Справа №2-
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 жовтня
2007р.

Заводський районний суд м.Миколаєва у
складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Іваненко Г.В., адвоката
ОСОБА_1 розглянувши у відкритому
судовому засіданні м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності на ½ частину
квартири та вселення,

В С Т А Н О В И
В

В січні 2007 р. ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на ½ частини квартири АДРЕСА_1, як на частку в спільному майні
подружжя.

В заяві позивач посилалась на те , що
вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого вони
разом придбали квартиру АДРЕСА_1.

У зв*язку з тим, що
сімейні відносини  з відповідачем
погіршились, між ними відбуваються конфлікти просила визнати за нею право
власності на ½ частину квартири  як на частку в спільному майні подружжя.

В судовому
засіданні позивач та його представник позовні
вимоги підтримали та доповнили. Просили також вселити позивачку та  неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
спірну квартиру, оскільки відповідач чинить перешкоди в користуванні спірною
квартирою.

Відповідач в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав. Посилаючись на те , що спірна квартира була придбана ним в
період , коли вони з позивачкою спільно не проживали, та за його особисті
кошти, просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено , що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 02.09.2000 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син, ОСОБА_4.

В період шлюбу ,
12.11.2003 року сторони спільно придбали
квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрували її на відповідача , ОСОБА_3

Рішенням Заводського
районного суду  від 21 вересня
2007р.  шлюб між ними було розірвано.

Як встановлено в судовому засіданні ,
дійсно, відповідач  в період з
28.07.2002р. по 21.07.2003р. проходив службу у військовій частині А0555
Міністерства Оборони та перебував у складі миротворчого контингенту місії ООН у
Сьерра-Леоні (Африка) та йому було нараховано за вказаний період грошове
забезпечення  в сумі еквівалентній
6924,47 доларів США, що підтверджується довідкою №21 від 18.07.2003р.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 61 СК України
заробітна плата та інші доходи, які одержані одним із подружжям є об*єктом  права  спільної сумісної власності. У зв*язку з чим
суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_3 за спільні кошти подружжя.

Згідно ст.60 Сімейного Кодексу України,
майно, придбане подружжям в період шлюбу належить їм на праві спільної сумісної
власності.

Згідно вимог ст. 69 та ст. 70 Сімейного
Кодексу України , в разі поділу майна, що належить подружжю на праві спільної
сумісної власності частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю.

Тобто, суд вважає можливим розділити майно
між позивачем та відповідачем по ½ частині
за кожним.

Доводи відповідача про те ,що в період
придбання  спірної квартири він
разом  з позивачкою спільно не проживали,
суд не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються поясненнями в
судовому засіданні  свідків  ОСОБА_5, ОСОБА_6, які пояснили, що як до
від*їзду відповідача до Африки , так і після його повернення сторони проживали
разом, вели спільне господарство,підтримували сімейні стосунки, разом придбали
спірну квартиру та проживали в ній.

А також вищевказане
підтверджується довідкою  від
21.06.2002р. про те, що ОСОБА_2 давала свою згоду на проходження чоловіком
ОСОБА_3 військової служби за кордоном.

Показання свідка ОСОБА_7 суд не може
прийняти до уваги, оскільки про стосунки між подружжям ОСОБА_2 вона знала лише
зі слів ОСОБА_8, рідної сестри
відповідача, яка є заінтересованою особою, тому і її пояснення у суді
суд також не приймає до уваги.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_3 чинить перешкоди в користуванні позивачкою спірною квартирою, що
підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи  по заяві ОСОБА_2 до Заводського РВ ММУ
України в Миколаївській області від 03.07.2007р., а також поясненнями в
судовому засіданні як позивача так і відповідача. Тому,суд вважає , що на
підставі положення ст. 150 ЖК України
ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_4 підлягають вселенню у спірну
квартиру.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України
, суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2 Людмилу Миколаївну та
неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Миколаївського апеляційного суду в порядку , визначеному ст.294,295
ЦПК України.

СУДДЯ
Ж.П.ПАВЛОВА