РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 червня 2007 року
Справа №2-851 /07

м. Ялта

Ялтинський міський суд АРК в складі:                               головуючого
судді БОНДАРЕНКО Г.М.

при
секретарі Муравській О.С.

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Приватного підприємства „Юнтек”, третя особа Комунальне підприємство „Ремонтно
- експлуатаційна організація №1” про відшкодування майнової і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до приватного
підприємства „Юнтек” про відшкодування майнової шкоди у сумі 10000 гривень та
моральної шкоди у сумі 5000 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є
власницею квартири АДРЕСА_1. 13 серпня 2006 року сталося залиття її квартири
внаслідок недбалого поводження з водопровідним обладнанням мешканцями квартири
№ 19 у даному будинку, яка належить на праві власності Приватному підприємству
„Юнтек”. Внаслідок цього квартира практично стала непридатною для проживання,
шпалери у кімнатах вкрилися плямами, відстали, пошкоджена електропроводка,
місцями відслоїлася штукатурка, утворилися плями на стелі. Але сім'я
вимушена проживати у такій квартирі, що спричиняє моральні страждання.

Відповідач - представник ПП „Юнтек”  позовні вимоги не визнав, і пояснив суду, що
на момент залиття квартири, вона була передана у тимчасове користування на
умовах оренди СПД ОСОБА_2, яка у свою чергу з дозволу ПП „Юнтек” уклала договір
оренди з ОСОБА_3, яка і повинна нести відповідальність за завдану шкоду.
Вказаним договором передбачалася її відповідальність у разі завдання шкоди як
квартирі підприємства, так і нижче розташованим квартирам. Із наданих суду
доказів слідує, що причиною залиття квартири позивачів стало халатне відношення
мешканців квартири, які на той момент проживали
в ній,  до користування майном, що
проявилося у не закритті водопровідного крану.

Згідно із ст.33 ЦПК України суд, в процесі розгляду
справи, залучив до участі в ній в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
оскільки позивачка заперечувала проти притягнення до участі в справі належного
відповідача.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала і пояснила, що являється
суб'єктом підприємницької діяльності і у відповідності з законом використовувала
квартиру АДРЕСА_2 для здачі її у піднайм. На момент залиття вказана квартира
знаходилася у користуванні ОСОБА_3, з якою було укладено договір оренди
01.06.2006 року. Договірні відносини з приводу користування даною квартирою
мали місце з ОСОБА_3 і раніше, тому фактично квартира знаходилася у її
користуванні, починаючи з квітня 2006 року. У травні 2006 року також сталося
залиття квартири позивачки, шкода від якого була  відшкодована
ОСОБА_3 В період дії договору оренди ніяких зауважень їй від мешканців
квартири стосовно несправності водопровідного обладнання  не надходило.

Представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала і пояснила,
що дійсно між нею та ОСОБА_2 було укладено договір оренди, згідно якого вона
розміщала для тимчасового проживання у квартирі №19 своїх працівників. Сама
вона ніколи у даній квартирі не проживала. Причиною залиття стала несправність
водопровідного обладнання, про яке мешканці неодноразово повідомляли власника
житла. Крім того, договір, який було укладено між нею та ОСОБА_2 є недійсним,
бо на момент його укладення ОСОБА_2 не мала дозволу власника квартири здавати
її у піднайм. Такий дозвіл було надано їй тільки 08.06.2006 року на підставі
додаткової угоди до договору.

Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва №3293 про право власності,
виданого виконавчим комітетом Ялтинської міської ради 02 квітня 2003 року.

Квартира №19 у вказаному будинку належить на праві
власності приватному підприємству „Юнтек” на підставі свідоцтва №3296 про право
власності, виданого виконавчим комітетом Ялтинської міської ради 02 квітня 2003
року.

13 серпня 2006 року сталося залиття квартири №15, що
підтверджується поясненнями сторін, актом, складеним мешканцями будинку і
зареєстрованим КП „РЕО №1” 14 серпня 2006 року, актом, складеним комісією КП
„РЕО №1” від 15 серпня 2007 року, висновком судового експерту №7022. Із
вказаних доказів слідує, що причиною залиття стало необережне користування
краном холодної води (не закриття водопровідного крану), мешканцями квартири
№19, які на той час проживали в ній. Внаслідок залиття квартири позивачці
завдана майнова шкода, яка оцінена експертом у сумі 7357 гривень. Позивачка та
її представник не заперечували проти стягнення з відповідача - ПП „Юнтек”
визначеної суми.

01 квітня 2006 року між ПП „Юнтек” (орендодавець) та СПД
- фізичною особою ОСОБА_2(орендар) було укладено договір оренди житлового
приміщення, згідно якого квартира АДРЕСА_2, власником якої є орендодавець була
передана орендарю в тимчасове користування строком з 01 травня  до 01 жовтня 2006 року. Згідно вказаного
договору орендар не мав права передавати частково або повністю орендовані
приміщення у оренду.

08 червня 2006 року між сторонами була укладена додаткова
угода №1 до вказаного договору оренди, згідно з якою СПД ОСОБА_2 надавалося
право здавати в оренду орендовані нею приміщення.

01 червня 2006 року СПД ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали між
собою договір оренди житлового приміщення, згідно якого квартира №19 на строк з
01 червня по 30 вересня 2006 року здавалася ОСОБА_3 для проживання її
співробітників (список осіб уточнювався щомісячно). П.3.2 вказаного договору
було передбачено, що у разі завдання шкоди орендарем, приміщенню, яке
орендується, і сусіднім квартирам, орендар зобов'язується виправити  пошкодження, або відшкодувати вартість
заданої шкоди.

В
редакції ст.811 ЦК України, яка діяла на момент укладення договору,
передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Згідно
ст.823 ЦК України за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця
передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування
піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом.
Договір піднайму житла є оплатним. Розмір плати за користування житлом
встановлюється договором піднайму.

Суд не
може прийняти до уваги пояснення представника ОСОБА_3 в частині того, що
укладений між СПД ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір оренди житлового приміщення є
недійсним, оскільки ОСОБА_2 не мала права укладати такий договір. Строк дії
даного договору закінчився, сторони договору не відмовилися від нього, а їхня
поведінка свідчить про те, що воля та волевиявлення сторін договору відповідали
їхнім намірам та цілям договору. ОСОБА_3 використовувала квартиру АДРЕСА_2 для
проживання, вносила орендну плату, ОСОБА_2 за період дії договору оплачувала
єдиний податок, що підтверджується наданими суду доказами та здійснювала
відповідні платежі перед ПП „Юнтек”. Згідно умов укладеного між СПД ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 договору оренди ОСОБА_2 виступала в ролі „орендодавця”, а ОСОБА_3 - „орендаря”,
що підтверджується його текстом. Таким чином, обов'язок відшкодувати завдану
шкоду орендованим приміщенням та сусіднім квартирам згідно умов договору
покладався на ОСОБА_3, проти чого не заперечувала вона сама,  оскільки договір підписаний нею особисто.

В силу
ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із
ст.780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням річчю,
переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

Моральна
шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім встановлених
законом випадків, що передбачено ст.1167 ЦК України.

З
урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що майнова шкода,
завдана позивачці внаслідок залиття квартири, яке сталося 13 серпня 2006 року,
повинна відшкодовуватися ОСОБА_3

Разом з тим, позивачка не надала суду доказів на
підтвердження того, що їй завдана моральна шкода, у чому вона полягає та
виходячи з яких обставин вона була
визначена у сумі 5000 гривень. За таких умов позовні вимоги про
відшкодування моральної коди не підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного і керуючись ст.ст. 22, 23, 780, 811, 823, 1166,1167 ЦК
України, ст.ст. 10,11,14,15, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_2
задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3  на користь ОСОБА_2  7357
(сім тисяч   трісто п'ятдесят  сім ) гривні .

В останній частині
позову  - відмовити.

Рішення
може бути оскаржена в апеляційному порядку через Ялтинський міський суд  АР Крим у порядку та строк встановлений  ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя