АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-872 / 2007                                                             Головуючий
у І й інстанції - Вевер О.Т.
- 19/21                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -
Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі -
Шило С.Ю.

з участю
адвоката ОСОБА_1  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2  на рішення Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2
в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою на рішення
Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2006р., де
ставить питання про скасування рішення суду та направлення на новий розгляд,
посилаючись на те, що зазначене рішення ухвалено з порушенням вимог
процесуального права, оскільки суд не роз'яснив норму процесуального закону,
згідно якої вона повинна надавати суду докази. / а.с. 72 /.

Рішенням Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 19.10.2006р. відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог / а.с. 67-69/.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2005
року в приміщенні школи с
Поливанівка Магдалинівського району, між дітьми позивачки та відповідачів
виникла сварка. Потім, 26 вересня 2005 року, позивачка ОСОБА_2 у приміщенні
школи спричинила тілесні ушкодження дочкі відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_6.

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської
області від 14.03.2006р. позивачка ОСОБА_2 визнана винною за ст. 122 ч. 1 КК
України та засуджена до 1 року обмеження волі з іспитовим строком, а також з
неї стягнено 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6.

В ході слідства по кримінальній справі за обвинуваченням позивачки ОСОБА_2
встановлено, що дійсно між дітьми була сварка, однак доказів того, що діти
відповідачів спричинили тілесні ушкодження дочкі позивачки відсутні.

ОСОБА_3  26.09.2005р. звернулася до
Магдалинівської ЦРЛ за направленнями до ДОДКЛ, де була обстежена хірургом
29.09.2005р. та встановлений діагноз: забиття правої половини грудної клітини в
області грудної залози /а.с. 6-8/.

Відповідно до
виписки Обласної дитячої клінічної лікарні(ДОДКЛ ) із медичної

карти стаціонарного хворого, ОСОБА_3
знаходилася у лікарні з 19.06.2006 р. по 30.06.2006р. з діагнозом: фіброаденоми
правої молочної залози.

Згідно акту судово-медичного обстеження від 24 січня 2006 року у ОСОБА_3
виявлені легкі тілесні ушкодження. Зі слів ОСОБА_3, 16.09.2005 року ОСОБА_7 щипала за груди,
ОСОБА_6 била рукою по голові, душила за шию, крутила руки. На час огляду
видимих ушкоджень не виявлено /а.с.11/.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачка
не надала докази, які б підтверджували зв'язок між тілесними ушкодженнями та
хворобою її дочки, а також, що тілесні ушкодження спричинили дочки
відповідачів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з
наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення,
яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями
самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову у позовних вимогах, оскільки відповідно до
ст. 10 ЦПК України, позивачка повинна була довести за допомогою належних та
допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу,
зазначені нею обставини.

Проте докази, які б підтверджували в установленому законному порядку те, що
тілесні ушкодження її дочки, спричинили дочки відповідачів, відсутні.

Доводи відповідачів, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками
суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або
процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду
першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані,
а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19
жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.