У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
грудня 2007 року                                            м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:
Левченка Є.Ф.,  Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,  Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визначення порядку
виконання зобов'язань за договором довічного утримання та позовом
ОСОБА_2до ОСОБА_1про розірвання договору довічного утримання,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У лютому 2007 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 2006
року між ним та відповідачкою було укладено договір довічного утримання. За
умовами цього договору ОСОБА_2. передала йому у власність жилий будинок, а він
зобов'язався  її
довічно утримувати та доглядати, грошова оцінка видів матеріального
забезпечення визначена в сумі 300 грн. на місяць. Однак протягом останніх тижнів відповідачка своїми діями
ускладнює виконання ним зобов'язань за договором.

Позивач просив визначити частину
приміщення будинку, в якій має жити
ОСОБА_2., а також визначити конкретно усі види матеріального
забезпечення і догляду, якими він має забезпечувати відповідачку.

У березні 2007 року ОСОБА_2.
звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання від 21
вересня 2006 року, посилаючись на те, що
ОСОБА_1. не виконує умови цього договору.

Рішенням Болградського районного
суду від 27 березня 2007 року позов
ОСОБА_2. задоволено, а у задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Одеської області від 18 червня 2007 року скасовано рішення Болградського
районного суду від 27 березня 2007 року,
ухвалено нове рішення, яким задоволено
позов ОСОБА_1., а  ОСОБА_2 у
задоволенні  позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2.
просить скасувати рішення  апеляційного
суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст.
744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок,
квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну
цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача
утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України
договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

Судом першої інстанції
встановлено, що  21 вересня 2006 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_1. було укладено договір довічного утримання. За умовами
цього договору ОСОБА_2. передала у власність ОСОБА_1. жилий будинок, а він зобов'язався  довічно утримувати та доглядати ОСОБА_2.,
грошова оцінка видів матеріального забезпечення визначена в сумі 300 грн. на
місяць.  З моменту укладення договору ОСОБА_1.
фактично не виконував його умов, між сторонами склалися  такі відносини, які  виключають можливість нормального виконання
ними зобов'язань за
договором.

При встановленні зазначених
фактів судом не було порушено норми процесуального права.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про
наявність передбачених ч. 1 ст. 755 ЦК України підстав для розірвання
договору довічного утримання.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1. та про
відмову в задоволенні позову про розірвання
договору довічного утримання,  апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_2.
не довела, що ОСОБА_1. неналежним чином виконував свої зобов'язання за
договором.

Разом з тим, апеляційний суд,
погодився з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами склалися
такі стосунки, які не дозволяють ОСОБА_1. виконувати обов'язки по утриманню та догляду за ОСОБА_2.

Виходячи з наведеного,
апеляційний суд ухвалив нове рішення, яким змінив умови укладеного між
сторонами  21 вересня 2006 року договору довічного утримання, зобов'язавши ОСОБА_1. щомісячно перераховувати на депозитний
рахунок          ОСОБА_2. в банку 300 грн., а також відмовив
у задоволенні позову про  розірвання
договору довічного утримання.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази,
які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку
або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскаржуючи рішення суду в
апеляційному порядку, ОСОБА_1. не посилався на те, що судом було неправомірно
відмовлено у дослідженні певних доказів, також ним  не було надано нових доказів до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалюючи нове рішення, яким
змінено умови договору довічного утримання, укладеному між сторонами 21 вересня 2006 року, суд апеляційної інстанції фактично звільнив набувача
від обов'язків забезпечення ОСОБА_2. продуктами харчування, одягом, взуттям,
ліками, та надання їй медичних та побутових послуг, замінивши ці обов'язки на
щомісячні грошові виплати через банківську установу. Зміст покладених на
ОСОБА_1. рішенням апеляційного суду обов'язків суперечить вимогам ст. 744 ЦК України та умовам
укладеного між сторонами договору.

За таких обставин ухвалене
апеляційним судом рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 339 ЦПК України
із залишенням в силі судового рішення, скасованого помилково.

Керуючись ст. 336
ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Апеляційного суду
Одеської області від 18 червня 2007 року скасувати, залишити в силі рішення Болградського районного суду від 27 березня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                            А.Г.Ярема

Судді:                                                                                          Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін