Справа № 2-1193/07
Рішення

Іменем    України

28 березня 2007
року Дніпровський районний суд м. Херсона у

складі:

головуючого                                                                                  Рябової
О.Д.,

при
секретареві                                                                             Дроздовій
Т.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства „Херсонський бавовняний
комбінат" про стягнення оплати часу простою, -

встановив :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона
працює у відповідача на посаді контролера 3-го
розряду. Протягом останніх десяти років на підприємстві мали місце простої.
Відповідач не провів оплату часу простою позивачці на суму 2 38 5,00 грн. У зв'язку з
цим вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з
відповідача на свою користь оплату часу простою у сумі 2 385,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнили розмір позовних
вимог, просили суд стягнути з відповідача мінімальний розмір оплати часу
простою з виробничих причин за 2003-200
6 роки, згідно наданої відповідачем довідки про оплату відпусток з ініціативи
адміністрації, у сумі 2
123,06 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що простоїв на підприємстві не було, оскільки працівникам надавалась
відпустка за ініціативи адміністрації.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений
позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 34
КЗпП України, простій -
це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних
умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими
обставинами, під простоєм розуміється вимушене призупинення роботи. Таким чином
відпустку з ініціативи адміністрації, як вказав представник відповідача, слід
вважати простоєм. Згідно ст. 113
КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не
нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент
простою. Відповідно до ст. 12
Закону України „Про оплату праці" норми оплати праці за час простою,
який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю
України, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом
законів про працю України є мінімальними державними гарантіями.

Судом встановлено, що позивачка перебуває у трудових відносинах з
відповідачем з 1978 року. На
підприємстві мали місце простої з 2003
року. Простої на ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат" виникали не з
вини працівників і тому суд приходить до висновку, що оплата часу простою
позивачу повинна здійснюватися в розмірі 2/3
тарифної ставки (окладу) встановленого працівникові на час виникнення
простою. Окрім цього, позивачу надавалась відпустка з  ініціативи
адміністрації  з частковим  збереженням заробітної

2

плати,
що підтверджується довідкою №
18-25-3-330 від 16.03.2007

року.

Таким чином, суд вважає можливим обчислити донарахування позивачу, не
оплачені відповідачем, як час простою, із розрахунку 2/3 тарифної ставки,
яка діяла на той час.

З довідки наданої відповідачем суду, тарифна ставка з січня 2003 року по жовтень 2003 року становить 0,87 грн. за 1 годину,
кількість днів простою з січня 2003
року по жовтень 2003
року складає 64 дня.
Розмір суми, яка підлягає виплаті ОСОБА_1за весь час простою тобто з січня 2003 року по жовтень 2003 року становить 256,19 грн. ( 64 дня простою * 8 годин х 0,87 тарифну ставку * 2/3 - 40,77 суму оплати.

З листопада 2003
року тарифна ставка ОСОБА_1збільшилася до 1,02 гривні за 1
годину, таким чином тарифна ставка з листопада 2003 року по грудень 2006 року становить 1,02 грн. за 1 годину,
кількість днів простою з листопада 2003
року по грудень 2006
року складає 38 9 днів.
Розмір суми, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 за весь час простою тобто з листопада
2003 року по
грудень 2006 року
становить 1866,87 грн. ( 389 днів простою * 8 годин * 1,02 тарифну ставку * 2/3 -24 9,29 суму оплати.

Таким
чином, на підставі наведених розрахунків за час простою не з вини працівника за
період з 2003 року по 2006 рік з
відповідача на користь ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути суму, в
розмірі 2123,06 грн.
Оскільки справляння і сплата податку з громадян є обов'язком роботодавця та
працівника, вище розрахована сума зазначена без утримання прибуткового податку
та інших обов'язкових платежів.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 209,
212-215, 294 ЦПК України, ст.
ст. 34, 113 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року, суд, -

вирішив :

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат»
на користь ОСОБА_1за час простою не з вини працівника за 2003-2006 роки суму в
розмірі 2123,06 грн.,  яка зазначена без утримання прибуткового

податку та інших
обов'язкових платежів.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» 51 грн.
судового збору у доход держави.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь ДП Судовий інформаційний центр 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

На рішення суду може бути подана заява.
про апеляційне оскарження протягом 10
днів у Апеляційний суд Херсонської області через Дніпровський районний суд
м. Херсона.