У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

22 жовтня 2007
року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

в складі:

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну
розміру аліментів на неповнолітніх дітей, стягнення додаткових витрат, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Кілійського районного
суду м. Одеси від 20 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 21 лютого 2007 року

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У серпні 2006
року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів
на неповнолітніх дітей, стягнення додаткових витрат, мотивуючи свої вимоги тим,
що ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач з дітьми не проживає, виплачує аліменти у розмірі 80
гривень на утримання двох дітей. Позивачка зазначила, що вказаної суми замало
для утримання двох дітей, крім того дочка часто хворіє та знаходиться у
лікарні, у зв'язку з чим вона несе додаткові витрати. Тому просила суд змінити
розмір аліментів з 80 грн. на двох дітей до 250 грн. на кожну неповнолітню
дитину.

Рішенням Кілійського районного суду
м. Одеси від 20 листопада 2006 року, залишеним без змін, ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 21 лютого 2007 року позов ОСОБА_1задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі 322 грн.,
тобто по 161 грн. на кожну дитину.

Стягнуто з ОСОБА_2 додаткові витрати
на лікування дитини у розмірі
122 грн.43 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кілійського районного суду м. Одеси
від 20 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21
лютого 2007 року, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись
на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального
права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і
доводи скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду
м. Одеси від 20 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 21 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук