районний суд Полтавської області
Справа № 2-267
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

9 листопада 2007 року.   Машівський районний суд Полтавської області

у складі:          головуючого-судді
ДРОБОТЕНКО Ю.Б.

при секретарі
ТКАЧ Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Машівка справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення  боргу за договором позики,-

В С Т А Н О
В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з
позовом  до відповідача  ОСОБА_2 про стягнення  боргу та відсотків за прострочення боргу,
мотивуючи свої вимоги наступним:

27 лютого  2002 року ОСОБА_2 взяла у нього згідно
розписки в борг 2500 ( дві тисячі п'ять сот доларів США) під п'ять відсотків
місячних, строком на три місяці.

Між ним та відповідачем був укладений договір позики, передбачений ст. 374
ЦК України ( 1963 року).

На підтвердження договору позики
грошей відповідач написала йому розписку від 27.02.2002 року, що посвідчує
отримання ОСОБА_2 вказаної грошової суми.

У вказаний строк відповідач борг не повернув. На  його неодноразові прохання про добровільну
сплату боргу сплатити всю суму боргу відмовилась, мотивуючи відсутністю коштів.

Станом на лютий місяць 2007 року відповідач повернув тільки 1900  доларів США. Решту суму боргу повертати
відмовляється, мотивуючи відсутністю коштів, що не відповідає дійсності.
ОСОБА_2 є  приватним підприємцем, тільки
за останній час побудувала в смт. Машівка приміщення магазину, купила легковий
автомобіль.

Відповідач заборгувала йому тільки по відсотках  місячних (5 %) 7625 доларів США ( за
2002,2003,2004,2005,2006 роки та за січень -травень 2007 року - відповідно (
200+1500+1500+375 = 7625 доларів США).

Таким чином, відповідач повинен повернути йому 600 доларів США,
неповернутої частини позики та 7625 доларів США ( відсотки місячних). Крім
цього, боржник повинен повернути борг з врахування інфляції за весь час
прострочення.

В судовому засіданні позивачОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених в позовній заяві, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг в
сумі  600 доларів США та відсотки в
розмірі 7625 доларів США, пояснивши, що в лютому 2007 року він отримав останній
внесок в сумі 100 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, вказавши, що борг з відсотками в сумі
2895доларів США вона повернула позивачеві в
травні 2002 року. Між ними, на думку відповідача, не укладався договір
позики, на який посилається позивач і до того ж він не є кредитною установою і
не мав права давати кошти в борг під відсотки.
Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення до суду, оскільки він минув 27 травня 2005 року.

Вислухавши  сторони, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 374 ЦК
(1963 року) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій
стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і
якості.

Договір позики вважається укладеним
у момент передання грошей або речей.

Згідно зі ст. 375 ЦК (1963 року) договір позики укладається в письмовій
формі.

Суд вважає доведеним той факт, щоОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 суму
грошей, еквівалентну  2500 доларів США, про що свідчить розписка,
складена ним 27.02.2002 і згідно з якою гроші повинні бути повернуті до 27.05.2002 року.

Відповідач визнала факт отримання нею грошей у
борг у сумі 2500 доларів
США,
а також те, що розписка від 27..05.2002 написана нею особисто та нею підписана.

Таким
чином, зібрані у справі докази з усією повнотою свідчать про те, що між
сторонами укладено договір позики на суму 2500 доларів США.

Відповідно до ст. 216 ЦК
(1963 року) зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо боржник видав кредитору
в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання,
повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця свідчить про
те, що боргове зобов'язання не припинено.

Доводи відповідача про те, що борг
нею повністю повернутий у термін, обумовлений розпискою, не
підтверджені належними доказами відповідно до
ст. 60 ЦПК України.

Судом встановлено і це не
заперечується позивачем, що ОСОБА_2 повернула йому суму боргу еквівалентну 1900
доларам США, а суму еквівалентну 600 доларів США відповідач не повернула, а
тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми
еквівалентної 600 доларам США є правомірними.

Що стосується стягнення з відповідача
суми еквівалентної 7625 доларів США (5% місячних від отриманої суми),   то відповідно до ст. 170 ЦК України ( 1963
року) - проценти по грошових та інших зобов'язаннях не допускаються, за
винятком операцій кредитних установ, зобов'язань по зовнішній торгівлі та в
інших випадках, зазначених у законі. Стягнення відсотків за договором позики
діючим на той час законодавством передбачено не було, а отже вимоги позивача в
цій частині безпідставні.

Разом з тим , відповідно
до  п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, -
правила ЦК України  про позовну давність
застосовуються до позовів,  строк
пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до
набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 71 ЦК ( 1963 року)
загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено,
встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності
відповідно до ст. 76 ЦК ( 1963 року) починається з дня виникнення права на
позов, тобто в даному випадку з 27 травня 2002 року.

Позивачем не підтверджено належними
доказами той факт, що строк позовної давності переривався відповідно до ч. 2
ст.79 ЦК України ( 1963 року), а тому суд, аналізуючи докази по справі,
приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки
встановлений законом строк позовної давності закінчився 27 травня 2005 року

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 71,76,79,170,
216,374,375 ЦК
України, п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень цивільного Кодексу України, ст.ст. 10,60,212,213,215,218  ЦПК України, суд -

В  И  Р
І  Ш  И  В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення  боргу за договором
позики, - в і д м  о в и т и.

Заява про апеляційне
оскарження рішення суду   може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Полтавської області на протязі двадцяти днів після
подання  заяви про апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ:  ( підпис)

Копія вірна: Голова Машівського
районного суду
Ю.Б.ДРОБОТЕНКО