У Х В А Л А

Іменем  України

17 жовтня
2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,            Берднік
І.С., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до приватного підприємства “Росинка” Синельниківського району Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування
моральної шкоди, за зустрічним позовом приватного підприємства “Росинка”
Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків, нанесених при виконанні своїх трудових
обов'язків, за касаційною скаргою приватного підприємства “Росинка” Синельниківського
району Дніпропетровської області (далі - ПП “Росинка”) на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року,

встановила:

У серпні 2005 року позивачки звернулися в суд із зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що згідно з наказами від 2 вересня
2003 року № 136 та від 24 червня 2003 року № 129 відповідно, вони були прийняті
на роботу до відповідача в якості продавців з повною матеріальною
відповідальністю.

Зазначали, що за весь час роботи заробітна плата їм не виплачувалась, у
зв'язку з чим вони звернулись до відповідача 13 січня 2004 року та              15 квітня 2004 року відповідно із
заявами про звільнення з роботи за власним бажанням.

Посилаючись на те, що згідно з записами в трудових книжках, які їм були
видані в травні 2004 року, їх звільнено не за власним бажанням, а в зв'язку з
недовірою за п. 2 ст. 41 КЗпП України, просили стягнути з відповідача
заборгованість із заробітної плати з урахуванням компенсації за її затримку на
користь ОСОБА_1 - 13 389 грн. 08 коп., на користь         ОСОБА_2 - 12 222 грн. 84 коп. та по 20
тис. грн. моральної шкоди кожній.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 13 листопада 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
Зустрічний позов ПП “Росинка” задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП “Росинка”
5 407 грн. 83 коп. основного боргу,
3 103 грн. 65 коп. завданих збитків та 162 грн. 34 коп. річних
відсотків, а всього - 8 673 грн. 82 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на
користь                       ПП
“Росинка” 10 584 грн. основного боргу, 5 076 грн. завданих збитків та  317 грн. 52 коп. річних відсотків, а всього -
15 977 грн. 52 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від                     21 травня 2007 року
рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області  від 13 листопада 2006 року скасовано.
Стягнуто з ПП “Росинка” на користь ОСОБА_2 925 грн., на користь ОСОБА_1            1 850 грн. Стягнуто з ПП “Росинка”
на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1 тис. грн. моральної шкоди. У решті позовних
вимог ОСОБА_2 та       ОСОБА_1
відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ПП “Росинка” відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній  ПП “Росинка” просить скасувати рішення
апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом
норм матеріального права та порушення норм процесуального права та залишити в силі рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 13 листопада 2006 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для його обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу приватного підприємства “Росинка” Синельниківського району
Дніпропетровської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від                       21 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

І.С. Берднік