У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 року                                                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,   Костенка А.В.,  Данчука В.Г., Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до національної акціонерної страхової компанії (далі НАСК) «Оранта» про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Кіровоградської
області від               12 грудня 2006
року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2006 року позивачка звернулася в суд із вищевказаним позовом просила
суд стягнути з Кіровоградської обласної дирекції НАСК «Оранта» на користь своїх
неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 2 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та
на користь всіх 41 000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а
всього 51 000 грн., а також судові витрати.

Під час розгляду справи ОСОБА_1змінила позов та просила суд притягнути як відповідача
ВАТ НАСК «Оранта», оскільки відповідач -Київська обласна дирекція ВАТ НАСК
«Оранта» не є юридичною особою
при цьому просила суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь своїх
неповнолітніх дітей по 2 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та на
користь всіх 51 000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також
судові витрати.

Позивачка посилалась на те, що 26
жовтня 2005 року близько                       19-ої години на автошляху
Кіровоград-Єградковка до повороту в бік села Трепівка Знамянського району,  ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2102
н.з. НОМЕР_1, рухався по правій смузі вказаного шляху та будучи осліпленим невстановленим слідством транспортним
засобом, скоїв зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н., який рухався у
напрямку села Ново-Трепівка. Останній внаслідок отриманих тілесних ушкоджень
помер. Відповідальність ОСОБА_5 застрахована згідно полісу НОМЕР_2 в Кіровоградській
обласній дирекції НАСК «Оранта». Зазначала, що з ОСОБА_6перебувала у шлюбі і являлись батьками трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
що також підтверджується свідоцтвами про укладання шлюбу та народження
дітей. В зв'язку зі смертю
чоловіка діти втратили не тільки батька, а й  будь-яку можливість на своє утримання,
оскільки вона не працює та перебуває на обліку в Знам'янському міськрайонному
центрі зайнятості як безробітна, а померлий був єдиним годувальником сім'ї.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 серпня 2006 року
позов ОСОБА_1задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь
неповнолітніх ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 2500 грн.  кожному у відшкодування моральної шкоди. В
задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2006 року
рішення районного суду скасовано та прийнято нове рішення про відмову ОСОБА_1в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1ставиться питання про скасування рішення
постановленого апеляційною інстанцією, з підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає  задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з НАСК «Оранта» на кожного з
трьох неповнолітніх дітей померлого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
ОСОБА_6 по 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди районний суд виходив з
того , що таке відшкодування передбачене п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, п.
22.1 ст. 22, п. 22.3, п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Скасовуючи це рішення й постановляючи
нове рішення про відмову  у такому
відшкодуванні апеляційний суд виходив з того , що  відповідно до            ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності  власників наземних транспортних засобів» діти
покійного не є потерпілими в розумінні зазначеного Закону, тому дія зазначених
норм на них не розповсюджується.

Такий висновок апеляційного суду не
можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ст. ст. 22, 23 зазначеного вище Закону потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України пов'язана
із смертю потерпілого.

Цими нормами передбачено відшкодування моральної шкоди завданої фізичній
особі протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів
у тому числі пов'язаної із смертю потерпілого, а тому заперечення апеляційним
судом відшкодування моральної шкоди дітям у зв'язку із смертю батька є
необґрунтованим та незаконним.

Таку позицію не можна визнати правовою, оскільки вона суперечить змісту
названих норм, ґрунтується на розумінні потерпілого тільки, як особи, якій
безпосередньо заподіяна шкода здоров'ю, життю, що в разі смерті такого
потерпілого унеможливило б виконання ст. 23 застосованого Закону.

За таких обставин, які свідчать про
скасування апеляційним судом рішення, ухваленого згідно із законом, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2006 року скасувати
і залишити в силі рішення Ленінського районного суду                 м. Кіровограда від 14 серпня
2006 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

В.Г. Данчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка