У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління
МВС України у Волинській області про визнання незаконним рішення та
забезпечення належним житлом,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся
в суд із позовом до управління МВС України у Волинській області про визнання
спільного рішення профкому та адімністрації УМВС України у Волинській області
незаконним та зобов'язання надати жиле приміщення.

Зазначав, що з 1987 року по 1994
рік перебував на службі у Волинському обласному управлінні ДАІ. З 27 березня
1988 року був взятий на квартирний облік як такий, що потребує поліпшення
житлових умов. З 30 вересня 1994 року перебував на пільговій черзі, як інвалід
війни.

22 листопада 2005 року спільним
рішенням профкому та адміністрації УМВС України у Волинській області йому було
надано жиле приміщення - однокімнатна квартира жилою площею 11,9 кв.м. та
відмовлено в наданні 2-х кімнатної квартири.

Посилаючись на те, що він має право
на одержання 2-х кімнатної квартири, оскільки його донька постійно проживає з
ним, просив визнати незаконним рішення профкому та адміністрації УМВС України у
Волинській області від 22 листопада 2005 року про відмову у наданні йому 2-х
кімнатної квартири та зобов'язання відповідача надати йому з донькою 2-х кімнатну
квартиру.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 9 лютого 2006 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Волинської області від 17 квітня 2006 року, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені: визнано незаконним спільне рішення профкому та
адміністрації УМВС України у Волинській області від 22 листопада 2005 року,
яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні 2-х кімнатної квартири, зобов'язано
житлово-побутову комісію УМВС України у Волинській області надати ОСОБА_1 2-х
кімнатну квартиру у новозбудованому будинку АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі управління МВС України у Волинській області просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про
відому в позові, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 та зобов'язуючи
житлово-побутову комісію УМВС України у Волинській області надати йому 2-х
кімнатну квартиру у новозбудованому будинку АДРЕСА_1, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_1 має
право на отримання 2-х кімнатної квартири, оскільки з ним проживає донька.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з
1987 року по 1994 рік проходив службу в УМВС України у Волинській області та з
1988 року перебував на квартирному обліку для покращення житлових умов, з 30
вересня 1994 року - на пільговій черзі, як інвалід війни.

Спільним рішенням профкому та
адміністрації УМВС України у Волинській області від 22 листопада 2005 року
позивачу надана однокімнатна квартира на сім'ю з однієї особи та відмовлено у
наданні 2-х кімнатної  квартири.

Згідно з п. 5 ст. 12, статтями 31,
43 ЖК України жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового
фонду надаються громадянам у встановленому законом порядку з дотриманням правил
черговості.

Жилі приміщення надаються
громадянам, які потребують поліпшення житлових умов і постійно проживають у
даному населеному пункті. Жиле приміщення надається громадянину на всіх членів
сім'ї, які перебувають разом з ним на
квартирному обліку.

Заперечуючи проти позову,
представник відповідача зазначав, що позивач перебував на квартирному обліку у
складі однієї особи, оскільки
30 червня 1998 року ним була отримана 2-х кімнатна квартира НОМЕР_1 у
будинку АДРЕСА_1 у будинку ЖБК на сім'ю із 3-х осіб, в тому числі на нього, дружину та доньку.

2 липня 1998 року шлюб між
позивачем та його дружиною був розірваний і за заявою ОСОБА_1 він був виключений
із числа осіб, які отримали квартиру НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1.

У 2004 році позивач був взятий на
квартирний облік для отримання однокімнатної квартири у складі однієї особи.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції належним чином не перевірив цих доводів та зобов'язуючи відповідача надати ОСОБА_1
2-х кімнатну квартиру на сім'ю із 2-х осіб, в тому числі і доньку, не з'ясував чи перебувала вона на
квартирному обліку разом із ОСОБА_1 та чи потребувала поліпшення житлових умов.

Апеляційний суд на зазначене уваги
не звернув, на порушення вимог статей 303, 315 ЦПК України належним чином не
перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретних обставин
і фактів, які спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції
без змін.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління МВС України у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 9 лютого 2006 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17
квітня 2006 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін