Справа №22ц-308/07                                        головуючий
у 1 інстанції - Канівець Л.Ф.
Категорія - 20                                                                                доповідач   - Подолюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

4 квітня
2007 року.                                                                              місто
Луцьк .

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
судді - Шевчук Л.Я. судців : Свистун О.В., Подолюка В.А. при секретарі   Матюхіній О.Г. з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 представників відповідачів : Прокуратури
Волинської області - Ткачука СЯ.

Володимир - Волинського МВС МВВС України у Волинській
області -Могилецького О.А..

Головного
Управління Державного казначейства України у Волинській області - Зізюкіної
Ю.Л.

Державного
казначейства України - Зізюкіної Ю.Л. розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Володимир - Волинського міського
відділу внутрішніх справ УМВС України у Волинській області, прокуратури
Волинської області, головного управління Державного казначейства України у
Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними
діями, рішеннями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства ,
прокуратури або суду ,-

ВСТАНОВИЛА:

28
листопада 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Володимир -
Волинського міського відділу внутрішніх справ УМВС України у Волинській
області, прокуратури Волинської області та головного управління Державного
казначейства України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання,
досудового слідства, прокуратури.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 3 квітня 2003 року, біля 19 години, на
вулиці Старицького в місті Володимир - Волинському , він під час припинення
злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримав ножове поранення, про що повідомив
працівників Володимир - Волинського МВВС , дав з цього приводу детальне
пояснення про вчинений злочин та звернувся у медичний заклад за отриманням
медичної допомоги.

Однак органи дізнання та слідства не вжили достатніх і необхідних
оперативно - пошукових заходів та слідчих дій по встановленню осіб , які скоїли
злочин , і знаряддя вчинення злочину, проявляли бездіяльність та приймали з
цього приводу рішення в порушення вимог СТ.97КПК України, а Володимир -
Волинська міжрайонна прокуратура та прокуратура Волинської області не
здійснювали належний нагляд за законністю дій органів дізнання та досудового
слідства, що призвело до порушення його прав як потерпілого.

Просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь 25000 грн.
компенсації на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.ст.23,1167, 1176 ЦК України та
ст.ст. 1-4, 12 - 13 Закону України " Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду ".

Рішенням Володимир - Волинського міського суду від 2
лютого 2007 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі заявник покликаючись на
незаконність судового рішення із-за порушення судом норм матеріального і
процесуального права та те, що справу розглянуто неповноважним суддею, який
приймав рішення по кримінальній справі , яке було скасовано апеляційним судом,
що свідчить про упереджене ставлення судді до вирішення даної цивільної справи.
Просив скасувати оскаржуване ним рішення а справу направити на новий судовий
розгляд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу з підстав наведених в ній, зазначають, що суд незаконно та
внаслідок упередженого ставлення до потерпілого не постановив рішення про
задоволення його позовних вимог. Просять судове рішення по справі скасувати а
справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з метою
всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи іншим складом суду.

Представники відповідачів Ткачук С.Я., Могилецький О.А., Зізюкіна Ю.Л.,
кожний зокрема, апеляційну скаргу вважають безпідставною, просять відхилити її
а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів

приходить до висновку , що
скарга не підлягає  до  задоволення
виходячи  з таких підстав.

Судом першої інстанції з пояснень сторін, оглянутої
кримінальної справи встановлено, що 3 квітня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із
хуліганських спонукань ОСОБА_1 були спричинені легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я. Вироком Володимир -Волинського міського суду
від 16 вересня 2004 року вказані особи були визнанні винними і засудженими за
ст.ст. 296, 189 КК України до позбавлення волі, та стягнуто з їх на користь
потерпілого ОСОБА_1 майнову та моральну шкоду, і зазначені обставини сторони не
оспорюють.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідачів із
вимогами про відшкодування йому моральної шкоди, завданої бездіяльністю,
неправомірними діями, прийняттям з порушенням закону рішень органами дізнання
та досудового слідства, відсутністю належного контролю за цими органами зі
сторони органів прокуратури, за рахунок державного бюджету відповідно до
ст.ст.23 ,1167,1176 ЦК України
та вимог ст.ст. 1-4, 12-13 Закону України " Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду '' і під час розгляду справи підставу або предмет
позову не змінював ( а.с. 12-24, 92- 102,131 -132 ).

Відповідно до положень ч.4 прикінцевих та перехідних положень, ЦК України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Зі змісту позовної заяви (а.с.2,4), письмових матеріалів
справи (а.с.8-11, 83, 85,86), пояснень ОСОБА_1, представника Володимир -
Волинського MB УМВС України у Волинській області Могилецького О.А. при
апеляційному розгляді справи встановлено, що досудове слідство по кримінальній
справі, неправомірність дій та бездіяльність працівників органу дізнання,
досудового слідства та прокуратури по якій оскаржує позивач, закінчене
провадженням у грудні 2003 року, а з 6 січня 2004 року зазначена кримінальна
справа знаходилася у провадженні суду.

Отже
оскаржувані позивачем незаконні дії та бездіяльність зазначених органів мали
місце до набрання чинності ЦК
України, а тому посилання позивача та суду першої інстанції на вимоги
ст.23,1167,1176 ЦК України,
як вважає колегія суддів, є неправильними, і зазначені норми матеріального
права слід виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції як
зайво змінені.

Виходячи з наведених вимог закону, а саме ст.ст. 1,2,3,4 Закону України
" Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду " та
встановлених обставин по даній справі суд першої інстанції, як вважає колегія
суддів, прийшов до правильного висновку, що позивач не відноситься до категорії
осіб, які мають право, відповідно до зазначених вимог закону, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Державного бюджету, і такі позовні вимоги його є
безпідставними.

Оскільки позивач заявляв позовні вимоги про відшкодування йому моральної
шкоди з посиланням на спеціальний Закон, який регулює зазначені правовідносини,
просив відшкодувати йому моральну шкоду за рахунок Державного бюджету то доводи
його апеляційної скарги про те, що він просив стягнути з відповідачів завдану
йому моральну шкоду на загальних підставах, а суд у зв'язку з цим порушив норми
матеріального і процесуального права, не ґрунтуються на зазначених вимогах
закону та встановлених обставинах справи і не можуть бути підставою для зміни
чи скасування ухваленого судом рішення.

Інші доводи апеляційної скарги щодо упередженого
ставлення судді до вирішення даної справи та те, що цивільну справу розглянуто
неповноважним суддею не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної
скарги а також відсутні підстави , передбачені ст.311  ЦПК України, для скасування рішення суду і
передачі справи на новий розгляд.

Керуючись
ст.ст. 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1відхилити а рішення
Володимир - Волинського міського суду від 2 лютого 2007 року в даній справі
залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на
норми ст.ст.23,1167,1176 ЦК
України.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.