Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11квітня 2007
року

м.Харків

Московський
районний суд м. Харкова в складі: головуючого -судді: Русанової В.Б. при
секретарі:     Тимощук М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства „Харківський турбінний завод",
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському
районі м. Харкова про стягнення суми відшкодування шкоди у зв'язку з
професійним захворюванням, стягнення страхових виплат та відшкодування
моральної шкоди, суд -

встановив :

13.06.2005р.
позивач звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства
„Харківський турбінний завод", далі ВАТ „Турбоатом", Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова
, далі „Фонд", в якому просить стягнути з ВАТ „Турбоатом" моральну
шкоду в сумі 58 000 грн., з Фонду стягнути недоплачену страхову суму втраченого
заробітку за період з 29.03.2002р. по 01.05.2005р. единоразово 7154,22 грн. та
починаючи з травня 2005р. по 375,92 грн. щомісячно.

В судовому
засіданні позивач неодноразово змінював та уточнював свої позовні вимоги
(а.с.86-89, 122-130,137,182-184,275-276, 298-301) та відповідно до позовних
вимог, наданих суду 15.01.2007р. просить стягнути з ВАТ „Турбоатом"
недоплачену суму одноразової допомоги в сумі 14 710 грн., недоплачену суму
відшкодування шкоди за період з 28.04.1998р. по 01.05.2001р.-3958 грн.,
моральну шкоду в сумі 58 000 грн., а всього 76 668,99 грн., стягнути з Фонду
недоплачену страхову суму втраченого заробітку за період з 29.03.2002р. по
01.01.2007р. единоразово

22469,27 грн. та
починаючи з 01.01.2007р. по 665,39 грн. з подальшим перерахунком, а всього 21
402,95 грн.

В
обґрунтування позову зазначив, що він працював електрозварювальником 5 розряду
з 1982р. по 1997р. у ВАТ „Турбоатом". Згідно висновку МСЕК  від 1998р. зв'язку професійним захворюванням
він був визнаний інвалідом 3-ї групи з втратою професійної працездатності 50% .

20.05.1998р.
він звернувся до відповідача  ВАТ
„Турбоатом" з вимогою про відшкодування шкоди, підприємство визнало свою
провину в ушкодженні здоров'я та виплатило йому єдиноразову допомогу в сумі 18
693грн. та призначило щомісячні виплати з відшкодування шкоди по 186,93 грн., з
урахуванням 50% втрати професійної працездатності виходячи із середнього
заробітку 373,85грн.

Згідно
довідки МСЕК від 11.09.2000р. він визнаний інвалідом 3-ї групи в зв'язку з
професійним захворюванням та з втратою професійної працездатності 40%, на
підставі чого, відповідач провів перерахунок відшкодування шкоди та призначив
йому суму до виплати 149,54 грн.
Зазначену суму він отримував з 01.05.2000р. по 01.05.2005р.

Згідно
розрахунку позивача, сума відшкодування 149,54грн.,встановлена відповідачем ВАТ
„Турбоатом", призначена з порушенням вимог закону, з невірно розрахованого
середнього заробітку позивача, без урахування
коефіцієнту підвищення тарифних ставок, та повинна складати 285,31 грн.
при 50 % втраті працездатності, а фактично відповідач сплачував 138,21 грн.
Внаслідок зміни відсотку втрати працездатності, відповідач ВАТ „Турбоатом"
повинен був сплачувати йому 228,25 грн. при 40 % втрати працездатності. За
період з 28.04.98р. по 01.05.2001р. ВАТ „Турбоатом"  повинен був сплатити йому  9717,679 грн., фактично сплатив 5758,70 грн.,
сума недоплати складає 3958,99 грн.

З
29.03.2002р. по 01.04.2004р. розмір втрати працездатності, згідно довідки МСЕК
складав 70%, тому за цей період сума, яка підлягає виплаті складає 262,4 9грн.

Згідно
останньої довідки МСЕК від 26.05.2004р. розмір втрати працездатності складає
50%.

Оскільки
ВАТ „Турбоатом" на протязі с
1998р. по теперішній час недоплачував суми відшкодування шкоди,
з порушенням вимог закону провів розрахунок заробітної плати для призначення
відшкодування шкоди, а також з вини відповідача позивач втратив здоров'я просить
стягнути моральну шкоду, розмір якої оцінює в 58 000 грн.

В зв'язку з тим,
що підприємством невірно було нараховано розмір суми відшкодування шкоди, Фонд
фактично сплатив позивачу 7632,39 грн., а повинен був сплатити  30101,66 грн., тому розмір доплати становить
21402,95 грн.

Просить
суд встановити розмір щомісячної страхової суми втраченого заробітку з
01.01.2007р. в розмірі 665,39 грн.

Позивач
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник
позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити. Вважає, що

ВАТ
„Турбоатом" не вірно провів розрахунок середньої заробітної плати
позивача, не застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок і окладів, що
привело до невірного встановлення розміру відшкодування шкоди та не отримання
позивачем належних йому сум.

Представник
відповідача ВАТ „Турбатом" за доручення ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, пояснила, що розрахунок відшкодування шкоди позивачу
зроблено у відповідності з вимогами законодавства, діючого на час призначення
виплат. Останній перерахунок було зроблено позивачу в 2000р., його розмір
складає 149,54грн., ця довідка була передана до Фонду у 2002р.

У 2002р.
сума, призначена позивачу не перенараховувалася, хоча коефіцієнт підвищення
заробітної плати складав 1,15.

Пояснила,
що в 1999р. позивачу також була виплачена одноразова допомога в розмірі 13 821
грн. Про призначену суму відшкодування шкоди позивача було повідомлено під
розпис в січні 1999р. Ознайомившись з копією наказу позивач не погодився з
зазначеними сумами, однак до суду звернувся з вимогами про стягнення суми
тільки в 2007р., тобто з порушенням строків передбачених трудовим
законодавством, а тому просить у позові відмовити.

Представник
відповідача Фонду - за дорученням ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснивши
суду, що нарахування та виплата позивачеві страхових виплат Фондом проводилася
на підставі переданих ВАТ „Турбоатом" документів, згідно яких сума
щомісячних страхових виплат ОСОБА_1складала
149,54 грн.

Суд,
вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів,
перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Турбоатом"
по 24.01.1997р. 19.02.1998р. відповідачем ВАТ „Турбоатом" складено акт Н-1
розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) з якого
вбачається, що ОСОБА_1 тривалий
час працював  в умовах, що не відповідають
вимогах існуючих санітарно-гігієнічних норм. (а.с.4-5).

Згідно
довідки МСЕК від 28.04.1998р. позивач визнаний інвалідом 3-ї групи з
встановленням стійкої втрати професійної працездатності 50%. 28.09.1999р.
Внаслідок чергового переогляду позивачу встановлено ступінь втрати професійної
працездатності 40% .

Згідно приказу № 128-ОВ від
28.08.1998р. в рахунок відшкодування шкоди позивачу призначені щомісячні
виплати в період з 28.04.1998р. по 28.04.1999р. в сумі 138 грн.21 коп. та
одноразова допомога в сумі 13 821 грн.00 коп., яку позивач отримав, що не
спростовується сторонами по справі, (а.с.103). Розмір середнього заробітку
позивача  визначався за три останні повні
місяці, які передували встановленню професійного захворювання  тобто за березень-травень 1996р. та становив
380 грн.41 коп., що не спростовується сторонами по справі.

З даним
наказом позивач ознайомлений 15.01.1999р., зазначив, що не згоден з сумою
середнього заробітку, про що свідчить його письмова заява на приказі.
(а.с.103).

Згідно
наказу генерального директора від 08.09.1997р. № 124-ОВ  середній заробіток позивача було
відкориговане на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати на
підприємстві  380,41 xl,3= 494,53 грн.

Згідно
розрахунку ВАТ „Турбоатом" позивачу з 1999р. по 01.05.2001р.  призначено та виплачувалось відшкодування
шкоди в розмірі 149 грн.54 коп. щомісячно, виходячи із середньої заробітної
плати відповідного працівника.

Враховуючи,
що позивачем не було надано доказів суду того, що його середній заробіток на
час встановлення професійного захворювання був іншим (більшим), суд вважає
розрахунок ВАТ „Турбоатом" відшкодування шкоди ОСОБА_1у розмірі 14 9 грн.
54 коп. станом на 1999 р. правильним.

Разом з
тим, в судовому засіданні встановлено, що згідно наказу генерального директора
ВАТ „Турбоатом"  ОСОБА_4. № 2 від
17.01.2001р. тарифні ставки та оклади працівників підприємства з 01.02.2001р.
підвищені на 15%.

Перерахунок
відшкодування шкоди ОСОБА_1шляхом
збільшення на коефіцієнт підвищення заробітної плати (1,15), згідно пояснень
відповідача ВАТ „Турбоатом" з 01.02.2001р. зроблено не було.

Таким
чином, ОСОБА_1 мав
отримувати з 01.02.2001р. по 01.05.2001р. за 40% втрати професійної
працездатності відшкодування шкоди у розмірі 171 грн.97 коп. щомісячно (149,54х
1,15= 171 грн. 97 коп.).

Згідно
довідки МСЕК від 24.04.2002р. позивача визнано інвалідом 2 групи та встановлено
розмір втрати професійної працездатності 70 % з 29.03.2002р. по 01.04.04р.
(а.с.6), а 26.05.2004р. позивача визнано інвалідом 3 групи та встановлено
ступінь втрати працездатності позивача становить 50%, згідно довідки МСЕК
(а.с.7).

Згідно
ст.4 6 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист в
разі втрати працездатності.

Згідно
ст.173 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно
до законодавства відшкодувати працівникові шкоду заподіяну йому каліцтвом, або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків.

Ст.456 ЦК України в
редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин визначено, що у
разі заподіяння громадянину каліцтва, або іншого ушкодження здоров'я,
пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація відповідальна за
шкоду, зобов'язана відшкодувати потерпілому в повному розмірі втрачений
заробіток.

Правила
відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням
ним трудових обов'язків, затверджуються Кабінетом міністрів України.

Правилами
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом, шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням
ним трудових

обов'язків,
затверджених і введених в дію з 01.07.1993р., які втратили чинність
11.07.2001р., з наступними змінами, було встановлено (п.28), що перерахування
розміру відшкодування шкоди втраченого заробітку проводиться у разі підвищення
мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством,
підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств
або заробітної плати відповідного до колективного договору. Абзац ; п.28
змінений Постановою КМУ від 03.10.1997р. № 11000 випадок підвищення
мінімального розміру зарплати замінений на підвищення розміру неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

Перерахований
розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати працездатності не може
бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника. Законом
України № 1105-ХІУ від 23.09.1990р. „Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,
які спричинили втрату працездатності встановлено новий механізм відшкодування
шкоди з 01.04.2001р. з наступними змінами. Ст.ст. 28,29 Закону передбачено
перерахування страхових виплат у разі підвищення розміру мінімальної заробітної
плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики. Таке перерахування проводиться з 01 березня
наступного року. При цьому вказана ні раніше сума щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Оскільки
ВАТ „Турбоатом" не провів перерахунок відшкодування шкоди ОСОБА_1у зв'язку з
підвищенням тарифних ставок та окладів працівників на коефіцієнт її підвищення
(1,15), в зв'язку з чим сума недоплачених виплат ОСОБА_1за період з 01.01.2001р. по 01.05.2001р. складає 67
грн.29 коп., суд вважає, що право позивача було порушено.

Позивач
пропустив встановлений ст.233 КЗпП України строк на звернення до суду, про
застосування якого просив відповідач ВАТ „Турбоатом", поважність пропуску
цих причин судом не встановлено, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог до
ВАТ „Турбоатом" про стягнення суми у зв'язку з пропуском строку на
звернення до суду.

Оскільки
позивачем не надано суду доказів в підтвердження завданої йому відповідачем ВАТ
„Турбоатом" моральної шкоди в зазначеному ним розмірі, суд відмовляє в
задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

З заявою
до Фонду позивач до подачі позову до суду не звертався.

Враховуючи, що ОСОБА_1 мав отримувати
від Фонду з 01.05.2001р. відшкодування шкоди в розмірі 171 грн.97 коп.
щомісяця, представник Фонду заявив про застосування строку позовної давності,
суд вважає необхідним зобов'язати Фонд провести перерахування страхових виплат ОСОБА_1, за три роки до
звернення до суду починаючи з 13.06.2002р., виходячи з суми відшкодування
втраченого потерпілим заробітку у розмірі 171 грн.97 коп. щомісячно.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,61, 21-215 ЦПК України,
ст.ст.21,28,29,34,35 Закону України „Про

загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійному
захворюванні, зо спричинили втрату працездатності", ст.ст.11,12 Закону
України „Про охорону праці", п.11,28 Правил відшкодування власником
підприємства, установи, організації шкоди, завданої працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", постанови КМУ
№ 276 від 26.05.1992р., ст.ст.233,234 КЗпП України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Зобов'язати
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у Фрунзенському районі м.
Харкова перерахувати, починаючи з 13.06.2002р. страхові виплати ОСОБА_1, виходячи із
суми відшкодування втраченого потерпілим заробітку станом на 01.05.2001р. у
розмірі 171 грн. 97 коп. щомісячно з подальшим перерахунком відповідно до
законодавства.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ВАТ
„Турбоатом" про стягнення одноразової допомоги, недоплачених сум
відшкодування шкоди та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської
області через Московський районний суд м. Харкова протягом двадцяти днів з дня
подання заяви.

Заява про
оскарження рішення може бути подана в апеляційний суд Харківської області через
районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.