АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1501/07                                      Головуючий
1 інстанції- Свідерська Т. А.
13                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 березня 2007 року Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляцій­ного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Петренко І.О.

суддів: Болтунової Л.М., Лаченкової
О.В.

при секретарі:
Шило С.Ю.

з участю
адвоката: ОСОБА_5. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2на рішення
Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2006 року за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу ,-

встановила:

У квітні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу,
вка­зуючи, що шлюбні відносини з відповідачкою були припинені в січні 2006 року
з причини різних поглядів на саме життя та ведення домашнього господарства,
родину, подружні від­носини, в зв'язку з чим зникло взаємопорозуміння та повага
одного до одного, в сім'ї вини­кають сварки та скандали.

Відповідачка
позов не визнала.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2006 року позов був задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. порушує питання про скасування рішення суду
та ух­валення нового про відмову в позові, вважаючи, що судом не з'ясовані їх з
позивачем фак­тичні взаємовідносини та дійсні причини розпаду сім'ї.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених
вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід
відхилити з наступних під­став.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і за­лишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержан­ням вимог матеріального і процесуального
права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої
інстанції виходив з поло­жень ст.ст. 105,110,112 СК України, вважаючи, що
подальше спільне життя подружжя і збе­реження шлюбу буде суперечити інтересам
позивача.

Такий висновок колегія суддів вважає обґрунтованим та узгодженим з наявними
у справі доказами і відповідає вимогам закону.

Судом першої
інстанції встановлено, що з 08.08.1992 року сторони знаходяться в за­реєстрованому
шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1
року та сина ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Сторони в січні 2006 року припинили шлюбні відносини, з цього часу
проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Відповідачка не згідна на
розірвання шлюбу, вва­жаючи, що їх сім'я не розпалася і її можна зберегти, але
для цього треба більше часу ніж дав суд першої інстанції. Про те, що в їх сім'ї
мали місце сварки та скандали не заперечує, але причиною цього вказує м'якість
характеру позивача.

Розглянувши даний спір, колегія суддів приходить до висновку, що районний
суд по­вно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції були застосовані
всі необ­хідні заходи з метою виправлення ситуації та збереження сім'ї сторін,
а тому числі і заходи щодо примирення подружжя, однак сімейні стосунки
налагоджені не були.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактично сімейні відносини з позивачем
були припинені в кінці березня 2006 року, але і після цього ОСОБА_1.
неодноразово повертався та проживав сумісно з сім'єю і ніяких сварок не було,
колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. ЗО ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається.

Між тим відповідачкою, як в суді першої інстанції, так і апеляційному суді
таких дока­зів надано не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що інші доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм мате­ріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного ви­рішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308,
315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська
від 18 грудня 2006 ро­ку залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
до Верховно­го Суду України.