшов висновку про те що зобов'язання які виникли на підставі договору від 4
травня 1998 року були виконані відповідачем належним чином, до укладення
договору про передачу права вимоги між позивачем і ПП «Фірма Ринг».

Вимоги
про відшкодування моральної шкоди зовсім не засновані на законі оскільки при
договірних зобов'язаннях вимоги про відшкодування моральної шкоди не
застосовуються, якщо це не передбачено договором. Вказані вимоги в договорі не
вказані.

За
таких обставин, суд вважає, що відповідач повинний вважатися таким, що
звільнений від зобов'язання, та претензії відносно невиконання зобов'язання
повинні бути пред'явлені позивачем до ПП «Фірма Ринг» а не до відповідача, у зв'язку
з чим, суд вважає що вимоги позивача не засновані на законі, та у задоволенні
позову повинно бути відмовлено.

На
підставі викладеного і керуючись ст. 8, 10, 60, 88, 214,  215, 224
ЦПК України, ст.. 199 ЦК України у редакції 1963 року

В И Р І Ш И В  :

У задоволенні позову ОСОБА_1до санаторію «Прикордонник» державної
прикордонної служби України про стягнення заборгованості за договором
постачання, та відшкодування моральної шкоди
і витрат на юридичне представництво - відмовити.

Рішення  може  бути  оскаржене в
апеляційному порядку  до
Апеляційного суду  Автономної  республіки
Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Судья