РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року
лютого місяця 27 дня
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді_______________________ Берещанської
І.І._________________________

Суддів__________________________________ Новікова
Р.В., Сокола B.C.________________

При секретарі____________________________ Гребенніковій
Н.О.______________________

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання частково недійсними свідоцтв
про право на спадок і договорів дарування за апеляційною скаргою ОСОБА_3 від себе
та в інтересах ОСОБА_4
на рішення Євпаторійського міського суду від 22.11.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на
спадок і договорів дарування, посилаючись на те, що кожному з позивачів
належить на праві власності 21/100
частка домоволодіння по АДРЕСА_1на підставі свідоцтва про право на спадщину
за законом, виданого Євпаторійською держнотконторою 14.11.1989 р. в порядку
спадкоємства після ОСОБА_5- чоловіка позивачки ОСОБА_1, та батька позивача
ОСОБА_2 ОСОБА_4 належить 33/100 частки цього ж будинку на підставі договору
дарування, укладеного між ним та його матір'ю - відповідачкою ОСОБА_3,
посвідченого нотаріусом Євпаторійської держнотконтори 19.07.1991 р. Позивачі
просили визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом і за
заповітом, виданих 31.08.1984 p., оскільки при розрахунку часток спадкоємців спадщини,
що відкрилася після смерті ОСОБА_6ІНФОРМАЦІЯ_1, її чоловікові ОСОБА_1його
обов'язкова частка і частка спадкоємців, вказаних в заповіті була припущена
помилка при визначені розміру обов'язкової частки ОСОБА_1, так як були
враховані не всі спадкоємці за законом. Зазначена помилка потягла надалі
помилку у визначені часток в договорах дарування від 27.12.1984 р. Та від 19.07.1991 р., у зв'язку
з чим позивачі просили визнати договір дарування від 19.07.1991 р. частково
недійсним і виключити з договору вказівки про порядок користування конкретними
приміщеннями, оскільки такий порядок користування між співвласниками не
визначався.

Рішенням Євпаторійського міського суду від 22.11.2006 року позов
задоволено. При цьому був відновлений пропущений строк позовної давності.

В апеляційній скарзі апелянтами ставиться питання про скасування рішення
суду і про ухвалення нового рішення, з тих підстав, що висновки суду не
відповідають дійсним обставинам справи і вимогам закону.

Справа № 22-1472/2007                                       Головуючий по
першій інстанції

Горюнова
Л.І.

Доповідач
Берещанська І.І.

2

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що причини пропуску
строку позовної давності є поважними і тому цей строк підлягає поновленню. На
підставі вказаного висновку, суд розгляну позов по суті заявлених вимог і
задовольнив позов ОСОБА_1, ОСОБА_2

З такими
висновками суду не може погодитися колегія суддів.

Так, згідно зі статтями 76,
80 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення свого права. Закінчення строку
позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст. 267
ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята
судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним
рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови від позову. Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_3 та її представник
просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачами строку
позовної давності. Отже вказаний строк міг бути поновленим лише при наявності
поважних причин його пропуску.

Посилаючись на ст. 76
ЦК України (1963 р.) суд
першої інстанції дійшов неправильного висновку, що позивачі не могли і не
повинні були раніше знати про порушення їх спадкових прав в результаті
неправильного розрахунку обов'язкової частки, проведеної нотаріусом, оскільки з
цим розрахунком нотаріус їх не знайомив, а в свідоцтві про право на спадок за
заповітом, виданого ОСОБА_5 вказана частка домоволодіння, а не розмір
обов'язкової частки. Про відчуження ОСОБА_4 за договором дарування конкретних приміщень їм стало відомо
при пред'явленні до них позову ОСОБА_4.
у 2006 році. На підставі зазначеного, суд визнав причину
пропуску строку позовної давності поважною.

Однак, при розгляді справи ні в суді першої, ні в суді апеляційної
інстанції не було виявлено факту, що будь-які обставини чи будь-які особи
перешкоджали позивачам користуватися правовстановлюючою документацією на спірне
домоволодіння. Крім того, ще у 1985
році при розгляді в суді справи про визнання порядку користування жилими
приміщеннями у спірному домоволодінні, позивачам були відомі всі обставини, на
які вони тепер посилаються, як на підтвердження своїх вимог.

Тому, враховуючи доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної
давності та поважності причин цього пропуску позивачами, колегія суддів дійшла
висновку, що   рішення суду першої
інстанції є незаконним та необгрунтованим і тому

Справа №
22-1472/2007                                        Головуючий
по першій інстанції

Горюнова
Л.І.

Доповідач
Берещанська І.І.

3

підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за
вказаною підставою.

На підставі вказаного і керуючись статтями 256, 261, 267 Цивільного
кодексу України та статтями 303,
307, 309 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яку вона подала від себе та в інтересах
ОСОБА_4задовольнити.

Рішення
Євпаторійського міського суду від 22.11.2006
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання частково недійсним свідоцтва про право
на спадок за законом, видане 31.08.1984
року державним нотаріусом Євпаторійської державної нотаріальної контори і
посвідченого в реєстрі 757
ОСОБА_7на 2/9 частки
майна ОСОБА_6, що складає 6/100
часток домоволодіння по АДРЕСА_1; свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, видане 31.08.1984 року державним нотаріусом Євпаторійської
нотаріальної контори і засвідченого в реєстрі 756 ОСОБА_5на 21/100 частку
зазначеного домоволодіння у порядку спадщини після ОСОБА_6; свідоцтва про право
на спадщину за законом, видане 14.11.1989 року державним нотаріусом
Євпаторійської нотаріальної контори і засвідченого в реєстрі № 143 ОСОБА_1і
ОСОБА_2в рівних частках на 21/100 частку зазначеного домоволодіння в порядку
спадщини після ОСОБА_5; і договору дарування ОСОБА_733/100 часток зазначеного
домоволодіння ОСОБА_3, засвідченого державним нотаріусом Євпаторійської
нотаріальної контори 27.12.1984 року у реєстрі № 1112; договору дарування
ОСОБА_3ОСОБА_433/100 часток зазначеного домоволодіння з визначенням порядку
користування, засвідченого державним нотаріусом Євпаторійської нотаріальної
контори 19.071991 року у реєстрі № 4-1623; про визнання права власності за
ОСОБА_1та ОСОБА_2за кожним на 351/3000
часток зазначеного домоволодіння, за ОСОБА_4 на 459/1500 часток цього ж
домоволодіння - відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.