У Х В А Л А

Іменем  України

13 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                             Григор'євої Л.І.,

Барсукової
В.М.,           Балюка М.І., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Яблуницької сільської ради, Яремчанського міського  управління земельних ресурсів про визнання
недійсним рішення Яблуницької сільської ради, визнання недійсними державних
актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним договору
дарування земельної ділянки, зобов'язання Яблуницьку сільську раду укласти
договір оренди земельної ділянки та за позовом ОСОБА_3 до Яблуницької сільської
ради, ОСОБА_1про визнання нечинними рішень сільської ради та договору оренди
земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Яремчанського
міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2007 року,

встановила:

У жовтні 2006 року позивачка звернулася в суд із
зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Яблуницької сільської ради від                27 серпня 1996 року ОСОБА_2.,
яка є донькою ОСОБА_4., було передано у приватну власність земельну ділянку
площею 0,5 га в АДРЕСА_1, по якій проходить частина гірськолижного підйомника,
власником якого є позивачка, без урахування того, що у ОСОБА_4., якому колись
належала ця земельна ділянка, у 1987 році вже було вилучено 0,10 га під
будівництво кооперативу “Метелиця”; в державному акті від 30 серпня 1996 року
вказаний підйомник не відображений. Зазначала, що 2 червня 2006 року між
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. був укладений договір дарування вказаної земельної
ділянки, на підставі якого 17 липня 2006 року Яремчанським міським  управлінням земельних ресурсів ОСОБА_3. були
видані державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 0,25 га
кожна.

Посилаючись на те, що державний акт від 30 серпня 1996 року був виданий
ОСОБА_2. незаконно, а тому договір дарування земельної ділянки від 2 червня
2006 року і державні акти від 17 липня 2006 року також є незаконними, просила
визнати спірні рішення Яблуницької сільської ради і договір дарування
недійсними, а державні акти - незаконними.

У грудні 2006 року ОСОБА_3. звернувся в суд з позовом, у якому просив
визнати незаконними рішення Яблуницької сільської ради від                         13 липня 2004 року та
від 30 вересня 2005 року, якими надано дозвіл на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки площею 0,03 га під канатно-буксировочну дорогу та
затверджено проект відведення і передано цю земельну ділянку в оренду ОСОБА_1.;
визнати незаконним договір оренди вказаної земельної ділянки від 19 жовтня 2005
року, укладений між Яблуницькою сільською радою та ОСОБА_1.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від  27 квітня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2007 року, в
задоволенні позову
ОСОБА_1. відмовлено, позов ОСОБА_3. задоволено: визнано нечинними
рішення Яблуницької сільської ради від 13 липня 2004 року та від 30 вересня
2005 року, визнано незаконним договір оренди земельної ділянки від 19 жовтня
2005 року, стягнуто з ОСОБА_1. і Яблуницької сільської ради Яремчанської
міської ради Івано-Франківської області на користь            ОСОБА_3. по 312 грн. 25 коп.
судових витрат з кожного.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати рішення Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 27 квітня 2007 року, ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 21 серпня 2007 року та закрити провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_3. про
визнання недійсним рішення Яблуницької
сільської ради, решту позовних вимог залишити без розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від  27 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                  Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк