У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 грудня 2007 року                                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                   Гуменюка В.І.,
-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3та ОСОБА_2про
стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_2на рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 21 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом
до                   ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
про стягнення боргу в сумі 956 грн. та 2 086 грн., посилаючись на те, що він
передав за договором позики від 11 червня 2006 року ОСОБА_2. 2 086 грн., які
вона зобов'язалася повернути до 20 жовтня 2006 року, а ОСОБА_3. за договором
позики від 17 липня 2006 року - 956 грн., які остання зобов'язалася повернути
до 30 листопада 2006 року. Відповідачки написали розписки. Однак грошей не
повернули. Просив витягнути на його користь з відповідачок відповідно 956 грн.
та 2 086 грн., а також судові витрати.

Рішенням Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 29 січня 2007 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21
травня 2007 року рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської
області від 29 січня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_1. задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3. на користь  ОСОБА_1. 955 грн. 85 коп. боргу, 51 грн.
судового збору, 50 грн. витрат на правову допомогу та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_1. 2 086 грн. боргу, 51 грн. судового збору, 50 грн. витрат на
правову допомогу та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду апеляційної
інстанції, ОСОБА_3. і ОСОБА_3. подали до Верховного Суду України касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального права, просять оскаржуване судове
рішення в частині скасувати, а рішення місцевого в цій частині залишити без
зміни.

Касаційна скарга ОСОБА_3. і ОСОБА_2. підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 29 січня 2007 року та постановляючи нове рішення,
яким задоволені позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що в
матеріалах справи є боргові розписки відповідачок, зобов'язання по яких у встановлений
термін не виконали та борг позивачу не повернули.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна,
оскільки суд дійшов їх у порушення ст. ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України. без
повного, всебічного й об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, прав та
обов'язків сторін у даних правовідносинах без належної перевірки доводів
відповідачок про те, що грошей у позивача вони не позичали, боргові розписки
написали під впливом погроз, спірна сума грошей виникла внаслідок недостачі в
кафе “Ковбиця”, де вони працювали барменами без відповідного зарахування на
дану роботу, без укладення договору про матеріальну відповідальність, що має
суттєве значення для правильного вирішення справи, не оцінив їх поряд із іншими
зібраними в справі доказами.

Як убачається із матеріалів справи на час виникнення
спірних правовідносин відповідачки були в неповнолітньому віці.

А тому, відповідно до ст. 32 ЦК України позика грошей
повинна бути за згодою батьків, які всупереч вимогам ст. 39 ЦПК України  не притягнуті до участі у справі в якості
законних представників, що згідно із п. 4 ч. 1 ст. 338 ЦПК України є
обов'язковою підставою для скасування судових рішень, з передачею справи на
новий розгляд.

На указані порушення суду першої інстанції апеляційний
суд уваги не звернув.

Оскільки судові рішення постановлені з порушенням норм
процесуального права, то вони не можуть вважатися законними та обґрунтованими,
а тому повинні бути скасовані з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3й ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської
області            від 29 січня 2007 року
та рішення апеляційного суду Закарпатської області                  від 21 травня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк