Справа № 22-1261  2007 року                    Головуючий суддя у І
інстанції -  Мельник В.Я.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді - Буцяк З.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

20 грудня 2007 року
місто
Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:     головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Василевича В.С.

з участю секретаря судового
засідання Прохорович М.В.

сторін,
представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду від 22 червня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Березнівського
районного суду від 22 червня 2007 року ОСОБА_1. відмовлено у задоволенні його
позову до ОСОБА_2 про відшкодування 600 грн. матеріальної та 1000 грн.
моральної шкоди, завданої вбивством на полюванні його собаки.

В поданій на це
рішення апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків
суду першої інстанції встановленим обставинам справи та вимогам закону, на
порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить апеляційний
суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про задоволення його
позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в
судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі апеляційним
судом нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з їх безпідставності та вважав, що відповідач визнав факт
пострілу в собаку позивача під тиском, та що позивач використовував свого пса
на полюванні з порушенням установлених правил.

Проте повністю погодитися з такими висновками місцевого суду не можна, оскільки
не всі вони не відповідають матеріалам справи.

З письмового
пояснення відповідача, яке він дав дільничному інспектору 20 січня 2006 року у
себе вдома, вбачається, що перебуваючи 15.01.2006 р. разом із позивачем та
іншими особами на полюванні біля с. Богуші Березнівського району, він намагався
поцілити з рушниці в зайця, проте промахнувся і влучив у собаку позивача, в
результаті чого він загинув (а. с. 6, 47).

Пізніше 7 квітня
2006 року на засіданні первинного товариства мисливців і рибалок Тишлицької
сільської ради Березнівського району відповідач публічно підтвердив зазначені
обставини, вибачився перед позивачем і зобов"язався відшкодувати йому
заподіяну загибеллю мисливського пса шкоду шляхом передачі йому іншого собаки
тієї ж породи (а. с. 13-15).

17 листопада
2006 року відповідач письмово взяв на себе зобов"язання перед позивачем до
15 січня 2007 року сплатити йому за загиблого собаку 120 доларів (а. с. 16).

В судовому
засіданні місцевого суду, яке відбулося 2 квітня 2007 року, відповідач теж визнав,
що після проведення попереднього судового засідання у справі він дійсно
пропонував позивачу сплатити гроші за застреленого собаку протягом двох років
(а. с. 47 зв.).

Таким чином,
неодноразові за різних обставин визнання відповідачем своє вини у загибелі
собаки позивача, на переконання апеляційного суду, не давали суду першої
інстанції правових і фактичних підстав робити висновок про те, що ці визнання
відповідач (який допустив на полюванні необережність) зробив під тиском,
оскільки відповідні докази про це у справі відсутні.

Як видно зі
справи, сторони фактично погодилися, що сума заподіяної позивачу загибеллю
собаки матеріальної шкоди, становить 600 грн. (а. с. 16, 55-56). Зазначена сума
відповідно до правил ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Крім того,
колегія суддів вважає, що своїми неправомірними діями відповідач заподіяв
позивачу і моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню згідно зі ст. 1167 ЦК
України.

Вирішуючи
питання про розмір такого відшкодування, апеляційний суд враховує, що
відповідач ніде не працює, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, шкоду
позивачу заподіяв з необережності, а позивач усупереч вимог ст. 20 Закону
України "Про мисливське господарство та полювання"  допустив полювання з мисливським собакою без
наявності на ньому паспорта з допуском до полювання, а тому визначає його в
сумі 100 грн.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 303, 307,
313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Березнівського районного суду від 22 червня 2007 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
600 (шістсот) грн. відшкодування матеріальної та 100 (сто) грн. відшкодування
моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Стягнути з
відповідача на користь позивача 30 (тридцять) грн. понесених судових витрат у
справі.

Рішення
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення  і може бути оскаржене в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили.

Головуючий

Судді: