У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції,
ОСОБА_2про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на
спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_1. на рішення апеляційного суду
Житомирської області від 15 травня 2007 року,

встановила:

У вересні 2006 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що у 2003 році помер
її свекор  ОСОБА_3, якому на праві
власності належало 63/100 частини АДРЕСА_1. Зазначала, що оскільки її чоловік
ОСОБА_4, син померлого ОСОБА_3, фактично вступив в управління спадщиною,
розпорядився нею, доглядав будинок, забрав майно батька, просила встановити
факт прийняття ним спадщини. Вказувала, що 29 березня 2006 року ОСОБА_4 помер і
вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, просила визнати право власності
на спадкову частину будинку.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19
лютого 2007 року позов задоволено частково. Встановлено факт прийняття
спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, його
сином ОСОБА_4, визнавши за ним право власності на 31,5/100 частини АДРЕСА_1 з
належною до нього часткою господарських будівель. В решті позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з відповідача витрати на інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та судовий збір в сумі 51 грн.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 15 травня
2007 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської
області від 19 лютого 2007 року скасовано та постановлено нове рішення, яким в
позові відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1    просить скасувати рішення апеляційного суду
Житомирської області від           15 травня
2007 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не    може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для його обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 травня           2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк