14 листопада 2007 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
Головуючого     Патрюка М.В.,
суддів:               Берднік І.С.,
Костенка А.В.,                                       Пшонки
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до страхового акціонерного товариства “Остра”, третя
особа - ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 28 листопада 2006 року,
в с т а н о в и л а:
У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом, посилаючись
на те, що 29 квітня 2005 року близько 19 години 30 хвилин він керуючи
автомобілем “Daewoo Nubira” рухався
вулицею Орджонікідзе в місті Керчі в напрямку центру міста. Проїхавши
метрів 50-70, зменшив швидкість і, переконавшись у безпеці маневру, почав
робити поворот уліво, однак відчув удар у задню частину лівого борта
автомобіля. Зіткнення було зроблено автомобілем ВАЗ-2101 під керуванням
ОСОБА_2. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна
матеріальна шкода, розмір якої відповідно до висновку експертизи становить 10
072 грн. 63 коп., а також завдана моральна шкода в розмірі            10 000 грн. Унаслідок заподіяння
шкоди здоров'ю ним понесені витрати на придбання ліків у сумі 325 грн. 30 коп.,
витрати, пов'язані з транспортуванням автомобіля, у розмірі 201 грн. 80 коп.,
витрати на юридичні послуги в розмірі 250 грн., усього 20 849 грн. 73 коп.
Позивач вважає, що цивільна відповідальність водія ОСОБА_2., який визнаний
винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована страховою
компанією “Остра”, отже, з останньої слід стягнути відповідні кошти.
Рішенням Керченського міського суду від 28 квітня 2006 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Стягнуто зі страхового акціонерного товариства “Остра” на користь позивача
матеріальні збитки в сумі 10 072 грн. 63 коп., моральну шкоду в сумі 3 000
грн., витрати на ДАІ у сумі 201 грн. 80 коп., витрати на придбання ліків у сумі
325 грн. 30 коп., а всього 13 599 грн. 73 коп. У частині стягнення витрат на
юридичні послуги - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від                      28 листопада 2006 року
рішення міського суду в частині стягнення моральної шкоди, витрат на придбання
ліків скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову позивачу в
задоволенні цих вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди
змінено: зменшено розмір стягнення матеріальної шкоди до 4 502 грн. 19 коп. з
урахуванням франшизи в розмірі 510 грн. та попередніх виплат страховим
товариством позивачу в розмірі 5 660 грн. 44 коп.; у решті - рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду
апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування позивачу
моральної шкоди, витрат на придбання ліків та ухвалюючи в цій частині нове
рішення про відмову позивачу в задоволенні цих вимог, апеляційний суд виходив
із того, що в дорожньо-транспортній пригоді винним був визнаний водій ОСОБА_2,
тому страхове акціонерне товариство “Остра”
не може відповідати за спричинення моральної шкоди та відшкодування
витрат на придбання ліків. При цьому суд апеляційної інстанції посилався
на  п.п. 9, 10  Положення про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних
засобів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996
року № 1175.

Проте з такими висновками апеляційного суду, в частині вимог про
відшкодування моральної шкоди, погодитися не можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції посилаючись на Положення про порядок і умови
проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних
засобів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996
року № 1175 не врахував того, що ця правова норма втратила свою чинність
постановою Кабінету Міністрів України від
6 січня 2005 року № 16 у зв'язку з набранням чинності Законом України
від  1 липня 2004 року № 1961-IV “Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів” .

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України “Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”
потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч. 2
ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі
відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного в п. 9.3. ст. 9 цього Закону.

Якщо ж судом установлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду,
передбачену п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування в розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Позивач, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, посилався на завдання йому
фізичного болю та страждань, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я;
душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо
нього самого, членів його сім'ї, і душевних страждань, яких він зазнав у
зв'язку з пошкодженням його автомобіля.

Суд першої інстанції цих норм не врахував та, задовольняючи вимоги про
відшкодування моральної шкоди, виходив із вимог ст. 1167 ЦК України, які
визначають відповідальність за винні дії в спричиненні такої шкоди, не
встановивши винних дій відповідача.

Не врахував цих норм і апеляційний суд, залишивши поза увагою доводи
позивача про відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч.
2 ст. 23 ЦК України.

За таких  обставин судові рішення в
частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди як постановлені з
порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

У решті судові рішення відповідають обставинам справи і доводи касаційної
скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у
х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Керченського міського суду від 28 квітня 2006 року та рішення
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2006 року
скасувати в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, а справу у цій
частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка