Справа № 2 - 1335
Е М      У К Р А Ї Н И
березня  2007   року
Ялтинський міський суд Криму
у складі судді:                                                                       ПЕРЕВЕРЗЄВОЇ  Г. С.
при секретарі   :                                                                               КОНОНОВОЇ
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Державного підприємства Ялтинського морського
торгівельного порту, за участю третьої особи: начальника ДП Ялтинський морський
торгівельний порт Бедіна Федора Павловича про скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної
відповідача позов не визнав.
уточнивши позовні вимоги, просить визнати незаконними та скасувати  наказ № 52л від 30 січня 2007 року і № 70л
від 09 лютого 2007 року про його звільнення з посади заступника начальника
порту по експлуатації і  поновити
його  на роботі на раніше займаній
посаді, а також  стягнути заробітну
мотивує тим, що  наказами від 30 січня
2007 року і від 09 лютого 2007 року він двічі був звільнений, останнім наказом
з 12 лютого 2007 року, з посади за систематичне невиконання обов'язків,
покладених на нього трудовим договором. Підставою для його звільнення, згідно
наказу від 30 січня 2007 року, послужив акт КРУ МТіСУ від 26 січня 2007 року, а
згідно наказу від 09 лютого 2007 року, підставою для його звільнення послужив
наказ від 30 січня 2007 року, яким він вже був звільнений. З вказаними наказами
він категорично не згоден, оскільки ніяких порушень трудових обов'язків не
допускав. Більш того, обидва накази про його звільнення  були винесені в той час, коли він знаходився
у відпустці, і повідомлення про його звільнення було йому направлено тільки 13
лютого 2007 року, тобто після звільнення. Пояснень з приводу нібито допущеного
ним порушення трудових обов'язків, у нього також ніхто не відбирав. Вважає, що
в результаті неправомірних дій відповідача йому були завдані моральні
страждання, які виразилися у тому, що відповідач навмисно звільнив його, грубо
порушивши при цьому трудове законодавство, після чого наказ про його звільнення
був розвішений на всіх дошках оголошень для загального огляду, внаслідок чого
була порушена його ділова репутація, відносини з оточуючими, що також
відобразилося на його стані здоров'я. Свої моральні страждання позивач оцінює в
відповідача визнав, що у ОСОБА_1не були відібрані пояснення з приводу порушення
ним трудової дисципліни, а також те, що раніше він до дисциплінарної
відповідальності за порушення трудової дисципліни не притягувався, проте
поновлювати його на роботі не згоден. Вимоги про відшкодування моральної шкоди
особа в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи
повідомлений належним чином, представив заяву з проханням розглянути справу в
Суд,
вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає  частковому задоволенню.
Судом
встановлено, що 06 травня 1975 року, на підставі наказу № 222-л, ОСОБА_1., був
прийнятий на посаду матроса 1 класу Ялтинського морського торгівельного порту
(а.с. 6). Наказом № 97л від 20 травня 2003 року ОСОБА_1був призначений на
посаду заступника начальника порту по експлуатації (а.с. 7).
п. 5 наказу № 329 від 27 жовтня 2006 року «Про порушення правил охорони праці
при організації підйому судів сторонних організацій» ОСОБА_1була оголошена догана (а.с. 8-9).  Разом з тим, наказом № 391 від 26 грудня 2006
року, пункт 5 даного наказу про оголошення ОСОБА_1догани - був скасований (а.с.
наказу № 52л від 30 січня 2007 року «Про дисциплінарне стягнення», ОСОБА_1був
звільнений з посади заступника начальника порту по експлуатації за систематичне
невиконання обов'язків на підставі п. 3 ст. 40 КзпП України. Датою звільнення
було вказано - по виходу з відпустки. Підставою для винесення даного наказу
послужив акт КРУ МтіСУ від 26 січня 2007 року (а.с. 11-12). З даним наказом ОСОБА_1був ознайомлений
31 січня 2007 року (а.с. 13).
того, наказом  № 70л від 09 лютого 2007
року, ОСОБА_1знов був звільнений, вже з 12 лютого 2007 року, з займаної ним
посади за систематичне невиконання обов'язків, на підставі п. 3 ст. 40 КзпП
України. Підставою для винесення даного наказу послужив наказ начальника порту
№ 52л від 30 січня 2007 року (а.с. 14).
Суд
вважає, що накази про звільнення ОСОБА_1були прийняті відповідачем незаконно з
ст. 147 КзпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути
застосована тільки одна з наступних заходів стягнення: догана, звільнення.
того, згідно ст. 149 КзпП України, до застосування дисциплінарного стягнення
власник зобов'язаний зажадати від працівника, що порушив трудову дисципліну,
письмові пояснення. Крім того, за кожне порушення трудової дисципліни може бути
застосоване тільки одне дисциплінарне стягнення (догана або звільнення).
з тим, як випливає з представлених суду документів, ОСОБА_1був двічі, за одне й
теж порушення, допущене ним, на думку відповідача, притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.
того, яких-небудь пояснень з приводу винесення обох наказів, відповідач у
ОСОБА_1не зажадав, що  підтвердив його
представник в судовому засіданні.
того, в період винесення обох наказів, позивач знаходився у відпустці, а з 21
листопаду 2006 року по 13 грудня 2006 року і з 24 січня 2007 року по 07 лютого
2007 року - на лікарняному. Повідомлення про необхідність ознайомитися з
наказом про звільнення від 09 лютого 2007 року, було направлено позивачу тільки
13 лютого 2007 року, тобто вже після фактичного звільнення.
3 ст. 40 КзпП України передбачена можливість розірвання трудового договору за
ініціативою власника, у разі систематичного порушення працівником трудової і
фінансової дисципліни. Звільнення по даній підставі можливе, якщо до працівника
раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
тим, як було встановлено судом, ніяких заходів дисциплінарного стягнення, окрім
двох звільнень, до ОСОБА_1не застосовувалося. Наказ про оголошення
ОСОБА_1догани, був скасований самим же начальником порту, а отже й підстав для
звільнення позивача по п. 3 ст. 40 КзпП
ст. 235 КзпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник
повинен бути поновлений на колишній роботі органом, що розглядає трудовий
спір.  При ухваленні рішення про
поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно ухвалює
рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середньомісячна
заробітна платня позивача складає 4686 гривень (а.с. 25).

Таким
чином, оскільки судом було встановлено, що позивач був звільнений незаконно і
повинен бути поновлений на раніше займаній ним посаді, з відповідача на його
користь також підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу,
тобто з 12 лютого по 30 березня 2007 року.
Розмір середнього заробітку позивача за вказаний період складає 7029
гривень.

Згідно
ст. 237 КзпП України, обов'язок відшкодувати збиток, завданий підприємству,
установі, організації у зв'язку з оплатою працівнику часу вимушеного прогулу,
суд покладає на посадову особу, винну в незаконному звільненні.

Таким
чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1підлягає
стягненню з Бедіна, що підписав наказ про його звільнення, на користь
Ялтинського морського торгівельного порту.

Позов
про стягнення моральної шкоди суд також вважає таким, що підлягає  частковому задоволенню.

Згідно
ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд
вважає, що в результаті неправомірних дій начальника порту, позивачу були
завдані моральні страждання, які виразилися у тому, що він, пропрацювавши на
підприємстві з 1975 року,  незаконно був
притягнутий до дисциплінарної відповідальності і звільнений, що, безумовно
завдало збитку його діловій репутації, понизило авторитет на роботі, у нього
погіршали відносини з навколишніми людьми, у тому числі й з підлеглими, що
також відобразилося на стані здоров'я. Крім того, визначаючи суму завданого
морального збитку, суд також враховує ступінь вини відповідача: начальник
Ялтинського морського торгівельного порту, достовірно знаючи про незаконність
своїх дій, направлених на звільнення Холковського, на що йому було вказано
начальником юридичного відділу підприємства, не дивлячись на її відмову
візувати наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, дав
однозначну вказівку звільнити позивача (адм. матеріал № 3-341107, а.с. 19).
Також суд враховує і те, що відповідачем навмисно була поширена інформація про
звільнення ОСОБА_1між працівниками підприємства, шляхом вивішування наказу на
дошці оголошень, що вимагає зараз від позивача додаткових зусиль для повернення
попереднього звільненню становища. Розмір завданих позивачу моральних страждань
суд оцінює в 30000 гривень.

Оскільки
позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави також підлягає
стягненню судовий збір в сумі 78, 79 гривень і витрати по інформаційно -
технічному забезпеченню справи в сумі 30 гривень.

На
підставі викладеного, керуючись  ст.ст.
10, 11, 60, 213-215 ЦПК  України, ст. ст. 40, 147, 149, 235,
237, 237-1 КЗпП  України, суд

В И Р І
Ш И В :

Позов  ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Визнати
незаконними та скасувати накази начальника Державного підприємства Ялтинський
морський торгівельний порт Бедіна Ф.П. № 52л від 30 січня 2007 року «Про
притягнення ОСОБА_1до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення»; №
70л від 09 лютого 2007 року «Про звільнення ОСОБА_1з 12 лютого 2007 року».

Поновити  ОСОБА_1на роботі в Державному підприємстві
Ялтинський морський торгівельний порт з 12 лютого 2007 року на колишній посаді
заступника начальника порту з експлуатації.

Стягнути
з Державного підприємства Ялтинський морський торгівельний порт на користь
ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7029 гривень, а
також моральну шкоду в сумі 30000 гривень, а всього 37029  (тридцять сім тисяч двадцять дев'ять)
гривень.

Стягнути
з начальника державного підприємства Ялтинський морський торгівельний порт
Бедіна Федора Павловича на користь Державного підприємства Ялтинський морський
торгівельний порт 7029 ( сім тисяч двадцять дев'ять) гривень.

Стягнути
з Державного підприємства Ялтинський морський торгівельний порт судовий збір на
користь держави в сумі 78 (сімдесят вісім) 79 копійок і витрати по інформаційно
- технічному забезпеченню справи в сумі 30 (тридцять) гривень.

Рішення
в частині поновлення на роботі і стягненні середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4686 (чотири тисячі шістсот вісімдесят
шість) гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд у строки
та порядку, передбаченому ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
: