АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

"20" березня 2007року

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в
складі: головуючого-судді: Худякова
A.M., суддів:
Жигановської О.С, Косигіної
Л.М., при секретарі судового засідання: Калинець Т.Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 листопада 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про захист честі, гідності, спростування неправдивої
інформації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року ОСОБА_1.
звернулась із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3. в
своїй письмовій заяві на адресу Житомирського міського відділу внутрішніх справ
з приводу «прийняття належних мір» до позивачки поширив відносно останньої
неправдиву інформацію вказавши, що «суддя апеляційного господарського суду
ОСОБА_1. тривалий час підтримує дуже тісні та інтимні зв'язки з ОСОБА_2.».
Внаслідок вказаних навмисних протиправних дій відповідача, їй була заподіяна
моральна шкода. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила зобов'язати
відповідача спростувати в письмовій формі шляхом звернення в Житомирський
міський відділ внутрішніх справ поширену неправдиву інформацію про те, що
ОСОБА_1. підтримує інтимні відносини з ОСОБА_2. Крім того, позивачка просила з
відповідача відшкодувати на її користь моральну шкоду, розмір якої оцінений нею
в сумі 30000 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням
Корольовського районного суду «м.Житомира від 13 листопада 2006
року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній
скарзі представник позивачки порушує питання про скасування постановленого по
справі рішення та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт
посилається  на  невідповідність  висновків
суду обставинам

Справа № 22ц/518                                                     Головуючий
в суді 1 інст. Бондарчук
В.В.

Категорія 42.                                                               Доповідач
Худяков A.M.

2

справи та
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.40 Конституції
України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані
розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом
строк.

Зі змісту ст.277 ЦПК України
вбачається, що підставою виникнення права на спростування неправдивої
інформації є правопорушення. Таке право виникає тільки за наявності наступних
умов:

·
поширення інформації про особу, тобто доведення її до
відома третьої особи будь-яким способом;

·
інформація повинна бути неправдивою;

·
інформація повинна порушувати, особисті немайнові права
особи.

Як  видно
з  матеріалів  справи,
22.03.2006  року ОСОБА_3.
звернувся  з  письмовою
заявою  на  адресу Житомирського міського відділу
внутрішніх справ з приводу конфлікту з ОСОБА_1та просив «прийняти до неї
належні міри». У зверненні відповідач зазначав, що «суддя апеляційного
господарського суду ОСОБА_1. тривалий час підтримує дуже тісні та інтимні зв'язки
з ОСОБА_2....».

(а.с.11) .

По даному
зверненню проводилась перевірка і постановою від 26.03.2006 року в порушенні
кримінальної справи за ст.296 КК України відносно гр.ОСОБА_1. та гр.ОСОБА_3.
відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України (а.с.13-14).

Враховуючи
наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач звернувся до
Житомирського міського відділу внутрішніх справ не з метою доведення
(поширення) певних відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою
їх перевірки уповноваженими на це особами.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову про захист честі, гідності, спростування
неправдивої інформації, оскільки звернення до правоохоронних органів з метою їх
перевірки уповноваженими на це законом особами не можуть вважатись поширенням
відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоду
особі.

Не підлягають
задоволенню вимоги позивачки щодо спростування завідомо неправдивої на її думку
інформації, поширену відповідачем при подачі заперечень при розгляді справи за
позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_3. про стягнення аліментів про те, що «ОСОБА_1.
потребує аліментів на утримання свого коханця».

При цьому
колегія суддів виходить з того, що право на власне судження, можливість його
висловлювання, оцінку думки гарантоване ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка,
відповідно до ст.9 Конституції
України, є частиною національного законодавства України. З огляду на це
висловлення відповідачем оціночних суджень дій позивачки не

3

може бути
визнано поширенням недостовірної інформації в контексті вимог ст.277 ЦК України.  В зв'язку з цим на відповідача не може бути
покладений обов'язок доказування правдивості зроблених ним оцінок,  припущень,
висловлених переконань.

Вимоги позивачки
про відшкодування моральної шкоди носять похідний характер, тому також не
підлягають задоволенню.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування
рішення немає.

Керуючись ст.ст.209,304,307,308,314,315 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1-  відхилити.

Рішення
Корольовського районного суду м.Житомира від 13 листопада  2006 року залишити
без  змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців.