Справа № 2 - 983 - 2007 рік.
РІШЕННЯ іменем України

06 березня 2007 року.                 Артемівський міськрайонний суд в Донецькой області

у складі: головуючого - судді -                                           БУКРЄЙ С. П.

при секретарі -                                                                       Трубчаніновой О. Є.

з участю: представників позивача -                                          ОСОБА_1

ОСОБА_3

відповідача -        ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування жилим
приміщенням і усунення перешкод у користуванні 1 / 3 частиною квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно розпорядження виконкому Артемівської міської Ради Донецької області
№ 9826 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, було видане свідоцтво
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року про право власності на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на
праві приватної, спільної сумісної власності, на теперішній час, колишньому подружжю ОСОБА_1 і ОСОБА_2, та їх неповнолітній
донькі ОСОБА_4.

ОСОБА_1 подав позовну заяву у якій вказує, що між ним та відповідачкою
ОСОБА_2 склалися неприязнені стосунки, що
спонукало його тимчасово перейти проживати до своєї матері, оскільки
відповідачка перешкоджає йому у користуванні квартирою тим шляхом, що не
погоджується у добровільному порядку виділити йому у користування кімнату у
квартирі для проживання. Оскільки він має право власності на 1 / 3 частину у
цій квартирі, загальна площа якої складає 60.00 м2, то у зв*язку з цим
просить встановити порядок користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, виділивши йому кімнату площею 16.00. м2, залишивши у спільному користуванні ванну, кухню,
туалет, коридор, забов*язавши відповідачку не
перешкоджати йому у користуванні 1/3 частиною вказаної квартири.

В судовому засіданні представник позивача, діюча за довіреністью, підтримує
позовні вимоги у повному обсязі і пояснила, що
позивач, як і відповідачка і їх донька мають право приватної власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1. Загальна площа
квартири складає 60.00 м2. Таким чином позивачу належить у
квартирі 20 м2. Квартира має три изольовані жилі кімнати, площею 10.9 м2, 16.7
м2, 8.4 м2. Оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вказану квартиру він отримував від
установи, де на той час працював, то просить
виділити йому у користування кімнату житловою площею 16.7 м2, залишивши у користуванні відповідачки та їх доньки кімнати житловою
площею 10.9 м2 та 8.4 м2, а інші

-2-

примішення вказаної квартири
залишити для загального користування, забов*язавши відповідачку не коїти йому
перешкод що до користуванням 13 частиною квартири АДРЕСА_1.

Відповідачка заперечує проти позовних вимог позивача, вважає, що вони
суттєво порушують права інших власників
квартири, т.т. її та їх доньки, та пояснила, що погоджується з тим, що як позивач, так і вона і їх донька мають право
особистої власності по 1/3 частині квартири.
Оскільки квартирав має три кімнати житловою площею 10.9 м2, 16.7 м2, 8.4 м2, а
всього 36.00 м2, то кожному з них належить
13.00 м2 житлової площі. Між тим позивач просить собі у користування кімнату житловою площею 16.7 м2, що на 3.7 м2 перевищує його
частину.

Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши докази
надані сторонами, суд вважає, щопозовні
вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних
підстав.

Як встановлено у судовому засіданні квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної спільної сумісної власності
сторонам та їх доньці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.04.1997 року, виданим
виконавчим комітетом Артемівської міської Ради.

В силу ст. 368 ч.1 ЦК України спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною
сумісною власністю і в силу ст.370 ч.2 ЦК України частки кожного із
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що сторонами не оспорюється рівність їх
часток у квартирі АДРЕСА_1, т.т. кожному належить право власності по 1/3
частині квартири.

Як видно з технічної характеристики квартири АДРЕСА_1 вона має загальну
площу 60.00 м2, три изольовані кімнати житловою площею 10.9 м2,16.7 м2, 8.4
м.2, що підтверджується технічним паспортом на квартиру.

Оскільки позивач ставить питання про визначення порядку користування
квартирою з розподілом конкретних житлових
кімнат між співласниками і залишенням інших приміщень у сумісному користуванні,
суд вважає правильним при вирішенні питання про виділ у користування конкретної кімнати приймати до уваги частку кожного
співвласника не у загальній площі квартири (60.00 м2), а у загальній
житловій площі трьох кімнат (36.00 м2).

При таких обставинах право власності кожного із співвласників квартири у
загальній житловій площі складає (36.00 м2 :
3 = ) 13.00 м2, а разом з тим і право користування жилим приміщенням у вказаному розмірі. Позивач просить виділити йому у
користування кімнату житловою площею 16.7 м2., т.т. на 3.7 м2 більш, ніж йому
належить.

Суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування квартирою
суттєво порушує права інших співвласників
квартири, оскільки буде передано у користування позивачу частка особистої власності відповідачки та її доньки без згоди на це
останніх.

При цьому суд не може прийняти до уваги на користь вимог позивача його
доводи про те, що квартира виділялась установою де він працював йому, у зв*язку
з наявністью у нього пільг, що він провів ремонт квартири за особисті кошти,
оскільки на момент розгляду справи свідоцтво про право власності на житло не скасовано, рівенство часток співвласників
залишилось незмінним, з чим погоджується і сам
позивач. Факт навчання на денному відділенні в учбовому закладі м. Луганська
ОСОБА_4 суд також не може прийняти на користь вимог позивача, оськільки ці обставини не позбавляють ОСОБА_4 права власності на
1 /3 частину квартири, що повинно враховуватись
при визначенні порядка користування квартирою.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин досліджених у судовому засіданні, наявності обгрунтованніх і законних заперечень
відповідачки на запропонований позивачем порядок
користування жилим приміщенням, відсутність пропозицій позивача що до іншого варіанту визначення порядку користування квартирою, суд
вважає необхідним позовні вимоги позивача у цій частині залишити без задоволення.

-3-

Крім цього у позовній заяві ОСОБА_1 ставить питання про усунення перешкод у
користуванні 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві
власності.

Суд вважає, що і в цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних
підстав.

В судовому засідані встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам та
їх донькі на праві приватної спільної сумісної
власності і кожен з них має право, в силу ст.150 Житлового Кодексу України, користуватися всією квартирою при відсутності
рішення про визначення порядку користування
нею, або про розподіл квартири в натурі.

При таких обставинах, за відсутністью рішення про виділ в натурі позивачу конкретного приміщення в квартирі у розмірі 1/3 частини,
суд позбавлений можливості вирішити питання про
усунення перешкод до користування позивачем 1/3 частиною квартири. При цьому
суд, діючи в межах позовніх вимог, приймає до уваги те, що позивач має право
користування квартирою, а тому і на вселення
туди, але звертаючись до суду з позовам про усунення перешкод у користуванні
квартирою, позивач не заявляє позовних вимог про його вселення у квартиру, в
силу чого таке питання судом не може бути вирішено за ініціативою суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 82, 209, 212 - 215 ЦПК України; ст.ст.368; 370 ЦК України; ст. 150 ЖК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні 1 / 3 частиною квартири і встановлення порядку
користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1з виділом йому у користування кімнати площею 16.7 кв.м. -
ЗАЛИШИТИ БЕЗ ЗАДОВОЛЕННЯ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд
шляхом подачи в 10-денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті у сданному примірнику.