Справа № 22- 2590                                   Суддя 1-ї ін.
Категорія-21                                                Доповідач-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої- Рєзникової Л.В.

Суддів : Стратіло В.І., Лісового
О.О.

При секретарі-  Луценко
І.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві
та профзахворювань України в Шахтарському районі Донецької області

На рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2007 року

по справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Шахтарському
районі про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006
року позивач звернувся в суд з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м.Кіровське про відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що працюючи на підприємстві вугільної промисловості на
підземних роботах на протязі 31 року у шкідливих та небезпечних умовах , він
отримав професійне захворювання вібраційну хворобу . У зв"язку з чим
03.11.2005 року обласною МСЕК йому вперше за вказаним захворюванням було
встановлено 40 % втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи
безстроково.

В зв'язку з
отриманими професійними захворюваннями він відчуває моральні та фізичні
страждання, які висловлюються у тому, що більше не має можливості працювати та
забезпечувати сім"ю, вимушений часто проходити курси лікування . Вірхні
кінцівки практично втратили свою здатність до нормального функціювання.
Оскільки порушені його нормальні життєві зв'язки, для відновлення яких йому
необхідні додаткові зусилля, він завдану йому моральну шкоду оцінює в 30000
грн. та просить вказану суму стягнути з відповідача.

Справа розглядалася
неодноразово.

Під час розгляду
справи в суді , ухвалою суду від 11 грудня 2006 року було здійснено заміну
відповідача на відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в Шахтарському районі.

2

Відповідач позов
не визнав, просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на неможливість
відшкодування моральної шкоди у зв"язку з ненаданням позивачем доказів
наявності заподіяної моральної шкоди із призупиненням дії ст. 34 Закону в даній
частині Законом „Про державний бюджет України на 2007 рік"

Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з відповідача на його
користь у відшкодування моральної шкоди 10000 грн..

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати вказане судове рішення, постановити нове
рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, тому, що
постановлене рішення не відповідає нормам матеріального права, оскільки
позивачем не доведено наявність моральних страждань. Дія ст. 34 Закону України
„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди призупинена
Законом „Про Державний бюджет України на 2007рік", крім того вважає,
", крім того вважає, що судом порушені вимоги 233 КЗпП України.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відповідача перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення
про відмову в позові, з наступних підстав:

Розглядаючи справу суд першої інстанції встановив, що позивач працюючи на підприємстві
вугільної промисловості на підземних роботах на протязі 31 року у шкідливих та небезпечних
умовах , він отримав професійне захворювання вібраційну хворобу . У
зв"язку з чим 03.11.2005 року обласною МСЕК йому вперше за вказаним
захворюванням було встановлено 40 % втрати професійної працездатності та
визнано інвалідом 3 групи безстроково.

Встановивши
зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивача виникло
право на відшкодування моральної шкоди,, на підставі ст.ст. 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
профзахворювання, які потягли втрату працездатності". Стягнув з Фонду на
користь позивача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З даним
висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає нормам
матеріального законодавства, що є, відповідно до положень ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог.

Зазначені доводи
відповідача про неможливість відшкодування моральної шкоди у зв"язку з
призупиненням дії ст. 34 Закону в даній частині Законом „Про державний бюджет
України на 2007 рік" заслуговують на увагу.

Відповідно до
ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" зупинено
дію абзацу 4 статті 1 підпункту „єн" пункту 1 частини першої ст. 21,
частини 3 статті 28, частини 3 ст. 34 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності", а
змінами до Закону України „Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які
потягли втрату працездатності", що набули чинності з 14 березня 2007 року
ч.Зст.34, яка передбачає відшкодування моральної шкоди виключена.

У зв'язку з
викладеним, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у вигляді
стягнення грошової суми задоволенню не підлягають.

Щодо доводів про
те, що для встановлення факту спричинення моральної шкоди необхідно проведення
МСЕК та порушення судом вимог ст..233 КЗпП України , то

3

ці доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду , оскільки
висновок МСЕК необхідний для стягнення
моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва , яка не спричинила втрату потерпілому професійної працездатності. В даному
випадку позивачу встановлена стійка втрата працездатності в
зв"язку з професійним захворюванням ,
пов"язаним з виконанням трудових обов"язків в період дії Закону України "Про загальнообов"якове
державне сбціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили
втрату працездатності" і на підставі ст.ст. 21, 28 вказаного Закону
позивач має право на відшкодування
моральної шкоди в зв"язку з ушкодженням здоров"я.

Як вбачається з обставин справи правовідносини виникли між позивачем та відповідачем відділенням виконавчої дирекції Фонду
регулюються законодавством про страхові та соціальні виплати.

Норми трудового законодавства, в тому числі ст.233 КЗпП України, не поширюються
на вказані правовідносини .

Згідно з п.1 ч.1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров"ю або смертю позовна давність не поширюється.

Керуючись ст.ст.307,309,313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань
України в Шахтарському районы
задовольнити частково .

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня
2007 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_1 в позові до відділення виконавчої
дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України Шахтарському районі
Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може біти оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня його проголошення.