Справа № 22-1422 2007 року                 Головуючий суддя у І інстанції
Суддя-доповідач в Апеляційному суді - Буцяк З.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А  Ї Н И

20 грудня 2007 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:     головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Григоренка М.П.

з участю секретаря судового
засідання Прохоровича М.В.,

апелянтів

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду
від 18 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи на стороні відповідача без самостійних вимог - ОСОБА_4 та орган опіки і
піклування, про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, та
виселення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського
суду від 18 жовтня 2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2. відмовлено у задоволенні позову
до ОСОБА_3., треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог -
ОСОБА_4. та орган опіки і піклування, про визнання її такою, що втратила право
користування квартирою, та виселення.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі позивачі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просять апеляційний суд його скасувати й ухвалити у
справі нове рішення про задоволення їх позову. Свої доводи обгрунтовують тим,
що вони є власниками спірної квартири, а відповідачка після розлучення з
ОСОБА_4. перестала бути членом їхньої сім"ї, витрат на утримання житла не
несе, договору житлового найму з ними не уклала, постійно скандалить, з
квартири виселитися та виписатися не бажає, хоч може проживати у своїх батьків.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи апелянтів, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог чинного
житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, ч. 2 ст.
405 ЦК України) особу можна визнати такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, якщо ця особа не проживає в ньому протягом визначеного
законом строку.

Проте судом встановлено, що
відповідачка з дня вселення у спірній квартирі проживає постійно, займаючи
разом зі своєю сім"єю одну з її кімнат. Через це вимоги позивачів про
визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим
приміщенням, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб.

Судом встановлено, що відповідачка
вселилася у спірне помешкання та була прописана в ньому у встановленому законом
порядку. Помимо позивачів, співвласником спірної квартири є також і ОСОБА_4., з
яким відповідачка після розлучення продовжує проживати однією сім"єю, і
який погоджується на її проживання у цій квартирі.

З урахуванням викладеного вимоги
позивачів з посиланням на ст. ст. 319, 391 ЦК України про усунення перешкод у
користуванні належною їм квартирою з боку відповідачки шляхом її виселення
задоволені бути не можуть.

Відповідно до ст. 109 ЖК України
виселення особи із займаного жилого приміщення допускається з лише з підстав,
що встановлені законом.

Проте таких підстав судом у даній
справі не встановлено.

У зв"язку з викладеним колегія
суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, повно і всебічно
з”ясувавши всі дійсні обставини, виконавши інші вимоги цивільного судочинства,
вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у
справі судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307,
308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Кузнецовського міського
суду від 18 жовтня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення  і може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий

Судді: