РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого     2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді                       Іващенко В.В.

Суддів                                            Летягіної
О.В.

Сінані О.М.

При секретарі            Сафіній Ф.Ф.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі  цивільну справу за

позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Сімферопольської міської ради про

розділ земельної
ділянки в натурі між співвласниками, про визнання права власності на

житлові та нежитлові
приміщення,

по   зустрічному
позову   ОСОБА_3до   ОСОБА_2,
ОСОБА_1,   ОСОБА_4,

Центральної  районної
ради   м.   Сімферополя     про
розділ   земельної  ділянки
між

співвласниками в
натурі,

по   зустрічному
позову     ОСОБА_2до   ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа

Центральна
районна рада м. Сімферополя   про розділ
земельної ділянки в натурі між

співвласниками

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,

на рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя від 04 грудня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, територіальної громади в особі Сімферопольської міської Ради про
розділ земельної ділянки в натурі між співвласниками і визнання за нею права
власності на самочинно збудовані житлові і нежитлові приміщення на території
АДРЕСА_1 - будинок - літер «Б», тамбур- літер «б», навіс - літер «61», сарай -
літер «п», навіс - літер «с».

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 15 листопада 2002 року №2-1-1589 ОСОБА_1 належить 18
частина домоволодіння з надвірними спорудами і земельною ділянкою за адресою
АДРЕСА_1.Відповідно
до технічного паспорту площа земельної ділянки складає 849 кв. м. На 18
частину ділянки доводиться 106
кв. м.. Позивачка просила суд провести між сторонами розділ земельної
ділянки, що знаходиться в спільній частковій власності, між співвласниками
жилого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 в натурі,
визнати за нею право власності на 1/8
частку земельної ділянки, а також визнати право власності на самочинно
збудовані житлові і нежитлові приміщення на території домоволодіння №21
по вул.

Справа № 22-ц-19632007р.         Головуючий в 1 інстанції:
Довженко Ю.П.

Доповідач:
Іващенко В.В.

2

Чорноморській в
м. Сімферополі - будинок - літер «Б», тамбур- літер «б», навіс - літер «б1»,
сарай - літер «п», навіс - літер «с».

ОСОБА_3 і ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічними позовами про розділ
земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 849 кв. м
, в натурі між співвласниками, які обґрунтовували тим, що ним на підставі
свідоцтва про право на спадщину з законом від 15 листопада 2002 року №2-1-1589
належить 18 частина домоволодіння з надвірними спорудами і земельною ділянкою
за адресою АДРЕСА_1.

За таких обставин вони просили суд розділити земельну ділянку між
співвласниками домоволодіння: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_4, виділити
кожній з них у власність земельну ділянку площею 106 кв.м.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 4 грудня 2006 року
ОСОБА_1 у задоволенні позову, ОСОБА_3 і ОСОБА_2. в задоволенні зустрічного
позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм
процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує на те, що висновок суду про недоведеність
позивачами їх права власності на 1/8
частку домоволодіння суперечить наданій суду копії свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 15.11.2002р.
державним нотаріусом першої державної нотаріальної контори м. Сімферополя,
зареєстрованого в реєстрі за №
2-Л-1589, зареєстрованого
в Сімферопольському МБРТІ 29.01.2003р. за №
1572, згідно з яким позивачі за первісним і зустрічними позовами мають право
кожна на 1/8 частку
зазначеного домоволодіння.

Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно відхилив клопотання
представника ОСОБА_1 про призначення судової технічної експертизи

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки ОСОБА_1 -ОСОБА_5, ОСОБА_4, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою і підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені первісного і зустрічних позовів, суд виходив із
того, що позивачі не надали суду документів, які підтверджують їх право
власності на 1/8 частку
спірного домоволодіння, свідоцтво про право на спадщину за законом не
зареєстровано в органах CM БРТІ,
тому вимоги про розділ земельної ділянки і визнання права власності на
частку земельної ділянки є необгрунтованими.

Проте, таких
висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Згідно з п. "г" ч.1 ст. 81
Земельного Кодексу України прийняття спадщини є підставою набуття права
власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України при переході права
власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше
не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом,
виданого 15.11.2002р.
державним нотаріусом першої державної нотаріальної контори м. Сімферополя,
зареєстрованого в реєстрі за №
2-Л-1589, зареєстрованого в Сімферопольському МБРТІ 29.01.2003р. за № 1572 позивачі мають
право кожна на 1/8 частку
зазначеного домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Проте, суд не звернув увагу на те, що рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя від 27.04.2004р., що набрало законної сили, право власності
ОСОБА_2

Справа № 22-ц-19632007р.         Головуючий в 1 інстанції:
Довженко Ю.П.

Доповідач:
Іващенко В.В.

3

і ОСОБА_3 на зазначену частку домоволодіння припинено з
виплатою кожній грошової компенсації.

За таких обставин позовні вимоги цих осіб, право
власності яких на відповідну частку домоволодіння припинено, про розподіл
земельної ділянки пропорційно їхнім часткам у домоволодінні є необгрунтованими.

Що стосується ОСОБА_1,
зазначене рішення суду першої інстанції скасовано у частині позову ОСОБА_4
до неї про припинення права спільної часткової власності ухвалою Верховного
Суду України від 15.12.2005р., справу передано на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Оскільки право власності ОСОБА_1 на 1/8
частку зазначеного домоволодіння існує, підтверджено відповідним
документом, вона згідно зі ст. 120
ЗК України має право на відповідну частку земельної ділянки.

Однак, згідно з ч.1 ст. 125
ЗК України право власності на землю, а також право користування земельною
ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної
ділянки в натурі ( на
місцевості), та одержання документа, що посвідчує це право.

З матеріалів справи вбачається, що межі земельної
ділянки, яка є предметом позову, землевпорядними організаціями не
встановлювались, відповідний акт про встановлення меж земельної ділянки в
натурі ( на
місцевості) не видавався, тому вимоги ОСОБА_1 про розділ в натурі земельної ділянки
пропорційно часткам співвласників жилого будинку є необгрунтованими.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на самочинно
збудовані нею у 1962-1963
роках споруди колегія суддів вважає необгрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Позивачка не надала будь-яких доказів, що підтверджували б надання їй
земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно для
визнання права власності за нею в порядку, передбаченому ч.З ст. 376 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не застосував норми
матеріального права, які підлягають застосуванню, дійшов висновків, які не
відповідають обставинам справи, що є підставою відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення з
вищевикладених підстав.

Керуючись 303, 304, п. п. 3,
4 ст. 309, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 04 грудня 2006 року скасувати.

Ухвалити нове
рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Сімферопольської
міської ради про розділ земельної ділянки в натурі між співвласниками, про
визнання права власності на житлові та нежитлові приміщення відмовити.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,    ОСОБА_1,
ОСОБА_4,

Справа № 22-ц-19632007р.         Головуючий в 1 інстанції:
Довженко Ю.П.

Доповідач:
Іващенко В.В.

4

Центральної
районної ради м. Сімферополя про розділ земельної ділянки між співвласниками в
натурі відмовити.

У
задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа Центральна
районна рада м. Сімферополя про розділ земельної ділянки в натурі між
співвласниками в натурі -
відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців.