Справа № 33ц-554/07
Головуючий у І інстанції - Сливка Л.М.
Категорія:   10                                                                                                                       Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3
грудня  2007 року
місто Луцьк

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Лончука В.Г., Русинчука М.М., Стрільчука В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Тернопільської міської ради, третьої особи -
Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації, приватне підприємство
«Сонячне», - про визнання права на житло, зобов'язання видачі ордера на
квартиру та скасування свідоцтва про право власності на житло та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою та
виселення за касаційною скаргою
ОСОБА_1  на рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2006 року та ухвали
апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2006 року,-

встановила:

В квітні 2005
року ОСОБА_1 пред'явила  позов до
ОСОБА_2, Тернопільської міської ради про визнання за нею права на житло - квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язання виконкому Тернопільської міської ради видати їй ордер
на зазначене спірне житлове приміщення.

ОСОБА_1
неодноразово уточнювала позовні вимоги. В останніх своїх вимогах просила
визнати за нею  право на житло в квартирі
АДРЕСА_1, зобов'язати виконком міської ради видати ордер на спірне житло,
скасувати свідоцтво про право власності на дане житло, видане 30.05.2005 року
Тернопільським БТІ на ім'я ОСОБА_2, вказуючи на те, що спірна квартира була
комунальною. Квартиронаймачем був її тепер покійний чоловік ОСОБА_3, з яким
вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.11.1995 року та проживала в ній
без реєстрації до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та надалі продовжує в ній
проживати.

30 травня 2005
року ОСОБА_2 пред'явила до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про зобов'язання не
чинити їй перешкод у користуванні квартирою та вселення її у квартиру АДРЕСА_1,
покликаючись на те, що у відповідності до вимог закону вона набула права
власності на спірну квартиру. ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні
квартирою, не пускає її в помешкання, тому просить вселити її у вказану
квартиру.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2006 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Тернопільської міської ради, третьої особи - Тернопільське
міське бюро технічної інвентаризації, приватне підприємство «Сонячне» про
визнання права на житло, зобов'язання видачі ордера на квартиру та скасування
свідоцтва про право власності на житло - відмовлено.

Позов ОСОБА_2
задоволено, вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської
області від 16 травня 2006 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від
20 лютого 2006 року залишено без змін.

У касаційній  скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати
судові рішення ухвалені  судом першої та
апеляційної інстанцій та постановити нове рішення,  яким визнати її право на жиле приміщення -
квартиру АДРЕСА_1, поряд з правом на дане помешкання ОСОБА_2, скасувати
свідоцтво № 38488 від  30.05.2005 року
про право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру та зобов'язати Тернопільську
міську раду видати їй та ОСОБА_2 відповідний ордер на вселення посилаючись при
цьому на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального
права при винесенні рішень.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 була комунальною і в ній були прописані ОСОБА_3 та
його дочка ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі із
30.11.1995 року. ОСОБА_1 прописана в квартирі АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_4.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1, суд першої інстанції цілком
підставно виходив з того, що ОСОБА_1 не набула права користування квартирою
АДРЕСА_1, оскільки вона зберегла за собою право користування жилим приміщенням
в квартирі 224 за цією ж адресою.

Апеляційний суд правильно погодився з висновками місцевого суду і
залишив рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
рішення суду першої інстанції та  ухвала
апеляційного суду постановлені з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а також відсутні передбачені  ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судових рішеннь.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують
висновки судів.

Керуючись ст. ст. 332, 366 ЦПК України, колегія суддів з
розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду  Волинської області, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу  позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого
2006 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2006
року  у даній справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді: