У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого               Григор'євої Л.І.,

суддів:                          Данчука В.Г.,              Барсукової В.М.,

Балюка
М.І.,               Косенка В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Першотравенську (далі - Відділення) про відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду Дніпропетровської
області від  9 серпня 2007 року,

встановила:

У вересні 2006 року позивач звернувся в суд із позовом до Відділення про
відшкодування моральної шкоди на підставі ст.ст. 1, 28, 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”. Зазначав, що тривалий час працював на шахті ім. М.І. Сташкова
філії ВАТ “Павлоградвугілля”, під час виконання трудових обов'язків отримав
виробничу травму та професійні захворювання.

Висновком МСЕК від 21 серпня 2003 року позивачу вперше встановлено             50% втрати професійної
працездатності та визнано його інвалідом третьої групи.

Посилаючись на те, що виробничою травмою та професійним захворюванням йому
заподіяні моральні страждання, що виражаються в переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я; в утраті роботи, що призвело до неможливості утримувати
сім'ю, постійно відчуває фізичний біль та вимушений лікуватися, порушено
нормальний уклад його життя та нормальні життєві стосунки, просив стягнути з
відповідача 48 750 грн. моральної шкоди.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 9
лютого 2007 року стягнуто з Відділення на користь ОСОБА_1.                                    30 тис.
грн. моральної шкоди. У іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від                            9 серпня 2007 року
рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 9 лютого
2007 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1.  просить скасувати рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
9 серпня 2007 року й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1. підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1., працюючи на підприємстві вугільної
промисловості, під час виконання трудових обов'язків отримав виробничу травму
та внаслідок роботи в шкідливих умовах праці одержав професійні захворювання.

Висновком МСЕК від 21 серпня 2003 року позивачу вперше встановлено             50% втрати професійної
працездатності та визнано його інвалідом третьої групи.

Задовольняючи позов ОСОБА_1. про відшкодування моральної шкоди на підставі
ст. ст. 21, 28, 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”, суд першої інстанції виходив із факту
спричинення йому моральної шкоди виробничою травмою й професійними
захворюваннями та обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

При цьому суд дійшов висновку, що припинення згідно із Законом України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік” виплат Фондом щодо відшкодування
моральної шкоди не позбавляє позивача права на відшкодування моральної шкоди,
що передбачено Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”.

Ухвалюючи рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, апеляційний
суд не застосував закон, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, і
помилково виходив із того, що правових підстав для стягнення моральної шкоди
немає, оскільки згідно із Законом України “Про Державний бюджет України на 2007
рік” зупинено дію п. 22 ст. 71 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” у частині виплати моральної
шкоди.

При цьому апеляційний суд не врахував ту обставину, що страховий випадок із
ОСОБА_1. настав 21 серпня 2003 року, коли йому було встановлено втрату
професійної працездатності у зв'язку з виробничою травмою та професійними
захворюваннями.

Ураховуючи, що право на відшкодування моральної шкоди виникло в позивача з
21 серпня 2003 року, дія Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік” на правовідносини сторін не поширюється.

Таким чином, апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального
права щодо відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим відповідно до ст. 339
ЦПК України рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від                           9 серпня 2007 року
скасувати, залишити в силі рішення Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 9 лютого 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

В.Й. Косенко

В.Г. Данчук