Справа
Категорія №
21                                                                      інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 березня 2007 року                                                                       м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О., при секретарі - Юровській О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2005
року за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про стягнення заборгованності за щомісячними
виплатами у відшкодування шкоди, компенсації у зв'язку з порушенням термінів
виплати сум у відшкодування шкоди та перерахунок розміру щомісячних страхових
виплат,

ВСТАНОВИЛА:

06 липня
2004р. ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ
"КЗРК") та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі (далі -
Відділення Фонду) про стягнення заборгованності за щомісячними виплатами у
відшкодування шкоди, компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати сум у
відшкодування шкоди та перерахунок розміру щомісячних страхових виплат,
посилаючись на те, що з 01
січня 1996 року ВАТ
"КЗРК" неправильно проводив перерахунок сум відшкодування втраченого
заробітку, у зв"язку із чим у відповідачів виникла заборгованість, яку
позивач просив стягнути за період з 01.01.1996р. з урахуванням компенсації цих
сум.

2

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 19 грудня 2005 року ОСОБА_1.
поновлено строк на звернення до суду та на його користь стягнуто: з ВАТ
"КЗРК" - заборгованість
за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди в сумі 4495грн.96коп., а також
компенсація втрати частини сум відшкодування шкоди в сумі 2775грн.71коп.; з
Відділення Фонду - заборгованість
за щомісячними страховими виплатами в сумі 10936грн.61коп.,
компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати сум у відшкодування шкоди в
сумі 1930грн. 19коп., а також щомісячні страхові виплати в сумі 365грн.45коп.,
починаючи з 01 листопада
2005 року до
зміни обставин, що є підставою для їх перерахунку або припинення.

В апеляційній скарзі Відділення
Фонду ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з нього
сум та направлення справи на новий через порушення судом норм матеріального
права. Зокрема, відповідач вважає, що Відділення Фонду не є належним
відповідачем по справі, що при ухваленні рішення судом неправомірно застосовано
коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів: 2,5 - з 01 січня 1996р., та
1,25 - з 01 червня 1997р.,, необгрунтовано
задоволено позовні вимоги в частині стягнення компенсації у зв'язку з
порушенням термінів виплати щомісячних сум у відшкодування шкоди. Крім того,
судом порушено строк позовної давності, а також не надана належна правовова
оцінка економічному обгрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок і окладів.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню за наступних підстав.

У порушення
вимог ст. 213 ч. З ЦПК
України суд ухвалив рішення, не з"ясувавши всіх обставин, які мають
значення для правильного вирішення справи.

Так, судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач з 1950р. по 1968р. працював
прохідником у шкідливих підземних умовах на шахті «Родіна» РУ ім. К. Лібкнехта,
правонаступником якого є ВАТ "КЗРК".

Згідно висновку
МСЕК від 06.06.1995р. позивачеві встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на акт № 73 про нещасний
випадок на виробництві, внаслідок якого 04
липня 1967 року
позивач отримав травму, а також на наказ №
245 без дати 1995 року, де
зазначено, що це нове призначення сум відшкодування шкоди у зв"язку із
професійним захворюванням -
вібраційна хвороба 1
ст.

Суд не з"ясував, коли вперше та в якому розмірі
позивачеві було встановлено
втрату    професійної    працездатності    у
зв"язку    саме    із

3

професійним захворюванням, оскільки у висновку МСЕК від
06.06.1995р. не зазначено, у зв"язку із чим визначалася ступінь втрати
працездатності (вперше чи переогляд) та за яким захворюванням.

Посилаючись в
рішенні як на доказ на наказ №
245 без дати 1995 року,
суд не перевірив достовірність викладених у ньому даних шляхом витребування
оригіналу чи належним чином. засвідченої копії, оскільки дата його видання
проставлена олівцем.

Як убачається із
матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з первісною позовною заявою,
просив при коригуванні базової середньої заробітної плати для обчислення сум
відшкодування шкоди застосувати коефіцієнт підвищення тарифних ставок і
посадових окладів 2,0, який
було застосовано на підприємстві з 01.07.1994р. на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 449 від
04.07.1994р.

В своїй
додатковій позовній заяві ОСОБА_1. також посилався на зазначену постанову КМУ № 449, проте суд першої
інстанції не уточнив вимоги позивача в цій частині та не вирішив питання про
застосування чи не застосування вищезгаданого коефіцієнту.

Крім того, відповідно до пункту 28 Правил
перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи.

Вирішуючи спір
суд не звернув уваги на зазначене положення і застосував коефіцієнти підвищення
тарифних ставок (посадових окладів), починаючи з 01.01.1998р., не
з"ясувавши належним чином розмір середньомісячного заробітку за професією
позивача (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом
повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи, та чи не буде перевищувати розмір відшкодування, нарахованого
позивачеві, встановлені обмеження.

Оскільки суд
розглянув не всі позовні вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції, рішення суду необхідно
скасувати та направити справу на новий розгляд.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 311 ч. 1 п. 5, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

4

Апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2005
року скасувати, справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому
складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.