У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року                                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,
Гуменюка В.І., -

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування квартири,

в
с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1,
звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що на підставі договору
купівлі-продажу від 23 травня 1997 року вона є власником двокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Рішенням Мукачівського міського виконавчого комітету № 228 від 26
вересня 2002 року їй було надано дозвіл перевести одну житлову кімнату в
нежитлову для організації магазину по продажу сувенірних виробів, на підставі
чого було відкрито магазин “Карачі” і вона зареєструвалась як суб'єкт
підприємницької діяльності. В 2003 році, при спробі перевезти товари поза
митним контролем, її з сином ОСОБА_3 було затримано і порушено кримінальну
справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст.
331 КК України. Оскільки ст. 201 КК України передбачає конфіскацію майна, з
метою уникнути конфіскації, вона домовилась з невісткою ОСОБА_2 про укладення
фіктивного договору дарування належної їй квартири, який вони уклали 13 червня
2003 року. Вироком Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області від 2 жовтня 2003 року вона була
засуджена до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, а
постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 жовтня
2004 року звільнена від призначеного покарання. У зв'язку з тим, що відносини
між нею та відповідачкою погіршились, остання в січні 2007 року зареєструвала
за собою право власності на квартиру в БТІ і має намір її продати.

Посилаючись на викладене, просила
визнати недійсним договір дарування спірної квартири від 13 червня 2003 року.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 3 липня 2007 року,
позов задоволено і визнано недійсним договір дарування спірної квартири від 13
червня 2003 року, укладений між позивачкою та відповідачкою.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від         3 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І.Балюк   В.І.Гуменюк