Справа
№2-263/2007 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня
2007 року                                            Южноукраїниський міський суд

Миколаївської області.

У складі: головуючого - судді       Франчук О.Д

При секретарі
-                                      Коршак О.В

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Южноукраїнська цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

До

АТВТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат"

Про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати та інших виплат та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась до суду з позовною заявою до АТВТ
„Южноукраїнський домобудівний комбінат" (далі
ВАТ ЮУ „ДБК") в якій просила поновити її на роботі на посаді заступника головного бухгалтера
підприємства, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 3183
грн., 76 коп., заборгованість за затримку розрахунку у розмірі 12322 грн., 80 коп., компенсацію за невикористану відпустку у
розмірі 727 грн.,
16 коп.,
винагороду за вислугу років 1540 грн., та моральну шкоду у розмірі 1600
грн. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на даному
підприємстві на посаді бухгалтера працювала
з 04 січня
1989 року.
З 04 червня
2001 року
переведена на посаду заступника головного бухгалтера на якій працювала до 28
березня 2006
року. Зі зміною керівника
підприємства її 28 березня
2006 року
безпідставно не допустили до роботи, про що були складені акти, в яких
підтверджується, що вона виходила на роботу. Наказом від 08
серпня 2006
року № 164/к її було звільнено за прогул без поважної
причини. Вважає звільнення неправомірним,
тому звернулася до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні позивачка від позовних вимог в
частині поновлення на роботі відмовилась,
змінила підстави позову та просила суд стягнути з ВАТ ЮУ „ДБК" на її користь заборгованість по заробітній платі у
розмірі 3183 грн.,
76 коп.,
заборгованість за затримку
розрахунку у розмірі 12322 грн.,
80 коп.,
компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 727 грн.,
16 коп.,
винагороду за вислугу років у розмірі 1540 грн., та моральну шкоду у розмірі 1600
грн.

Представник позивачки позовні вимоги своєї довірительки
підтримав, та просив суд задовольнити позов у
повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1, визнали частково та суду пояснили, що в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі у сумі 3183 грн., 76 коп., та компенсації на невикористану відпустку у
сумі 727 грн.,
16 коп.,
позов визнають в повному обсязі, також визнали суму заборгованості за затримку
середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 12322
грн., 80
коп., але пояснили, що оскільки 24
січня 2003 року Господарським судом Миколаївської області було
порушено провадження у справі про
визнання підприємства ВАТ ЮУ „ДБК" банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, просили в
задоволенні позову в цій частині відмовити. Також просили відмовити в
задоволенні позову в частині стягнення винагороди за вислугу років та моральної шкоди.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, та
представників відповідача дослідивши
письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Факт трудових відносин між позивачем і відповідачем
підтверджується наявними в справі
документами, а саме наказом № 7-к від 04 січня 1989 року позивачка прийнята на роботу до ВАТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат" на посаду бухгалтера (а.с. 6)

Згідно наказу
від 08 серпня
2006 року
ОСОБА_1, була звільнена з підприємства з 5 травня 2006 року за прогул без поважної причини на підставі п.
4 ст.
40 КЗпП
України. Відповідно до ст..
43 Конституції України, ст..
21 КЗпП України обов'язок власника по виплаті заробітної плати є однією з істотних умов
трудового договору. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум що належать йому
від підприємства, здійснюються в день звільнення.

Згідно довідки ВАТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат" (а.с. 94), та
в судовому засіданні сторонами не
оспорювалося, заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1, станом на 22 березня 2007 року з урахуванням грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку складає 3910 грн., 28 коп.

(3183,76+727,16)= 3910 грн., 92 коп.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі
3195 грн.,
28 коп.,
та компенсації за невикористану
відпустку у сумі 727 грн.,
16 коп.,
підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 117 КзпП України у разі не виплати з вини підприємства звільненому працівникові сум, що належать, в день звільнення,
підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за
весь період затримки.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка була звільнена із займаної
посади замісника головного бухгалтера 05 травня 2006 року.

Відповідно до довідки наданої відповідачем (а.с.
92) посадовий оклад позивачки складав 770 грн. Виходячи з цього середньоденна заробітна плата
складає 37 грн.,
80 коп.,
а фактичний час затримки розрахунку на
день розгляду справи складає 326 днів. Тому на користь ОСОБА_1,
підлягає стягненню та відшкодуванню за затримку розрахунку 12322 грн., 80
коп.

(37,80 х
326)=12322 грн., 80 коп.

Ст. 2 Закону
України „Про оплату праці" передбачено, що винагорода за вислугу років не
є заробітною платою, а належить до
заохочувальних та компенсаційних виплат, які виплачуються за підсумками роботи за рік.

Згідно
довідки ВАТ ЮУ „ДБК" (ас. 61) та балансу за 2005 (а.с. 60) та 2006 рік (а.с. 62) відповідач регулярно несе збитки. Відповідно до п.
10 Положення
„Про виплату одноразової винагороди
за вислугу років працівникам ВАТ ЮУ „ДБК" (а.с. 54) виплати та винагороди виплачуються при наявності коштів на підприємстві. Тому
суд вважає, що в цій частині позов не підлягає
задоволенню.

Ст.. 237-1 КЗпП
України передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у разі
порушення власником, або уповноваженим ним органом його трудових прав.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та
обставина, що адміністрацією ВАТ
ЮУ „ДБК" були порушені трудові права ОСОБА_1, що призвело до її моральних страждань. З урахуванням обставин справи суд
приходить до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню
в сумі 1000 грн.
А тому всього на користь позивачки підлягає стягненню 17233
грн., 72
коп.

(3910,92+12322,80+1000)=
17233 грн., 72
коп.

На підставі ст.
88 ЦПК України з відповідача також
підлягає стягненню держмито в сумі 172 грн., 33 коп., на користь держави, та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі ЗО грн., на користь ГУДКУ в Миколаївській області. Керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із
ВАТ "Южноукраїнський домобудівний комбінат" р/р 0140
в ПІБ м. Южноукраїнськ,
МФО 326427 на користь ОСОБА_1 17233 грн., 72
коп.

Стягнути із ВАТ "Южноукраїнський домобудівний
комбінат" на користь держави державне
мито в сумі 172 грн.,
33 коп.
Банк одержувач - ГУДКУ
у Миколаївській області, МФО
826013, р/р 0010

Стягнути із ВАТ „Южноукраїнський домобудівний
комбінат" р/р 0140 в ПІБ м. Южноукраїнськ МФО 326427 на користь ГУДКУ у Миколаївській
області МФО 826013 р/р
0010, витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи Южноукраїнським міським судом в сумі 30
грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.