Справа  № 22Ц-113/ 2007р.                                  Суддя 1-й
інстанції: Алєйніков В.О.
Категорія-43                                                               Суддя-доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
УХВАЛА

07   лютого 2007
р.    Судова колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого:        Вовненко Г.Ю.

суддів:                    Колосовського С.Ю.

Галущенка
О.І.

при секретарі-    Фірсовій Т.В. за участю: представника

відповідача -           Цвєтова А. Ф.

позивача -               ОСОБА_1

розглянувши     у
відкритому судовому засіданні в
м.  Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва   від 17. 10. 2006 p., постановлене за

позовом ОСОБА_1до ВАТ
"Укртелеком" про захит права споживача на користування послугами телефонного зв'язку,

встановила: 04.04.2005
р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ВАТ "Укртелеком" про
поновлення договору    з користування
послугами телефонного зв'язку, визнання
неправомірними дій з розірвання цього договору, про перерахунок оплати за час ненадання послуг та  відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що відповідно до умов договору, він був абонентом ВАТ "Укртелеком" та
користувався телефоним номеромНОМЕР_1

З січня 2001 р. його номер не працював, але він продовжував сплачувати оплату послуг до липня 2006 р.

Відповідач відмовляється підключити його номер,
посилаючись на наявність заборгованості.

Посилаючись на ці обставини та вимоги п.п. 63,
65 Правил користування міським телефонним зв'язком", позивач
просив про задоволення позову в
частині поновлення договору та відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва      від 17.10.
2006 р
постановлено про задоволення позову в частині поновлення договору та визнання неправомірними дій з розірвання цього
договору . В іншій частині вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про
скасування рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та просить ухвалити нове рішення про
задоволення цієї частини вимог, посилаючись на
порушенням судом норм процесуального та матеріального
права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення
місцевого суду у межах оскарження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню  з
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був абонентом
ВАТ "Укртелеком", користуючись
телефоним номеромНОМЕР_1 та сплачуючи ці послуги.

З липня 2001 p. позивач
припинив оплату послуг, посилаючись на відсутність
телефонного зв'язку.

19.01.2002 р. позивач отримав письмове попередження про розірвання договору в разі несплати боргу за надані послуги.

Після отримання попередження позивач заборгованість не
сплатив, але направив відповідачу декілька
письмових звернень стосовно причин несплати
боргу, посилаючись на відсутність телефонного зв'язку.

Відповідач належним чином не перевірив ці звернення і з 01.02.2002
р. передчасно припинив надання
послуг, виходячи з навної заборгованості.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини пору,
дав належну оцінку наданим доказам і
прийшов до обгрнтованого висновку щодо задоволення вимог в частині поновлення надання послуг телефонного зв'язку, виходячи з того, що за змістом положень п.п. 70,
71 Правил користування міським телефонним з'язком, відповідач не вправі
був розірвати договір, без попередньої
детальної та повної перевірки звернень позивача, стосовно причин утворення заборгованості та його тверджень про те,
що в разі фактичної відсутності
телефонного з'язку, він вправі припинити оплату послуг.

В той же час, виходячи з того, що позивач не звертався в
бюро ремонту для усунення пошкоджень телефону чи телефонної лінії і тому, відповідно до положень п. 52
Правил, не мав права припиняти
оплату послуг, суд обгрунтовано відмовив у перерахунку оплати за час
відсутності телефонного зв'язку.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то
суд повно врахував ступінь вини відповідача, обставини порушення прав позивача та його власну поведінку і обгрунтовано вважав, що
сам факт поновлення прав споживача
є достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

Доводи апелянта про необхідність стягнення моральної
шкоди у повному обсязі, не можуть бути враховані, оскільки надані
докази та встановлені обставини спору таких підстав не дають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314,
315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.
10. 2006 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двох
місяців може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України.