Справа № 2-3637/07
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

28 вересня 2007 року                                                                          Жовтневий районний суд

м.
Дніпропетровська

У складі:

головуючого              - судді
Чорнобук В.І.

При секретарі             -
Корсун Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
у серпні 2007 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування
своїх вимог посилалася на те, що 23 лютого 2002 року
між сторонами було зареєстровано шлюб Жовтневим відділом РАГС м. Дніпропетровська,
актовий запис № 132.

Від спільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, 2003 року народження.

З листопада 2002 року шлюбні відносини
між сторонами фактично припинилися, вони втратили порозуміння з багатьох
питань, сумісне господарство не ведуть.

Вважає, що подальше спільне проживання однією
сім'єю разом з відповідачем та збереження шлюбу неможливе. Спору про розділ
майна не мають. Питання щодо виплати аліментів на утримання дитини сторонами
врегульовано.

Просила
шлюб між нею та відповідачем розірвати.

В
судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, на їх задоволенні
наполягала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву в якій проти позову не
заперечував і просив розглядати справу без його участі. За таких обставин на
підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день
та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є
підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і
постановлення заочного рішення.

Заслухавши
пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 23 лютого 2002 року між сторонами
було зареєстровано шлюб Жовтневим відділом РАГС м. Дніпропетровська, актовий
запис № 132 (а. с. 9).

Від спільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, 2003 року народження (а. с. 8).

З листопада 2002 року сторони повністю припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного
господарства. З часу припинення сумісного проживання сторони поновити сімейні
відносини не намагались і такого наміру не мають.

Позивачка вважає, що подальше спільне
проживання однією сім'єю разом з відповідачем та збереження шлюбу неможливе.
Спору про розділ майна не мають.

Питання щодо виплати аліментів на утримання
дитини сторонами врегульовано.

Подальше
спільне життя подружжя суперечитиме інтересам позивачки.

Вирішуючи позовні вимоги,
суд приходить до наступного. Частина
2  статті 112 СК України
передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому
засіданні, сторони припинили фактичні сімейно-шлюбні відносини понад шість
місяців тому, за час який минув за цей період ніхто з них спроб до поновлення
родини не приймав і такого бажання в теперішній час не має. За викладених
обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може
бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило би правам та
інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу.

З урахуванням
викладеного, суд вважає за необхідне вимоги позивачки про розірвання шлюбу -
задовольнити, витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 -
215  ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному
обсязі.

Шлюб,
укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_2, зареєстрований 23 лютого 2002 року в
Жовтневому відділі РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 132 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу
органами РАГС стягнути з ОСОБА_2- 25 (двадцять п'ять) гривень, звільнивши
ОСОБА_1від судових витрат.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у
загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,
що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом
десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої
заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному
апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву
не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у
двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після
закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення, Апеляційна скарга подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                      В.І.  Чорнобук