У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

25 жовтня 2007 року                                                                                         м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в складі:

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства з
утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення
“Спецжилфонд” до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1
вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 квітня 2007 року,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У серпні 2004 року комунальне підприємство з утримання та експлуатації
житлового фонду спеціального призначення “Спецжилфонд” звернулося у суд із
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідачі відмовляються добровільно виселятись з квартири АДРЕСА_1. Оскільки
вказаний будинок відноситься до маневреного фонду, тобто призначений для
тимчасового проживання, позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 1 вересня 2006 року
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5 квітня 2007 року
позов комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення “Спецжилфонд” задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2просять скасувати рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 1 вересня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 квітня 2007 року, направити справу на новий
судовий розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, на а.с. 139 міститься розписка та на
а.с. 140 міститися зворотне повідомлення з підписом представника відповідачів.
Отже є всі підстави вважати, що відповідачі були належним чином
повідомлені  про місце та час слухання справи.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування  судом першої
та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права і доводи скарги їх висновків не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л  и
л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 1 вересня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук