Справа № 22-675
-2007 р.                                            Головуючий у 1 інстанції - Калмиков Б.Л.
Категорія 27,28                                                            Доповідач Суровицька Л.В.
РІШЕННЯ Іменем України

«27» березня
2007 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської

області в
складі:                            Головуючого судді Гайсюка О.В.,

Суддів:                      Суровицької Л.В., Потапенко
В.І.,

При секретарі Слюсаренко Н.Л., за участю представника позивача -ОСОБА_5, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідачів - ОСОБА_6розглянула у відкритому судовому засіданні в М.Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 15
січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, засновника, редактора та видавця газети
«Провінція» та ОСОБА_2про захист честі, гідності, ділової репутації,
спростування недостовірної інформації та
відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в
судове засідання, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_3звернулась в суд з позовом до засновника, редактора та видавця газети
«Провінція» - ОСОБА_1,
ОСОБА_2про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначала, що в номері НОМЕР_1 газети «Провінція» під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3»
було опубліковано статтю, автором
якої є ОСОБА_2, в
якій відповідачем при описі конфліктної ситуації, яка на думку автора існує в колективі Долинського дитячого
дошкільного закладу № 5 «Ружечка»,
допущено образливі вислови на її
адресу, як керівника вказаного закладу , що ганьблять її честь, гідність та ділову
репутацію, а також завдають моральної шкоди.

Також у номері НОМЕР_2 вказаної газети під цією ж назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» було опубліковано продовження
статті, в якій ОСОБА_2, як
автор, на думку позивача обвинувачує її у фінансових зловживаннях, незаконному отримуванні премій, у прийнятті
безглуздих рішень, викликаних упередженим ставленням до підлеглих, в ігноруванні прав підлеглих та
приниженні їх честі та гідності.

Зазначає, що внаслідок таких дій відповідачів значно
погіршився стан її здоров'я, вона
вимушена була лікуватись і нести витрати на придбання ліків на суму 264
грн.85 коп. Також
вказаними образливими статтями відповідачі завдали їй моральну шкоду, яка виразилась у моральних переживаннях, душевних
стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків.

Просила суд зобов'язати відповідачів спростувати
недостовірні відомості, поширені щодо
неї в газеті, шляхом опублікування на першій сторінці газети «Провінція» спростування 2-х статей, які були опубліковані під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_3». Стягнути з відповідачів солідарно
на її користь на відшкодування витрат на лікування 264 грн.
85 коп.,
а також стягнути з ОСОБА_1, як
засновника, редактора та видавця
газети «Провінція» на її користь на відшкодування моральної шкоди 2000
грн. та з ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000
грн., покласти всі витрати по справі на відповідачів.

Рішенням Долинського районного суду
від 15 січня
2007 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 просять скасувати ріщення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилаються на те, що
судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права,
зокрема, суд не прийняв до уваги той факт, що позивачка займає керівну посаду - завідуюча дитячим навчальним закладом і є особою публічною. Суд вважав
доведеним той факт, що погіршення стану здоров'я позивачки сталось саме
внаслідок публікації статей і безпідставно поклав на них обов'язок по
відшкодуванню матеріальної шкоди.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги і просив
рішення суду залишити без зміни.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції відповідно до вимог ст.ЗОЗ ЦПК України, вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачі в статті газети поширили щодо позивачки
негативну інформацію, яка є недостовірною. Також суд прийшов до висновку , що публікація оспорюваних позивачкою висловів вплинула на рівень її ділової
репутації, порушила звичайний для неї спосіб життя і душевний стан, нормальні
стосунки з оточуючими людьми, що є підставою для покладення на відповідачів
обов'язку по відшкодуванню матеріальної і моральної шкоди.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Згідно роз'яснень п.З постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28.09.1990
року «Про застосування судами законодавства, що регулює
захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» при
розгляді цивільних справ, порушених у порядку ст.7 ЦК України (1963 p.), суди повинні з'ясувати,
чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, порочать
честь, гідність та ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності.

До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують
честь, гідність та ділову репутацію громадянина в громадській думці чи думці
окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил
співжиття та принципів людської моралі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та інші працівники Долинського
дитячого дошкільного закладу № 5 «Ружечка» звернулись в
редакцію газети «Провінція» з проханням розповісти про конфлікт, який існує в
колективі та його причини.

В газеті «Провінція» НОМЕР_1 та від НОМЕР_2було опубліковано статтю під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», автором якої є ОСОБА_2,
засновником, редактором та видавцем
даної газети є ОСОБА_1.

У статті в газеті НОМЕР_1
автором було зазначено: «ІНФОРМАЦІЯ_1»?

У статті в газеті НОМЕР_2 було опубліковано: «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Вирішуючи спір щодо визнання відомостей, викладених у позовній заяві,
такими, що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність і ділову
репутацію позивачки, суд не зазначив, які конкретно факти було поширено щодо
позивачки, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію.

В ході судового засідання відповідачі зазначали, що дані відомості,
зазначені у статтях, є оціночними судженнями автора, які відповідно до ст.47-1
Закону України «Про інформацію» не потребують доведення їх правдивості, а
відтак і спростування, оскільки ніхто не може бути притягнутий до
відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Проте суд, всупереч вимог ч.З, 4 ст.212 ЦПК
України не дав правової оцінки вказаним поясненням.

Відповідно до ст.47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком образи чи наклепу, визнаються висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема критику, оцінку дій, а також висловлювання, що
не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій,
сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх
правдивості.

У п.1 ст. 10
Конвенції про захист прав і основних свобод людини
(ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. №
475/97-ВР) зазначено: кожен має право на свободу
вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів,
одержувати, передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади
і незалежно від кордонів.

Також ст.34 Конституції передбачає, що кожному громадянину гарантується
право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і
переконань.

Аналізуючи   зміст
статей,   колегія   суддів
прийшла   до   висновку,
що      спірні висловлювання, про
які зазначала позивач, крім «незаконного отримання преміальних», є  оціночними судженнями щодо її діяльності, як
керівника дитячого закладу, а також щодо ситуації, яка склалась в колективі між
працівниками та керівником, тобто є судженнями в розумінні Конвенції та
Конституції.

Відомості у статті в газеті НОМЕР_2про незаконне отримання позивачкою преміальних, є фактом, що відповідає
дійсності, оскільки він підтверджується довідкою контрольно-ревізійної групи при
централізованій бухгалтерії управління освіти і науки Кіровоградської
облдержадміністрації від 23
лютого 2006 року (а.с.49-52).

Відповідно до принципів, викладених у ст.10 Конвенції журналіст має право написати критичний матеріал, вправі не тільки
висвітлювати позитивні сторони життєдіяльності суспільства, а й звертати увагу
на необхідність викорінення певних недоліків, порушень закону, про які йому
стало відомо.

Суд першої інстанції внаслідок невірного тлумачення норми матеріального
права, неправильно її застосував і безпідставно поклав на відповідачів
обов'язок спростувати недостовірні відомості, відшкодувати моральну шкоду.

Також, в порушення вимог ст. ст. 58, 212 ЦПК України суд у рішенні не дав оцінку доказам позивачки про завдання
відповідачами їй матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження матеріальної шкоди позивач надала копії записів з медичної
картки за період з 9
по 21
серпня 2006 року та копії
фіскальних чеків на оплату ліків (а.с.8-10, 20-21, 22-25), рахунок на оплату ліків (а.с. 19).

В копіях записів медичної картки на ім'я ОСОБА_3 відсутні
відомості про те, що її захворювання знаходиться у прямому причинному зв'язку з
опублікуванням в газеті статей.

За
таких обставин , а також враховуючи те,
що відповідачі не поширювали відомості,
що порочать честь і гідність та ділову репутацію позивачки, підстави для покладення на них обов'язку по відшкодуванню
матеріальної шкоди також відсутні.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального
права, порушив норми процесуального права,
а також прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, відповідно до п.З і 4 ст.309 ЦПК
України це є підставою для скасування
рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 10
Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, ст.34 Конституції
України, ст.5 Закону України «Про інформацію», керуючись ст.304, п.2 ч.1
ст.307, п.3,4 ст. 309,
ст.ст. 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської
області від 15 січня
2007 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3до ОСОБА_1, засновника, редактора та видавця газети
«Провінція» та ОСОБА_2про захист
честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.