Справа № 22 -
266 / 2007 р.                                               Головуючий у суді 1-ої інстанції
. Категорія: 19                                                                      Голота Л.О.
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької
області від 23 лютого 2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Матківської М.В., Оніщука В.В.

При секретарі: Цехмістер О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за апеляційною скаргою скаргу ТОВ «Фірма «Янтар» ЛТД» на
рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.12.2006 року по справі
за позовом ТОВ «Фірма «Янтар» ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного
суду м. Вінниці від 04.12.2006 року у задоволені
зазначеного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фірма
«Янтар ЛТД» просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача
заподіяну йому шкоду. Зазначила, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та зроблено висновки, які не відповідають обставинам
справи. Зокрема, позивач зазначив, що його було позбавлено права на правову
допомогу, оскільки рішення судом постановлено у відсутності його адвоката; судом
першої інстанції не виконано вказівку
апеляційної інстанції про обов'язків допит заступника директора підприємства Тюріної Т.С.; у відповідності до ч.2
ст. 134 КЗпП України ОСОБА_1 має
нести матеріальну відповідальність, як особа, що одержала матеріальні цінності під
звіт за разовою довіреністю.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, оскільки воно відповідає
вимогам матеріального та процесуального права, просить залишити його в законній
силі, а в задоволені позовних
вимог позивачу - відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що остання задоволенню не підлягає.

2

Відповідно до
ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків. При покладені матеріальної відповідальності
права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі,
організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність,
як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КЗпП України працівники
несуть повну матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, якщо між працівником та
підприємством, установою,
організацією укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей, або у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником
під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Судом першої інстанції вірно
визначені правовідносини, що склалися, дано правильну оцінку доказам та постановлено законне рішення
про відмову у задоволенні позову, так як,
позивачем не було доведено прямого зв'язку між шкодою та діями ОСОБА_1 З метою встановлення дійсного
розміру збитків 07.07.2004 року у
ТОВ «Фірма «Янтар ЛТД» проведена інвентаризація матеріальних цінностей, про що
того ж дня складено інвентаризаційний опис, у якому зафіксована недостача золота. Позовну заяву позивачем було подано до
суду 05.09.2005 року, тобто з пропуском
строку встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України в один рік, поновити який позивач
не просив, поважних причин його пропуску не навів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Оскільки,
позивач не довів тих обставини, що між ним та відповідачем укладався договір про повну матеріальну
відповідальність або передавалися цінності за разовою довіреністю, застосування ч. 2 ст. 134 КЗпП України
неможливе. Крім того, позивач не довів,
що заподіяна йому крадіжкою золота шкода настала саме внаслідок порушення відповідачем, покладених на
нього трудових обов'язків, оскільки відповідно до п. 8 Внутрішньої
інструкції роботи підприємства з дорогоцінними
металами та дорогоцінними каміннями дозволяється здача цінностей як до сховища так і до сейфа, отже відсутність
факту порушення працівником трудових
обов'язків виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги стосовно
відсутності адвоката позивача не заслуговують на увагу, оскільки, адвокат не приймав
участь при останньому розгляді справи районним судом і в справі відповідна угода  відсутня. А також, доводи позивача
стосовно того, що ОСОБА_1 має нести відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 134
КЗпП України були спростовані ухваленим по справі рішенням.

3

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку
про відмову
у задоволені позову, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного

рішення не вбачається.

Доводи апеляційної скарги
безпідставні, необгрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 312,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Фірма «Янтар» ЛТД» відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.12.2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двох
місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.