Справа 22ц- 416/07                                Головуючий
у першій інстанції -
Категорія - 19                                        Доповідач
апеляційної інстанції - Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2007 року                                                                        м.Миколаїв

Колегія суддів  судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого   Лисенка
П. П.

суддів                Данилової О.О., Кутової Т.З.

при
секретарі     Негрун І. О. за участю
позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2 представників відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника
відповідача ОСОБА_3 на
рішення Заводського районного суду м. Миколаєва   від 19
грудня 2006   року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

доОСОБА_5

про повернення безпідставно набутого майна

УСТАНОВИЛА.

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до ОСОБА_5 про
повернення   безпідставно набутих 29895 грн.

Позивач зазначав, що 11
квітня 2006 року
уклав з відповідачкою у простій письмовій формі попередній договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та
передав як завдаток суму еквівалентну 41391
грн. У подальшому договір купівлі-продажу укладено не було, а йому
повернуто за мировою угодою лише 10605
грн.

Рішенням Заводського районного суду від 19 грудня 2006
року позов задоволено. З ОСОБА_5 на
користь позивача стягнуто 29895
грн. та 247 грн.95
коп. судових витрат.

Представник відповідачки ОСОБА_3 з рішенням суду не погодилась та просила його скасувати з
закриттям провадження у справі. При цьому апелянт посилалася на те, що суд взяв
до уваги неналежні докази та постановив рішення по спору, який вже було
вирішено у судовому порядку.

Перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали у
простій письмовий формі попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, та позивач
передав відповідачки на підтвердження своїх зобов'язань 41391 грн. /8000 $ США/ - а.с. 8-9. Але
спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5, і договір купівлі-продажу
укладено не було / асі 1,12/.

У серпні 2006
року ОСОБА_1 звертався
до суду з позовом до ОСОБА_5
про визнання права власності на частину спірної квартиру, а представник
відповідачки ОСОБА_3
пред'явила зустрічний позов про визнання попереднього договору недійсним. За
названими позовами сторони уклали мирову угоду, за якою ОСОБА_1

2

отримав
від ОСОБА_3 10605 грн. і
провадження у цій справі було закрито /
а.с. 14/.

Вирішуючи нинішні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з доведеності того факту,
що ОСОБА_5
отримала у квітні 2006 року від
позивача 41391 грн.
Оскільки згодом договір купівлі-продажу укладено не було, то ці гроші ОСОБА_5 отримала без
достатньої правової підстави, а тому має повернути різницю у 29895 грн.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам п. З ч.З
ст.1212 ЦК України.

Апелянт посилається на те, що цей спір вже було вирішено ухвалою суду від 1 вересня 2006 року про
затвердження мирової угоди між ОСОБА_1 та представником відповідачки ОСОБА_3 з закриттям
провадження у справі / а.с. 14/. Але за змістом
цієї ухвали та матеріалів цивільної справи № 2-3238/06 вбачається, що тоді предметом спору
було набуття позивачем права власності на частину спірної квартири, і від цих
вимог він відмовився за мировою угодою.

Зміст мирової угоди та розписки ОСОБА_1
/ а.с. 18/ також не
свідчить про припинення будь-яких інших спорів за попереднім договором.

За такого колегія не вбачає підстав для закриття провадження у теперішній
справі за п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Не має правового значення і посилання апелянта на нікчемність договору від 11 квітня 2006 року, бо така
правова оцінки правочину не позбавляє сторону, яка виконала частину
зобов'язання, права вимоги повернення отриманого від іншої сторони. Передача.
відповідачці грошей у розмірі 41391 грн. має письмове підтвердження / а.с.
11-12/.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які би спростовували
висновки суду чи доводили би порушення вимог цивільного та процесуального
законодавства, колегія не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.
308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України.