Справа №2-3470/07
РІШЕННЯ

Іменем   України

«07» березня 2007 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого     - судді Гуревського
В.К.

за секретаря      - Варнавська
В.І.,

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з
вимогою про розірвання шлюбу на підставі того, що сторони припинили подружні
стосунки п'ять років тому, проживають окремо. Як причину розпаду сім'ї позивач
вказує на той факт, що він зустрів іншу жінку і пішов із сім'ї. На даний час
позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася. До суду було надано заяву від
ОСОБА_3, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_4. 05 березня 2007 року р/№ 465,
про те, що вона надає свою згоду на розірвання шлюбу з гр. ОСОБА_1 і просить
суд справу розглянути без її участі. Матеріальних та інших претензій до
позивача на має. Таким чином, позовні вимоги позивача відповідачка визнала.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову при проведенні
попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01
листопада 1997 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено
актовий запис № 790. Від цього шлюбу є малолітня дочка -ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюб у сторін є другим.

Сімейні відносини фактично припинені приблизно п'ять років тому, подружні
відносини сторони не підтримують, спільне господарство між сторонами не
ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що позивач
зустрів іншу жінку, знаходиться з нею у фактичних шлюбних відносинах і хоче
створити нову сім'ю. Примирення між сторонам неможливе, через що суд не вважає
за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання
шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження
шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам
малолітньої дитини. Спору між сторонами щодо місця проживання дитини не
встановлено, тому суд, враховуючи інтереси дитини, вважає можливим визначити
місце її проживання з матір'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне
проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з
них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова
сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд
задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу.

Видатки по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання
шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 104, 105, 110, 112, 180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 88, ч.
4 ст. 130, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 213, 215 Цивільного процесуального кодексу
України, СУД-

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом
реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому
Одеської міської ради 01 листопада 1997 року, актовий запис № 790, розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути зі ОСОБА_1 державне
мито у розмірі 17 гривень, ОСОБА_2 - від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.