У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                                                                            м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,                 Гуменюка В.І., Барсукової В.М.,          Данчука В.Г.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_1про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди, заподіяної у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством

в с т а н о в и л а:

У червні 2004 року ОСОБА_1звернувся із заявою про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, заподіяної у зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством, у якій просив стягнути на його користь 900 грн. 55 коп.
понесених витрат за проведення судово-психологічної експертизи, 75 грн. за проведення
експертизи, 391 грн. 23 коп. понесених витрат на придбання пального для поїздки
в органи прокуратури та міліції, 85 грн. втраченої заробітної плати за період з
14 березня по 21 березня 2003 року під час перебування під арештом, 238 грн. 61
коп. понесених витрат за надання поштово-телеграфних послуг та медичного
обстеження і лікування, а також 100 000 грн. у рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою
Корецького районного суду від 27 лютого 2006 року вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Державного казначейства України на користь ОСОБА_1. заподіяну
моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. і матеріальну шкоду
в сумі 1 060 грн. 55 коп. У решті вимог відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2006 року ухвалу Корецького
районного суду від 27 лютого 2006 року змінено, викладено перший
абзац резолютивної частини ухвали такого змісту: “Стягнути з Державного бюджету
України шляхом списання коштів з рахунку, який відкривається в Управлінні
обслуговування кошторисів бюджетних установ та інших клієнтів Державного
казначейства України на ім'я Державного казначейства України за балансовим
рахунком 3525 “Рахунки для обліку операцій за загальнодержавними видатками за
коштами загального фонду державного бюджету” на користь ОСОБА_1. 25 000
грн. на відшкодування моральної шкоди, 975 грн. 55 коп. судових витрат та 85
грн. на відшкодування втраченого заробітку, всього 26 060
грн. 55 коп.”

У
касаційних скаргах Державне казначейство України та Прокуратура Рівненської
області просять скасувати постановлені ухвали суду, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційні скарги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 1
Закону України “Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”
шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою та
інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню,
причому завдана шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини
посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку передбачених Законом України “Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду”, згідно пункту 2 статті 2 вказаного Закону,
виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину,
відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у
вчиненні злочину.

Судом встановлено, що 13 березня
2003 року прокурором Корецького району Рівненської області щодо ОСОБА_1. було
порушено кримінальну справу за частиною 2 статті 345 КК України. 14 березня
2003 року його було затримано і поміщено
в ІТТ Корецького РВ УМВС України в Рівненській області. За поданням
прокурора Корецького району Рівненської області постановою суду термін тримання
під вартою було продовжено до 21 березня 2003 року. 18 березня 2003 року у
будинку заявника було проведено обшук.
21 березня 2003 року постановою Корецького районного суду відмовлено у
поданні прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді  тримання під вартою, а обрано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд. Ухвалою апеляційного суду в Рівненській
області від 15 квітня 2003 року скасовано постанову суду про продовження строку
затримання ОСОБА_1.  Крім того, щодо
ОСОБА_1. було порушено кримінальні справи за частиною 2 статті 343, частиною 1
статті 347 та частиною 1 статті 191 КК України, які було об'єднано в одне
провадження. Постановою прокурора Корецького району Рівненської області від 25
липня 2003 року справу у частині пред'явленого обвинувачення ОСОБА_1. за
частиною 1 статті 191 КК України закрито на підставі пункту 2 статті 6 КПК
України за відсутністю в діях складу злочину. Разом з тим постановою прокурора
Корецького району Рівненської області від 25 липня 2003 року щодо нього
порушено кримінальну справу за частиною 1 статті 296 КК України. Постановою
слідчого прокуратури Гощанського району Рівненської області від 19 вересня 2003
року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1. закрито за відсутністю в його
діях складу злочину.

Зі змісту статті 443 ЦК УРСР (1963
року) випливає, що шкода, заподіяна громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,
незаконного застосування взяття під варту як запобіжного заходу,
відшкодовується державою у повному обсязі не залежно від вини службових осіб
органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Отже, суди дійшли обґрунтованого
висновку, що дії органів досудового слідства, щодо порушення кримінальних справ
відносно ОСОБА_1., є незаконними. Зазначеними діями заявнику спричинено
моральну шкоду. Тому спричинену шкоду має відшкодувати держава в особі
відповідного відділення Державного казначейства України.

У відповідності до частини 1 статті 335
ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно
статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків
суду.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального
та  процесуального права, підстав для їх
зміни або скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 333, 335-337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні
скарги Державного казначейства України та Прокуратури Рівненської області відхилити.

Ухвалу
Корецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2006 року та
ухвалу  апеляційного суду Рівненської
області від 21 червня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                                   М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук