Справа 22 -2816                                                       Суддя 1 інстанції Мавроді Р.Ф..
Категорія                                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
березня 2007 року                                                м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі

головуючого: Резникової Л.В.

судді Стратіло В.І., Лісового О.О.

При секретарі Нікольської О.В.

за участю
представника відповідача

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2007 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Добропіллявугілля"
про зміну формулювання підстави та дати звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу , відшкодуванню моральної шкоди а також
поновлені на роботі.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відповідача , дослідивши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006
року позивач звернувся в суд з позовом до Державного підприємства
„Добропіллявугілля" про зміну формулювання підстави та дати звільнення,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , відшкодуванню
моральної шкоди . У подальшому під час розгляду справи в суді позивач змінив
свої позовні вимоги в частині зміни формулювання підстави та дати звільнення -
на поновлення на роботі.

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2007 року
ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені позову до Державного підприємства
„Добропіллявугілля" про поновлені на роботі, стягненні середнього
заробітку за час вимушеного прогулу , відшкодуванню моральної шкоди .

В апеляційній
скарзі позивач просить скасувати вказане судове рішення і постановити нове
рішення , задовольнивши його позовні вимоги у повному обсягу, у зв'язку з
порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд
вважає , що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню з таких
підстав:

Відмовляючи
позивачу у задоволені позову про поновлені на роботі, стягненні середнього
заробітку за час вимушеного прогулу , відшкодуванню моральної шкоди , судом не
було враховано, що позивач первісно звернувся в суд з позовом до Державного
підприємства „Добропіллявугілля" про зміну формулювання підстави та дати
звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодуванню моральної шкоди. У подальшому він змінив свої позовні вимоги і
просив суд поновити його на

2

, роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу ,та моральну шкоду. У
даному випадку мало місце не зміна позовних вимог, а надання нового позову, оскільки поновлення на роботі це самостійні позовні
вимоги.

При цьому позивач не відмовився від свого позову про зміну формулювання
підстави та дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Ухвала суду щодо прийняття відмови від позову та закриття провадження
по справі в цій частині відсутня, і судове рішення з
цього приводу не було постановлено .

Відповідно з вимогами п.5 ч.1ст.311 ЦПК України- рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд , якщо
суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

На підставі викладеного, оскільки судом не були розглянуті всі позовні
вимоги ОСОБА_1 і не постановлено будь якого
судового рішення щодо заявлених позовних вимог про зміну формулювання підстави
та дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,
апеляційний суд вважає за необхідне вказане судове рішення
скасувати, справу направити на новий розгляд.

Крім того при постанові судового рішення судом не було враховано , що для звернення до суду з позовом про зміну формулювання
підстави та дати звільнення, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу , відшкодуванню моральної шкоди та для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі ст. 233
КЗпП України передбачені різні строки. При цьому судом
не з'ясовувалися причини пропуску строку позивачем і не вирішувалося питання
про можливість поновлення цього строку.

Відмовляючи у задоволені позову , суд послався на те, що в матеріалах
справи мається копія довідки та виписки з
історії хвороби про знаходження позивача на стаціонарному лікуванні з 16 листопада 2005 року по 2 грудня 2005 року,
проте вказані документи судом не були враховані
оскільки не містили дати та печаток лікарів, а відповідний лікарняний лист як до суду так і до відповідача не надходив.

Проте вказаний висновок суду є передчасним, оскільки суд не був позбавлений
можливості зробити запит у лікувальний заклад , з
метою перевірки наданих позивачем документів. А факт ненадання позивачем
лікарняного , який йому лікувальним закладом не видавався , оскільки на той час він вже був визнаний інвалідом 2 групи ,
що підтверджено листом обласної лікарні відновного
лікування , не є підставою для відмови у задоволені позову.

Щодо, стягнення позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу , то вказані позовні вимоги судом зовсім не перевірялися,
оскільки в матеріалах справи відсутня довідка про середній
заробіток позивача, який обчислений у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України № 100 , відсутні дані про графік
роботи позивача та кількість його робочих днів, у
випадку якщо б він працював, дані про те мав чи ні позивач у період з 17 листопада 2005 року по день постанови судового
рішення будь - які інші трудові доходи та в якому розмірі.

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції не перевірив наявність обставин фактів якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення та якими доказами вони підтверджуються

За вказаними обставинами суду першої інстанції при постанові судового рішення належить більш ретельніше перевірити всі доводи
та заперечення за заявленими позивачем позовними вимогами.

Керуючись ст..307, 311, 314 ЦПК України
апеляційний суд

3

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення   Добропільського міськрайонного суду   Донецької області   від 12 січня 2007 року скасувати справу направити до того ж суду на новий розгляд.

Ухвала набирає   законної сили з
моменту проголошення,   може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом 2 місяців з дня
набрання законної сили.