Справа № 2 - 44
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
квітня 2007 року Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                                              Ткаченко
О.В.

при
секретарі                                                      Бондаренко
Л.С.

з участю
адвокатів                                             ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Володарка

справу за
позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства „ Діар „ ,
про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_117.01.2007 року звернувсь з названою позовною заявою до суду в якій
посилавсь на те , що 15.04.2004 року набуло чинності рішення Апеляційного суду
Київської області за яким визнано винним „ ПСП Діар „ в нанесенні позивачеві
матеріальних збитків і стягнуто з відповідача на користь позивача 531 гривень .
Протягом 2004 - 2006 років тривав розгляд справи у Верховному Суді України за
касаційною скаргою відповідача на рішення Апеляційного суду Київської області.
Рішення Апеляційного суду Київської області залишено без змін а касаційна
скарга відповідача без задоволення . Позивач зазначив , що в справі про
відшкодування матеріальних збитків ним не ставилось питання про стягнення з
відповідача завданої моральної шкоди , тому він вважає , що йому завдано
моральну шкоду пов'язану з матеріальними збитками яку завдано відповідачем яку
він оцінює в 25 000 гривень і яку просить стягнути з відповідача посилаючись на
обставини які викладенні в позовній заяві.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги , посилаючись на обставини
які викладенні в позовній заяві.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав .

Заслухавши
пояснення позивача , представника відповідача, адвокатів , дослідивши письмові
докази , суд вважає , що в задоволенні позовних вимог слід відмовити .

По
справі встановлено , що у листопаді місяці 2003 року позивач ОСОБА_1звернувсь в
суд з позовом до ПСП „ Діар „ про відшкодування шкоди . Свої вимоги мотивував
тим , що весною 2003 року на земельній ділянці посіяв просо . У вересні місяці
2003 року отримав згоду на скошування та обмолот вирощеного проса
сільськогосподарською технікою відповідача, в касу підприємства ОСОБА_1сплатив
45 гривень за виконання робіт по скошуванню проса та 60 гривень за його
обмолот. Роботи були виконанні тільки по скошуванню посіву проса, а обмолот не
було проведено . Рішенням Володарського районного суду Київської області від
24.12.2003 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову . Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 15.04.2004 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено , рішення
Володарського районного суду від 24.12.2003 року скасовано і ухвалено нове
рішення за яким позов ОСОБА_1 до ПСП „ Діар „ про відшкодування збитків
задоволено . Стягнуто з ПСП „ Діар „ на користь ОСОБА_1 531 гривень на
відшкодування заподіяних збитків . Відповідно до Ухвали Верховного Суду України
від 19.09.2006 року , касаційну скаргу ПСП „ Діар „ відхилено , рішення
Апеляційного суду Київської області від 15.04.2004 року залишено без змін .

2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1ствердив
суду, що після отримання ухвали Верховного Суду України, від 19.09.2006 року,
відповідачем відшкодовано матеріальну шкоду за рішенням Апеляційного суду
Київської області в розмірі 531 гривень , що також підтвердив і представник
відповідача, тому позивач вважає , що у нього є правові підстави для
відшкодування моральної (немайнової) шкоди .

Відповідно
до рішення Апеляційного суду Київської області від 15.04.2004 року встановлено
що відповідачем ПСП „ Діар „ порушено зобов'язання перед позивачем ОСОБА_1 за
неналежне виконання зобов'язання стягнуто 531 гривень на відшкодування
заподіяних збитків . Відповідно до даного рішення , а також як було і
встановлено в судовому засіданні, що правовідносини між сторонами виникли в
листопаді місяці 2003 року тому вони повинні регулюватись цивільним
законодавством яке було чинне на той час , тобто Цивільним Кодексом України ( в
редакції 1963 року ) , що і вказано в рішенні Апеляційного суду Київської
області як посилання на норму матеріального права при задоволенні позовних
вимог позивача ОСОБА_1. Позивач ОСОБА_1в позовній заяві про стягнення моральної
шкоди та в судовому засіданні посилається на норми Цивільного Кодексу України
(в редакції 2003 року) а саме ст. 23 та ст. 1167 , що є неправильним так як
зазначалось раніше правовідносини виникли між сторонами в 2003 році. Цивільний
Кодекс України ( в редакції 2003 року ) відповідно до прикінцевих та перехідних
положень набрав чинності з 01 січня 2004 року .

Відповідно
до ст. 440/1 ЦК України (1963
року), моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації
діяннями іншої особи , яка порушила їх законні права, відшкодовується особою ,
яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її
вини . Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі
за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Ст. 203
ЦК України (1963 р.) зазначає , що, в разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредиторові
завдані цим збитки . Під збитками розуміються витрати , зроблені кредитором ,
втрата або пошкодження його майна, а також неодержанні кредитором доходи , які
він одержав би , якби зобов'язання було виконано боржником .

Враховуючи
викладене а також те , що такого роду правовідносини які виникли між позивачем
ОСОБА_1та ПСП „ Діар „ не передбачають відшкодування моральної шкоди, а
посилання в даному випадку на ст. 440/1 ЦК
України (1963 р.) недопустиме , оскільки вказана норма матеріального права
передбачає відшкодування позадоговірної моральної шкоди , необхідно відмовити в
задоволені позовних вимог.

В
судовому засіданні встановлено , що договору письмового між сторонами в 2003
році на виконання робі по скошуванню проса не укладалось , де б було
передбачено відшкодування моральної шкоди в разі невиконання умов зобов'язання
. Главою 15 та 18 ЦК України (1963 року) виконання зобов'язань ,
відповідальність за порушення зобов'язань , не передбачено відшкодування
моральної шкоди стороні в разі не виконання умов зобов'язання , тому суд вважає
що порушення зобов'язання , яке допустило ПСП „ Діар „ відносно ОСОБА_1 не
тягне за собою відшкодування моральної шкоди і вимоги позивача ОСОБА_1 є
безпідставними такими , що не ґрунтуються на вимогах норм матеріального права.

КЕРУЮЧИСЬ
СТ.СТ. 161 - 167 , 203, 211,440/1 ЦК УКРАЇНИ ( 1963 P.), CT.CT. З, 5,
8, 13, 57, 208, 209, 212 - 215 ЦПК УКРАЇНИ , СУД , -

ВИРІШИВ
:

3

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до приватного

сільськогосподарського
підприємства „ Діар „ с.
Завадівка, Володарського району,

Київської
області про стягнення моральної шкоди - відмовити повністю .

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської

області через
Володарський районний суд Київської області шляхом подачі в 10 денний

строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги .