Р І Ш Е Н Н Я

Іменем             України

09 липня 2007 року

Врадіївський районний суд
Миколаївської області  у складі
головуючого судді : Тихоненко М.І., при секретарі :Лисейко Т.А.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні  в смт. Врадіївка цивільну
справу  за позовом

ОСОБА_1

до

Сільськогосподарського  товариства з обмеженою

відповідальністю  агрофірма
«Україна»

про

розірвання
типового  договору  оренди
земельної частки

(паю) від  15.03.2000 року
укладеного між ОСОБА_2 та    СТОВ   агрофірма «Україна»

Третя  особа :                Врадіївський районний відділ земельних ресурсів

Миколаївської  області

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовною заявою  до СТОВ
агрофірма  «Україна» про розірвання
типового  договору  оренди земельної частки(паю) від 15.03.2000
року укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ агрофірма «Україна», мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що  його матері ОСОБА_2   в відповідності до  сертифікату
на  право на земельну
частку(пай)серії МК №0068631 належала на праві власності земельна частка(пай)
розміром  3.8 умовних кадастрових
гектарів.  15.03.2000 року між його
матерью ОСОБА_2  та СТОВ агрофірма
«Україна» був укладений типовий  договір
оренди земельної частки (паю) згідно
якого в  користування СТОВ
агрофірма «Україна» перейшла земельна частка в розмірі  3.8 умовних кадастрових гектарів.
ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_2 померла після смерті якої він  успадкував право власності на земельну  частку ( пай) в розмірі 3.8 умовних
кадастрових гектарів. В зв'язку  з
інфляційними процесами та  як наслідок
цього невідповідності орендної плати
росту інфляції , він  01.03.2007
року  був змушений  звернутися з листом - пропозицією до
керівництва СТОВ агрофірма «Україна»  про
підвищення орендної плати до 2000 грн. Однак
керівництвом  СТОВ агрофірма
«Україна»  йому було відмовлено  в задоволенні його прохання  про підвищення орендної плати  до 2000 грн. Крім  того в
пункті 3.1 типового договору про оренду земельної частки (паю)
укладеного між його матір'ю та СТОВ агрофірма «Україна» міститься вимога  яка обмежує
його право  як власника на   зазначену земельну частку (пай) внаслідок
чого він не може виготовити необхідну документацію на виділення  належної йому земельної частки (паю) в
натурі. В зв'язку з  тим, що СТОВ
агрофірма „Україна” не погоджується на його пропозицію  щодо збільшення орендної плати до 2000 грн.,
а він як власник земельної частки (паю) не
згоден з тим розміром орендної плати який сплачує  СТОВ агрофірма „України” то  при даних обставинах  типовий
договір оренди земельної частки (паю) укладений між його матір'ю та
СТОВ  агрофірма „Україна” підлягає  припиненню шляхом  розірвання.

В судовому засіданні  позивач
ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив,
що  після смерті своєї матері  ОСОБА_2 яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 він як спадкоємець  успадкував право власності  на земельну частку (пай) в розмірі  3.8 умовних кадастрових гектарів, що
підтверджується змінами внесеними до сертифікату на  право на земельну частку(пай) серії МК
№0068631. Раніше до цього  його  матір'ю ОСОБА_2  в жовтні місяці  1996 року
був отриманий сертифікат  на право
на земельну частку (пай) на підставі
якого його мати набула право власності на земельну  частку (пай) в розмірі 3.8 умовних
кадастрових гектарів, яку його мати
відповідно до типового  договору
оренди  земельної частки (паю) від
15.03.2000 року  укладеного між його
матір'ю та  СТОВ агрофірма «Україна»
передала в  оренду СТОВ агрофірма
«Україна»  на 10 років. Після
отримання  права власності на  земельну частку(пай) в розмірі  3.8 умовних кадастрових гектарів та  з врахуванням тих  інфляційних процесів  які відбуваються  в економіці держави внаслідок чого   розмір орендної плати  в розмірі
396 грн., який був встановлений
на момент укладення договору оренди в 2000 році,  є
меншим від   прожиткового
мінімуму  передбаченого чинним законодавством
станом на 2007 рік,   то з врахуванням
даних обставин  він був змушений  звернутися
з листом - пропозицією  до
керівництва  СТОВ агрофірма «Україна» про
збільшення орендної плати до 2000 грн. Однак керівництвом  СТОВ агрофірма «Україна»  було йому відмовлено в задоволення його
клопотання про збільшення орендної плати. Крім того СТОВ агрофірма
«Україна»  посилаючись на пункт 3.1
вищевказаного  договору  про оренду земельної частки(паю), сама  не здійснює ніяких заходів щодо
виділення  земельної частки (паю) в
натурі   та всілякими засобами  заважає йому в виготовленні необхідної
документації для виділення належної йому земельної частки(паю) в натурі на
місцевості  чим обмежує його право на
отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Враховуючи
те, що   СТОВ агрофірма «Україна» не
хоче  збільшити йому  розмір орендної плати до 2000 грн., за
користування земельною ділянкою яка належить
йому як власнику  і при цьому  сам розмір
орендної плати  який йому сплачує
СТОВ агрофірма «Україна»  за оренду
земельного паю його як орендодавця не задовольняє , тому він просить  суд договір оренди  земельної частки (паю) укладеного між ОСОБА_2
та СТОВ агрофірма «Україна» від 15.03.2000 року , розірвати.

В судовому засіданні  представник
відповідача Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірми «Україна»- Поліщук О.М. позовні вимоги  не визнав та пояснив, що  15.03.2000 року між ОСОБА_2 та СТОВ агрофірма
«Україна» був укладений  типовий договір
оренди земельної частки (паю)  в
розмірі  3.8 умовних кадастрових
гектарів  терміном  на 10 років. Після укладання зазначеного
договору  СТОВ агрофірма «Україна» стало
використовувати  орендовану у ОСОБА_2
земельну частку (пай)  в єдиному масиві
поля з іншими  земельними частками
(паями) за своїм прямим призначенням. В відповідності  до умов
договору оренди земельної частки (паю) СТОВ агрофірма «Україна» в
передбачені в договорі строки  за кожен
рік користування орендованою земельною часткою, виплачувало орендодавцю орендну
плату у відповідності  до  Указа Президента України «Про додаткові  заходи щодо
соціального захисту  селян-
власників земельних ділянок та земельних
часток (паїв)» від 02.02.2002 року, тобто в розмірі не менше 1.5%  від вартості орендованої земельної частки з
урахуванням  коефіцієнта   індексації
земельної частки(паю) за кожен рік. Після смерті  в квітні 2006 року ОСОБА_2право
власності  на її земельну частку (пай)
успадкував її син ОСОБА_1. який  потім не
обґрунтовано  став  вимагати від
СТОВ агрофірма «Україна» збільшення орендної плати до 2000 грн., за
кожен рік. В зв'язку з тим, що
пропозиція  ОСОБА_1 щодо
збільшення  йому орендної плати за
користування   земельною часткою (паєм) є
економічно не обґрунтованою та економічно
неприйнятною для СТОВ агрофірма «Україна» тому  зазначеним
господарством  ОСОБА_1  було відмовлено в задоволенні його пропозиції
щодо збільшення йому орендної плати за кожен рік до 2000 грн. Посилання  ОСОБА_1 як на підставу для розірвання
договору оренди земельної частки(паю)  на
те, що  СТОВ агрофірма «Україна»  платить
орендну плату меншу ніж прожитковий мінімум  існуючий в державі  в наслідок чого він  не бажає підтримувати договірні відносини
та  хоче розірвати  існуючий договір оренди  земельної частки (паю), є  такими
що не відповідає чинному законодавству України. Постільки  СТОВ агрофірма «Україна»  в відповідності до вимог ст. 25 Закону  України «Про оренду землі» та відповідності
до умов вищезазначеного типового
договору про оренду земельної частки ,
виконує в повному обсязі всі взяті на себе  зобов'язання. Стверджування  ОСОБА_1 що нібито  СТОВ агрофірма «Україна» чинить якісь йому
перешкоди  в отриманні ним державного
акту на земельну ділянку є безпідставними постільки  пункт 3 який міститься в типовому договорі
оренди земельної частки (паю) укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ агрофірма
„Україна”  згідно наказу  Державного комітету  України по земельним ресурсам від 24.09.2001
року який набув чинності нормативно правового акту, виключений даний пункт    з типового договору  оренди земельної частки (паю)..При даних
обставинах ОСОБА_1. за свій кошт може замовити необхідну технічну документацію
в земельному проектному інституті та отримати потім державний акт на земельну
ділянку. Вищезазначеним договором про оренду земельної частки (паю) не
передбачено, що  орендар   за свій кошт повинен виготовити всю необхідну
технічну документацію для отримання орендодавцем державного акту на земельну
ділянку. Крім цього, перехід  права
власності  на орендовану земельну
частку(пай) до іншої особи  як це вважає
ОСОБА_1., в відповідності до вимог ст. 32 Закону України «Про оренду землі» не
є  підставою для зміни  умов або розірвання договору оренди земельної
частки (паю)  тому  з врахуванням наведенного  він просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник третьої особи Врадіївського
районного відділу земельних ресурсів  в
особі   начальника Михальчука С.О.,
позовні вимоги не визнав та пояснив, що в відповідності  до умов договору оренди земельної частки(паю)
від 15.03.2000 року укладеного між
орендодавцем ОСОБА_2 та
орендарем  СТОВ агрофірма
«Україна»  зазначеним господарством
виконуються всі умови договору, вчасно та в повному обсязі сплачується орендна
плата, орендована земля орендарем
використовується за своїм прямим призначенням без погіршення стану самої
землі. При цьому посилання позивача як на підставу для розірвання договору  на те що
після смерті його матері змінився власник  земельної частки (паю) яка  раніше була передана в оренду  СТОВ «Агрофірма Україна» в відповідності до
ст. 32 Закону  України «Про оренду земля»
не є підставою для розірвання договору. Крім цього орендодавець  в відповідності до ст. 31 Закону України «Про
оренду землі» не може в односторонньому
порядку розірвати зазначений договір про оренду земельної частки (паю).
Тому на його думку не має підстав для розірвання договору оренди земельної
частки (паю), а заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Вислухавши поясненні сторін ,
дослідивши матеріали справи  та
проаналізувавши  надані сторонами докази,
суд дійшов до наступного висновку:

Так в судовому  засіданні встановлено, що  між ОСОБА_2 та  СТОВ агрофірма „Україна»  15.03.2000 року був укладений договір про
оренду земельної частки (паю) в розмірі
3.8 умовних кадастрових гектарів терміном на 10 років. В відповідності
до   пункту 1, 2.3  умов договору оренди земельної частки
(паю),  орендодавцем була передана
орендарю в оренду земельна частка (пай) в
розмірі 3.8 умовних кадастрових гектарів терміном на 10 років.

Згідно  Указу президента України  від 02.02.2002 року № 830/2002 року з
подальшими змінами, передбачено, що
орендна плата  за оренду земельних
ділянок  сільськогосподарського  призначення, земельних  часток (паїв) у розмірі  не менше 1.5 % визначеної  відповідно
до законодавства вартості  земельної
частки (паю).

В процесі дії  зазначеного договору оренди земельної частки
(паю)  орендарем сплачувалася орендодавцю  орендна плата в розмірі передбаченим
чиним  законодавством  не менше 1.5 % від вартості земельної частки
(паю)  з урахуванням  щорічної індексації  грошової оцінки землі та в строки передбачені
договором. За 2004 - 2005  роки  орендна плата в вигляді натуроплати  була виплачена за кожен рік  на суму 478.83 грн., що становить не
менше  1.5% від вартості  земельної частки при коефіцієнті  індексації грошової оцінки  землі 2.465 та  вартості
земельної частки(паю)  31921.75
грн., (12950 грн., - вартість  земельної
частки(паю) станом на 1996 рік  х  2.465 коефіцієнт  індексації грошової оцінки земельної частки(паю)
станом на 2004- 2005 р.р., х 1.5% = 478.83 грн.. За 2006 рік  орендна плата в вигляді  натуроплати
була виплачена  на суму 495.53
грн., що становить  не менше 1.5% від
вартості земельної частки(паю) при коефіцієнті
грошової оцінки землі   2.551  та вартості
земельної частки (паю) 33035.45 грн. ( 12950 грн., - вартість земельної
частки (паю) станом на 1996 рік х 2.551 коефіцієнт  індексації грошової оцінки  земельної частки(паю) станом на 2006 рік  х 1.5% = 495.53 грн.

На момент дії договору оренди
земельної частки (паю)   від 15.03.2000
року укладеного між  ОСОБА_2 та СТОВ  агрофірма „Україна” право власності  на орендовану земельну частку (пай)  після смерті ОСОБА_2 перейшло  до ОСОБА_1 що підтверджується змінами
внесеними до сертифікату  МК №0068631 від
17.01.2007 року, який після прийняття спадщини
не бажає  пере вкладати  з СТОВ агрофірма „України” договір
оренди  земельної  частки(паю) на тих же самих умовах  та наполягає на його припиненні шляхом
розірвання в зв'язку  з тим, що орендна
плата яку йому  сплачує  СТОВ агрофірма” Україна” його як власника
земельної частки(паю) не задовольняє.

Згідно  до
положень  пункту 2.3 умов
вищезазначеного  договору  оренди земельної частки (паю), в разі
переходу права власності  до інших осіб
договір оренди  зберігає чинність для
нового власника.

Відповідно до ст. 31 ч. 4, ст.
32 ч.4   Закону України «Про оренду
землі» розірвання договору оренди  землі
в односторонньому порядку  не
допускається  та також  сам перехід права власності  на орендовану
земельну ділянку до іншої особи
не є  підставою для  зміни
умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди
землі. Крім зазначеного, згідно ст. 526, 530,1216  ЦК України, зобов'язання має виконуватися
належним чином і в строк відповідно до умов договору та вимог Закону, а саме
спадкування передбачає  не тільки перехід
одних прав від спадкодавця до спадкоємця, а й перехід  одночасно і обов'язків при спадкуванні. За
період дії   зазначеного договору оренди
земельної частки(паю) СТОВ агрофірма „Україна”
на протязі   терміну дії  данного договору в повному обсязі  та в строки виплачувала орендну плату  за користування орендованою землею та не
допускала погіршення  стану орендованої
землі. Після прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті своєї матері  в вигляді
права власності на  земельну  частку(пай) в розмірі 3.8 умовних кадастрових
гектарів  до нього перейшло   не тільки право власності на  земельну частку(пай) а  обов'язки передбачені  п.п. 3.2,3.3 договору оренди земельної
частки(паю) укладеного між ОСОБА_2 та
СТОВ агрофірма „Україна”. Посилання ОСОБА_1 як на підставу для
розірвання  договору оренди земельної
частки(паю)  на те, що  в пункті
3 договору оренди земельної частки (паю) укладеного між ОСОБА_2 та  СТОВ агрофірма „Україна” міститься  вимога
яка   обмежує його право власності
як власника  на земельну частку(пай)  та
враховуючи те, що згідно наказу Державного комітету України по земельним
ресурсам від 24.09.2001 року №166 „ Про внесення змін і доповнень до типового
договору оренди земельної частки(паю)” зареєстрованого в міністерстві юстиції
України  від 19.11.2001 року  за № 959/6150 який набув чинності нормативно правового
акту ,даний пункт  з типового договору
виключений  то дана вимога  яка зазначена в  пункті 3
договору оренди земельної частки(паю) укладеного між ОСОБА_2 та  СТОВ агрофірма „Україна” втратила свою
чинність, а тому судом дана підстава  на
яку  посилається позивач  як на підставу для розірвання договору  не береться до уваги. Інших доказів які  могли бути підставами  для дострокового розірвання договору оренди
земельної частки(паю) укладеного між ОСОБА_2 та
СТОВ агрофірма „Україна” які б свідчили про те, що СТОВ агрофірма
„Україна” не виконує взяті на себе
відповідно до умов договору обов'язки чи
з власної вини допустило погіршення стану орендованої землі або  допустило порушення законних прав орендодавця
в період дії договору, позивачем  суду не
були надані. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені позовні
вимоги  не підлягають задоволенню в
зв'язку з тим, що позивачем не були
надані докази  які б свідчили  про те, що
відповідач  порушує  умови договору оренди земельної
частки(паю)  та  не виконує
взяті на себе обов'язки передбаченні як
самим договором  та вимогами ст.
25 Закону України „Про оренду землі”  або
допустив порушення законних прав орендодавця в період дії  зазначеного договору оренди земельної частки
(паю).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 213, 214, 215  ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову   ОСОБА_1до
Сільськогосподарського  товариства
з обмеженою   відповідальністю  агрофірма «Україна»   про
розірвання договору оренди земельної частки (паю)      укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ  агрофірма «Україна» від  15.03.2000 року, відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через
Врадіївський районний Миколаївської області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення
подається до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський
районний Миколаївської області протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя