АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 - 382                                         Головуючий у 1-й інстанції:
2007 р.                                                  Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«13» лютого 2007 р.                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого                                      Кочеткової
І.В.,

Суддів                                                 Бондаря
М.С., Крилової О.В.,

При
секретарі                                     Череватій
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_3 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про визнання дійсною угоди купівлі - продажу 1/6 частки житлового
будинку та визнання права власності на 1/6
частину житлового будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

У ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі - продажу 1/6 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 і
визнання права власності на зазначену частину будинку.

Зазначав, що за
домашньою угодою ІНФОРМАЦІЯ_1року він
купив у ОСОБА_1., в інтересах якої за довіреністю діяла ОСОБА_3 спірну частину
житлового будинку.

Нотаріально
посвідчити договір купівлі-продажу не встигли, оскільки закінчився строк дії
довіреності на ім'я ОСОБА_3. Остання неодноразово зверталась до ОСОБА_1. з проханням
видати нову довіреність для оформлення документів, проте ОСОБА_1. їй відмовила.

Посилаючись на
те, що виконав всі умови договору купівлі-продажу, а відповідач ухиляється від
нотаріального оформлення укладеної її представником угоди, просив про задоволення
позову.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_3 року позов задоволено.

2

Визнано договір
купівлі - продажу 1/6 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 по
домашній угоді між ОСОБА_2та ОСОБА_1. від ІНФОРМАЦІЯ_1року
дійсним.

Визнано за
ОСОБА_2право власності на 16 частини жилого будинку АДРЕСА_1

Анульовано
реєстрацію 1/6 частини
жилого будинкуАДРЕСА_1, яка проведена ЗМБТІ за НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2року на
ім'я ОСОБА_1.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Позивач і його
представник проти апеляції заперечують. Вважають судове рішення законним,
обґрунтованим і справедливим.

Вислухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що між позивачем - покупцем ОСОБА_2і третьою особою ОСОБА_3 яка діяла від
імені продавця -відповідача
ОСОБА_1. за довіреністю, була укладена домашня угода купівлі-продажу 1/6 частини жилого
будинку, усі умови по договору сторонами виконані, а тому відповідно до ч.2 ст.
47 ЦК України (1963 року) така угода
підлягає визнанню дійсною в судовому порядку.

Проте таких
висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права, вони не грунтуються
на зібраних по справі доказах, а тому з ними не можна погодитись.

За змістом ст. 227 ЦК (в редакції Закону
на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути посвідчений нотаріально.

На підставі ч.2
ст.47 ЦК суд може
визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального оформлення, коли сторони
досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна із сторін повністю або
частково виконала її, а друга -
ухиляється від нотаріального оформлення останньої за відсутності
передбачених законодавством перешкод для цього.

Із матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1. на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/6 частина спірного
будинку (а.с.6).

Співвласником
цього ж будинку являється відповідач, який за договорами дарування 1А частину
будинку придбав у грудні 2004
року, а 1/3 частину - у червні 2005 року (а.с. 17,18).

У травні 2000 року ОСОБА_1.
видала на ім'я ОСОБА_4(після шлюбу -
ОСОБА_3), яка являлась співвласником спірного будинку, нотаріально
посвідчену довіреність на право керування і розпорядження спірною частиною
будинку строком до 24 травня 2003 року (а.с.5,10).

Як вбачається із
пояснень третьої особи ОСОБА_3 у квітні 2003
року, діючи на підставі довіреності ОСОБА_1., за домашньою угодою вона
продала ОСОБА_2. спірну частину будинку. Нотаріально угоду не посвідчили, оскільки
в будинку були здійснені прибудови і переобладнання, дозвіл на проведення яких
був наданий виконкомом тільки у 2004
році (а.с. 52 зворот).

Доводи третьої
особи об'єктивно підтверджуються технічним паспортом спірної будівлі, згідно
якому на земельній ділянці по АДРЕСА_1,
розташовані, в тому числі, самовільні будівлі, дозвіл на спорудження яких
був наданий ІНФОРМАЦІЯ_5
року на підставі розпорядження виконкомуНОМЕР_2 (а.с. 11).

3

Спірна 1/6 частина будинку
в натурі не виділялась, порядок користування між співвласниками не визначався,
в натурі спірна частина покупцеві не виділялась.

Покупець до
власника спірної будівлі з пропозицією нотаріально посвідчити договір
купівлі-продажу не звертався.

Зважаючи на те,
що чинним законодавством не допускалось переобладнання і перепланування жилого
будинку без дозволу відповідного виконкому, в спірній будівлі на момент
укладання договору були проведені переобладнання і прибудови без такого
погодження, що являлось перешкодою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу,
своєю довіреністю ОСОБА_1. уповноважувала третю особу вчиняти тільки юридично
значимі правочини, визнання спірної угоди дійсною в судовому порядку суперечить
вимогам як ч.2 ст.47 ЦК,
так і ст.48 ЦК України
(в редакції Закону 1963 року).

Доводи позивача
і третьої особи про передачу грошей ОСОБА_1. за належну їй частину будинку ще у
2000 році при
оформленні довіреності на право розпорядження спірним майном, не
підтверджуються ніякими допустимими доказами і не спростовують висновок судової
колегії про недійсність оспорюваної угоди.

Звернення
повіреної до довірителя з проханням видати нову довіреність на право
розпорядження спірною будівлею, відмова останньої у видачі такої довіреності не
свідчить про її ухилення від нотаріального посвідчення домашньої угоди.

Не грунтуються
на фактичних обставинах справи і висновки суду про те, що сторони дійшли згоди
стосовно суттєвої умови договору -
його ціни.

Як вбачається із
матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти позову, посилалась, в тому
числі, і на те, що ринкова вартість спірної будівлі значно перевищує ту, яку
узгодили позивач і третя особа при укладанні домашньої угоди.

За таких
обставин оскаржуване по справі рішення не можна визнати таким, що відповідає
вимога закону і матеріалам справи, а тому відповідно до ст.309 ЦПК України воно
підлягає скасуванню з ухваленням нового -
про відмову у позові.

Апелянтові, на
користь якого ухвалено рішення, відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають
присудженню з другої сторони понесені нею судові витрати -оплата судового
збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення на загальну суму 80 грн.
(а.с.57,58).

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_3 року по цій справі скасувати.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу 1/6 частини жилого
будинку і про визнання права власності залишити без задоволення.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 80
грн. судових витрат.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: