Справа
№ 2-471-2007
Рішення

іменем
України

9 листопада 2007 року                               Горохівський
районний суд

Волинської
області

в складі:

головуючого                                                                           Адамчук
Г.М.

при секретарі                                                                          Наконечній
Л.П.

за участю позивача                                                                 ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Горохові справу за позовом ОСОБА_1 до
Печихвостівської сільської ради про визнання державного акта на право приватної
власності на землю частково недійсним,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача, в якому просить визнати державний акт на право приватної власності
на землю III - ВЛ  № 021984 частково
недійсним, зобов'язати Печихвостівську сільську раду повторно видати державний
акт на право приватної власності на землю на його ім'я, ОСОБА_1 та ім'я ОСОБА_2.

Мотивує свій позов тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3. Спадкоємцями його майна по спадкуванню
за заповітом є позивач та його брат, ОСОБА_2. 27 лютого 2002 року
Печихвостівська сільська рада без відома позивача видала державний акт на право
приватної власності на землю III - ВЛ  №
021984 лише на ім'я ОСОБА_2, чим грубо порушила права ОСОБА_1 як рівноправного
спадкоємця за заповітом після смерті батька. Позивач як і його брат прийняв
спадщину, а тому земельна ділянка на підставі державного акта на право
приватної власності на землю III - ВЛ  №
021984 повинна належати їм в рівних частках.

Представник відповідача секретар
сільської ради Сулім Р.В. в судове засідання не з'явилася, в заяві до суду
позов визнала, також позов визнав і ОСОБА_2.

Суд вважає, що позов підставний і
підлягає до задоволення.

Згідно з ст.203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства.

Свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом, виданим 25 квітня 2000 року нотаріусом Горохівської державної
нотаріальної контори за Р № 1-592 стверджується, що на підставі заповіту
посвідченого Печихвостівською сільською радою Горохівського району Волинської
області 10 липня 1997 року і зареєстрованого в реєстрі за № 12 спадкоємцями
зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та
ОСОБА_1.

З державного акту на право приватної
власності на землю III-ВЛ № 021984 вбачається, що його видано лише на ім'я
ОСОБА_2.

Судом встановлено, що Печихвостівська
сільська рада, видаючи вищевказаний державний акт на ім'я лише ОСОБА_2 порушила
права позивача як рівноправного спадкоємця за заповітом після смерті батька,
ОСОБА_3, а тому вважає, що слід визнати державний акт на право приватної
власності на землю III - ВЛ  № 021984
частково недійсним, зобов'язати Печихвостівську сільську раду повторно видати
державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_1 та ім'я
ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК
України

ст. ст.203 ЦК
України

суд,-

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати державний акт на право
приватної власності на землю III - ВЛ  №
021984 частково недійсним в частині Ѕ права власності на земельну частку (пай).

Зобов'язати Печихвостівську сільську
раду повторно видати державний акт на право приватної власності на землю на
ім'я ОСОБА_1 та ім'я ОСОБА_2 в рівних частках.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею
294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                                  Г.М.
Адамчук