Справа № 2-512/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

7 листопада 2007 року
Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого            - судді Литвина О.В.

при секретарі           - Куць В.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся  до суду із зазначеним позовом до відповідача,
посилаючись, що в результаті дорожно-транспортної пригоди, яка сталася  26.06.2007 року  в смт.Рокитне Київської області по вул.Кірова
з вини відповідача,  його автомобілю
завдані значні механічні пошкодження, що підтверджується висновком
автотоварознавчого дослідження та актом огляду транспорту. Зазначає, що про
вину відповідача свідчать матеріали перевірки, проведеної ДПС Рокитнянського РВ
ГУ МВС України в Київській області. Розмір матеріальної шкоди  внаслідок
пошкодження автомобіля, яку просить стягнути з відповідача,  визначає сумою  3757-59 грн. Вважає, що внаслідок зазначених
обставин йому також завдана моральна шкода, яку оцінює в сумі 1000-00 грн. і
яку просить стягнути з відповідача разом з сумою матеріальної шкоди.

В судовому засіданні
позивач підтримав позов повністю за викладених у ньому обставин та просив його
задовольнити.

Відповідач позов не
визнала та пояснила, що рухалася на власному автомобілі, виїжджаючи з провулка
на вулицю Кірова. Перед  тим як зробити
поворот ліворуч  на вулицю Кірова,  зупинилася, оскільки в напрямку руху ліворуч
була обмеженою видимість - ріс бур»ян. Для того, щоб була доброю видимість  при
здійсненні повороту ліворуч, необхідно виїхати на вулицю Кірова
приблизно на два метри. Виїжджаючи на вулицю, вона почула  звук (писк) гальмування автомобіля,
розгубилася та почала тиснути на педаль гальмів та зчеплення. Коли почала
виїзджати на вулицю, перешкоди  для руху
зліва не бачила.  Після удару її
автомобіль  відкотився на 7.2 м.
Зазначила, що автомобіль, який зіткнувся з її автомобілем, рухався зі швидкістю
близько 60 км/год.  Схему ДТП складали у
її присутності, вона її підписувала. Її притягували до адмінвідповідальності і
постанову суду вона не оскаржувала. Вважає винними в ДТП себе та позивача. Вину
позивача вбачає в тому, що він  не
попередив її про те, що їде звуковим сигналом. Свою вину вбачає в тому, що не
вийшла з автомобіля та не подивилася чи не має перешкод.

В задоволенні позову
просила відмовити.

Заслухавши  в судовому засіданні пояснення  сторін, свідка ОСОБА_3,  дослідивши письмові матеріали справи,
суд   вважає,  що
позовні  вимоги підлягають  частковому задоволенню з таких підстав:

В судовому засіданні
встановлено, що 26.06.2007 року  в
смт.Рокитне Київської області по вул.Кірова відбулася ДТП за участю сторін спору,
які рухалися на власних автомобілях. Винною в ДТП за висновком  постанови Рокитнянського районного суду
від  20.07.2007 року у справі про
адмінправопорушення за ст..124 КУпАП визнана відповідач.  Вказане рішення суду відповідачем не
оскаржувалося.  У причинному зв»язку з
ДТП перебувають дії відповідача, яка,
26.06.2007 року,  виїжджаючи з
провулку (при будинкової території) на вулицю Кірова в смт.Рокитне  Київської області в умовах обмеженої
видимості в напрямку руху,  не
пересвідчилась, що рух її автомобіля не створить перешкод  для інших
учасників руху по вулиці Кірова та допустила зіткнення з автомобілем під
керуванням позивача. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача  «ВАЗ-21043», д.н.з НОМЕР_1 та автомобіль
відповідача  «ЗАЗ-110307», д.н.з. НОМЕР_2
отримали механічні пошкодження.
Матеріальний збиток, заподіяний позивачу внаслідок пошкодження
автомобіля становить  3673-59 грн.

Знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні і доводи
позивача про понесення ним витрат по проведенню зазначеної експертизи в
сумі  300-00 грн., що разом з витратами
по оплаті правової допомоги в сумі 200-00 грн.
та  ІТЗ судового розгляду справи в
сумі 30-00 грн. складає вартість понесених
ним судових витрат на загальну суму
630-00 грн..

Відповідно до
положень  10.1, 10.2  ПДР України:
перед початком руху, перестроюванням та будь-якою  зміною напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху; виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки,
автозаправних станцій та інших  прилеглих
територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу
пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній.

З викладених
встановлених у судовому засіданні обставин справи чітко вбачається  порушення відповідачем вказаних положень ПДР
України, які перебувають у причинно-наслідковому зв»язку з ДТП за участю сторін
спору. Тобто, винною в ДТП є відповідач.

У відповідності до вимог
ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана    джерелом    підвищеної     небезпеки, відшкодовується  особою,
яка  на  відповідній
правовій  підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє   транспортним   засобом,
механізмом,   іншим  об'єктом, використання,  зберігання або утримання  якого
створює  підвищену небезпеку.  Крім того, положення частини першої статті
1188 згаданого Кодексу  визначають, що
шкода, завдана  внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується
винною особою на загальних підставах. Загальні підстави відшкодування майнової
шкоди визначають положення ст. 1166 ЦК України, за  якими майнова шкода, завдана  майну фізичної або юридичної особи
направомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, а остання звільняється від її відшкодування, якщо
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За встановлених обставин
справи  відшкодувати дійсну шкоду,
заподіяну  позивачу,  повинен відповідач.

При визначенні дійсного
розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, суд  бере до уваги лише розмір заподіяних йому
матеріальних збитків від пошкодження автомобіля в сумі  3673-59 грн.

Доводи  ОСОБА_1 про понесення ним додаткових
матеріальних витрат  у зв»язку з ДТП по
придбанню бензину на загальну суму 84-00 грн. на переконання суд не
заслуговують на увагу, а тому суд не знаходить підстав для стягнення цієї суми
з відповідача.

Виходячи із загальних
засад відшкодування моральної шкоди, визначених ст.ст. 23, 1167 ЦК України,
принципів розумності та справедливості з врахуванням встановлених обставин
справи суд приходить до висновку про необхідність часткового  задоволення позовних вимог в цій частині  ОСОБА_1 в сумі  200-00 грн..

Таким чином позов
підлягає частковому задоволенню.

Понесені позивачем
судові витрати  на загальну суму 630-00
грн.  підлягають стягненню на його
користь з відповідача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Підлягає також  стягненню з відповідача на користь держави
судовий збір в сумі  51-00 грн.

Керуючись ст.ст.
15,   16,
22, 23,  1166, 1167, 1187,
1188  ЦК України,   ст. ст. 10,
11, 57-61, 88,  209, 212-215  ЦПК України, суд  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1   3673-59  грн. в рахунок відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди,  200-00 грн.  в рахунок відшкодування заподіяної моральної
шкоди, 630-00 грн. в рахунок відшкодування
понесених судових витрат, а всього
4587-59 грн.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Звільнити позивача
від  сплати судового збору на користь
держави.

Стягнути з  ОСОБА_2
на користь держави судовий збір в сумі
51-00 грн..

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя