Справа № 2-2-624 / 07
19 березня 2007 долі
Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:
судді - Шуліка
при секретарі - Лескевич- Яцина В.
відкритому судновому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ЗАТ КБ « Приват Банк»
про зміну формулювання звільнення, стягненні заробітної плати за час
змушеного прогулу й відшкодуванні моральної шкоди ,
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що працював у відповідача
на посаді менеджера у філії №
1. 26 липня 2006 року їм
було подана заява про звільнення по ст. 38
КЗпП України й погоджено в керівником відділення № 1 ОСОБА_2, якою
був установлений останній день його роботи - 4.08.2006 p., після чого він повинен був погодити звільнення з
необхідними службами. У зв'язку з тим, що зазначеними службами йому було
відмовлено в узгодженні, 1.08.2006 року поштою на адресу директора Харківського
ГРУ ЗАТ КБ «Приватбанк» Слухаєвського А.А. їм була вдруге направлена заява про
звільнення, яка було отримано відповідачем 3.08.2006 року. З 7.08.2006 року він
перестав виходити на роботу, 12.08.2006
року він виїхав по санаторно-курортній путівці на оздоровлення. Згодом йому
стало відомо, що він звільнений за прогули. Позивач вважає дане звільнення
незаконним, тому що прогули він не здійснював, просить суд змінити формулювання
звільнення, вказавши, що він звільнений по ст. 38 КЗпП України, стягнути з
відповідача заробітну плату за час змушеного прогулу в сумі 1000 грн.
Крім цього, позивач просить суд відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду
в сумі 1700 грн., мотивуючи тим, що при наявності в трудовій книжці запису про
звільнення по ст. 40 п. 4 КЗпП України, він не може працевлаштуватися, що
заподіює йому моральні страждання переживання.
У судовому
засіданні позивач підтримав свої вимоги й просить їх задовольнити в повному
Представник відповідача проти позовуОСОБА_1. заперечував
і пояснив, що 26.07.2006
року позивач дійсно звернувся до керуючого відділенням № 1 ОСОБА_2 з питання
звільнення. ОСОБА_2, як безпосередній його керівник, визначивши строк до 4.08.2006 року для
передачі позивачем документів, розписалася в заяві, вказавши, таким чином, про
відсутність її заперечень. Згідно Положення Банку повноваженнями прийому й звільнення
працівників наділений директор Харківського ГРУ «Приватбанку» Слухаєвский А.А.
Зазначена заява належним чином подана не була, у зв'язку із чим наказ про
звільнення позивача не видавався. Вперше заява від ОСОБА_1надійшло поштою й
була зареєстрована 3.08.2006
року. Однак з 7.08.2006
року ОСОБА_1 на роботу
не вийшов, на пропозицію з'явитися 11.08.2006
року для дачі пояснень не відреагувала, у зв'язку із чим наказом № 295 п/с від 17.08.2006 року він був
звільнений по п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Крім цього, представник відповідача просить застосувати строк позовної
давності посилаючись, що позивачем він був пропущений без поважних причин.
Суд, вислухавши сторони, показання свідка ОСОБА_2, перевіривши матеріали
справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що з 1 вересня 2005
року позивач працював у відповідача на посаді менеджера по банківському
обслуговуванню фізичних осіб.
26 липня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
керуючого відділенням №
безпосередньму керівникові, із заявою на ім'я директора Харківського ГРУ
«ПриватБанка» Слухаевського А.А. про звільнення за власним бажанням ( а.с. 11).
Як пояснила допитана в якості свідка ОСОБА_2 нею
позивачеві був встановлений час до 4.08.2006
року для передачі документів, її підпис у заяві свідчить про відсутність
заперечень, як безпосереднього керівника, на звільнення. Вона роз'яснила
ОСОБА_1 про необхідність узгодження звільнення з іншими службами й порядку
У своїх поясненнях сам позивач не заперечував, що йому
був відомий зазначений порядок, а також те, що питання про звільнення вирішує
директор Харківської філії Слухаєвський А.А.
Однак, зазначене заява не була фактично подана
директорові Харківської філії не через канцелярію, не особисто. Викладене
позивач у суді також не заперечував.
1 серпня 2006 року вдруге
заява про звільнення й видачу трудової книжки ( а.с. 12)
була направлена на адресу відповідача поштою й отримана 3.08.2006 року, про що
свідчить поштове повідомлення (а.с. 13).
У відповідності зі ст. 38
КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на
невизначений строк, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово
Таким чином, з моменту надходження відповідачеві письмової заяви ОСОБА_1про
звільнення, до 17 серпня 2006 року позивач
повинен був продовжувати виконувати свої обов'язки.
Однак, як вірогідно встановлено в судовому засіданні, з 7 серпня 2006 року позивач
перестав виходити на роботу, незважаючи на те, що зазначений строк не минув,
наказ про звільнення не видавався. Крім цього, позивачеві в усній формі було
запропоновано з'явитися 11.08.2006
року для дачі пояснень, 14.08.2006
року йому направлялась телеграма із цією же пропозицією, що останнім
зроблено не було. Дані обставини підтвердив у судовому засіданні й сам позивач.
Відповідно до п. 5.3;
5.3.4 Положення про філію «
«ПриватБанк» (а.с.                ) правом прийому й
Згідно пояснень відповідача наказ про звільнення ОСОБА_1по ст. 38 КЗпП України не
видавався, сам позивач не заперечував, що з таким наказом він ознайомлений не
При таких обставинах суд вважає, що позивач у період з 7 по 11 серпня 2006 року здійснив
прогули, у зв'язку із чим, його звільнення за п. 4 ст. 40
КЗпП України є законним і обґрунтованим.
Крім цього, з пояснень позивача вбачається, що про звільнення його по ст. 40 ч. 4 КК України КЗпП
України йому стало відомо 9
трудова книжка й остаточний розрахунок були їм отримані 4.09.2006 року.
Таким чином, звернувшись до суду 9.11.2006 року, позивач
пропустив встановлений законом строк для звернення до суду з позовом , із заявою про
відновлення строку позовної давності не звертався.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст. 38, 40 п. 4 КЗпП України
районний суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ КБ
«Приват Банк» про внесення змін в запис про звільнення, стягненні
заробітної плати, відшкодуванні моральної шкоди -відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської
області через районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів і
подачі апеляційної скарги протягом 20
днів з моменту подачі зазначеної заяви.