У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого                          Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,    Косенка В.Й.,

Гуменюка В.І.,       Данчука В.Г.,
-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Південьзахідшляхбуд”, ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2007
року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У травні 2002 року позивачі
звернулися в суд із зазначеними позовами, мотивуючи їх тим, що 23 жовтня 1999
року на перехресті автошляху Біла Церква-Гуменне та дороги із с. Нападівка
Липовецького району Вінницької області трапилась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля “Ніссан-Сані”, номерний знак 607-78 КЕ, який належить
ОСОБА_1, під його управлінням і автомобіля ГАЗ 52, номерний знак 69-52 ВИП,
який належить ВАТ “Південьзахідшляхбуд”, під управлінням водія ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю
“Ніссан-Сані” були завдані механічні пошкодження, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були
завдані легкі тілесні ушкодження, просили стягнути на користь ОСОБА_1 38 780
грн. матеріальної шкоди та 15 тис. грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_2 8
тис. грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_3 10 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від                                      12
листопада 2002 року позови ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ВАТ “Південьзахідшляхбуд” на користь ОСОБА_1 34 320 грн.
матеріальної шкоди, 5 тис. грн. моральної шкоди,           387 грн. 80 коп. держмита, 1 560
грн. витрат на оплату послуг адвоката, у решті позову відмовлено. Стягнуто з
ВАТ “Південьзахідшляхбуд” на користь
ОСОБА_3 3 тис. грн. моральної шкоди, 8 грн. 50 коп. держмита, у решті
позову відмовлено. Стягнуто з ВАТ “Південьзахідшляхбуд” на користь              ОСОБА_2 3 тис. грн. моральної
шкоди, 8 грн. 50 коп. держмита, у решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2007 року
рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 листопада 2002 року
змінено. Зменшено суму стягнень з ВАТ “Південьзахідшляхбуд”: матеріальної шкоди
на користь ОСОБА_1 до 12 тис. грн., залишивши йому автомобіль “Ніссан-Сані”;
моральної шкоди на користь ОСОБА_1 до 1 тис. грн., на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 до 500 грн. кожній. У решті - рішення залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від                     11 травня 2007 року та
залишити в силі рішення Ленінського районного суду            м. Вінниці від 12 листопада 2007
року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення
апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий апеляційний
розгляд із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, всупереч
вимогам                             ст.
316 ЦПК України апеляційний суд у своєму рішенні не зазначив мотивів зміни
цього рішення, не вказав назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту
закону, на підставі якого вирішено справу.

Наголошуючи на тому, що суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права, апеляційний суд водночас ухвалив рішення,
в якому взагалі відсутнє будь-яке посилання на норми закону та на докази, на
яких ґрунтується це рішення.

Вирішуючи питання про зменшення суми матеріальної шкоди,
суд не зазначив, з чого він виходив при визначенні розміру матеріальної шкоди,
розрахунок суми матеріальної шкоди в матеріалах відсутній.

Посилаючись на те, що суд першої інстанції не в повній
мірі врахував фактичні обставини справи та визначив розмір моральної шкоди явно
завищений, апеляційний суд не обґрунтував зменшення ним суми моральної шкоди.

Крім того, у рішенні апеляційного суду Вінницької області від                               11 травня 2007
року допущено описку в частині дати (місяця) ухвалення рішення суду першої
інстанції, а саме: замість “ 12 листопада 2002 року” указано                “12 жовтня 2002 року”.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не
можна визнати законним і обґрунтованим.

Ураховуючи, що апеляційним судом неправильно застосовано
норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, рішення апеляційного суду
відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2007 року
скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:

Л.І.
Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко