Справа № 2-179
8 травня 2007 року                                                        ЯлтинсЬкий
міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого - судді
Білюнас В.Ю., при секретарі -  Стенька М.П.,  з участю адвоката
- ОСОБА_4., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі Ялтинського
міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до ОСОБА_3, третій  особі
Комунальному підприємству
ремонтно-експлутаційній організації (РЕО) № 2 м. Ялти   про відшкодування матеріальної  та моральної шкоди,
Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з
відповідача матеріальний збиток в сумі 3620,92 гривень, моральну шкоду в сумі
праві власності, відповідачкою ОСОБА_3., а також судові витрати по справі.
Вимоги мотивує тим, що 14 січня 2005 року, з вини відповідачки, що проживає
в квартирі, розташованій поверхом вище, через несправність у сантехнічному
устаткуванні, що виникло від проведеної нею самовільного перепланування
квартири,  була залита водою їх квартира,
внаслідок чого їм була спричинена матеріальна шкода на вищезгадану суму. Вимоги
про відшкодування моральної шкоди мотивують тим, що після затоплення
ОСОБА_3квартири, було пошкоджено  майно,
в результаті затоки важко позначилося на стані їх  здоров'я, створило непередбачені проблеми,
вимагало від них додаткових зусиль для організації життя і додаткових витрат.
Представник відповідача у судовому засіданні позов  не визнала, пояснивши, що позивачі до неї з
претензіями  не зверталися. Про те, що
мала місто затока у квартирі позивачів, вона взнала тільки після звернення
позивачів до суду з даним позовом. Вимоги про відшкодування моральної  шкоди не визнала, вважаючи, що зі  сторони відповідача  ніяких неправомірних дій відносно позивачів
не було. Свої заперечення проти позову мотивують тим, що вона не згодна з
причиною затоки і стверджує, що причин затоки не встановлено, а акт від 14
січня 2005 року працівниками ремонтно-експлуатаційної організації був складений
без огляду її квартири, а тому є недостовірним.
Представник третьої особи КП РЄО №2 м. Ялти у судовому засіданні позовні вимоги
позивачів  підтримав.
Суд, вислухавши думку сторін,
представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому
Судом встановлено, що ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. і неповнолітній ОСОБА_5. є власниками квартири  № АДРЕСА_1, на підставі договору міни від 02
березня 2001 року (а.с. 8,9). Власницею квартири № 47 вищезгаданого будинку,
розташованої поверхом вище, є ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 14
квітня 1994 року (а.с.20, 21).
Згідно ст. 8 Європейської Конвенції про
захист прав та основних свобод людини, кожна людина має право на повагу до її
особистого і сімейного життя, а також до житла.
Згідно тлумаченню норм даної Конвенції
Європейським судом з прав людини, стаття 8 передбачає такі основні права особи,
як право на повагу до приватного життя, сімейного життя, на недоторканність
житла. Згідно ст. 30 Конституції України,
кожному гарантується недоторканність житла.
Змістом права власності, згідно ст. 317 ЦК України, є приналежність власнику права володіння,
користування і розпорядження своїм майном.
Як встановлено судом, 14 січня 2005
року відбулася затока водою квартири позивачів, після якої, за заявою
позивачів, комісією ДЖ РЕО №2 було здійснено обстеження їх квартири і
встановлено її пошкодження внаслідок затоки водою з квартири №47, розташованої
поверхом вище. За наслідками обстеження 14 січня 2005 року був складений акт і
припис (а.с. 16, 17). Представник відповідачки ОСОБА_3Н.В. стверджує, що даний
акт не відповідає дійсності, оскільки обстеження квартирі відповідачки не
проводилось. Дане твердження спростовується показаннями свідків ОСОБА_6. і
ОСОБА_7, що підтвердили факт затоки квартири позивачів, вони  входили до складу комісії, пояснили суду, що
двері  в день затоки, відповідачка не
відкривала     Відповідачка не
заперечувала, що квартиру оглядали значно пізнише. Згідно висновку експертизи,
проведеної по справі, вартість ремонтно-відновних робіт по ліквідації дефектів
після затоки з квартири № 47, складає 913 гривень. Також висновком експертизи
встановлено, що затока відбулася з квартири № 47 (а.с. 110-121).
Згідно ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода також відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає, що є всі умови для
покладання на відповідача відповідальності по відшкодуванню позивачам матеріального
та морального збитку; наявність збитку, нанесеного квартирі підтверджене
висновком експертизи, актом КП „РЕО № 2”, протиправні дії відповідача,
виразилися в несправності у сантехнічному устаткуванні, що послужило причиною
нанесення позивачам шкоди, вина відповідачки знайшла своє підтвердження в
судовому засіданні.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, окрім іншого,
полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв'язку з
протиправною поведінкою відносно неї самої, членів її сім'ї або близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних
та душевних страждань, ступеня вини особи, а також з урахуванням інших істотних
обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності
та справедливості. Суд не приймає до уваги кошторис на суму 3620 гривен,
оскільки існує судово-технічна експертиза,
і усій доказ суд приймає як доказ по справі.
Суд вважає, що позивачам також
були завдані і певні моральні страждання, оскільки вони терпіли житлові незручності,
страждали у зв'язку з пошкодженням її майна, та їх позовні вимоги підлягають
задоволенню в розмірі 500 грн..
Оскільки позов підлягає
задоволенню, з відповідачів підлягають стягненню також і судові витрати у
вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи в
сумі 98 гривень (а.с. 3-5); і витрати на проведення експертизи в сумі 300
Таким чином, з відповідачки на
користь позивачів підлягають стягненню матеріальний збиток в сумі 913 гривень,
моральна шкода в сумі 500 гривень, судові витрати в сумі 98 гривень.
На підставі викладеного, керуючись
ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої ВРУ 17
липня 1997 року, ст. 30 Конституції України, ст. ст.3,15-16,22,23, 1167-1167 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.05.95 р.,
, ст.ст.   10, 60, 66, 212, 213, 215, 217, 218 ЦПК  України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2матеріальну
шкоду  у розмірі 913 (дев'ятсот  тринадцять) гривень, моральну шкоду у розмірі
500 (п'ятсот) гривень,  судові
витрати  у розмірі 961 (Дев'ятсот
шістдесят одна) грн., а всього  2374 (
дві тисячі триста сімдесят чотири) гривни.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк з наступного дня після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження  й поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,  або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені
ст. ст. 223, 295 ЦПК України.

Суддя: