У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

02 листопада 2007 року
м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Сосницького районного суду від 26 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської області від 23 березня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ДП “Чернігівський облавтодор ВТ “Державна акціонерна
компанія “Автомобільні дороги України” про визнання акту розслідування
нещасного випадку на виробництві від 17 травня 2006 року недійсним, визнання
акту повторного розслідування нещасного випадку на виробництві від 16 червня
2006 року частково недійсним, стягнення одноразової допомоги з тимчасової
непрацездатності при травмі на виробництві та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 травня
2006 року, відповідно до наказу, вона виконувала малярні роботи на 73 км а/д Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч. Так вона
здійснювала побілку зупиночного павільйону, для чого їй була видана
драбина, однак не видано засобів індивідуального захисту і не проведено
відповідного інструктажу. Коли вона здійснювала побілку верхньої частини
павільйону та раптово впала з драбини внаслідок чого отримала тілесні
ушкодження. По даному факту комісія провела
перевірку та склала акт розслідування нещасного випадку від 17 травня
2006 року, в якому не були відображені порушення трудового законодавства з боку
відповідача. Тому вона змушена була звернутися зі скаргою на адресу комісії, однак відповіді так і не отримала, тоді вона
звернулася до територіального управління Держпромгірнагляду в Чернігівській
області зі скаргою на необ'єктивність комісії по розслідуванню нещасного
випадку. 16 червня 2006 року було складено акт повторного розслідування нещасного
випадку, який також був складений з порушенням вимог чинного законодавства, що
свідчить про те, що комісією відповідача умисно приховуються обставини
нещасного випадку. Відповідач виконує лише свій обов'язок по відшкодуванню
втраченого заробітку шляхом оплати лікарняних, але виплачувати одноразову
допомогу відмовляться. Просила визнати акт розслідування
нещасного випадку від 17 травня 2006 року недійсним та акт про нещасний випадок на виробництві від 16 червня 2006 року,
складеного комісією по розслідуванню нещасних випадків на виробництві філії
“Сосницька ДЕД”, по факту її виробничої травми недійсним, та зобов'язати
комісію скласти новий акт, стягнути з відповідача на її користь  1 287 грн. 72 коп. у рахунок
відшкодування невиплаченої одноразової допомоги та 5 000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка частково змінила позовні вимоги і просила визнати акт № 1 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом (форми Н-1) від 17 травня 2006 року та акт
розслідування нещасного випадку (форми Н-5) від 17 травня 2006 року, складених
комісією по розслідуванню нещасних випадків на виробництві недійсним; визнати
акт № 2 повторного розслідування нещасного випадку, який пов'язаний з
виробництвом (форми Н-1) від 16 червня 2006 року та акт повторного
розслідування нещасного випадку (форми Н-5) від 16 червня 2006 року в частині
порушення п. 3.8. Інструкції з охорони праці № 7 для маляра працівником ОСОБА_1
недійсним та стягнути з відповідача на її
користь 1 287 грн. 72 коп. у рахунок відшкодування невиплаченої
одноразової допомоги та 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Сосницького районного суду від 26 грудня 2006 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23 березня 2007 року,
позов задоволено частково. Визнано недійсними акт № 1 про нещасний випадок,
пов'язаний з  виробництвом (форми Н-1) від 17 травня 2006 року та акт
розслідування нещасного випадку (форми Н-5) від 17 травня 2006 року, складених
комісією по розслідуванню нещасних випадків на виробництві філії Сосницька ДЕД
по факту виробничої травми працівника ОСОБА_1, що мала місце 14 травня 2006
року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 901 грн. 40 коп. у рахунок
відшкодування одноразової допомоги при настанні нещасного випадку, 300 грн. у
рахунок відшкодування моральної шкоди, 15 грн. 85 коп. витрати, пов'язані з
явкою представника позивача до суду та 270 грн. витрати на правову допомогу. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені рішення суду,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Касаційна скарга необґрунтована. Доводи скарги висновків суду не
спростовують. Передбачених законом підстав неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм процесуального права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини 3, частинами 4, 5 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП “Чернігівський облавтодор ВТ
“Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” про визнання акту
розслідування нещасного випадку на виробництві від 17 травня 2006 року
недійсним, визнання акту повторного розслідування нещасного випадку на
виробництві від 16 червня 2006 року частково недійсним, стягнення одноразової
допомоги з тимчасової непрацездатності при травмі на виробництві та
відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                      В.І. Гуменюк