РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді              Синельщікової
О.В.,

суддів                                   Кузнєцової О.О.,

Белинчук Т.Г.,

при секретарі                       Буровій Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у приміщенні
Апеляційного суду АР Крим цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Джанкойського міськрайонного суду від 12.12.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Вимоги мотивовані тим, що 16.05.2005 року з вини відповідача відбулася дорожньо-транспортна
подія, в наслідок якої було пошкоджено здоров'я позивача, в зв'язку з чим були
заподіяна матеріальна та моральна шкода. До матеріальної шкоди позивач відніс
витрати, пов'язані на придбання ліків у сумі 3780 грн., придбання продуктів посиленого харчування - 1800 грн., витрати на
бензин - 873 грн. - поїздки родичів
до лікарні та 108 грн. - витрати на
бензин, пов'язані з його доставкою до лікарні у м. Сімферополь для проходження
лікувальних процедур. Таким чином, матеріальний збиток склав суму 6561, 38 грн.

Крім того,
позивач зазначив, що у наслідок ДТП
утратив працездатність на 45%,
був визнаний інвалідом другої групи, пережив моральні страждання через свій
безпомічний стан, не міг обходитися без
допомоги сторонніх, був позбавлений звичайних життєвих зв'язків, роботи,
був порушений спосіб життя всієї його родини. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив у 10000 грн.

Рішенням суду
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто на користь позивача з
ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду, пов'язану із проходженням стаціонарного
лікування в лікарні, у сумі 3780,
38 грн., витрати на бензин, пов'язані з доставкою позивача в лікарню в м.
Сімферополі, у сумі 108 грн., та
моральну шкоду в сумі 2
000 грн., а усього 5888,
38 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_1 приніс апеляційну скаргу, в який    просить
рішення   суду   скасувати,
як   постановлене    з
порушенням    норм

Справа №22- ц-1345/07                             Головуючий-суддя суду першої інстанції Котова І.Я.

Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Кузнєцова О.О.

процесуального та матеріального
закону, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги за
позовом у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом без достатніх підстав не
прийняті до уваги надані їм доказі, а вимоги за
позовом визнані недоказаними. Вважає, що при ухваленні рішення суд необгрунтовано відмовив у задоволенні позову у
частини стягнення суми 1800 грн. у якості витрат на додаткове харчування, 873 грн. - витрати на бензин при доставці харчування, та не в повному обсязі стягнув суму в
частини відшкодування моральної шкоди.

Крім того, апелянт посилається на те, що суд не звернув уваги на матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 про
вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.2 УК України. Згідно вказаних матеріалів,
була встановлена вина відповідача у ДТП та з'ясовано, що у той час ОСОБА_2
знаходився у стані сильного алкогольного сп'яніння. У наслідок
вказаної ДТП, ОСОБА_1 втратив 45% працездатності, став інвалідом другої групи, втратив
роботу, на цей час та отримує пенсію у розмірі 341 грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися у
судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до
положень ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи у апеляційної
інстанції суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом безперечно встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 визнаний винним у здійсненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК
України. Постановою Джанкойського міськрайонного суду
від 21.06.2006
року, карне переслідування відношенні ОСОБА_2 припинено внаслідок акту амністії / а.с. 4 /.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду у частині відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної лише у зв'язку придбанням медикаментів у
сумі 3 780 грн. та витрат на бензин у зв'язку з доставкою позивача до лікарні в м.
Сімферополі у сумі 108 грн.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна доказати ті
обставини, на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень. Тому колегія суддів визнає обґрунтованим
відмову у задоволенні позову в решті вимог по відшкодуванню матеріальної шкоди, оскільки позивачем не було надано
достатніх та безперечних доказів у цій частині.

Таким чином, коли судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин, представленим
і дослідженим доказам дана належна правова оцінка, колегія
суддів приходить до висновку, що в цій частині позову постановлене законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, підстав для
змини якого за апеляційною скаргою позивача немає.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу компенсації заподіяної йому
моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з доведеності факту заподіяння
матеріальної шкоди, внаслідок чого порушені права позивача, чим йому заподіяні
моральні страждання та переживання.

Із змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" слідує, що при вирішенні
питання про відшкодування моральної шкоди суду потрібно з'ясовувати, чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для вирішення спору.

Керуючись ст.23 ч.4 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібності постраждалого або
позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню
вини особи, яка спричинила моральну шкоду, якщо вина являється підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших
обставин, які мають суттєве значення.

Крім того, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості. Судова колегія
враховує у тому числі і стан здоров'я позивача, який після дорожньо-транспортної події з вини відповідача був визнаний інвалідом
другої групи, а також розмір його пенсії.

На підставі вказаного, оцінивши доводи позивача, доказі, які були надані їм
в цій частині, об'єм його моральних страждань, заперечення відповідача в цій
частини позову, колегія суддів вважає за необхідне
змінити рішення суду, збільшивши розмір відшкодування
з відповідача на користь ОСОБА_1, вважаючи суму в 10 000 гривень справедливою компенсацією відшкодування
заподіяної йому моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись статтями 307 ч.1 п.З, 309 ч.1 п.З Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду АР Крим,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 12.12.2006 року змінити, стягнути з ОСОБА_2на
користь ОСОБА_1моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.