Справа № 2-810/2007 рік
РІШЕННЯ

іменем України

18
квітня 2007 року Зміївський районний суд Харківської області

в
складі: головуючого - судді Нестерцової Н.В.

секретаря
- Онацької В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2007 року ОСОБА_1. звернулася з позовом до
ОСОБА_2. про стягнення позики.

У позові вона вказала, що у вересні 2004 року позичила
ОСОБА_2. 6200 грн., які вона зобов'язувалася повернути до 1 січня 2005 року.

Крім того, у жовтні 2004 року також позичила ОСОБА_2. 14
000 грн., які вона зобов'язалась повернути до березня 2005 року.

Відповідач
взятих на себе зобов'язань не виконала, суму боргу не повернула.

ОСОБА_1. просить суд стягнути з відповідача 30883,03
грн., що складається із суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох
процентів річних -23950,68 грн. та суми пені 6932,35 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1. наполягала на задоволенні
позову, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Вона пояснила, що ОСОБА_2. у зв'язку з тяжким
матеріальним становищем попросила позичити гроші, а так як ОСОБА_1. добре її
знала, не відмовила у цьому та надала 6200 грн., а пізніше 14000 грн.

ОСОБА_2. власноручно написала розписки про отримання
вказаних грошей в присутності свідків, в їх же присутності підтвердила
повернення грошів у зазначений час.

Представник позивача ОСОБА_3. дала аналогічні пояснення,
вважала за необхідним задовольнити позов у повному обсязі.

ОСОБА_2. позов не визнала і пояснила, що працювала
реалізатором на торгівельній точці у дочки позивача.

На період цієї роботи була домовленість про оплату праці
у відсотках від доходу, в подальшому вона сама брала заробітну платню із
виручки.

Відповідач стверджувала, що розписки про отримання грошей
у борг вона написала під тиском, погрозами позивача та членів її сім'ї. Вона не
вбачає свого обов'язку повернути гроші, вказала на відсутність будь-якого майна
в рахунок погашення боргу.

Ознакомившись
з матеріалами справи, вислухавши пояснення сторін, дослідив надані докази,
суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1. позичила ОСОБА_2. 6200 грн., які
вона зобов'язувалася повернути до 1 січня 2005 року, що підтверджується
розпискою, (а.с.7)

Крім того, ОСОБА_1. позичила ОСОБА_2. 14 000 грн., які
вона зобов'язалась повернути до березня 2005 року, що підтверджується
розпискою, (а.с.6)

ОСОБА_2.
гроші у загальній сумі 20200 грн. не повернула.

У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а

3

позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж
суму грошових коштів (суму позики).

Взятих
на себе зобов'язань відповідач не виконала.

Договір займу грошей ОСОБА_1. ОСОБА_2. оформлений відповідно
до законодавства у письмовій формі.

Оскільки ОСОБА_2. не виконала зобов'язання згідно
договору, тому з неї на користь позивача повинно бути стягнуто 20200 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає у межах
заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ст. 1050,625 ЦК
України, у випадку несвоєчасного повернення суми позики, ОСОБА_2.
зобов'язана повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, іншого розміру процентів договором не встановлено.

Тому, суд приймає розрахунок суми заборгованості з
урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, наданий позивачем,
(а.с.5)

Загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції
складає 22 871,80 грн. за період з 1.01.2005 року по 31.12.2006 року при сумі
боргу 6200 грн. і з 1.04.2005 по 31.12.2006 року при сумі боргу 14000 грн.

ОСОБА_2. повинна сплатити 3 проценти річних за період
1.01.2005 по 31.12.2006 року- 1078,88 грн.

Суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1.. в
сумі 23950,68 грн., яка складається із загальної сума боргу з урахуванням
індексу інфляції та трьох процентів річних.

Позивачем не зазначено законних підстав, а також обгрунтування
стягнення з відповідача пені у сумі 6932,35 грн.

Договором позики не передбачено стягнення неустойки
(пені) у разі порушення ОСОБА_2. взятих на себе зобов'язань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. надала позику ОСОБА_2. на
свій ризик.

Тому, в частині стягнення з ОСОБА_2. пені в сумі 6932,35
грн. необхідно відмовити.

Суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_2. про те, що
ОСОБА_1. не передавала їй грошей в сумі 20200грн., розписки були написані під
тиском, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5.,
які показали, що в їх присутності відповідач оформила розписки, обіцяла
повернути гроші, мала намір в подальшому, в цілях забезпечення зобов'язання
продати своє майно. Свідки не підтвердили факту примусу ОСОБА_2. при написанні
розписок.

ОСОБА_2. не оспорювала договору позики протягом тривалого
часу. Вона не зверталась до правоохоронних органів за захистом своїх прав, при
умові, як вона стверджувала, застосування насильства, що є на думку суду
сумнівним, при обставинах, на які вона посилається в своїх запереченнях.

Заперечення ОСОБА_2. проти позову розцінюється судом як
спосіб не виконувати зобов'язання
по поверненню грошей.

Питання про стягнення з ОСОБА_2. судових витрат вирішити
на підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1050 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 60, 79, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1. задовольнити частково.

3

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1за договором позики 23 950, 68 грн., судові витрати
по сплаті судового збору у розмірі 239,51 грн., витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн, а всього
24 220 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять) грн. 19 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржене
судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений законом, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.