Справа №2-613/2007 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18  грудня  2007 року.
Камінь-Каширський районний суд
Волинської області в складі: головуючого - судді Гончарука О.Н.

за
участю секретаря - Антонюк Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Камені-Каширському справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, до Раково-Ліської сільської ради про визнання недійсним
рішення сільської ради №3/7 від 26 вересня 2002 року, про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, про встановлення земельного сервітуту

Особи, які
беруть участь у справі:

позивачка:
ОСОБА_1

відповідачка:
ОСОБА_2

відповідач
- Раково-Ліська сільська рада Камінь-Каширського району в особі її представника
Ліпича Володимира Івановича

в с т а н о в и в:

У поданій
до суду  позовній заяві позивачка
зазначає, що вона проживає в житловому будинку її батьків АДРЕСА_1 с.Раків Ліс
Камінь-Каширського району, який успадкувала від брата ОСОБА_3. Останній за
життя користувався присадибною земельною ділянкою розміром 0.58 га.

Поруч із нею відповідачці сільською радою було виділено
для користування земельну ділянку розміром 0.10 га.

У зв'язку з
тим, що між останньою та покійним братом виник спір із-за земельної ділянки
розміром 0.58 га., 26 вересня 2002 року рішенням Раково-Ліської сільської ради
№3/7 відповідачці АДРЕСА_1 було передано безкоштовно у власність 0.11 га. землі
для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та 0.27 га. - для
ведення особистого підсобного господарства за рахунок земель, якими
користувався брат. У зв'язку з цим земельна ділянка брата зменшилась до 0.3678
га., внаслідок чого доїзд до неї став неможливим.

Згадане
рішення сільської ради №3/7 від 26 вересня 2002 року вважає неправомірним, так
як ОСОБА_3 згоди на вилучення у нього земельної ділянки не давав.

Оскільки
вона є спадкоємцем спадкового майна брата по заповіту, то крім спадкового
житлового будинку вона є і спадкоємцем земельної ділянки спадкодавця  розміром 0.58 га.

Однак користуватись нею не може, так як їй в цьому чинить
перешкоди відповідачка.

Крім цього, ОСОБА_2 не допускає її до водойми, яка
знаходиться на її земельній ділянці і колись належала їхнім покійним батькам.

Просить суд
постановити рішення, котрим визнати неправомірним рішення Раково-Ліської
сільської ради №3/7 від 26 вересня 2002 року, яким відповідачці АДРЕСА_1
с.Раків Ліс безкоштовно було передано у власність 0,11 га. землі для
обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,27 га. - для
ведення особистого підсобного господарства.

Зобов'язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою, перенісши межу між їхніми ділянками по всій її
довжині на 2 метри 50 см. в сторону будівель відповідачки, забезпечивши таким
чином належний заїзд до належних їй будівель та земельної ділянки.

Встановити
земельний сервітут (право) на безоплатний забір води з природної водойми,
розташованої на сусідній земельній ділянці та право проходу до водойми,
розташованої позаду земельної ділянки ОСОБА_2

В судовому
засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в
позовній заяві.

Відповідачка
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що вона перешкод позивачці
у користуванні її земельною ділянкою не чинить.

На її
земельній ділянці водойма забруднена стічними водами сусіднього
землекористувача. Державним актом на права власності на землю вона не
передбачена, користуватись нею позивачці вона не забороняє.

Просить
відмовити в позові.

Представник
сільської ради позовні вимоги також не визнав, та пояснив суду, що ОСОБА_3 за
життя користувався присадибною земельною ділянкою розміром 0.3678 га. Після
його смерті, в 2007 році рішенням ради ця земельна ділянка передана у власність
позивачки, згідно поданої нею заяви.

Відповідачці
виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0.38 га.,
яка межувала із земельними ділянками покійного ОСОБА_3 так, як останній
відмовлявся підписувати акт узгодження меж від його імені, цей акт за рішенням
узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів було підписано членом цієї
комісії.

Наданням
відповідачці у власність земельної ділянки права суміжних землекористувачів не
порушені.

Доїзд
позивачки до її земельної ділянки передбачено як з вул.8 Березня, так і з її
протилежної сторони.

Просить
відмовити в задоволенні позову.

Позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідачці
ОСОБА_2 Раково-Ліською сільською радою 11 листопада 2002 року на підставі
рішення цієї ради №3/7 від 26 вересня 2002 року в с.Раків Ліс видано Державний
акт на право приватної власності на землю площею 0,38 га. для обслуговування
жилого будинку і ведення окремого селянського господарства (а.с. а.с.21-22,
39).

Згідно
плану зовнішніх меж цієї земельної ділянки, що міститься в згаданому акті, вона
по лінії умовного позначення Д - А межувала із земельною ділянкою нині
покійного її і позивачки рідного брата ОСОБА_3, якою той за життя користувався.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер.

Після
успадкування позивачкою по заповіту від нього жилого будинку та надвірних
будівель, вона користується і його земельною ділянкою розміром 0.3678 га.
(а.с., а.с.10, 11, 12, 13, 25, 26).

Відповідно
до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними актами. Форми яких затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

На відміну
від відповідачки, позивачці, як і її покійному брату на земельну ділянку, яка
межує із земельною ділянкою ОСОБА_2, державні акти на них право власності, ні
на право користування не видавались, межі її в натурі (на місцевості) не
встановлювались, а отже вона не вправі приступати до її використання.

Відповідачка
користується земельною ділянкою в межах, визначених у виданому їй Державному
акті, і перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачці, якою та
користується без відповідних на те правових підстав не чинить.

Оскаржуване
рішення Раково-Ліської сільської ради №3/7 від 26 вересня 2002 року прийнято в
межах компетенції цієї ради у відповідності з діючим земельним законодавством.

При цьому,
право власності, чи право користування земельною ділянкою не припинялось,
оскільки таких власників чи землекористувачів не було.

За життя
суміжного землекористувача ОСОБА_3 це рішення неправомірним не визнавалось.

Відсутні для
цього підстави і на момент вирішення даного земельного спору.

Його
прийняттям право позивачки щодо користування спадковим майном, на що вона
вказує в позовній заяві, порушено не було.

Позивачка
18 червня 2007 року  подала до
Раково-Ліської сільської ради заяву, в якій просила передати їй у приватну
власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0.25
га., а для ведення особистого селянського господарства 0.1178 га. землі.

Рішенням
згаданої ради №9/13 від 25 червня 2007 року її заява задоволена в повному
об'ємі.

Її
цілісність суміжна земельна ділянка ОСОБА_2 не порушує.

Згідно
ст.ст.99, 152 ЗК України вимагати встановлення земельних сервітутів, усунення
будь-яких порушень прав на землю мають власники земельної ділянки або землекористувачі.

Позивачка
такою не є.

З наведених
судом підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.98, 99 п.«д», 100, 125, 126  ЗК України,
ст.393 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, до Раково-Ліської сільської ради
Камінь-Каширського району  про визнання
рішення цієї сільської ради від 26 вересня 2002 року №3/7 неправомірним, про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення ОСОБА_2
вглиб своєї земельної ділянки на 2 (два) метри 50 см. огорожі по всій її
довжині, яка розділяє її і позивачки земельні ділянки, визнання за позивачкою
права проходу до природної водойми, яка розташована на земельній ділянці
відповідачки та її права забору води з цієї водойми відмовити за
безпідставністю.

Рішення  може
бути  оскаржене до судової палати
в цивільних справах Апеляційного  суду
Волинської області через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження, і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Головуючий-підпис

Оригіналу
відповідає

Суддя
Камінь-Каширського

районного
суду
О.Н.Гончарук