Справа № 2-11 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року                                                             Городищенський  районний
суд

Черкаської області в
складі:

судді                                                                                                                           Черненка В.О.

при секретарі                                                                                                            Сидоренко О.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про витребування майна із чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна
із чужого незаконного володіння.

Обґрунтовуючи
свою позовну заяву позивач посилається на те, що ОСОБА_2 і його співжителька
ОСОБА_3 без її згоди проживали у домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_1.
Створивши нестерпні умови проживання, вони змусили її піти проживати до дочки і
вона пішла в чому стояла. Після скарг на їхню поведінку, вони були виселені і
пішли проживати в АДРЕСА_2, і при цьому
забрали рухоме майно, яке належало по праву їй та її чоловікові ОСОБА_4,
оскільки вони дане майно придбали спільно з чоловіком. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік
ОСОБА_4 помер. Всі ключі від домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1,
знаходяться у сина ОСОБА_2, проте він не допустив її проживати у своїй хаті і
вивіз останнє рухоме майно. 18.07.2003 року до даного будинку направлявся
депутат міської ради Голуб М.І. для опису майна, на підставі листа прокуратури
Городищенського району, проте опису проведено не було, оскільки ОСОБА_2 жодного
разу не з'являвся у вказаному домоволодінні. 15.04.2005 року державний
виконавець Городищенського РВ ДВС Брандальський В.В. виконував ухвалу
Городищенського районного суду від 05.04.2003 року, де повинні були провести
опис майна, проте не відомо з яких причин, не вписано в акт те, що не було
оглянуто майно в кімнаті III - 135 м2 та веранді 1-4,1 м2 (згідно технічного паспорту на будівлі), а також зовсім в акт не
включені речі, які знаходилися в будинку: карнизи, люстри, казани, пальто
зимове жіноче та осіннє. Взагалі опис був проведений поверхнево. В
будинку по АДРЕСА_1 зовсім не виявилося особистих речей ОСОБА_4 Враховуючи
вищенаведене, вважає, що всі речі, які були придбані нею і чоловіком, забрані
сином ОСОБА_2 і його співжителькою ОСОБА_3. Добровільно віддати речі, які
належать їй, вони не бажають, тому просить суд зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3
повернути речі, котрі належать їй.

В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала повністю та уточнила
перелік речей, які просить витребувати у відповідачів.

2

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що ніяких речей з батькової хати, що
знаходиться по АДРЕСА_1, він не брав. Взагалі батько з матір'ю були розлучені,
тому не було ніякої спільної сумісної власності, на яку посилається позивач.
Також Городищенським районним судом винесено рішення, згідно з яким, йому
відповідно до заповіту батька, виділено частку вищевказаного будинку. Вважає,
що позивач пропустила строк давності звернення до суду з позовом та наполягає,
щоб суд, при вирішенні даної справи, застосував позовну давність.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнала та підтримала думку відповідача ОСОБА_2

Суд, вислухавши
представника позивача, відповідачів, свідків та дослідивши матеріали справи,
вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Позивач,
звертаючись до суду з позовом до відповідачів про витребування майна із чужого незаконного володіння не надав
належних доказів, а представник позивача не довела в суді, що саме ті
речі, які вони просять витребувати у відповідачів, були на день смерті у
покійного ОСОБА_4 і що саме ними незаконно заволодів не хто інший, а саме
відповідачі.

Окрім того, як
встановлено в судовому засіданні і чого не заперечують сторони, позивач ОСОБА_1
та покійний ОСОБА_4, починаючи 1995 року однією сім'єю не проживали, а
відповідно до рішення Городищенського районного суду від 20.07.2006 року, яке
набрало чинної сили, визнано, що їх шлюб було розірвано ще в червні 2001 року

Тобто, на день
смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач ОСОБА_1 в число спадкоємців не входила, а при його житті, після розірвання шлюбу,
спільно надбане майно вони з ним ні в добровільному, ні в судовому порядку не
поділили.

Вважаючи, що
даним майном після смерті ОСОБА_4 незаконно заволоділи відповідачі, позивач
мала б в межах строку позовної давності звернутися до суду з позовом про захист
свого порушеного права.

Згідно зі ст.
256 ЦК України
позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257
ЦК України загальна
позовна давність становить три роки.

Відповідно до
ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася чи могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як
вказала позивач у своїй позовній заяві та як пояснила представник позивача у
судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_4 і відтоді
відповідач ОСОБА_2, який є її сином, не пустив матір проживати до її будинку та
вивіз звідти все рухоме майно, тобто, як вона вважає, порушив її право на
вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у
даному випадку, дату ІНФОРМАЦІЯ_1 треба вважати початком перебігу позовної
давності. Оскільки, як було вказано вище, загальна позовна давність становить
три роки, а позивач звернулася до суду лише 07.08.2006 року, про що свідчить
вхідний номер та дата реєстрації позовної заяви, вказані на ній, і що в
судовому засіданні підтвердила представник позивача, тобто з моменту порушення
прав позивача пройшло більше ніж три роки, тому нею був пропущений строк
позовної давності, про застосування якої, при вирішенні даної справи, заявив
відповідач ОСОБА_2

3

Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки,
відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні наполягав на застосуванні позовної
давності при вирішенні даної справи, а позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві
та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні, не вказали причин, які б суд
міг визнати поважними причинами пропущення позовної давності, суд вважає, що
позивачу слід відмовити у задоволенні позову, в зв'язку з тим, що вона
пропустила строк, встановлений чинним законодавством, для подачі позовної заяви
з вимогою про захист свого цивільного права та не вказала суду вагомих причин
його пропущення.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

у позовній заяві
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про витребування майна із чужого незаконного
володіння, - відмовити повністю.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області
через Городищенський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.