Справа
№ 22ц-242/07                                        Головуючий першої інстанції: Пісоцьний О.М.
Категорія 33                                                     Суддя-доповідач апеляційного суду: Паліюк В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року,
лютого місяця, 1 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого
Паліюка В.П., суддів Козаченка В.І., Довжук Т.С., при секретарі
Цвєтковій Ю.В., за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2006
р. за позовом ОСОБА_1 до Арбузинської районної
державної адміністрації Миколаївської області (далі - державна адміністрація), закритого акціонерного товариства
"Україна" (далі - ЗAT "Україна")
про визнання права на земельну частку (пай).

ВСТАНОВИЛА:

9 жовтня 2006
р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ЗAT "Україна" про
визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка зазначала, що з 16 вересня 1991 р. по 11
вересня 1995 р. працювала та була членом колгоспу
"Україна", реорганізованому в колективне сільськогосподарське
підприємство "Україна" (далі - КСП
"Україна"), право­наступником якого є ЗAT "Україна".

23 грудня 1993
р. КСП "Україна" одержало державний акт на
право колективної власності на землю. При
цьому, в списки членів господарства, додані до вказаного державного
акту, позивачка включена не була.

Про таке порушення майнових прав їй стало відомо лише у 2006
р. після звернення до відділу земельних ресурсів державної адміністрації із заявою
про виділення земельної частки (паю). В зв'язку з чим, на думку позивачки,
строк позовної давності нею не пропущений.

Посилаючись на викладене, позивачка просила задовольнити її вимоги в
повному обсязі.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12
грудня 2006
р. в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, що мають значення для
вирішення спору просила рішення скасувати та ухвалити нове про
задоволення її вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки та її
представника, дослідивши обставини справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку та згідно з вимогами ст. 261
ЦК України дійшов до правильного висновку про те, що позивачка не довела поважності причин пропуску строку
для

звернення до
суду з вимогами про захист порушеного права. В зв'язку з чим, суд обґрунтовано постановив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що строк
позовної давності не пропустила, оскільки про порушення
свого права їй стало відомо лише у 2006 р. не
заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в 1995-1997 pp. позивачці, яка проживала в тому ж населеному пункті, де
проходило реформування КСП "Україна", було відомо про отримання
членами цього КСП земельних часток (паїв).

До того ж, в засіданні судової колегії апеляційного суду позивачка
підтвердила той факт, що в 1997 р. районний відділ
земельних ресурсів, куди вона звернулася за отриманням земельної частки (паю),
відмовив їй в реалізації цього права.

Виходячи з викладеного, перебіг строку позовної давності бере початок з 1997 р.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України,
особа може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного інтересу протягом трьох років від дня, коли довідалася
або могла довідатися про порушення свого права.

ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів, які свідчать про поважність
причин пропуску цього строку.

Таким чином, суд першої інстанції постановив рішення відповідно
до вимог матеріального і процесуального права. Тому колегія суддів
вважає, що підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області
від 12 грудня
2006 р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.