Справа №2-58 2007рік
2007 року Новоазовський районний суд Донецької області у складі:
судді                                                                                  Кацаренко І.О.,
секретарі,                                                                                              Пічморзі
позивача                                                                                          ОСОБА_1,
позивача адвоката                                                 ОСОБА_2,
відповідача-                                                      Дейнека
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новоазовську
цивільну справу
обмеженою відповідальністю «СИНДБАД»
(далі - ТОВ «Синдбад»)
про стягнення суми за договором позики,
06.10.2006 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В
обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що вона 08.10.2003 року за
договором позики надала ТОВ «Синдбад»
72 тис. гривень для виробничих потреб товариства.
позики вона повинна була передати позичальнику, тобто ТОВ «Синдбад»,, 72 тис. грн.
готівкою, а позичальник, в свою чергу, повинен був повернути їй таку ж саме
суму грошових коштів до 25.12.2003 року без виплати відсотків за використання
договору позики, вона передала в термін з 08.10.2003 року по 15.10.2003 року
тобто напередодні дати повернення суми позики, вона, не отримавши ні частки
грошей, ні всієї суми, письмово звернулася до ТОВ «Синдбад» з проханням повернути суму позики, але до дня подачі
позову до суду не отримала грошей, і тому вимушена була звернутися в суд з
договору позики від 08.10.2003 року, понесені нею судові витрати - 630 грн. за
правову допомогу, 715,29 грн. судовий збір і 30 грн. витрати з
інформаційно-технічного забезпечення.
В судовому
засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх. При
цьому пояснила, що вона у 2003 році працювала комерційним директором ТОВ «Синдбад». її чоловік
директором цього товариства і одним з його засновників. Товариство було
«молоде», потребувало постійної наявності капіталу, бо треба було налагоджувати
виробництво. Тому ТОВ
«Синдбад» залучало інвесторів, які надавали товариству
позики за умови5, безпроцентного повернення сум позики товариством. Засновники,
члени товариства надавали товариству такі позики. У .неї у жовтні 2003 року
була можливість надати * позику товариству, і тому вона на прохання свого
чоловіка ОСОБА_3, який на той час був директором ТОВ «Синдбад», погодилася
надати товариству безпроцентну позику у розмірі 72 тис. грн. за договором,
однак змогла внести до каси товариства з 08.10.2003 року до 15.10.2003 року
задовольнити її позов в повному обсязі, бо зазначена сума була нада'на нею у
касу товариства для налагодження виробництва, і вона має всі підстави требувати
повернення їй грошей за договором безпроцентної позики.
Представник відповідача Дейнека НО.
в судовому засіданні позов до них ОСОБА_1 не визнала, зазначивши при цьому,
що у ТОВ «Синдбад» нема
примірника договору позики між позивачем і ТОВ «Синдбад» про надання позики від 08.10.2003 року,
колишній директор ТОВ «Синдбад»
ОСОБА_3. і ОСОБА_1. є подружжям, і гроші могли не 'передаватися позивачем
товариству «Синдбад», а
документи, які надала позивач суду, не є доказами обгрунтованості її позовних
вимог до відповідача. При цьому представник відповідача в судовому засіданні
відзначила, що дійсно згідно поновлених даних касових операцій за 2003 рік
знайшов підтвердження факт передачі 55 тис. 104 грн.. 47 коп. ОСОБА_1 ТОВ «Синдбад», але на яких саме
умовах передавалися ці суми, невідомо, і чи передавалася ця сума ТОВ «Синдбад» саме, як позика,
теж невідомо. Просила в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовити.
Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно договору безвідсоткового займу від 08.10.2003
року (а.с. 15), позивач надала ТОВ «Синдбад» в особі його директора ОСОБА_3 у
позикодавцеві протягом 5 банківських днів від дня витребування суми останнім. Срок дії договору
закінчувався 25 грудня 2003 року, і до цієї дати позичальник зобов'язувався
повернути всю суму позики позикодавцю в повному обсязі. Позикодавець позичав 72
тис. грн. готікою позичальнику на основі повернення без стягнення відсотків за
тимчасове користування грошима.
Згідно  колій   квитанцій
до  прибуткових  касових
ордерів  №125   від 08.10,2003, №127 від 09.10.2003, №130 від
10 10.2003, №133 від 14.10.2003 і №135 від 15.10.2003 року, позивач внесла до
Показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. і ОСОБА_6. В
судовому засіданні підтвердили обгрунтованість позовних вимог позивача.
Так, свідки ОСОБА_3. і ОСОБА_6. пояснили суду, що вони
вносили до каси ТОВ .«Синдбад»
у 2002-2003 році гроші готівкою з тим, щоб товариство мало змогу налагодити
виробництво і одержувати прибутки. При цьому ОСОБА_6. пояснював, що він
частково після численних звернень до керівництва ТОВ «Синдбад» отримав свої
гроші, а решта так і не отримав, бо йому роз'яснювали весь час, що підприємство
у скрутному становищі.
яка працювала у ТОВ «Синдбад»
з січня 2003 року по січень 2004 року головним бухгалтером, підтвердила, що
отримувала у жовтні 2003 року від ОСОБА_1 гроші готівкою, які передавалися до
каси товариства. Суму певно не назве, бо не пам'ятає, але впевнена, що було це
декілька разів і суми були великі. ОСОБА_1. говорила, що це поповнення статутного
фонду товариства, але це її, ОСОБА_4, не обходило, вона перелічувала гроші і
розписувалася в прибуткових касових ордерах, відповідаючи за збіг суми готівкою
і суми, зазначеної в прибутковому касовому ордері. їй відомо було, що
засновників ТОВ «Синдбад» на той час було
троє, вони також вносили гроші8 готівкою до каси товариства. Гроші витрачалися
на видачу зарплати працівникам товариства, на налагодження лінії Іля
виробництва тари тощо. Частина готівки (
перераховувалася на розрахунковий рахунок товариства, решта - на оплату
праці залученим спеціалістам. Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала, що
підписи на квитанціях до прибуткових касових ордерів, які підтверджують
приймання готівки від ОСОБА_1 у жовтні 2003 року, належать їй, ОСОБА_4.
Свідок ОСОБА_5, яка працювала касиром у ТОВ «Синдбад» з липня 2003, року по
вересень 2004 року, підтвердила, що виписувала квитанції до прибуткових касових
ордерів у жовтні 2003 року щодо передачі ОСОБА_1 до каси ТОВ «Синдбад» готівкою
грошей і приймала до каси ці гроші. Суму переданих грошей вона не пам'ятає, але
пам'ятає, що вносилися тисячі. Квитанції до прибуткових касових ордерів у всіх
п'яти випадках виписувала вона, ОСОБА_5, і
підписи в усіх випадках її. ОСОБА_1. вносила у жовтні 2003 року безпроцентну
позику, і саме так вона як касир зазначала у квитанціях.
При вирішенні справи суд користується нормами ЦК ЦК України в новій
редакції, оскільки спірні правовідносини між сторонами хоча і виникли до
прийняття новогр цивільного кодексу, але є триваючими і тривають до дня
розгляду справи по суті.
України, за договором позики позикодавець передає позичальникові у
власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими  ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 зазначеного цивільного кодексу, договір „
позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від
Згідно ст. 1049 зазначеного цивільного кодексу,
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,
що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики,
може бути повернена позичальником достроково,, якщо інше не встановлено
На підставі викладеного суд вважає, що позивачем доведена обгрунтованість
її позовних вимог, оскільки нею при укладанні договору позики додержана форма договору;
письмові матеріали справи підтверджують факт надання позики ТОВ «Синдбад», і цей факт
підтвердився і показаннями свідків, даних в судовому засіданні. Крім того, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 доведений також, крім перелічених вище доказів, також
і визнанням представником відповідача того факту, що навіть згідно поновленої
ОСОБА_1 (а.с 78-96). Посилання представника позивача на те, що невідомо, які
саме це суми, а також посилання на певні норми статуту ТОВ «Синдбад» суд вважає
недоцільними, оскільки, на думку суду, позикодавець перед укладанням договору
позики не повинен знайомитися з статутним документом позичальника і вимагати
від останнього звітів, куди і яким чином витрачаються кошти, які він,
позикодавець, позичів позичальнику.
На підставі ст.ст. 79,81,88 ЦПК України з відповідача на
користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати згідно квитанцій на
а.с.7,8 і довідок на а.сЛ2,12-а,112 загальною сумою 1375,29 грн.
Керуючись  ст.ст. 10,60,61,79,81,88,209,213-215  ЦПК
України,   ст.ст. 14-
ЦК України, суд
обмеженою відповідальністю «Синдбад»   про стягнення суми за договором позики
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю
Новоазовського району Донецької області, вул.Заводська,3, ідентифікаційний код
чотириста двадцять дев'ять) гривень 23 копійки.
Стягнути з ТОВ «Синдбад»
на користь ОСОБА_1. понесені судові витрати у сумі 1375 (одна тисяча триста
сімдесят п'ять) грн. 29 коп. (судовий збір 715,29 грн., витрати з
інформаційно-технічного забезпечення 30 грн., витрати на правову допомогу 630
На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області
протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення, яка
подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Рішення набуває
законної сили після закінчення строку на подачу заяви про апеляційне оскарження
рішення, якщо заяву не було подано.