Справа № 2-383/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

6 листопада 2007 року
смт. Новомиколаївка

Новомиколаївський
районний суд Запорізької області

в
складі:

Головуючого
- судді  Риженка А.Г.

при
секретарі -             Блажко О.П.

за
участю позивача -   ОСОБА_1

відповідача
-                 ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в смт. Новомиколаївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за договором позички,

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому зазначив, що 17 травня
2005 року між ним і відповідачем був укладений договір позички грошових коштів,
за яким він передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 7000 гривень.
Вищезазначений договір був посвідчений нотаріально. За твердженням позивача,
згідно п. 1 вищезазначеного договору відповідач зобов'язаний був повернути йому
таку ж суму грошових коштів в строк до 31 грудня 2005 року, але останній, в
порушення норм закону та умов договору не повернув йому вищезазначену суму
грошових коштів у встановлений договором строк, свої договірні зобов'язання не
виконав, від розмов з приводу повернення грошових коштів ухиляється. Далі в
позові позивач зазначає, що п. 3 вищезазначеного договору передбачено, що у
разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової
одиниці України позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях,
еквівалентну 1400 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу. За
твердженням позивача, станом на 11 жовтня 2007 року офіційний курс НБУ становив
505,0 грн. за 100 доларів США. Отже, на думку позивача, відповідач повинен
повернути йому гроші в сумі 7070 грн. Як зазначено у позові, відповідно до п. 6
вищезазначеного договору, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю
суму позички, то він зобов'язується сплатити грошову суму з урахуванням індексу
інфляції та трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України. За
твердженням позивача, сума боргу, яку відповідач повинен йому повернути, станом
на 11 жовтня 2007 року складає 8756,49 грн., де сума боргу із врахуванням
індексу інфляції складає 8379,36 грн., три відсотка річних за 649 днів
прострочення платежу - 377,13 грн.

В позові позивач
просить суд стягнути на його користь з відповідача суму основного боргу із
врахуванням індексу інфляції в розмірі 8379,36 грн. та три проценти річних в
розмірі 377,13 грн.

Відповідач позов
визнав повністю і пояснив суду, що він дійсно 17 травня 2005 року уклав з
позивачем договір позички грошових коштів, за яким він отримав від позивача у
власність грошові кошти у сумі 7000 гривень, які до теперішнього часу він не
повернув позивачу. Сплатити позивачеві кошти, зазначені в позові повністю
згоден.

Визнання позову
відповідачем не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав або законних
інтересів.

Відповідно до ч.
4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких
обставин суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позички в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.
10, 60, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення боргу за договором позички задовольнити повністю.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_18756 гривень 49 копійок в рахунок погашення
заборгованості за договором позички грошових коштів від 17 травня 2005 року та
357 гривень 56 копійок в рахунок відшкодування йому понесених судових витрат.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до Апеляційного суду
Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької
області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя                                                                                   А.
Г. Риженко