Справа № 2 -25/2007
(№2-637/2006)
РІШЕННЯ
Іменем
України

20 лютого 2007 року                                                                       Яготинський районний суд

Київської області у складі: головуючого судді Литвин Л.І. при секретарі Коряк О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Яготин Київської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та
додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, та за зустрічною позовною
заявою до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати
аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в котрій
вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 1997 року, після чого
шлюб було розірвано. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей, дочка ОСОБА_4,
яка на даний час досягла повноліття, та син ОСОБА_3. Діти весь час проживали з
матір'ю, а відповідач проживав однією сім'єю з іншою жінкою за адресою:
АДРЕСА_1. Після розлучення відповідач не надавав ніякої допомоги на утримання
дітей, в зв'язку з чим за рішенням Яготинського районного суду від 1 грудня 1997 року з нього
було стягнуто аліменти. 16
липня 1997 року на
підставі виконавчого листа НОМЕР_1 було
відкрито виконавче провадження. Проте, до 1
травня 1999 року
останній жодного разу не сплатив аліментів. На початку березня 1999 року відповідач
запропонував позивачці поділити в рівних
частках побудований під час шлюбу будинок АДРЕСА_1, мотивуючи це тим, що хоче подарувати свою половину дітям в
рахунок сплати аліментів .
Після цього, вони звернулися до нотаріальної контори та отримали там
свідоцтво про право власності НОМЕР_2.
Позивачка уклала угоду з відповідачем лише за вказаної умови, оскільки у
противному випадку вона б могла звернутися до суду та з врахуванням тих
обставин, що на її утриманні залишилося двоє неповнолітніх дітей, а відповідач
не приймав ніякої участі у будівництві будинку, вона б за законом набула право на
більшу частку у спільному майні. Відповідач весь час запевняв, що переоформить
право власності на будинок на дітей, що він не претендує на будинок та
проживати там не буде, що він залишає свою частку у цьому майні дітям взамін
коштів необхідних на їх утримання, а також просив відкликати виконавчий лист
про стягнення аліментів, в зв'язку з чим позивачка звернулася до виконавчої
служби з заявою про повернення виконавчого листа без виконання. Останній
неодноразово заявляв у присутності сторонніх осіб та дітей про те, що залишає
будинок дітям в рахунок коштів на їх утримання. За період з 16 липня 1997 року до березня 2003 року відповідач
сплатив аліменти лише двічі, в розмірі 500
та 700 гривень,
та більше не приймав ніякої участі в утриманні дітей, та зовсім не цікавився їх
долею. На підготовку до вступу доньки до ВУЗу
та на її навчання позивачка, працюючи вчителем, витратила 8556 гривень. Син ОСОБА_3 на даний час навчається в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спонсорські внески батьків
становлять щомісяця 10 гривень.
Крім цього, останній вивчає на платних курсах автосправу. Плата за 1 -й семестр
склала 145 гривень.
Додаткові витрати позивачки на навчання сина на момент звернення до суду
становили 435 гривень.
15 серпня 2006 року відповідач
повідомив позивачці, що має намір проживати в будинку та переоформляти право
власності на будинок не буде. В зв'язку з такими обставинами позивачка 20 вересня 2006 року звернулася
до ДВС у Яготинському та Згурівському районах та виконавче провадження було
поновлено, а відповідачеві був нарахований борг за три попередніх роки, що
станом на 11 жовтня 2006 року становив 5279 гривень 77 копійок.
Враховуючи вказане, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь
неустойку із вказаної суми боргу в розмірі 25174 гривні 88
копійок, а також додаткові витрати на навчання сина в розмірі 435 гривень.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про звільнення від сплати
заборгованості по аліментах, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка не пред'явила
виконавчий лист до виконання без поважних причин, а відповідач весь час
сплачував аліменти добровільно.

Позивачка та її
представник в судовому засіданні збільшили вимоги позову та просили стягнути з
ОСОБА_2 неустойку в розмірі 1%
від суми боргу за кожен день
прострочення сплати аліментів на сина Сергія, виходячи із суми боргу 5279,77 грн., за період 11 жовтня 2006 року по 20 лютого 2007 року. Крім цього, позивачка та її представник пояснили, що за
теоретичне вивчання автосправи сином
Сергієм, позивачка вже сплатила 580 гривень та за практичні зайняття,
що включають витрати на бензин, остання сплатила 340 гривень, а тому позивачка просить стягнути з відповідача 435 гривень
додаткових витрат на утримання сина. Проти зустрічного позову позивачка та її
представник заперечували, мотивуючи це тим, що позивачка не пред'являла
виконавчий лист до виконання з поважних причин, так як батько дітей запевняв
її, що залишить будинок дітям. Протягом
багатьох років останній не надавав їй ніякої допомоги на утримання дітей,
мотивуючи це тим, що дітям буде належати його частка у вказаному майні.
Відповідач не проявляв також ніякого інтересу до будинку, не проживав там, а
коли позивачка провадила в будинку ремонт, то переконував позивачку, що цей
ремонт вона робить для дітей, оскільки він претендувати на будинок не буде,
давав поради про прискорення ремонтних робіт. Позивачка відкликала виконавчий
лист тільки за умов подальшої передачі відповідачем права власності на будинок
дітям. Проте, коли діти виросли, а вартість нерухомості значно зросла, останній
відмовився від своїх намірів, вимагає від
позивачки гроші для купівлі квартири.

Представник відповідача просив в позові відмовити,
оскільки відповідач сумлінно виконував свої батьківські обов'язки та щороку,
щомісячними платежами, в цілому, передавав позивачці 2000 гривень на
утримання сина та 1000 гривень
на дочку. Дані обставини підтверджуються тим, що позивачка не пред'являла лист
до виконання та відкликала його. Ствердження позивачки про намір відповідача
передати належну йому частку у будинку дітям спростовуються наявністю угоди про
поділ будинку. Нарахування боргу в сумі 5 279 гривень 88 копійок є сумнівним, оскільки
виконавча служба видала перед тим довідки про інший розмір заборгованості та
взагалі про його відсутність. Крім цього, ОСОБА_2 ніде не працює, що є «тяжкою
обставиною». Оскільки позивачка не пред'являла виконавчий лист до виконання без
поважних причин, просив звільнити останнього від сплати заборгованості, а у
первісному позові відмовити.

Перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши
докази, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення частково, а в задоволенні зустрічного позову необхідно
відмовити.

Так, доводи
позивачки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження в показах свідка
ОСОБА_5, з котрих
вбачається, що відповідач не надавав матеріальної
допомоги дітям та мотивував це тим, що в нього немає грошей, та він
залишає будинок дітям в рахунок аліментів, про що неодноразово говорив їй
особисто при зустрічах. Останній ніколи не цікавився своїми дітьми, та навіть
не привітав свою дочку із закінченням школи, хоча остання закінчила школу із
золотою медаллю.

З показів свідка
ОСОБА_6 вбачається, що вона була неодноразово у гостях у відповідача, коли він
проживав з новою сім'єю. ОСОБА_2 пояснював, що не надає матеріальної допомоги
дітям оскільки залишив їм будинок. Під час проведення позивачкою ремонту,
відповідач питав чого вона зволікає з
роботами та запевняв при цьому, що на будинок він претендувати не буде.

З показів свідка
ОСОБА_7 та аналогічних показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що їх батько ОСОБА_2
після розлучення майже не цікавився їх життям. Останні декілька років навіть не
привітав їх з днем народження. Батько не надавав допомоги на їх утримання, не
купляв ніяких речей, не допомагав дочці, коли вона навчалася у ВУЗІ, не надавав
їй ніякої допомоги та залишив поза увагою закінчення нею школи. Весь тягар
матеріального забезпечення сім'ї був покладений на матір. Відповідач умовив
позивачку поділити будинок в рівних частках, оскільки мав намір переоформити на дітей право власності на належну
йому частку .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона
очолює виконавчу службу та їй відомо, що ОСОБА_2 після відкриття виконавчого
провадження ніде не працював, ухилявся від сплати аліментів, не
працевлаштовувався, та у виконавчому провадженні є тільки дві квитанції про сплату ним аліментів. За заявою позивачки
виконавчий лист їй було повернуто без виконання, відповідач при цьому
говорив, що між колишнім подружжям існує якась домовленість. Виконавчою службою
були видані помилково довідки про відсутність заборгованості по аліментах у
ОСОБА_2 та про суму заборгованості в розмірі 2943 гривні. Перша довідка була видана помилково, оскільки
виконавчою службою не було враховано, що виконавчий лист повертався без
виконання. Сума боргу в довідках, які виконавча служба в подальшому просила
визнати недійсними, була нарахована без врахування даних відділу статистики про
середній заробіток за кожний місяць, що є також помилкою.

Аналогічні
покази в судовому засіданні показам свідка ОСОБА_9 дала свідок ОСОБА_10.

З показів свідка
ОСОБА_11 видно, що відділом статистики за запитом виконавчої служби та по
заявах громадян видаються довідки про середньомісячну заробітну плату в
Яготинському районі для подальшого нарахування аліментів. Причому раніше ДВС та
громадянам видавалися довідки про розмір середнього заробітку за рік чи інший
період, а також про розмір середнього заробітку за кожний місяць. При цьому,
середній заробіток обліковується за даними
про заробіток всіх працюючих громадян в районі.

З копії
свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6), видно, що сторони розірвали шлюб 25 лютого 1997 року, а з копії
свідоцтв про народження (а.с.8,9) видно, що вони мають неповнолітню дитину сина
ОСОБА_3, а дочка ОСОБА_4 на даний час
досягла повноліття.

З копії
свідоцтва про право власності НОМЕР_2 та витягу з реєстру (а.с.10,11) вбачається, що
на підставі ст., 22 КрШС
України та на підставі заяв подружжя, за кожним з них 10 березня 1999 року було
нотаріально посвідчено право власності на
1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

З матеріалів виконавчих проваджень
від 15 грудня 1998 року та від 11 жовтня 2006 року вбачається,
що на підставі виконавчого листа НОМЕР_3 про стягнення з відповідача аліментів
на утримання дітей в розмірі 1/3
частини його доходу було відкрито виконавче провадження. З розписок ОСОБА_1
від 24 лютого 2000 року та від 1 травня 1999 року вбачається,
що позивачка отримала від відповідача аліменти на дітей в розмірі 500 та 700 гривень, та дані
про стягнення ще будь - яких сум
з ОСОБА_2 у провадженні
відсутні. З березня 2003
року ОСОБА_1 звернулася до виконавчої служби про повернення виконавчого
листа без виконання та виконавчий лист було повернуто. 11 жовтня 2006 року ОСОБА_1
знову пред'явила виконавчий лист до виконання та 11 жовтня 2006
року було відкрито виконавче провадження. В листопаді та жовтні відповідач
перерахував в рахунок сплати аліментів 243
гривні 14 копійок.
З довідок ДВС ІНФОРМАЦІЯ_2
про розмір заборгованості по аліментах видно, що виконавча служба просила визнати недійсними довідки ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки заборгованість була нарахована без врахування даних
відділу статистики про середній заробіток за кожен місяць, а розмір
заборгованості з рахуванням довідки відділу статистики у Яготинському районі НОМЕР_4 за період з
жовтня 2003 року по 11 жовтня 2006 року в дійсності
становить 5279 гривень 77 копійок.

З копій
квитанцій до прибуткового касового ордеру від 2 червня 2006
року, від 10 жовтня 2006 року, від 15 вересня 2006 року та від 14 грудня 2006 року (а.с. 14,88) видно, що позивачка внесла за
вивчення автосправи сином 600 гривень, а з довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 видно,
що вартість теоретичного курсу навчання становить 580 гривень, а
вартість відпрацьованих ОСОБА_7м С.В. 10
годин практичного водіння становить 340
гривень.

З розрахунків суми неустойки
(а.с.91) видно, що позивачка рахувала суму неустойки
виходячи із сум щомісячних платежів та загальної кількості днів прострочення
такого платежу, починаючи з моменту, коли він повинен був сплачений та    по теперішній час, а сума     неустойки     за     розрахунком становить 31676 гривень 60 копійок.

В силу ч.1 ст 180
СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
повноліття

Згідно ст. 197 ч.3 СК
України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо
буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Відповідно до ст. 185
СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину,
а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом
тощо). Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду,
з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або
постійно.

Згідно ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як
за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання,
а відповідно до ч.1,2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно ст.. 196 СК
України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки
(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану платника аліментів...

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі до 1997
року, після чого шлюб між ними було розірвано, та від шлюбу вони мають двох
дітей, в тому числі одну неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3 народження. На
утримання дітей відповідач не надавав матеріальної допомоги. Згідно рішення
Яготинського районного суду на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнуто аліменти
на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, та 26 грудня 1997
року позивачці був виданий виконавчий лист, який вона пред'явила до виконання у 1998 році. За період до 2003 року відповідач сплатив аліменти
на утримання дітей лише двічі в загальній сумі 1200 гривень. З березня 2003
року позивачка звернулася до виконавчої служби з проханням повернути без
виконання виконавчий лист. Після цього, відповідач своїх батьківських
обов'язків по утриманню дітей не виконував, не приймав участі у їх вихованні,
не цікавився їх життям. Позивачка відкликала виконавчий лист та не пред'являла
його до виконання, так як відповідач пообіцяв належну йому на праві власності 1/2
частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
переоформити на дітей в рахунок сплати аліментів, тобто остання не
пред'являла виконавчий лист до виконання з поважних причин, та борг по
аліментах виник з вини відповідача. В жовтні 2006 року, після того як відповідач
повідомив, що немає наміру передавати право власності на будинок дітям,
позивачка знову пред'явила до виконання виконавчий лист. Оскільки при цьому
відповідач не виконував своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей, суд
вважає, що заборгованість по аліментах повинна бути нарахованою за три
попередніх роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно довідок відділу статистики в
Яготьинському районі від 24 листопада 2006
року та довідки ДВС в Яготинському та ЗгурІвському районах від 29.11.2006 року, котрим у
суду немає підстав не вірити, розмір такої заборгованості за період з 11 жовтня 2003 року по 11 жовтня 2006 року, до моменту пред'явлення виконавчого листа до
виконання, становить 5279 гривень 77 копійок. Розмір
неустойки за період з січня 2004
року по 10 жовтня 2006 року становить 1513 гривень 38 копійок.

Дійшовши такого
висновку суд приймає до уваги наступне.

Сімейний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004
року. Таким чином, розмір неустойки за ст.. 196 цього Кодексу необхідно рахувати саме з цієї дати.

Відкликання виконавчого листа без виконання не
звільняє відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню
дітей.

Згідно ст.. 196 СК України
стягнення неустойки (пені) передбачено у розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стягнення аліментів
провадиться щомісячними платежами. Отже, розмір неустойки необхідно рахувати за
кожен день прострочення від суми основного
щомісячного боргу по аліментах до дати наступного платежу, в зв'язку з чим
вимоги позивачки в частині стягнення суми неустойки підлягають до
задоволення частково , а
загальна сума неустойки буде становити 1513
гривень 38 копійок:

2004 рік

Середня заробітна

Борг по аліментах

Кількість днів

Неустойка (пеня)

січень

352,3

88,08

31

27,3

лютий

343,2

85,8

29

24,88

березень

383,4

95,85

31

29,71

квітень

391,1

97,78

30

29,33

травень

399,5

99,88

31

30,96

червень

461,3

115,33

30

34,6

липень

443,4

110,85

31

34,36

серпень

514,3

128,58

31

39,86

вересень

501,5

125,38

30

37,61

жовтень

542,0

135,5

31

42,0

листопад

480,9

120,23

30

36,07

грудень

527,4

131,85

31

40,87

Всього за рік

1335,11

407,55

Січень 2005

417,9

104,48

31

32,39

лютий

496,7

124,18

28

34,77

березень

500,8

125,2

31

38,81

квітень

555,6

138,9

30

41,67

травень

589,7

147,43

31

45,70

червень

626,9

156,73

30

47,02

липень

687,1

171,78

31

53,25

серпень

750,2

187,55

31

58,14

вересень

589,2

147,3

30

44,19

жовтень

739,3

184,83

31

57,3

листопад

705,1

176,28

30

52,88

грудень

621,5

155,38

31

48,17

Всього за рік

1820,04

554,29

Січень 2006

600,0

150,0

31

46,5

лютий

693,7

173,43

28

48,56

березень

805,0

201,25

31

62,39

квітень

739,6

184,9

30

55,47

травень

788,7

197,18

31

61,12

червень

817,7

204,43

30

61,33

липень

880,6

220,15

31

68,25

серпень

943,4

235,65

31

73,11

вересень

904,5

226,13

30

67,84

жовтень

864,2

69,69

10

6,97

Всього за рік

1862,81

551,54

ВСЬОГО

5279,77

1513,38

При цьому, суд не може прийняти до уваги заперечення представника
відповідача в тій частині, що позивачка не пред'являла виконавчий лист до
виконання без поважних причин, так як відповідач сплачував їй аліменти в
добровільному порядку та ніякої домовленості про подальшу передачу права
власності на нерухоме майно замість сплати аліментів між сторонами не було, так як ці заперечення спростовується показами
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, та свідків ОСОБА_7, яким у суду немає
підстав не вірити. З показів цих свідків достовірно встановлено, що
заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача.

При цьому, суд не міг не звернути увагу на ті обставини, що в підтвердження
сплати аліментів відповідач не надав суду ніяких доказів, хоча раніше у
позивачки ним бралися відповідні розписки.

При визначенні розміру неустойки, що підлягає стягненню,
суд не може прийняти до уваги і ствердження представника відповідача в тій
частині, що у відповідача склалися «тяжкі обставини» оскільки він не працює,
має іншу сім'ю, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач є
працездатною особою та здатний утримувати дітей, а в силу ст.. 180 СК України такий
обов'язок покладається на обох батьків.

В судовому засіданні також доведено, що позивачка понесла додаткові витрати
на навчання сина Сергія в розмірі 580
гривень та 340 гривень,
а тому суд вважає'обґрунтованими і вимоги позивачки про стягнення з відповідача
435 гривень
додаткових витрат.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачки ґрунтуються на законі
та частково підлягають до задоволення, а вимоги за зустрічним позовом є безпідставними та такими, що до задоволення не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,209,218
ЦПК України, ст..ст. 180,
196,197,185,194 СК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати
аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1513 гривень 38 копійок (тисячу
п'ятсот тринадцять гривень тридцять вісім
копійок) неустойки за прострочення сплати аліментів за період з січня 2004 року по жовтень 2006 року, а також 435 гривень (чотириста тридцять п'ять гривень) додаткових
витрат на утримання сина ОСОБА_3, а в решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості
по аліментах відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскарженим до Апеляційного суду
Київської області шляхом подачі через
Яготинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.