Справа № 2- 90/2007
РІШЕННЯ

іменем        України

12 квітня  2007 року Черкаський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого судді        Фетісової Т.Л.

при секретарі                                                              Кваша
С.С., Бондаренко Л.Я.

за участю
адвоката                                                    ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю „Селена" , третя
особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державної
охорони при УМВС України Черкаській області про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

встановив:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ТОВ „ Селена" .
мотивуючи свій позов тим , що 30.06.2006 року між ним та відповідачем було
укладено договір на обслуговування предметом вказаного договору були дії
відповідача, що складались із здійснення цілодобового обслуговування належних
йому об'єктів, а саме човна, складовою частиною якого є двигун, вартістю 42
304,00 грн., які розташовані на території ТОВ «Селена» по вул. Дахнівській в с Свидівок
Черкаського району з метою недопущення проникнення на них сторонніх осіб на
строк з 1.07.2006 року по 1.10.2006 рік з оплатою послуг відповідача в розмірі
500грн щомісячно, які він сплатив. Відповідно до виданої квитанції. В період
дії договору - 3.09.2006 року близько 19 години 50 хвилин він виявив
відсутність на човні двигуна HONDA BF 75 А2 LRTD № НОМЕР_1р.
та звернувся до Черкаського РВ УМВС , яким було винесено постанову від
11.09.2006 р. про відмову в порушенні кримінальної справи в якій зазначалось ,
що хоч дійсно двигун з його човна зник , але враховуючи , що між ним та ТОВ
„Селена „ існують цивільно -правові відносини згідно до вищевказаного договору
і рекомендовано звернутись до суду в встановленому законом порядку. Згідно умов
вищезазначеного договору він, відразу звернувся до адміністрації товариства «
Селена » з метою вирішити питання про відшкодування нанесених мені збитків, але
йому було безпідставно відмовлено у цьому. Відповідно до умов договору, на
відповідача були покладені наступні обов'язки: відповідач зобов'язаний був
забезпечити недопущення проникнення до човна та двигуна до нього сторонніх осіб
, але відповідачем не були виконані належним чином зобов'язання за договором -
не було забезпечено виконання умови недопущення проникнення на об'єкт сторонніх
осіб, в результаті чого двигун, який належить йому на праві власності - зник в
період з 27.08.2006 р. по 03.09.2006 р. Тому він змушений був звертатись з
даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь
спричинені йому матеріальні збитки внаслідок невиконання умов укладеного між
ними договору у сумі 42 304 грн. та також вважає, що крім майнової шкоди, йому
було завдано відповідачем також і моральну шкоду, розмір якої оцінює у 20
000,00 грн. та мотивує тим , що з моменту нестачі двигуна і по даний час він
перебуває у постійному нервовому напруженні, так як'вартість зниклого майна
дуже висока, умови договору відповідачем порушені, і незважаючи на це наразі
заподіяні збитки йому не відшкодовані , крім цього був позбавлений можливості
використовувати човен за його прямим призанченням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1. свій позов уточнив
, мотивуючи це тим , що представник ТОВ «Селена» категорично заперечує проти
даного позову, та посилається на те , що договір між ним та ТОВ «Селена» на
зберігання човна не укладався , але відповідно до ст. 202 ЦК України право
чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і
обов'язків , і вони можуть вчинятись як

письмово,
так і усно, якщо вони не потребують нотаріального посвідчення та державної
реєстрації. Відповідно до ст. 213 ЦК
України суд може тлумачити зміст правочину. При цьому до уваги беруться
наміри сторін, зміст попередніх переговорів, поведінка сторін та інші
обставини. На його думку дії відповідача свідчили про те, що він прийняв
вказаний човен на зберігання , так як при цьому вони разом обумовили місце на
причалі, з представником адміністрації була оговорена оплата за зберігання мого
човна , за що він сплачував 500 грн. на місяць , укладення угоди з ТОВ „Селена
„ було йому потрібно лише для досягнення з єдиної мети - зберігання його човна.

При цьому звертає увагу суду на ту обставину , що коли він ставив катер на
причал, то здавав його працівникам охорони і про це робився відповідний запис в
спеціальному реєстраційному журналі , і ті самі дії відбувались , коли він брав
свій катер з причалу для користування . Вважає , що , відповідно до норм
ст.ст.942 - 951 ЦК України відповідач, як зберігач зобов'язаний був вживати
усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення схоронності речі, і на нього покладено чинним
законодавством відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження речі, тому
відповідач має відшкодувати йому завдані збитки через нестачу його майна у
вигляді двигуна в розмірі його вартості на суму в розмірі 42 тис. 304 грн. Інші
позовні вимоги залишені ним без змін.

Представник відповідача по справі ТОВ "Селена „ - Павлунько В.М. у
судовому засіданні позов не визнав повністю , мотивуючи це тим , що вказаний
договір на обслуговування не оформлений належним чином сторонами не підписаний
, тому на його думку є неукладеним , до того ж не надано додатку № 1 , в якому
має бути зазначено об'єкти , які позивач передав на обслуговування відповідачу
, а прибутковий касовий ордер не містить печатки підприємства та не підписаний
уповноваженою особою . Крім цього відповідач надав суду довідки про те , що
ОСОБА_3. , яка підписалась під зазначеним договором та за її ім'ям видано
прибутковий касовий ордер про сплату ОСОБА_1. 500 грн. на користь ТОВ „Селена „
, в трудових відносинах з ТОВ „Селена" не перебувала , а кошти від
ОСОБА_1. на розрахунковий рахунок ТОВ „Селена" не надходили , тому
вказаний договір обслуговування ніякого відношення до відповідача по справі не
має , а позивач лише , користуючись своїми особистими стосунками з ОСОБА_3.
здавав свій катер з її допомогою під охорону працівникам відділу ВДСО при УМВС
України . Щодо журналу реєстрацій, в якому охоронці зазначали час , коли
власники брали човни в користування та коли повертали , про що останні ставили
свій підпис , він нічого конкретного суд так і не зміг пояснити.

Представник третьої особи - відділу ВДСО при УМВС України
в Черкаській області, в судовому засіданні заперечувала проти залучення їх по
справі в якості третьої особи , так як у ТОВ „Селена „ жодних претензій до
виконання ними умов укладеного між ними договору охорони від 25.08.2006 року не
має , згідно якого відділ ВДСО при УМВС України в Черкаській області
зобов'язувався лише забезпечити цілісність території розважального комплексу
„Селена" від пошкодження чи знищення шляхом контролю за цілісністю,,
Об'єкта" - ТОВ „Селена" , припинення шляхом здійснення заходів
оперативного реагування на безпосередні правопорушення на території „
Об'єкта" , порушення режиму „ Об'єкта", після закінчення заходів , що
проводяться на території „ Об'єкта". Охорона повинна пересвідчитись у тому
, що всі відвідувачі , які були пропущені на „ Об'єкт ", залишили його
територію , але майно позивача ОСОБА_1. так само як майно ТОВ „Селена" ,
згідно зазначеного договору , вони безпосередньо під охорону не брали та жодних
угод про охорону саме майна ні з ким із сторін по справі не укладали , до того
ж на їх думку, причал , де знаходився човен ОСОБА_1- не є територією ТОВ
„Селена" , яку  вони зобов'язались
охороняти .

Суд , заслухавши пояснення сторін , допитаних як свідки
по справі за їх згодою, їх представників , свідків по справі , вивчивши
матеріали справи та дослідивши докази , надані сторонами по справі , прийшов до
наступних висновків .

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з умов договору на обслуговування від
30.06.2006року , укладеного між ТОВ „Селена" в особі директора Заярнюк
С.М. та ОСОБА_1. з іншої , предметом даного договору було здійснення виконавцем
( ТОВ "Селена„) цілодобового обслуговування належних замовнику Макаріхіну
об"єктів , розташованих на території ТОВ "Селена" по вул.
Дахнівській в с Свидівок
Черкаського району з метою недопущення проникнення на них сторонніх осіб та
обслуговування під'їздних шляхів до вказаних об'єктів , а замовник , в свою
чергу оплачує вартість наданих послуг в розмірі, порядку та строки відповідно
до умов договору в розмірі 500 грн. щомісячно .

Заперечення представника відповідача ТОВ "Селена „ щодо того , що
ОСОБА_3. , яка підписалась під зазначеним договором та за її ім'ям видано
прибутковий касовий ордер про сплату ОСОБА_1. 500 грн. на користь ТОВ „Селена „
, в трудових відносинах з ТОВ „Селена" не перебувала , а кошти від ОСОБА_1.
на розрахунковий рахунок ТОВ „Селена" не надходили повністю спростовуються
поясненнями допитаної в якості свідка ОСОБА_3. та попередженої про кримінальну
відповідальність згідно до вимог чинного законодавства , з яких вбачається , що
вона дійсно тимчасово виконувала обов'язки головного адміністратора ТОВ
"Селена" зчервні по липень 2006 року і була уповноважена від імені
колишнього генерального директора Заярнюка С. М. підписувати з ОСОБА_1. , та також з іншими громадянами ,
зокрема і з ОСОБА_4., який
вона також підписала, вказаний договір на обслуговування , підпис під яким
дійсно належить їй , після чого вона прийняла у ОСОБА_1. кошти в сумі 500 грн.
та видала йому відповідний прибутковий касовий ордер , на підставі якого
ОСОБА_1. і пропускали охоронці на територію ТОВ „Селена „ , а кошти
перерахувала на розрахунковий рахунок підприємства. Запевнила суд , що іншого
майна , окрім вказаного катера ОСОБА_1. на території ТОВ „Селена „ не
розміщував , але що мається на увазі в зазначеному договорі на обслуговування
під Додатком № 1 вона не знає , так як при укладенні договорів , бланки яких
були у неї в розпорядженні у достатній кількості, і з ОСОБА_1. , і з іншими
особами жодних додатків вони не оформлювали та їх взагалі не існувало . не
заперечувала також проти того факту , що розцінки за послуги , які надавала ТОВ
"Селена „ на той час були розміщені на видному місці при поблизу ї
службового приміщення , де було її робоче місце.

Також свідок ОСОБА_6. допитана у судовому засіданні ,
пояснила , що вона працювала на той час в ТОВ „Селена" та порекомендувала
ОСОБА_1. , який цікавився у неї про можливість поставити свій човен на
зберігання у ТОВ „Селена" , звернутись до головного адміністратора
підприємства ОСОБА_3. яка, як її було відомо укладала з іншими особами
відповідні угоди , на підставі яких ті розміщали свої човни на причалі ТОВ
„Селена". Вона особисто бачила , що розцінки за дані послуги , доступ до
яких був необмежений ,були поміщенні при вході до приміщення , де  знаходилась ОСОБА_3 . До того ж , їй напевне
відомо те , що дійсно охоронці при вході до комплексу перевіряли підстави, на
яких вони могли впускати на територію комплексу, та не пропускали сторонніх
осіб .

Той факт, що дійсно журнал , в якому охоронці реєстрували
час, коли власники брали човни в користування та повертали , про що останні
ставили свій підпис , дійсно існував , підтвердили також допитані в якості
свідків по справі старший оперуповноважений ВКМСН Черкаського РВ УМВС України
Черкаській області ОСОБА_7. , яка підтвердила , що оглядала його особисто , та
спеціаліст ОСОБА_8. , які проводили огляд місця пригоди 03.09.2006 року та
відбирали пояснення за фактом викрадення у ОСОБА_1. двигуна з човна та усіма
матеріалами кримінальної справи , порушеної 03.11.2006 року прокурором
Черкаського району за фактом крадіжки чужого майна - двигуна з малого судна
ОСОБА_1. за ст. 185 ч.З КК України .

В судовому
засіданні було достовірно встановлено , що дійсно позивач ОСОБА_1.
розмістив на території ТОВ „Селена „ лише один свій човен , з якого і був викрадений
вищезгаданий двигун, інших об'єктів у нього там розміщено не було .

Так як , у відповідності до вимог чинного цивільного
законодавства України , встановлено принцип свободи договору , згідно якого
сторони є вільними в укладенні договору , визначенні умов договору, з
урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та
справедливості , а зміст договору становлять умови (пункти ), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними та обов'язкові умови, відповідно до закону.
Також сторони мають право укласти договір в якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір) . При цьому до відносин сторін у мішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства
про договори , елементи яких містяться у змішаному договорі.

Як випливає із змісту ст.213 ЦК
України , при визначенні справжньої волі особи , яка вчинила правочин суд
має взяти до уваги мету, з якою було укладено даний правочин , усталену
практику відносин між сторонами , подальшу поведінку сторін , тому , за
наявності суперечностей між заголовком ( назвою ) договору та конкретними
пунктами договору належить застосовувати останні.

Нормами чинного ЦК України
законодавчо не закріплено таких окремих видів зобов'язань як договорів  обслуговування чи охорони .

Тому суд , на підставі викладеного, приходить до висновку , що договір на
обслуговування , укладений 30.06.2006 року між ОСОБА_1.. та ТОВ „Селена",
який виконувався сторонами належним чином з моменту укладення до 03.09.2006
року . коли у позивача було викрадено двигун , є змішаним договором, який
містить елементи різних договорів які становлять зміст цього договору , а саме
: і елементи договору обслуговування, і договору зберігання і оренди . Так як
елементи вищезгаданого договору, зазначені в п. 1.1. та 3.2. , регулюють
порядок та умови зберігання майна і підпорядковуються нормам права , згідно до
чинного ЦК України
, які регулюють договір зберігання , тому до цієї частини договору , за
загальною назвою „ договір обслуговування", суд має застосовувати норми
права , закріплені ст. ст . 936 - 955 ЦК
України.

До того ж в судовому засіданні встановлено , що наміри позивача та подальша
поведінка сторін , усталена практика відносин між ТОВ „Селена „ позивачем , і
також та іншими особами , які також укладали тотожні договори на „
обслуговування" свідчать про те , що справжня воля позивача була
направлена на укладення угоди саме про зберігання його човна , так як ні чого
іншого від правовідносин з ТОВ „Селена „ він більше не потребував та жодних належних
об'єктів не розміщував.

Застосовуючи вимоги ст. 937 ЦК України , згідно
якої письмова форма договору вважається дотриманою , якщо прийняття речі на
зберігання підтверджується розпискою, квитанцією чи іншим документом ,
підписаним зберігачем, суд вважає , що прибутковий касовий ордер , який
міститься в матеріалах справи , підписаний від імені ТОВ „ Селена"
ОСОБА_3., про сплату 500 грн. ,на підставі якого його і пропускала охорона на
територію ТОВ „Селена" , підтверджує дотримання належної письмової форми
договору.

Відповідно до вимог ст. 950 ЦК України та п.4
договору під назвою „обслуговування „ від 30.06.2006 року за втрату ( нестачу )
або пошкодження речі . прийнятої на зберігання , зберігач відповідає на
загальних підставах , крім того у п.4 вказаного договору під назвою
„обслуговування „ від 30.06.2006 року також закріплено відповідальність сторін
за неналежне виконання зобов'язань та заподіяння будь - якої шкоди і збитків ,
які сторони в такому випадку несуть в повному обсязі.

Встановлення в судовому засіданні того факту , що
зазначений журнал, в якому охоронці реєстрували час, коли власники брали човни
в користування та повертали , про що останні ставили   свій підпис
реально існував в дійсності , надає суду усі підстави

вважати
, що дійсно відповідачем ТОВ "Селена" вчинялись дії , направлені на
належне виконання умов угоди щодо збереження майна, в тому числі і позивача, в
зв'язку з чим відповідач скористувався послугами професійних охоронців,
внаслідок чого і було укладено договір охорони та охоронці реєстрували усі дії
власників човнів.

Виходячи з вищевикладеного , суд приходить до висновку про те , що позовні
вимоги ОСОБА_1. в частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 42 304 грн.
мають бути задоволені в повному обсязі.

Як вбачається із ст. 16 ЦК України одними із способів захисту цивільних

прав та інтересів може бути відшкодування моральної (
немайнової) шкоди, у п. З ч. 2

ст.23 ЦК
України, передбачаючи право особи на відшкодування моральної шкоди

завданої внаслідок порушення її прав , конкретно
зазначено характер моральної шкоди

та в чому вона може полягати , зокрема і у душевних
стражданнях , яких фізична особа

зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна ,
що не суперечить також і

вимогам ст. 611 ЦК
України та передбачено умовами п.4 зазначеного договору на

обслуговування від 30.06.2006 року.        Тому
суд   приходить   до
висновку            про

можливість
задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди частково ,
так як у судовому засіданні було встановлено , що позивач ОСОБА_1. дійсно
потерпів моральні страждання внаслідок того , що через неналежне виконання
відповідачем взятих на себе зобов'язань, його майно було серйозно пошкоджено та
взагалі наразі виключена можливість його використання за призначенням , приймає
до уваги наведені ним пояснення та докази також і про те, що він змушений був
прикладати додаткових зусиль для організації свого життя через цю обставину ,
знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та вважає , що задоволення
позовних вимог цій частині на суму 15 000 грн. є розумним , достатнім та
справедливим для відновлення порушених нормальних життєвих зв'язків та
організації свого життя . У відповідності до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України ,
якщо сторону , на користь якої ухвалено рішення , звільнено за законом від
оплати судових витрат , то суд стягує їх з іншої сторони , пропорційно до
розміру задоволених (відмовлених) позовних вимог . Тому з ТОВ "Селена „
має бути стягнуто на користь держави 440 ,04 грн. судового збору та 30 грн. витрат
на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у суді.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16 , 22 , 23, 202 ,213, 611, 936-951 ЦК України,  та ст.ст. 88.,4 ст. 130,ч.4ст. 174 ,208 ,209,
213 ,214,215,294 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов    - задовільнити частково.

Стягти з товариства з обмеженою відповідальністю
„Селена" на користь ОСОБА_1 42 304 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягти з товариства з обмеженою відповідальністю „Селена" на користь
держави 440 ,04 грн. судового збору та 30* грн. витрат на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи у суді.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви на апеляційне оскарження через суд першої інстанції.