Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 вересня 2007
року

Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі: судді - Романенко В.В., при
секретарі - Кириловій К.Ю., заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в м. Ялта
цивільну справу за позовом

Ялтинської
міської Ради до ОСОБА_1,  треті особи:
Виконавчий комітет Ялтинської міської ради, Виробниче підприємство водопровідно
- каналізаційного  господарства
південного берегу Криму, про звільнення земельної ділянки, знос самочинної
будівлі, приведення земельної ділянки в первісний стан,

за позовом 3-ї особи Виробничого підприємства
водопровідно - каналізаційного
господарства південного берегу Криму, заявившої самостійні вимоги  до ОСОБА_1. про  знос самочинної будівлі, приведення земельної
ділянки в первісний стан,

в с т а н о в и
в:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить суд покласти на ОСОБА_1.
зобов'язання звільнити самочинно заняту земельну ділянку за адресою: м.Ялта,
АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинного встановленого металевого гаражу, привести
її в первісний стан та стягнути судові витрати.

Вимоги
мотивовані тим, що Ялтинська міська рада є власником  земельної ділянки за адресою: м.Ялта,
АДРЕСА_1. В травні 2006 року під час перевірки КП «РЄО №3» було встановлено, що
відповідач на зазначеній земельній ділянці самочинно встановила металевий
гараж. Рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської ради №936 від 13 липня
2006 року та приписом від 01.09.2006 року на ОСОБА_1 було покладено
зобов'язання знести  самочинно
встановлений гараж. Однак відповідно до акту КП «РЄО №3» від 18.09.2006 року
припис не виконаний.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у
судове засідання не з'явилася, сповіщена про місце, дату і час судового
розгляду завчасно та належним чином. За таких обставин, враховуючи, що
представник позивача не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у
справі доказів за відсутності відповідача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд
справи відповідно до вимог ст. ст. 169 ч. 4, 224-227 ЦПК України.

Представник
виконавчого комітету Ялтинської міської Ради у судовому засіданні позов
підтримав.

3-я особа,
Виробниче підприємство водопровідно - каналізаційного  господарства південного берегу Криму, заявила
самостійні вимоги  до ОСОБА_1. про  демонтаж самочинно встановлено гаражу,
приведення земельної ділянки в первісний стан з тих підстав, що під самочинно встановленим
відповідачем гаражем, знаходиться збірний колектор (трубопровід) діаметром 600
мм для збору сточних вод, що заперечується ДСН 360-92,  ст.113 ЗК України та Правилами користування
системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах.

Заслухавши
пояснення представників позивача та 3-х осіб, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов має бути задоволений з наступних підстав:

Згідно
до ст.6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав
людини й основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу й протоколів № 2, 4, 7, 11 до
Конвенції» від 24 березня 1999 року, дія яких поширюється й на випадки порушення прав юридичних осіб, кожний при рішенні спору, щодо
його цивільних прав і обов'язків, має право на справедливий і відкритий розгляд
справи в розумний строк незалежним і
безстороннім судом.

Згідно до ст.1
Першого Протоколу Конвенції кожна фізична або юридична  особа
має  право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, чим в інтересах
суспільства й на умовах, передбачених
законом  або загальними принципами
міжнародного права.

В силу ст. 376
ч. 1 ЦК України, - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Судом
встановлено, що в травні 2006 року був зафіксований факт самовільного встановлення
металевого гаражу ОСОБА_1.  за адресою:
м.Ялта, АДРЕСА_1.

Власником
земельної ділянки  за адресою: м.Ялта,
АДРЕСА_1 відповідно до ст.13 Конституції України, ст.10 ЗУ «Про місцеве
самоврядування», ст.12 ЗК України, є Ялтинська міська рада.

Рішенням
виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 936 від 13 липня 2006 року та
приписом КП «РЄО №3» від 01.09.2006 рокуОСОБА_1. була зобов'язана  у строк до 10.09.2006 року провести знесення
самовільно встановленого металевого гаражу.

Однак,
відповідач до теперішнього часу рішення виконкому Ялтинської міської ради  та припис КП «РЄО №3» не виконала.

Судом
встановлено, що земельна ділянка, на якійОСОБА_1. самовільно встановила
металевий гараж, у встановленому законом порядку  Ялтинською міською радою не надавалася.

Крім того, як
встановлено судом, гараж встановлений на збірному колекторі (трубопровіді)
Виробничого підприємства водопровідно - каналізаційного  господарства південного берегу Криму
діаметром 600 мм для збору сточних вод, що заперечується нормами СНІП, ДСН
360-92, ст.113 ЗК України та Правилами користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в містах та селищах, відповідно до яких це є
охорона зона водопроводу та будівництво забороняється.

Відповідач
незаконно зайняла спірну земельну ділянку й дотепер її не звільнила, не
демонтувала самовільно встановлений гараж.

Використання та
розпорядження позивачем земельної ділянки, яким незаконно заволодів відповідач,
не можливо, хоча згідно ст.95 Земельного Кодексу України держава гарантувала
землекористувачам право самостійно господарювати на землі.

Оскільки
відповідач своїми діями порушив право позивача, яке виражено в занятті нею
земельної ділянки, здійснила захоплення цієї земельної ділянки, встановленні
гаражу, вимоги відносно демонтажу гаражу, повернення земельної ділянки,
приведення земельної ділянки в первісний стан повинні бути виконані
відповідачем у справі.

Землекористувач
вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Згідно ст. 90 ЗК
України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в
порядку, установленому законом.

Відповідно ст.
152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати
усунення яких-небудь порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані
з позбавленням права володіння земельною ділянкою й відшкодуванню заподіяних
збитків.

Захист прав
юридичних осіб на земельні ділянки згідно ст.152 Земельного Кодексу України
здійснюється шляхом попередження здійснення дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав, а також застосування інших, передбачених законом
способів.

Частина 3 статті
125 ЗК України забороняє приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації.

Згідно зі ст.
212 ЗК України, - самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.

Зіставивши
встановлені фактичні обставини й вимоги закону, суд прийшов до однозначного
висновку про неправомірну діяльність відповідача, необхідності захисту права
позивача згідно позовних вимог, оскільки тільки прийняття таких мір судом буде
сумісним із правами, гарантованими Конвенцією про захист прав людини й основних
свобод і Протоколами до неї, буде реально спрямовано на ефективний захист
порушеного права.

Докази, які б
спростовували зобов'язання Когановської демонтувати самочинно встановлений
металевий гараж,  повернути земельну
ділянку в первісному стані, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином,
судом встановлено, що відповідачу земельна ділянка не надавалась, гараж вона
встановила самочинно і, тому, позови Ялтинської міської ради та Виробниче
підприємство водопровідно - каналізаційного
господарства південного берегу Криму, є законним і підлягає задоволенню.

На підставі
викладеного й керуючись ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини й основних
свобод, ст. 1 Першого протоколу Конвенції, ратифікованої Законом України
«Про  ратифікацію Конвенції про захист
прав людини й основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу й протоколів
№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 24 березня 1999 року, ст. 8 Конституції
України, ст. ст. 152, 212 Земельного Кодексу України, ст.376 ЦК України,  ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215,
224-228  ЦПК України,

В И Р І
Ш И В :

Позови
Ялтинської міської ради та 3-ї особи з самостійними вимогами Виробничого
підприємства водопровідно - каналізаційного
господарства південного берегу Криму - задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_1 звільнити самочинно заняту земельну ділянку за адресою: м.Ялта,
АДРЕСА_1, демонтувати  самочинно
встановлений металевий гараж та  привести
земельну ділянку в первісний стан.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Ялтинської міської ради та Виробничого  підприємства водопровідно -
каналізаційного  господарства південного
берегу Криму витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи  по сім гривень п'ятдесят копійок кожному та
на користь держави судовий збір в розмірі
вісім гривень п'ятдесят копійок.

Заочне рішення
може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення в
порядку, передбаченому ст. ст. 228, 232 ЦПК України.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги.

Рішення суду
набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. ст. 223, 295 ЦПК
України.

Суддя: