Справа № 22 ц/166                                   Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 30                                              Доповідач
Рішення

Іменем   України

27 березня 2007 року                                                              м.
Житомир

Апеляційний суд                                                            Житомирської
області

в складі:                                головуючого                     Омельчука МЛ.

суддів:                                                                              Кашапової
Л.М.,  Плотіциної Н.А.

при секретарі                                                                  Константіновій
І.А.

з участю
апелянта
ОСОБА_3.,

відповідача
ОСОБА_2.

представника
міської ради Копиляна А.П.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про знесення самочинного будівництва та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3до
ОСОБА_2про відновлення конституційних, цивільних прав та відшкодування
моральної шкоди в сумі 10000
грн. за апеляційною скаргою ОСОБА_1., ОСОБА_3. на рішення Радомишльського райсуду від 31 жовтня 2006 року,

встановив :

В червні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся з позовом до ОСОБА_2. про знесення розпочатого до будинку
самовільного будівництва. В процесі розгляду справи ОСОБА_1. та ОСОБА_3.
доповнили свої вимоги та просили відновити їх конституційні, цивільні права та
стягнути з відповідачки заподіяну їм моральну шкоду, яку оцінили в 10000 грн.
На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачкою ОСОБА_2.
є співласниками домоволодіння по вул. АДРЕСА_1. ОСОБА_2. без належного дозволу
розпочала добудову до своєї частини будинку, якою перешкоджає доступ світла до
належної частини приміщення позивачів, унеможливила користуванням горищем, чим
порушує їх конституційні, цивільні права, просили задовольнити позов.

Рішенням
Радомишльського райсуду від 31 жовтня 2006 року у позові
ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про знесення самовільної добудови та вимогах ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. до ОСОБА_2. про відновлення конституційних, цивільних прав,
відшкодування моральної шкоди відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з
відповідачів в солідарному порядку на користь держави судовий збір в сумі 500 грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. та ОСОБА_3. просять скасувати рішення райсуду, справу направити
на новий розгляд, посилаються на те, що рішення ухвалено з порушенням вимог
матеріального, процесуального закону, суд не дав

2

належну оцінку
доказам, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Якщо самочинне будівництво порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) це будівництво.

Судом
встановлено, що будівництво прибудови відповідачкою до своєї частини будинку
проводиться з дозволу виконкому міської ради ( рішення №
175 від 9.08.2005 року,
а.с. 56). Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., які є
спеціалістами в області містобудування, архітектури, пожежної безпеки,
дотриманням санітарно-епідеміологічних правил підтвердили, що будівництво
добудови ОСОБА_2. проводиться у відповідності з будівельно-технічними нормами,
не суперечить правилам містобудування, архітектури, санітарії, пожежної
безпеки. Діями відповідачки права та інтереси ОСОБА_1., як співвласника будинку
та ОСОБА_3., яка мешкає у ньому, не порушені. Зведення відповідачкою добудови
без будівельного паспорта не дає підстав визнати її самочинною, що відповідно
до ст. 376 ЦК
України підлягає знесенню.

З врахуванням
наведених обставин, суд обґрунтовано визнав безпідставними вимоги позивачів і
відмовив у їх задоволенні.

Однак,
припустився помилки при стягнені судового збору, визначаючи його розмір за п.
«ж» ст. 2 Декрету
Кабінету Міністрів України «
Про державне мито».

Вказаним пунктом
Закону встановлені ставки державного мита, які справляються із позовних заяв
при розгляду питань захисту честі, гідності, що пов'язані з відшкодуванням
моральної шкоди. Матеріали справи свідчать про те, що такі вимоги позивачами не
заявлені. Тому несплачене ними мито щодо вимог про стягнення моральної шкоди та
про відновлення порушених прав має бути визначено та стягнуту виходячи із
ставок немайнового характеру в розмірі 0,5
неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

З огляду на
викладене, рішення в цій частині слід скасувати і ухвалити нове рішення.

Керуючись
ст.ст.303,304,309,316,209,218 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. ОСОБА_3. задовольнити частково. Рішення Радомишльського райсуду
від 31 жовтня 2006 року в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3судового збору в
сумі 500 грн. солідарно в дохід держави скасувати. Ухвалити в цій частині нове
рішення про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3в дохід держави судового збору по 8 грн.50 коп. з
кожної. В решті рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ним
законної сили.