Справа № 2-463/07
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:               Католікяна М.О.,

при
секретарі:                        Омарбековій
І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

04 травня 2006 року позивач звернувся до суду із цим
позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що
він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі із серпня 2004 року. Від
шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем теперішнього часу
розладилися. Позивач з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не
ведуть. Зберігати сім'ю позивач не бажає та вважає, що шлюб носить формальний
характер, просить суд шлюб розірвати (а.с. 4).

12 вересня 2006 року суд ухвалив у справі заочне рішення, яким позов
задовольнив (а.с. 23).

29 вересня 2006 року відповідач у справі звернулася до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, пославшись на те, що її неявка була пов'язана
з поважною причиною, а заперечення проти позову є суттєвими (а.с. 26).

Ухвалою суду від 01.11.2006 р. заочне рішення від 12.09.2006 р. було
скасоване (а.с. 32).

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав.

Представник відповідача позов визнала, проте пояснила, що підставою
розірвання сімейних стосунків явилося негативне ставлення позивача до дружини,
його небажання забезпечувати її та дитину матеріально тощо.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вказані
вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

В
силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за
позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110
цього Кодексу.

Відповідно
до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя
та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей,
які мають суттєве значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з
28.08.2004 р. Шлюб зареєстровано у відділі РАЦС Самарського районного
управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис № 256) (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, яка мешкає разом з відповідачем.

Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникали в
родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та
дружню сім'ю з 31.03.2006 року шлюбні стосунки не підтримують, проживають
окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не
підтримують.

Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно,
збереження сім'ї неможливе.

Справа розглядалася двічі, суд також надавав сторонам строк для примирення,
проте вони не скористалися наданим часом.

За
вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають
задоволенню.

Суд вважає, що витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах
РАЦС необхідно покласти на позивача.

Ураховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215, 218
Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, зареєстрований 28 серпня 2004 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції
міста Дніпропетровська (актовий запис № 256), розірвати.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави державне мито в сумі 17,00 грн за
оформлення розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану.

ОСОБА_2 від сплати державного мита звільнити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: