Справа №22ц -1012/07
Головуючий в 1 інстанції: Кухтей Р.В.
Доповідач: Данилюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД        ВОЛИНСЬКОЇ      ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М                   У К Р А Ї Н И

«29»
листопада  2007 року.                                                                           м. Луцьк.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
-          судді  Шевчук Л.Я.,

суддів                         -          Данилюк В.А., Осіпука  В.В.

при
секретарі             -          Тарасюк Ю.А.

з участю:

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_4,

представника
органу опіки та піклування Андрусік О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3  про поділ спільного майна подружжя за
апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2
на рішення Луцького міськрайонного суду від 1 жовтня 2007 року, -

В С Т А
Н О В И Л А :

В
апеляційній скарзі на  рішення Луцького
міськрайонного суду від 1 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_2, покликаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм
матеріального права, просить рішення суду змінити, визнавши  за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1.

Оскаржуваним
рішенням  позов задоволено частково,
ухвалено виділити у власність ОСОБА_1  ј
частину квартири АДРЕСА_1 та стягнуто з відповідачів судові витрати по справі.

В
даному судовому засіданні  відповідач та
його представник, представник органу опіки та піклування, кожен зокрема,
апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав, просили рішення суду
змінити, задовольнивши вимоги апеляційної скарги.

Позивач
апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без
зміни, апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно
до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Згідно
з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно
до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної  сумісної власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними.

Судом
першої інстанції  встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому  шлюбі із
15.12.1994 року по 23.03.2006 року.

25.11.1999
року відповідач ОСОБА_2, яка діяла у власних інтересах  та в інтересах свого неповнолітнього  сина ОСОБА_3 придбала в рівних частках із
сином  квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки
дане жиле приміщення  придбане під час
шлюбу, то Ѕ частина його є об»єктом спільної сумісної власності подружжя і
підлягає поділу.

При
таких обставинах справи суд, виходячи із рівності часток  об»єкта права спільної сумісної власності,
дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову і виділення позивачу ј
частки жилого приміщення.

Доводи
апелянта щодо застосування ч.3 ст. 70    СК
України  не підтверджуються будь - якими
доказами і не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду.

Рішення суду першої інстанції
постановлено  з додержанням  норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст. ст. 308,
315, 319  ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу  відповідача ОСОБА_2   відхилити.

Рішення  Луцького міськрайонного суду від 1 жовтня
2007 року   в даній справі залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту  її
проголошення  і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом  двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: