У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

01 листопада 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Барсукової В.М.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що у січні 2006 року з відповідачем було досягнуто угоди про укладення
договору купівлі - продажу ТОВ “Дозор”, як
цілісного майнового комплексу, при цьому відповідач висунув вимогу про
внесення позивачем грошової суми у якості
завдатку та авансу у рахунок наступної
сплати вартості придбаного підприємства, а також було досягнуто угоди, що у
зв'язку з частими відрядженнями позивача гроші відповідачу будуть передані
через ОСОБА_3. На виконання досягнутої угоди
ОСОБА_3 передав відповідачу 10 000
доларів США, про що видав власноручно написані розписки від 3 лютого 2006 року
і 6 лютого 2006 року. Крім того, 22 березня 2006 року  ОСОБА_3 передав відповідачу 201 900 доларів США у рахунок купівлі ТОВ “Дозор”, про що останній 22 березня 2006 року
видав розписку. Але на передодні, тобто 21 березня 2006 року, відповідач
повідомив, що продати підприємство не може з
тих підстав, що необхідно укласти договір відступлення частки з ОСОБА_4, яка є співвласником ТОВ “Дозор” і
її частка складає 45%, інша частка,
яка складає 55%, належить ОСОБА_5, з яким також необхідно укласти договір про відступлення частки. Отримані раніше гроші відповідач зобов'язався повернути через 2
дні. 22 березня 2006 року ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 уклали договір про відступлення частки у ТОВ “Дозор”, але
відповідач своєї обіцянки не виконав і по
минуванню двох днів грошей не повернув. Фактично не будучи власником об'єкту нерухомості відповідач отримав
гроші за його продаж, а своїх
зобов'язань за договором купівлі-продажу як продавець не виконав. Враховуючи
викладене ОСОБА_1 просить стягнути з
ОСОБА_2 необґрунтовано отриману суму
за продаж об'єкту нерухомості, власником
якого він не є, а також повернути суму завдатку у подвійному розмірі, а всього 221 900 доларів США, що становить відповідно 1 120 595 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2006 року
позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 120 595 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 березня 2007 року
рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2006 року по цій
справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд
в іншому складі суду.

У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить
скасувати постановлену ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування не
встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20
березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.М.
Барсукова