У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку на прийняття спадщини,
визнання свідоцтва на право на спадщину за законом, визнання недійсним
свідоцтва про право власності, визнання права на спадщину за законом, за
касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Львівської області від
21 травня 2007 року,

встановила:

У грудні 2005 року позивач звернулась в суд із  зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, який проживав за адресою: АДРЕСА_1, її
мати померла у ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім неї у померлого є ще двоє дітей - рідні її
брати ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Таким чином, після смерті батька залишилось троє
спадкоємців належного йому майна.

Зазначала, що під час відкриття спадщини вона перебувала за кордоном. Тому
просила свого брата - ОСОБА_2 повідомити Пустомитівську державну нотаріальну
контору про те, що вона є спадкоємцем після смерті батька і бажає прийняти
частину спадщини, у зв'язку з тим, що перебуває за кордоном і подати заяву
власноручно не має можливості. Однак пізніше їй стало відомо, що відповідач
нотаріальну контору про її бажання не повідомив,  а все спадкове майно оформив на себе.

Просила суд,  продовжити строк на
прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3, визнати недійсним
свідоцтво про право власності на спадщину за законом, визнати недійсним
свідоцтво про право власності на 27/50 частину будинку АДРЕСА_1 та визнати за
нею право на ½ частину спадкового майна, яке відкрилось після смерті
батька.

Рішенням  Пустомитівського районного
суду Львівської області від          21
липня 2006 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду  Львівської області від 21 травня 2007 року
рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 липня     2006 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішенням апеляційного суду
Львівської області від 21 травня 2007 року, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення  норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не    може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для його обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Львівської області від 21 травня 2007 року ,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                  Л.І.
Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк