АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа - № 22ц-170/07                                                Головуючий
Категорія                                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 року Судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого -
Кравченко Н.В.,

судців -
Пригорнєвої Л.І., Борисова
Є.А.

за участю секретаря- Форощука О.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луганську
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Лисичанського міського суду від 20 жовтня 2006 року, за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

У серпні 2006 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому послався,
що 30 квітня 2006 року автомобілем
марки ВАЗ-21013 держномер НОМЕР_1, який
належить на праві власності відповідачеві, було пошкоджено автомобіль марки
ЗАЗ-110307 держномер
НОМЕР_2, належний позивачеві. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія
ОСОБА_3, який у цей час керував автомобілем відповідача. Розмір матеріальної
шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля позивача становить 3048 гр.72 коп.
Оскільки його автомобіль було застраховано, то частково шкоду йому відшкодовано
страховою компанією, не компенсованою залишилась сума витрат на ремонт 458,31 гр. та втрата
товарного виду, а всього на загальну суму 1982,67
гр. Крім того, пошкодженням автомобіля позивачеві спричинено моральну
шкоду, розмір якої він оцінює у сумі 2000
гр. Добровільно відповідачем заподіяна шкода не відшкодована, тому позивач
просить стягнути на його користь вказані суми.

Рішенням
Лисичанського районного суду луганської області від 20 жовтня 2006 року позовні
вимоги позивача задоволено частково.

Суд стягнув з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1512 гр. 26 коп., судові
витрати у розмірі 239 гр.50
коп.. та моральну шкоду у сумі 1000
гр., зобов'язав позивача після повного відшкодування шкоди передати
відповідачеві боковий вказівник лівий.

В апеляційній
скарзі відповідач з рішенням суду не згоден, вважає його таким, що не
відповідає вимогам закону, просить скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши
доповідача, дослідивши надані докази, перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова
колегія приходить до наступного.

У відповідності
зі ст.. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі ( право
власності, інше речове право договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним
засобом.

Згідно зі ст.. 23,1167 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її
прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особо відчуває
у зв'язку з пошкодженням її майна, така шкода, заподіяна фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її
вини.

Судом
встановлено, що 30 квітня 2006 року автомобілем
марки ВАЗ-21013 держномер НОМЕР_1,    який належить на праві власності
відповідачеві,    було пошкоджено

2

автомобіль марки ЗАЗ-110307 держномер
НОМЕР_2, належний позивачеві. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія
ОСОБА_3, який у цей час керував автомобілем відповідача з дозволу та за згодою
відповідача, без належного юридичного оформлення.

Вказані
обставини підтверджуються доказами, наданими суду, які судом досліджені в
установленому порядку.

Таким чином, суд правильно дійшов
висновку, що саме відповідач на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди,
є власником джерела підвищеної небезпеки, яке спричинило позивачеві шкоду, у
сенсі відшкодування заподіяної цим джерелом шкоди.

Судом також
встановлено, що внаслідок наїзду автомобілем відповідача на автомобіль
позивача, останній отримав технічні ушкодження, чим позивачеві спричинено
матеріальну шкоду. Оскільки його автомобіль було застраховано, ^го частково
шкоду йому відшкодовано страховою компанією, не компенсованою залишилась сума
витрат на ремонт 458,31 гр. та
втрата товарного виду, а всього на загальну суму 1982,67 гр.

Вказані
обставини підтверджуються доказами, наданими суду, які судом досліджені в
установленому порядку.

За таких
обставин суд обгрунтовано стягнув з відповідача вказану суму у відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві.

Судом також
встановлено, що пошкодженням автомобіля позивачеві спричинено крім
матеріальної, і моральну шкоду, розмір якої судом визначено з урахуванням
обставин справи та принципів розумності і справедливості.

У відповідності
зі ст.. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає
за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили, або умислу потерпілого.

Відповідачем не
надано доказів того, що шкода позивачеві заподіяна внаслідок вказаних вище
обставин.

Доводи апелянта
про те, що судом не взято до уваги, Що технічний огляд автомобіля позивач
проведено з порушенням без його повідомлення та виклику, суд не заслухав
пояснення представника страхової компанії HACK " Оранта"
стосовно розміру матеріальної шкоди, та на необґрунтованість стягнення
моральної шкоди, на увагу не заслуговують, оскільки у судовому засіданні
відповідач у порушення ст..
60 ЦПК України не надав суду ніяких доказів, на підтвердження своїх тверджень
не надав, клопотань про витребування додаткових доказів та виклику до судового
засідання спеціаліста та представника страхової компанії, не заявляв.

Згідно зі ст.. 10,11 ЦПК України суд
розглядає справи на засадах змагальності, що означає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень. Суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує
про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, та розглядає справи у
межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

З матеріалів справи вбачається, що судом вказані вимоги
закону виконано. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.. 307, 308,313,314,315 ЦПК
України, судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Луганської області, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Лисичанського" міського суду від 20
жовтня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - залишити без
зміни.

Ця ухвала
апеляційного суду набирає чинності негайно, та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців після її проголошення.