Справа № 2-2279
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08
червня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючій судді Цалко А.А., при секретарі Єршовій Я.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства Ялтинський морський торговельний порт, третя
особа виконуючий обов'язки начальника Державного підприємства Ялтинський
морський торговельний порт Фонбаров Олександр Наумович про скасування наказу
про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и
в:

Позивач,
уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, просить суд визнати
незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки начальника ДП Ялтинський
морський торговельний порт Фонбарова О.Н. № 161/л від 04 квітня 2007 року про
його звільнення з посади заступника начальника порту по експлуатації і поновити
його на роботі на раніше займаній посаді з 05 квітня 2007 року, а також
стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги
мотивовані тим, що наказом начальника ДП Ялтинського морського торговельного
порту № 97/л від 20 травня 2003 року він був призначений на посаду заступника
начальника порту по експлуатації. Наказом № 52/л від 30 січня 2007 року він був
звільнений з займаної посади по п. 3 ст. 40 КЗпП України. Будучі незгодним з
наказом про звільнення, він звернувся до Ялтинського міського суду з позовом
про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час змушеного
прогулу та моральної шкоди. Рішенням Ялтинського міського суду від 30 березня
2007 року його позовні вимоги були задоволені частково. В зв'язку з цим,
наказом начальника ДП Ялтинського морського торговельного порту № 150/л від 02
лютого 2007 року був скасований наказ про його звільнення та він поновлений на
займаній посаді заступника начальника порту по експлуатації з 12 лютого 2007
року. Однак, наказом в.о. начальника порту № 161/л від 04 квітня 2007 року він
знову був звільнений з займаної посади з тих же підстав - по п. 3 ст. 40 КЗпП
України. Вказаний наказ він вважає незаконним і підлягаючим скасуванню з
наступних підстав. За період його праці на займаній посаді до нього не
застосовувалися ні міри дисциплінарного стягнення, ні заходи суспільного
впливу. Ці обставини були встановлені судом при розгляді його первісного позову
про поновлення на роботі. Зокрема, в рішенні суду зазначено, що підстав для
його звільнення по п. 3 ст. 40 КЗпП України у адміністрації порту не було, тому
що раніше до нього не застосовувалися міри дисциплінарного стягнення.
Незважаючи на те, що адміністрації порту було відоме про допущене порушення при
його звільненні по п. 3 ст. 40 КЗпП України, знову був виданий наказ про його
звільнення по тим же підставам. В самому наказі немає відомостей про те, що він
раніше притягувався до якої-небудь відповідальності за порушення трудової
дисципліни і допустив їх знову.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Представник
відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

Третя
особа у судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи
повідомлений завчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням
розглядати справу у його відсутність.

Суд,
заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 06 травня 1975 року на підставі наказу № 222-л ОСОБА_1 був
прийнятий на посаду матроса 1 класу Ялтинського морського торговельного порту.

Наказом
№ 97/л від 20 травня 2003 року ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника
начальника порту по експлуатації.

Згідно
наказу № 52/л від 30 січня 2007 року «Про дисциплінарне стягнення», ОСОБА_1 був
звільнений з посади заступника начальника порту по експлуатації за систематичне
невиконання обов'язків на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Датою звільнення
було вказано - по виходу з відпустки.

Крім
того, наказом № 70/л від 09 лютого 2007 року ОСОБА_1 знов був звільнений вже з
12 лютого 2007 року з займаної посади за систематичне невиконання обов'язків на
підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Будучі незгодним
з вищезазначеними наказами, позивач звернувся до Ялтинського міського суду з
позовом про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час змушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 30 березня 2007 року його позовні вимоги були
задоволені частково. Визнані незаконними та скасовані оскаржувані накази,
ОСОБА_1 поновлений на роботі в ДП Ялтинський морський торговельний порт з 12
лютого 2007 року на колишній посаді, з ДП Ялтинський морський торговельний порт
на користь ОСОБА_1 стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 7029 гривень, та також моральна шкода в сумі 30000 гривень. Рішення в
частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за 1 місяць в сумі 4686 гривень підлягало негайному виконанні.

В зв'язку з
прийнятим судом рішенням, наказом начальника ДП Ялтинського морського
торговельного порту № 150/л від 02 квітня 2007 року був скасований наказ про
звільнення ОСОБА_1 та він поновлений на колишній посаді заступника начальника
порту з експлуатації з 12 лютого 2007 року.

Наказом в.о. начальника
Ялтинського морського торговельного порту № 161/л від 04 квітня 2007 року
ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади по п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Суд вважає, що
наказ про звільнення позивача був прийнятий незаконно з наступних підстав.

Пунктом 3 статті 40 КЗпП України
передбачена можливість розірвання трудового договору за ініціативою власника у
разі систематичного порушення працівником трудової і фінансової дисципліни.
Звільнення по даній підставі можливе, якщо до працівника раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Разом з
тим, як було встановлено судом, ніяких заходів дисциплінарного стягнення, окрім
двох звільнень, до ОСОБА_1 не застосовувалось, отже і підстав для його
звільнення по п. 3 ст. 40 КЗпП України не було.

З
моменту поновлення позивача на посаді з 02 квітня до його звільнення - 04
квітня 2007 року ніяких наказів про дисциплінарні стягнення не було, тому і
підстав для його звільнення по п. 3 ст. 40 КЗпП України не було.

Згідно
ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник
повинен бути поновлений на колишній роботі органом, що розглядає трудовий спір.
При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий
спір, одночасно ухвалює рішення про виплату працівнику середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Середня
заробітна плата позивача складає 4686 гривень, а не 3550 гривень, тому що це
було встановлено рішенням Ялтинського міського суду від 30 березня 2007 року і
не змінилось за два місяці.

Таким
чином, оскільки судом було встановлено, що позивач був звільнений незаконно і
повинен бути поновлений на раніше займаній ним посаді, з відповідача на його
користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто
з 05 квітня 2007 року по 08 червня 2007 року. Розмір середнього заробітку
позивача за вказаний період складає 9996 гривень 80 копійок.

Оскільки
позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави також підлягає
стягненню судовий збір в сумі 99 гривень 96 копійок і витрати по
інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи в сумі 30 гривень.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 40 п. 3, ст. ст. 147, 149, 232, 235
КЗпП України,

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки начальника Державного
підприємства Ялтинський морський торговельний порт Фонбарова О.Н. № 161/л від
04 квітня 2007 року про звільненняОСОБА_1 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

ПоновитиОСОБА_1
на роботі в Державному підприємстві Ялтинський морський торговельний порт з 05
квітня 2007 року на колишній посаді заступника начальника порту з експлуатації.

Стягнути
з Державного підприємства Ялтинський морський торговельний порт на
користьОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9996
(дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто шість) гривень 80 копійок.

Стягнути
з Державного підприємства Ялтинський морський торговельний порт на користь
держави судовий збір в розмірі 99 (дев'яносто дев'ять) гривень 96 копійок і витрати
по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи в сумі 30 гривень.

Рішення
в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один
місяць в сумі 4686 (чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) гривень підлягає
негайному виконанню.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду АРК через
Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-296
Цивільного процесуального кодексу України.

СУДДЯ