УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді   Панкова М.В.

Ісаєва Г.А. Суддів
Белинчук Т.Г. при секретарі    Волковій О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2, Красногвардейського
шиферного заводу, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди за апеляційною скаргою Красногвардейського шиферного заводу
на рішення  Євпаторійського міського суду
АР Крим від  30 листопада 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_2, Красногвардейського шиферного заводу, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.03.2005 року у ПП ОСОБА_2
він придбав 200
листів шиферу СА-40 на суму 3 200 грн. та уклав його на дах будинку, але шифер виявився неякісним та потріскався. При зверненні до ПП ОСОБА_2 за участю заводу виробника був складений акт про неякість шиферу. На
підставі цього акту йому була повернута вартість шиферу.

З цього приводу він був вимушений перекривати дах, а саме демонтувати
неякісну кровлю із заміною на нову, купувати для цього цвяхи та оплачувати
найманим робітникам вказану роботу.

Просить вимоги задовольнити на підставі ст.. ст.. 23, 1167 ЦК України та Закону України „Про захист прав споживачів" та стягнути
у відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Євпаторійського міського суду АР Крим від 30.11.2006 року з Красногвардейського шиферного заводу на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 2 775 грн. та моральної шкоди 1 000 грн. В позові до ПП ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі Красногвардейський шиферний завод просить рішення суду
скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволені позову.

Справа№22-ц-1481   /2007
року                         Головуючий першої

Інстанції Захарова
І.О.

Доповідач Панков
M.B.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1., колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення
скасуванню.

Судом встановлено, що 30.03.2005 року ОСОБА_1 придбав у Приватного підприємця ОСОБА_2 придбав 200
листів шиферу СВ-40 на суму З 200 грн., яким покрив дах свого будинку.

08.02.3005 року згідно акту підписаного ОСОБА_1 та представником Красногвардейського
шиферного заводу встановлено, що шифер придбаний ОСОБА_1 являється неякісним та
весь потріскався. Згідно накладної на повернення товару від 20.10.2005 року позивачу була повернута вартість неякісного шиферу в сумі 3 200 грн.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 13.06.2006 року встановлено, що азбестоцементні хвилясті листи мають чисельні розриви.
Ці розриви маються не тільки в місцях пробивання цвяхами, але і в інших місцях
листів. При проведенні дослідження встановлено, що були допущені відступи від
рекомендацій при застосуванню шиферу і пробивання листів цвяхами
застосовувалась. Але розриви маються не тільки в місцях пробивання цвяхами, але
і в інших місцях, що свідчить про те, що
причини утворення пошкоджень на листах пов'язані не тільки з не
дотриманням технології укладки цього роду будівельного матеріалу, але і його
якості.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що право позивача було порушено
діями відповідача та підлягає захисту.

Разом з тим, суд першої інстанції поважав, що позивачу була заподіяна
матеріальна шкода, що залишилась невідшкодованою, а саме витрати на демонтування неякісного шиферу, які не були
спростовані відповідачами по справі.

Стягуючи на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду 2 775 грн., суд першої
інстанції прийшов до висновку, що ця сума підлягає стягненню з
Красногвардейського шиферного заводу, так як саме завод являється виробником
продукції, якість якої не відповідала вимогам, що висуваються до такої
продукції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та стягуючи на його користь моральну шкоду 1000 грн., суд першої інстанції виходив зі ст.. 23 ЦК України, а також з розумності та справедливості, і з того, що в
результаті виготовлення неякісного шиферу, який був придбаний ОСОБА_1, позивачу
була завдана моральна шкода, так як він не мав можливості користуватись своєю
власністю, був змінений постійний уклад його життя, він був вимушений витрачати
свій час на усунення недоліків в зв'язку з чим поніс додаткові витрати.

Відмовляючи ОСОБА_1
в позові про стягнення вартості демонтажу на суму 2220 грн. та 80
грн. за придбання цвяхів, суд першої інстанції виходив з
того, що ці вимоги необгрунтовані, але ці висновки суду позивач не оскаржує, а
тому, на думку колегії, відсутні процесуальні підстави для їх скасування.

Відмовляючи в позові до ПП „ОСОБА_2" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що він не є особою винною у завданні ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди.

З цими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, вважає їх правильними
та обґрунтованими.

Суд повно і об'єктивно з'ясував
дійсні обставини справи і прийшов до правильного
висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню. При
заявленому позові про відшкодування матеріальних збитків в сумі 5075 грн. суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 в розмірі 2
755 грн. Розмір збитків відповідач в апеляційній скарзі не
спростовує.

Головний його довід це те, що позивач не надав доказів про те, що в
неякісності шифера
винний виробник, але з цими доводами колегія не погоджується,
оскільки з матеріалів справи вбачається інше.

Так не спростовані доводи позивача, що тріщини в шифері після його
укладення мали місто із-за його неякісності і в місцях де не було його
пробивання цвяхами при його закріпленні на даху. Із пояснень позивача
вбачається, що придбаний ним шифер по всій площині був хвилястим, що також
сприяло його потрісканню. Ці пояснення не суперечать висновку експерта про те,
що шифер не був якісним.

Інші доводи Красногвардейського шиферного заводу викладені в скарзі не спростовують
висновків суду, тому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновки суду
відповідають дійсним обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303,
308, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Красногвардейського
шиферного заводу відхилити.

Рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 30 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.