У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук
Л.І., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнобаївської державної районної адміністрації,
Іркліївської сільської ради про визнання права власності на земельну частку пай
в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Чорнобаївської
державної районної адміністрації, Іркліївської сільської ради про визнання
права власності на земельну частку пай в порядку спадкування.

Зазначав, що 12 травня 2006 року померла його мати - ОСОБА_2, яка за життя
була членом спілки колективних власників “Міжгір'я” та була включена у долучений до державного акту на
право колективної власності на землю КСП “Міжгір'я”, список громадян.

Посилаючись на те, що відповідно до складеного заповіту, він успадкував все
належне матері майно, в тому числі і земельну частку (пай) , а відповідач
відмовляється визнати за ним право на земельний пай, просив задовольнити
заявлені позовні вимоги.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від            28 грудня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1. задоволені: визнано за ним право на земельну частку (пай) в порядку
спадкування за рахунок не розпайованих земель, отриманих СКВ “Міжгір'я” в колективну
власність згідно державного акту від 21 липня 2004 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2007 року
рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від                28 грудня 2006 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд
апеляційної інстанції виходив з того, що робота по розпаюванню земель СВК
“Міжгір'я” не проведена, право
матері позивача на земельну частку (пай) не оспорюється, звернення позивача до
суду є передчасним, оскільки відсутній предмет спору.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що рішенням Чорнобаївської районної ради народних
депутатів від 28 лютого 1995 року № 34, на підставі рішення зборів членів
спілки від 9 лютого 1995 року було створено спілку колективних власників
“Міжгір'я”, яка є
правонаступником КСП, якому в липні 1994 була передана у колективну власність
земля для ведення сільськогосподарського виробництва.

З дня передачі землі в колективну власність та на день розгляду справи,
паювання землі у відповідності до чинного законодавства не було проведене,
правоустановчі документи на земельну частку (пай) членам СВК “Міжгір'я” не видавались.

ОСОБА_2 - мати позивача, була членом спілки “Міжгір'я”, на момент отримання Державного акта на право
колективної власності на землю була включена до списку осіб, що мають право на
земельну частку (пай).

Відповідно до статей 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших
осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його
смерті.

Згідно із нормами ст. 25 Закону України “Про сільськогосподарську
кооперацію” та ст. 3 Указу Президента України “Про невідкладні заходи щодо
прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва” право
на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі на
(на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від                   16 квітня 2004 року N 7 “Про
практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ” визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними
до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного
акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського
підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право
колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня
видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай
здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних
причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну
частку.

Оскільки ОСОБА_2 при житті була включена у списки осіб, які мають право на
земельну частку (пай), то спадкоємці вправі порушувати питання про успадкування
цієї ідеальної частки (паю).

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено
норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права
та встановленим обставинам справи і скасовано апеляційним судом помилково.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням
в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2007 року
скасувати, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28
грудня 2006 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін