Справа №2-2205/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

26
березня 2007 року                                                                             місто
Луцьк

Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого -
судді Бовчалюк З.А.

при секретарі
Захаровій Н.А.

з участю
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2.

представника
відповідача Гармай І.Т.,

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визначення часток у
спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулись в суд з позовом до відповідача про
визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на
спадкове майно, мотивуючи свій позов тим, що після смерті їх батька - ОСОБА_3
відкрилась спадщина на частину квартири № АДРЕСА_1 у місті Луцьку. Нотаріальною
конторою у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно було
відмовлено у зв'язку з тим, що квартира перебуває у спільній суміній власності
позивачів та ОСОБА_3. і частки кожного з співвласників не визначені.

Просять визначити, що кожному із співвласників даної квартири належить по
1/3 її частині, а також визнати за ОСОБА_2., як спадкоємцем першої черги за
законом після смерті ОСОБА_3. право власності на 1/3 частину спадкового майна, а
саме: квартири № АДРЕСА_1 у м. Луцьку.

В судовому засіданні позивачі підтримали свій позов з підстав, наведених у
заяві та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала та не
заперечувала відносно його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд
приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на
житло, виданого 25.02.1999 року відділом по приватизації житлового фонду
виконавчого комітету Луцької міської Ради, квартира № АДРЕСА_1 в м.Луцьку
належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.
9).

ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1( а.с. 10).

Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина, що складається з
частини квартири № АДРЕСА_1 у місті Луцьку.

Статтею 372 ЦК України
передбачено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що
домовленості між співвласниками про розмір часток не було, то слід встановити,
що кожному з них належить по 1/3 частині квартири № АДРЕСА_1 у місті Луцьку.

Згідно ст. 12 ч.2 Закону України "Про власність" громадяни
набувають права власності на доходи від участі в суспільному виробництві,
індивідуальній праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів в кредитні
установи, акціонерні товариства, а також майно, одержане внаслідок успадкування
або укладення інших угод, не заборонених законом.

Статтею 1261 ЦК України
передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як вбачається із копій свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їх
батьком є ОСОБА_3 (а.с. 15,16).

А тому, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3. є
його сини ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1., він відмовився
від своєї частки у спадщині, про що у шестимісячний строк з дня відкриття
спадщини подав відповідну заяву в нотаріальну контору.

Фактично ОСОБА_2. прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно
проживав разом із спадкодавцем, як це передбачено ст. 1268 ЦК України, крім
того в шестимісячний термін звернувся з заявою про прийняття спадщини.

Даний факт стверджується відміткою в паспорті та копією
будинкової книги, згідно яких ОСОБА_2. зареєстрований за адресою : м.Луцьк,
АДРЕСА_1, а також поясненнями позивачів, витягом про реєстрацію в Спадковому
реєстрі.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і
не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд вважає за можливе
ухвалити рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити, що кожному
з співвласників квартири № АДРЕСА_1 у місті Луцьку належить по 1/3 її часині, а
також визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після
смерті ОСОБА_3, а саме: на 1/3 частину квартири № АДРЕСА_1 у місті Луцьку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі 328, 372, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Встановити, що кожному із співвласників квартири №АДРЕСА_1 у м. Луцьку:
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2на праві спільної сумісної власності належить по 1/3
частині квартири № АДРЕСА_1 у м. Луцьку.

Визнати за ОСОБА_2
право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: на 1/3 частину квартири № АДРЕСА_1 у місті Луцьку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде
подана в строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.