Справа
№ 2-338 2007 p.
РІШЕННЯ

іменем   України

м.Вугледар                                                                                                   17
січня 2007 р.

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:
головуючий - суддя Гайдар
А.В., при секретарі Скидан
Г.В., за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Сажина О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Вутле дар Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про
відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він, працюючи на
підприємствах вугільної промисловості, при виконанні трудових обов'язків
отримав професійне захворювання: „хронічний обструктивний бронхіт", яке
вперше йому встановлене 13 жовтня 2004 р. Пошкодженням здоров'я йому завдано
моральну шкоду. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача
50 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача позов не визнав, вважаючи, що у
позивача відсутнє право на відшкодування моральної шкоди тому що МСЕК не
встановлена йому моральна шкода, а також в зв'язку з тим, що ст.71 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" зупинена дія положень
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які причинили
втрату працездатності" в частині стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтвердила
позовні вимоги, суду пояснила, що позивач більше 20 років працював на
підприємствах вугільної промисловості, останнім'часом - на шахті «Південно
донбаська № 3». При виконання трудових обов'язків позивач отримав професійне
захворювання, яке виявлено у 2004 р. Висновком МСЕК від 9 листопада 2004 р.
позивачеві первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40%
внаслідок професійного захворювання „хронічний обструктивний бронхіт" та
встановлена 3 група інвалідності на 2 роки. Висновком МСЕК від 7 листопада 2006
р. позивачеві повторно встановлена стійка втрата професійної працездатності на
45% внаслідок професійного захворювання „хронічний обструктивний бронхіт"
та встановлена 3 група інвалідності безстроково. Відповідач визначив позивачеві
відшкодування матеріальної шкоди, але питання про відшкодування моральної шкоди  не
вирішив.  Пошкодженням  здоров'я внаслідок професійного  захворювання

2

позивачу завдано моральну шкоду, оскільки погіршився стан
його здоров'я, що призвело до моральних та психічних переживань, порушення його
нормальних життєвих зв'язків, неможливості продовження активного особистого
життя, та потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Просила
стягнути з відповідача на користь позивача 50 000 грн. в порядку відшкодування
моральної шкоди

Представник відповідача судовому засіданні пояснив, що
Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України відшкодовує лише моральну шкоду, заподіяну умовами
виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності.
Крім того позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди, не надав
судові медичний висновок МСЕК про заподіяння моральної шкоди а також в зв'язку
з тим, що ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік"
зупинена дія положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань, які причинили втрату працездатності" в частині стягнення
моральної шкоди, просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди.

Суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні відповідними документами встановлено, що позивач, працюючи
на підприємствах вугільної промисловості, при виконанні трудових обов'язків
отримав професійне захворювання, яке згідно акту розслідування виявлено у нього
27 жовтня 2004 р.

Висновком МСЕК від 9 листопада 2004 р. позивачеві
первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40% внаслідок
професійного захворювання „хронічний обструктивний бронхіт" та встановлена
3 група інвалідності на 2 роки.

Висновком МСЕК від 7 листопада 2006 р. позивачеві
повторно встановлена стійка втрата професійної працездатності на 45% внаслідок
професійного захворювання „хронічний обструктивний бронхіт" та встановлена
3 група інвалідності безстроково.

У відповідності зі ст. 21 Закону "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі настання страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством
порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема,
грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Відповідач у відповідності з діючим законодавством
відшкодовує позивачеві матеріальну шкоду, завдану пошкодженням здоров'я, але
відшкодувати моральну шкоду відмовився, що є порушенням прав позивача на
відшкодування шкоди з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок
пошкодження здоров'я, викликаного професійним захворюванням, позивачеві завдано
моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу
пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього
додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для
відшкодування позивачеві мбральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст.ст.
21,28 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

3

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від
27.01.2004 р. №1-рп/2004 відповідно до статей 23, 1167 ЦК України моральна
шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює
порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону
здоров'я тощо.

Позивач внаслідок професійного захворювання та стійкої
втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх
звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків
морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд
приймає до уваги, що у відповідності зі ст. 34 вказаного Закону сума страхової
виплати за моральну шкоду не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших
страхових виплат.

Приймаючи до уваги, що з 1 грудня 2006 р. мінімальний
розмір заробітної плати в Україні встановлено у сумі 400 грн., а також
враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу
пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності - 45%, суд
вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 17 000 грн.,
тобто 42,5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати,
незалежно від будь-яких інших страхових виплат, в порядку відшкодування
моральної шкоди.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача
50000 грн. в порядку

відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим,
оскільки така сума не

відповідає глибині моральних та фізичних страждань
позивача, ступеню втрати ним

професійної
працездатності,    та    суперечить
вимогам    ст.    34
Закону               "Про

загальнообов'язкове   державне
соціальне   страхування   від
нещасного   випадку   на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Прийняти до уваги заперечення представника відповідача
про неможливість відшкодування позивачеві моральної шкоди в зв'язку з тим, що
висновком МСЕК не встановлено моральної шкоди суд не може, оскільки відповідно
до ч.З ст.34 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" висновок МСЕК про встановлення наявності
чи відсутності спричинення моральної шкоди особам, у яких встановлено стійку
втрату працездатності внаслідок шкідливих умов праці, не є обов'язковим,
оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є очевидним.

Крім того, посилання представником відповідача на норми
КЗпП Ураїни є необгрунтованими, тому що дані правовідносини регулюються Законом
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" та нормами цивільного законодавства.

Також доводи представника відповідача про втрату
позивачем права на відшкодування моральної шкоди в зв'язку з тим, що п.22 ст.71
Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік" зупинена дія абз. 4
ст.1, п.п.«е» п.1 ч.1 ст.21, ч.З ст.28, ч.З ст.34 "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку

4

на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не
можуть бути прийняті судом до уваги, тому що відповідно ст.8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч.З ст.22 Конституції України). Крім
того, Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" не
скасований обов'язок відповідача перед позивачем в частині відшкодування
моральної шкоди, а тому він не має зворотної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 34 Закону
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", ст. 213-215 ЦПК, суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Вугледарі Донецької області на користь ОСОБА_1
одноразово 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в порядку відшкодування моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Рішення може бути оскаржене сторонами та іншими особами,
які приймали участь у справі, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.