УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року                                                            м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гнатенка А.В.,

суддів:
Барсукової В.М.,      Балюка М.І.,

Гуменюка
В.І.,         Данчука В.Г., -

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного
володіння,

встановила:

У лютому 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначав, що згідно
договору оренди від 22 жовтня 2002 року він здав ОСОБА_2 в оренду належний йому
на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 с. Петропавлівська
Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області строком до 1 грудня
2005 року. За умовами договору оренди відповідач зобов'язувався сплачувати своєчасно орендну плату та виконати певні роботи
по покращенню будинку. Оскільки відповідач умов договору не виконав, а навпаки
пошкодив будинок, просив стягнути з нього матеріальну шкоду, яка буде визначена
експертизою, та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 змінив позовні вимоги та
просив стягнути з відповідача несплачену орендну плату в розмірі  21780 євро і 12920 грн.,
заборгованість по сплаті комунальних платежів в розмірі 979
грн.  07 коп., матеріальну шкоду в розмірі 39150 грн., витрати по
оплаті експертизи в розмірі 1000 грн. та 12260 грн. упущеної вигоди.

У квітні 2006
року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння і просив зобов'язати
ОСОБА_1 повернути йому речі, які залишились в будинку позивача після його
виселення і які він добровільно повертати відмовляється.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 26
червня 2006 року позови задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 несплачену
орендну плату в розмірі  21780 євро і 12920 грн., матеріальну шкоду в
розмірі 39150 грн. та витрати про оплаті експертизи в розмірі 1000 грн.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 та
зобов'язано передати ОСОБА_2: сателітну
тарілку 1,9 м, пилосос червоного кольору, пилосос "Ровента",
кутовий комп'ютерний стіл, скляні дверцята від тумбочки, два шкіряних
комп'ютерних стільця, білий косметичний стіл, пальму-драцену, дві алюмінієві
драбини, витяжку "Бест", газову плиту "Арістон", покривало
червоного кольору, дитячі іграшки, два столи дерев'яні, садовий чавунний стіл,
електрогазгриль, термобокс, алюмінієву розсувну вішалку.

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 29 грудня 2006 року зазначене рішення суду змінено в
частині задоволення позову ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 несплачену
орендну плату в розмірі  460 грн.

Рішення суду також змінено в частині відмови ОСОБА_2 у витребуванні із чужого незаконного володіння
автомобіля.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 автомобіль
"Фольксваген Пасат", державний номерний знак 02994 КТ, належний на
праві власності ОСОБА_2 і передано його власнику.

В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині стягнення заборгованості по орендній платі та матеріальної шкоди,
районний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 умов договору оренди жилого
приміщення не виконав, вартість утримання будинку орендодавцю не сплачував,
ремонт в будинку не проводив, а навпаки пошкодив будинок.

Апеляційний суд, змінюючи рішення районного
суду в частині задоволення позову ОСОБА_1, виходив з того, що оскільки законом
і договором передбачений розрахунок сторін в національній валюті України,
вимоги ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі в
грошовій одиниці євро є неправомірними і задоволенню не підлягають. Також,
апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення матеріальної
шкоди, прийшов до висновку, що оскільки експертиза для визначення розміру
завданої матеріальної шкоди судом не призначалась, а звіт ПП “Автоексперт” не
відповідає вимогам Закону України “Про судову експертизу”, то він не може бути
підставою для задоволення цих вимог.

Проте з такими висновками суду погодитися не
можна.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Договором оренди жилого приміщення від 22
жовтня 2002 року визначено строк оренди жилого приміщення з 15 листопада 2002
року до              1 грудня 2005 року.
Сім'я ОСОБА_1 заселилась в орендований будинок            1 грудня 2002 року і звільнила
будинок 1 лютого 2006 року, тобто строк оренди будинку становить 38 місяців, що
сторонами не оспорюється.

В своїй заяві про доповнення позовних вимог (а.с.52)
ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2  сплатив
йому орендну плату за грудень 2002 року, січень і лютий 2003 року.

Розпискою сторін (а.с.60) підтверджено факт сплати
ОСОБА_2 орендної плати ОСОБА_1 за період з липня 2003 року по липень 2004 року.
Є в матеріалах справи (а.с.82,85) розписки про сплату за липень 2003 року - 210
грн., за вересень (без року) - 235 грн., тобто є дані за 17 місяців, інших
доказів сплати ОСОБА_2 орендної плати немає.

Апеляційний суд стягнув на користь ОСОБА_1 орендну плату
виходячи з 20 грн. за кожний місяць. Однак позивач наполягав, що ОСОБА_2, крім
цієї суми, повинен був щомісячно сплачувати по 660 євро. Суд, порахувавши 660
євро як завдаток, не перевірив належним чином доводи ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні  визначено
грошовий  еквівалент  в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок
її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Однак при ухваленні рішень, судами як першої, так й
апеляційної інстанцій, в порушення вимог ст. 213 ЦПК України, ці вимоги закону
та обставини справи враховані не були.

Крім того, відмовляючи в позові про відшкодування шкоди,
апеляційний суд послався на те, що судово-будівельна експертиза для визначення
розміру завданої матеріальної шкоди за клопотанням позивача районним судом не
призначалась, а звіт ПП “Автоексперт” не відповідає вимогам Закону України “Про
судову експертизу”.

Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для
справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

В позовній заяві (а.с.3-4) ОСОБА_1 просив призначити
судово-будівельну експертизу для визначення розміру збитків, завданих його будинку.

Районний суд дане клопотання не вирішив, а апеляційний
суд зазначене порушення норм процесуального права не усунув, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В порушення вимог ст. 316 ЦПК України апеляційний суд не
навів мотивів щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті
комунальних платежів в сумі 979 грн. 09 коп.

Не відповідають судові рішення обох інстанцій вимогам
ст.ст. 215, 316 ЦПК України щодо зустрічного позову ОСОБА_1 про витребування
майна. В рішенні не зазначено чому не задоволено позов в повному обсязі, чи є в
наявності майно, про витребування якого був заявлений позов.

Оскільки порушення судом норм матеріального та процесуального права
призвело до неправильного вирішення справи, постановлені судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2006 року та рішення апеляційного суду Київської області
від              29 грудня 2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.Гнатенко

Судді:                                                                 В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

В.І.Гуменюк

В.Г.
Данчук