Справа № 2-916/07
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2007 року Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:               Католікяна М.О.,

при
секретарі:                        Ніколенко
К.М.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1;

- третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, треті особи - Восьма дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на
2/3 часток квартири у порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

19 квітня 2007 року позивач звернулася до суду із цим позовом. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтувала тим, що її чоловікові, ОСОБА_4, належала 1/3 частка
квартири АДРЕСА_1. Решта квартири належить позивачеві та її дочці. У
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, після чого позивач звернулася до нотаріуса,
проте не змогла оформити спадщину через невизначення частки померлого у
спільному майні. Зазначені обставини явилися причиною звернення до суду із цим
позовом (а.с.а.с. 3 - 5, 31, 34 - 36).

Позивач у судовому засіданні свій позов підтримала.

ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був повідомлений
належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності
зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4
ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Представник Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився. 14.06.2007 р. на адресу суду надійшли письмові
пояснення третьої особи № 1095 від 14.06.2007 р., згідно з якими остання не
заперечувала проти позову та просила розглянути справу за відсутності її
представника.

Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання також не з'явився. 22.06.2007 р.
на адресу суду надійшло клопотання третьої особи, згідно з яким остання не
заперечувала проти позову та просила розглянути справу за відсутності її
представника.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 13.09.1980 р. між позивачем та ОСОБА_4 було
укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1, виданого відділом ЗАГС Самарського району м. Дніпропетровська (актовий
запис № 387) (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у подружжя народилася дочка, ОСОБА_5, що підтверджується
копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 07.09.1981 р.
Самарським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська (актовий запис № 766)
(а.с. 13).

Позивачеві, її чоловікові та їх дочці на праві власності належить квартира
АДРЕСА_1, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло,
виданого 05.03.1996 р. Дніпропетровським державним підприємством по перевезенню
вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці

(а.с.а.с. 6, 7, 28, 29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3, виданого відділом РАЦС по м. Новомосковськ
Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий
запис № 816) (а.с. 8).

23 березня 2007 року на ім'я позивача було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом, за яким позивач після смерті чоловіка набула право
власності на ¼
частку автомобіля моделі «Audi-80», державний номерний
знак - НОМЕР_5 (рік випуску - 1988, кузов НОМЕР_4). Свідоцтво було видане
Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстроване у
реєстрі за

№ 1-441 (а.с.а.с. 9, 10).

На час смерті і згодом разом с померлим у квартирі проживала і була
зареєстрована позивач, про що свідчить копія довідки КВЖРЕП Самарського району

м. Дніпропетровська № 20 від 02.03.2007 р. (а.с. 11).

Крім того, після смерті чоловіка позивач звернулася до Восьмої
дніпропетровської нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про
право на спадщину за законом на належну померлому частку спірної квартири,
проте постановою № 469 від 23.03.2007 р. їй було відмовлено через те, що на
момент смерті не була визначена частка померлого у спільній сумісній власності
(а.с. 12).

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовилися від своїх часток у спадщини на
користь позивача.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Таким
чином, з урахуванням відмови ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від спадщини, після
смерті ОСОБА_4 залишився лише один спадкоємець, а саме позивач, оскільки є
удовицею померлого.

Згідно
з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У
відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Як
було встановлено судом, позивач постійно мешкала разом з ОСОБА_4, вчасно
звернулася до нотаріуса з відповідною заявою та отримала свідоцтво про право на
частку у спадщині.

Ураховуючи
викладене, суд доходить висновку про те, що позивач прийняла спадщину, у
розумінні ст. 1268 ЦК України.

В
силу ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно
до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або
законом.

З
матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані законом не
встановлено спільну сумісну власність позивача, померлого та їх дитини на
спірну квартиру, а тому ця квартира належала їм на праві спільної часткової
власності, отже, за правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки кожного з
власників являлися рівними (по 1/3).

Згідно
з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Аналізуючи
факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі
змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки
позивач прийняла спадкове майно після смерті ОСОБА_4 та є єдиним спадкоємцем за
законом, отже її частка у спірній квартирі має дорівнювати 2/3.

Керуючись
ст.ст. 16, 355, 357, 1217, 1222, 1268, 1270
Цивільного кодексу України,

ст.ст.
4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224, 225 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради, треті особи - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації», ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на 2/3 часток
квартири у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Встановити, що ОСОБА_1і на праві
власності належать 2/3 часток квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя                                                                  підпис                                    М. Католікян

Копія вірна:

Суддя Самарського районного

суду м. Дніпропетровська                                                                                М.
Католікян

Рішення набрало законної сили 17 серпня
2007 року.