Справа № 22ц -
823/2007 р.                      Головуючий у 1-й
інстанції Коцюрба М.П.
інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого
судці Хопти С.Ф.

суддів Даценко
Л.М., Касьяненко Л.І.

при секретарі Муханько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Київської обласної спілки
споживчих товариств „Облспоживспілка" на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09 січня 2007 р. у справі за позовом
ОСОБА_1 до Київської обласної спілки споживчих товариств „Облспоживспілка"
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

Встановила:

У вересні 2006 р. позивач звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що розпорядженням правління Київської обласної
спілки споживчих товариств „Облспоживспілка" № 117 від 06.12.2000 р. його
було призначено з 11.12.2000 р. на посаду виконуючого обов"язки директора
Києво-Святошинського ринку Київської області.

Згідно постанови правління Київської обласної спілки споживчих товариств
„Облспоживспілка" № 05-К від 17.08.2006 р. відповідач звільнив його з займаної
посади за невжиття оперативних заходів по недопущенню самовільного будівництва
на території Києво-Святошинського ринку на підставі п.1 ч.І ст. 41 КЗпП
України, тобто за одноразове грубе порушення трудових обов"язків
керівником підприємства.

Дане звільнення позивач вважає незаконним, оскільки
одноразового грубого порушення трудових обов'язків він не допускав, своєчасно
повідомив керівництво Київської обласної спілки споживчих товариств
„Облспоживспілка" та компетентні органи про самовільне будівництво на
території Києво-Святошинського ринку.

Просив поновити його на посаді в.о. директора ринку, стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в
сумі 2000 грн. в зв"язку з порушенням його законних прав та 1200 грн.
витрат на правову допомогу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 09.01.2007 р. позов задоволено частково, визнано незаконною
постанову правління Київської обласної спілки споживчих товариств
„Облспоживспілка" № 05-К від 17.08.2006 р., поновлено позивача на роботі на посаді  в.
о.  директора ринку,  стягнуто
середній  заробіток  за  час

вимушеного
прогулу в сумі 2918 грн. 82 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн. та 1200 грн.
витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач просив рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим,
що матеріалами справи не встановлено, що позивач вчинив грубе порушення
трудових обов'язків і що до нього міг бути застосований передбачений ст. 147
КЗпП України крайній захід дисциплінарного стягнення.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно п.1 ч.І ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40
цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу може бути розірвано також у випадках одноразового грубого порушення
трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм
власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого
підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи,
організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів,
державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими
особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю
за цінами.

Згідно роз"яснень абзацу другого п.27 постанови Пленуму Верховного
Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6
листопада 1992 р. № 9 з наступними змінами на підставі п.1 ст.41 КЗпП вирішуючи
питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з
характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло
бути завдано) шкоду.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням правління Київської
обласної спілки споживчих товариств „Облспоживспілка" № 117 від 06.12.2000
р. позивача було призначено з 11.12.2000 р. на посаду виконуючого обов'язки
директора Києво-Святошинського ринку Київської області.

Встановлено, що згідно постанови правління Київської обласної спілки
споживчих товариств „Облспоживспілка" № 05-К від 17.08.2006 р. відповідач
звільнив позивача з займаної посади за невжиття оперативних заходів по
недопущенню самовільного будівництва на території Києво-Святошинського ринку на
підставі п.1 ч.І ст. 41 КЗпП України, тобто за одноразове грубе порушення
трудових обов'язків керівником підприємства.

Встановлено, що позивач з приводу самовільного
будівництва ТОВ „Фабрика санітарно-гігієнічних виробів" на території
Києво-Святошинського ринку звертався в період з 01.08.2006 р. по 14.08.2006 р.
з доповідними

записками
до Боярського міського голови, прокурора Києво-Святошинського району,
начальника Києво-Святошинського РВ ГУ
МВС України в Київській області, Київської обласної спілки споживчих товариств
„Облспоживспілка" (а.с. 48-50).

Колегія судців вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку, що невжиття позивачем оперативних заходів по недопущенню самовільного
будівництва на території Києво-Святошинського ринку не могло бути підставою для
розірвання трудового договору за пунктом 1 ст.41 КЗпП, оскільки не є
проступком, який тягне за собою грубе порушення трудових обов"язків.

Судом правильно встановлено, що з вини відповідача
завдана позивачу моральна шкода відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України,
оскільки порушення відповідачем законних прав позивача призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагали від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., суд навів
в рішенні відповідні мотиви і виходив із засад розумності, виваженості та
справедливості.

Суд вірно стягнув з відповідача на користь позивача 1200
грн. витрат на правову допомогу відповідно до вимог ст. ст. 79, 84 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні суду
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права і підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія

суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Київської обласної спілки споживчих
товариств „Облспоживспілка" відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня
2007 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набирання нею законної сили.