Справа № 22-425-2007р.                            Головуючий
у першій інстанції: Крижова О.Г.
Суддя
-доповідач: Демянчук С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05
квітня 2007 року                                                                                             м.Рівне

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого
судді: Буцяка З.І.

суддів :
Демянчук С.В., Григоренко М.П.

при
секретарі: Колесовій Л.В.

з участю
позивача, його представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Б-3" на
рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2006
року в справі за позовом ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю
фірми "Б-3" про стягнення заборгованості із заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та видачі
трудової книжки.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

Рішенням
Рівненського  міського  суду
Рівненської  області  від  07
листопада 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено .

Стягнуто з ТзОВ фірми " Б - 3" на користь позивача заборгованість
по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 294 грн.76
коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та видачі
трудової книжки в сумі 7642 грн. 20 коп.

Не
погодившись з даним рішенням ТзОВ фірми "Б-3" подали апеляційну
скаргу, вважає рішення суду необгрунтованим і таке, що винесено з порушенням
цивільно-процесуальних вимог та норм матеріального права, що суперечить
фактичним обставинам справи.

Вказують,
що судом невірно застосовані норми ст. 116 КЗпП України, оскільки судом
стягнуті надумані та нічим не підтверджені суми.

Просили
скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07
листопада 2006 року та винести нове рішення про відмову в задоволенні позову в
частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні та видачі трудової книжки.

2

В
поданих на апеляційну скаргу запереченнях ОСОБА_1 вказує на законність та
обгрунтованість рішення суду першої інстанції. Просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник ТзОВ фірми "Б-3"
апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі.

Позивач
та його представник апеляційну скаргу не визнали, вважають доводи апеляційної
скарги необгрунтованими. Просили її відхилити.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції,
правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив зі встановлених обставин
порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП України в частині непроведения з
позивачем розрахунку при звільненні, а саме невиплати йому заборгованості по
заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 294 грн.76
коп. В зв'язку
з чим також стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки в сумі 7642 грн. 20 коп.
Щодо даного висновку, суд першої інстанції навів відповідні мотиви і докази, з
якими погоджується і апеляційна інстанція.

Так,
відповідно до ст.117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні, яка передбачає , що в разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з
цим вказаною нормою зазначено, що при наявності спору про розміри належних
звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено
на користь працівника.

Встановлено,
що відповідач по даний час заборгованість позивачу розрахункових не виплатив.
Спору між сторонами до часу звернення позивача з даним позовом не мало місце.
Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно стягнуто
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової
книжки є безпідставними, оскільки в зв'язку з невиплатою позивачу розрахункових
при звільненні наступила відповідальність за затримку зазначених коштів.

Також не
заслуговують до уваги і доводи апелянта про неправильне визначення судом
середнього заробітку позивача, оскільки такі твердження жодними доказами по
справі не доведені. Апеляційним судом обставин в підтвердження доводів
апеляційної скарги також не встановлено. Поскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та, враховуючи, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням

3

вимог
матеріального і процесуального права , та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань,
судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
фірми "Б-3" відхилити.

Рішення
Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею чинності.