Копія                                                                                                                                                                Справа № 2-618, 2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

12 липня 2007р.        Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючої судді       -
Куцин В.М.

при секретарі             -
Кольвенко Г.Г.

з
участю адвоката     - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Миргороді

цивільну справу за позовом  ОСОБА_2

до управління Пенсійного фонду
України в місті Миргороді Полтавської області

про визнання незаконною відмову в
призначенні пенсії на пільгових умовах, зобов'язання призначення пенсії на
пільгових умовах, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

треті особи: відкрите акціонерне
товариство Миргородське АТП-15308, Головне управління Пенсійного фонду України
в Полтавській області, Державне казначейство України

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді (УПФУ м. Миргорода)
про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та
зобов'язання призначення пенсії на пільгових умовах і стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду від
8.12.2005 року ВАТ Миргородське АТП-15308, де він працював водієм міського
транспорту, видало довідку, що він дійсно працював водієм міського
пасажирського транспорту (автобуса) в ВАТ „Миргородське АТП 15308” з 25.02.1987
до 27.11.2000 року і був зайнятий на роботі водія міського транспорту повний
робочий день, що дає йому право виходу на пенсію, згідно ст. 13 ЗУ „Про
пенсійне забезпечення”.

Незважаючи на це 16.08.2006 року,
рішенням № 16 за підписами начальника УПФУ в м. Миргороді, провідного
спеціаліста та спеціаліста УПФУ в м. Миргороді, ОСОБА_2 відмовлено в
призначенні пільгової пенсії, оскільки він не працював повний робочий день
водієм.

Вказану відмову в призначенні пенсії
на пільгових умовах вважає незаконною, оскільки рішенням суду від 08.12.2005
року, яке набрало законної сили встановлено, що він має право на пільгову
пенсію, і відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, ця обставина не підлягає
доказуванню повторно, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, рішення суду є
обов'язковим для всіх посадових осіб і підлягають виконанню на всій території
України.

Крім того представник УПФУ в м.
Миргороді при розгляді спору, щодо його права на пільгову пенсію був залучений
в якості 3 особи і не заперечував проти задоволення позову.

В зв'язку з відмовою відповідача в
призначенні пенсії на пільгових умовах йому заподіяна матеріальна шкода,
неотримана пенсія з 16.08.2006 року по 26 квітня 2007 року, яка становить
3029грн. 66коп. (363,56 х 8,3 місяці), з урахуванням розміру пенсії, яку він
міг отримувати, що був наданий відповідачем.

В результаті протиправної поведінки
відповідача, позивачу заподіяна моральна шкода, яка визначається останнім в
розмірі 2000 гривень і підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.ст. 16,
22, 23 ЦК України з урахуванням вимог ст.ст. 1166, 1172 ЦК України та ст. 107
ЗУ „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування”.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача, адвокат
ОСОБА_1 вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки рішенням Миргородського
міськрайонного суду від 08.12.2005 року встановлено, що ОСОБА_2 працював водієм
міського пасажирського транспорту (автобуса) з 25.02.1987 року до 27.11.2000
року і був зайнятий на роботі повний робочий день, що дає йому право виходу на
пенсію, згідно ст. 13 п. 3 ЗУ „Про пенсійне забезпечення”, тому відповідно до
ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Виходячи з цього відмова в
призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_2 є незаконною так як згідно ст.
14 ЦПК України рішення суду обов'язкові для всіх посадових осіб та підлягають
виконанню на території (України).

За таких обставин просив
задовольнити вимогу позивача про визнання незаконною відмову в призначенні
пільгової пенсії та зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу згідно
ст. 13 п. 3 ЗУ „Про пенсійне забезпечення”.

В зв'язку з відмовою в призначенні
пенсії ОСОБА_2 не виплачена пенсія в сумі 3029грн. 66коп., із розрахунку
розміру місячної пенсії в розмірі 363грн. 56коп., який був наданий
відповідачем, яка підлягає стягненню на його користь, а також моральна шкода в
сумі 2000 гривень, та понесені судові витрати.

Представник відповідача УПФУ в м.
Миргороді позов не визнав просив відмовити в його задоволенні.

Оскільки після подання заяви
ОСОБА_2    06.06.2006 року до УПФУ в м.
Миргороді про призначення пенсії на пільгових умовах, була проведена зустрічна
перевірка обгрунтованості видачі довідки ВАТ Миргородське АТП-15308, яка
встановила, що тривалість пільгового стажу ОСОБА_2 за період з 25.02.1987 до
22.11.2000 року становить 11 років 3 місяці 12 днів, виходячи з виїздів
заявника, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі п. 3 ст. 13 ЗУ
„Про пенсійне забезпечення”.

Рішення суду від 8.12.2005 року
стосувалося лише прав та обов'язків ВАТ Миргородське АТП-15308 і не є
обов'язковим для виконання УПФУ в м. Миргороді.

Оскільки відсутні підстави для
призначення пільгової пенсії ОСОБА_2 тому позовні вимоги про стягнення
матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, в тому числі і Головного управління Пенсійного фонду України
в Полтавській області та Державного Казначейства України, які до участі у
справі залучені судом 25.05.2007 року, про місце та час розгляду справи
повідомлені належним чином.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі та письмові докази по справі за позовом
ОСОБА_2 до ВАТ Миргородське АТП-15308 про видачу уточнюючої довідки, що дає
право на пільгову пенсію, вважає, що заявлений позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду від 08.12.2005 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ
Миргородське АТП-15308 про зобов'язання видачі уточнюючої довідки на
підтвердження трудового стажу, встановлено, що ОСОБА_2 з 25 лютого 1987 року до
27 листопада 2000 року працював водієм міського транспорту (автобуса), в
зв'язку з чим має право на пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ст.
13 ЗУ „Про пенсійне забезпечення”. Вказане рішення набрало законної сили
(а.с.8-10). Отже вищевказані обставини, щодо позивача ОСОБА_2 не підлягають
доказуванню при розгляді даного спору і являються беззаперечним фактом в тому
числі і для відповідача.

Незважаючи на це відповідач УПФУ в
м. Миргороді, 16.08.2006 року відмовив ОСОБА_2 в призначенні пенсії на підставі
п.3 ст.13 ЗУ „Про пенсійне забезпечення” (а.с.22).

Вказана відмова є незаконною,
оскільки суперечить вимогам ст. 14 ЦПК України, яка передбачає, що судові
рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів  державної влади і органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території України.

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що вимоги позивача, про визнання незаконною відмови в призначенні
ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах згідно ст. 13 п. 3 ЗУ „Про пенсійне
забезпечення” Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді від 16 серпня
2006 року та зобов'язання УПФУ в м. Миргороді в установленому порядку (з часу
звернення з заявою про призначення пенсії), призначити позивачу пенсію на
пільгових умовах згідно ст. 13 п. 3 ЗУ „Про пенсійне забезпечення” ґрунтуються
на законі і підлягають задоволенню.

Суд не може погодитися з твердженням
представника відповідача, що рішення суду про встановлення права на пільгову
пенсію та зобов'язання ВАТ Миргородське АТП-15308 видати ОСОБА_2 уточнюючу
довідку про стаж роботи спеціальний для призначення цієї пенсії, не зобов'язує
відповідача призначити пенсію, а відмова в призначенні пенсії є обґрунтованою,
так як при зустрічній перевірці встановлено недостатність спеціального
трудового стажу для призначення пільгової пенсії ОСОБА_2, оскільки право
позивача на пільгову пенсію встановлено судом при розгляді вищевказаного спору,
де в якості третьої особи виступало УПФУ в м. Миргороді так як рішення по
справі впливало на права та обов'язки останнього. Більше того при вирішенні
спору, щодо права на пільгову пенсію ОСОБА_2, в судовому засіданні предстанвик
УПФУ в м. Миргороді  не заперечував проти
встановленого судом вважав, що вимоги ОСОБА_2 є законними і підлягають
задоволенню та погодився з рішенням суду і не оскаржував його.

Разом з тим виходячи з принципу
змагальності сторін, передбаченого ст. 10 ЦПК України, суд вважає, що в
задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди
необхідно відмовити з недоведеністю.

Оскільки посилання позивача на
довідку УПФУ  в м. Миргороді від
02.09.2005 року, про розмір пенсії в сумі 363грн. 56коп., є необґрунтованим,
так як суд вказану довідку вважає неналежним доказом, враховуючи, що після
надання уточнюючої довідки про пільговий стаж роботи водієм автобуса міських
маршрутів, 16.08.2006 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії, а будь-яких
інших доказів, розрахунків, довідок) про розмір пенсії позивачем суду не надано,
як ненадано доказів, що підтверджують розмір заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог: 17грн. - судовий
збір (а.с.2), 15 гривень - інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
(а.с.4) та 100 гривень - витрати за надання правової допомоги (а.с.15), всього
132 гривні 00коп.

Керуючись ст. 107 ЗУ „Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування” , ст. 16 ЦК України,  ст.ст. 10, 11, 14, 61, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 223 ЦПК України,

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову в
призначенні ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах згідно статті 13 п. 3 Закону
України „Про пенсійне забезпечення” управління Пенсійного фонду України в місті
Миргороді від 16 серпня 2006 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в місті Миргороді в установленому порядку призначити ОСОБА_2
пенсію на пільгових умовах згідно ст. 13 п. 3 ЗУ „Про пенсійне забезпечення”.

Стягнути з управління пенсійного
фонду України в місті Миргороді на користь ОСОБА_2 на відшкодування
судових витрат 132 (сто тридцять дві)грн. 00 копійок.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення матеріальної  та моральної
шкоди, відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути апеляційно
оскаржене шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з часу
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з часу подачі
заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Полтавської області через
Миргородський міськрайсуд, чи подачі апеляційної скарги  в строк передбачений для подачі заяви.

Суддя: / підпис /

«Оригіналу відповідає»:

Суддя Миргородського

міськрайонного суду

Полтавської області                                                                         В.М.Куцин