Справа № 2397                                         Суддя 1-ї ін.- Стиран В.В.
Категорія - 21                                            Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року р.
Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів -
Рєзникової Л.В., Стратіло В.І.

При секретарі- Чернишенко К.Ф.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві
та профзахворювань України в Калінінському районі м. Горлівки ,

На рішення Калінінського
районного суду м. Горлівки від 05
грудня 2006 року.

За позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Калінінському
районі м. Горлівки про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Калінінського районного суду м. Горлівки від 05 грудня 2006
року частково задоволений позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань
України в Калінінському районі м. Горлівки в (надалі Фонд) про відшкодування
моральної шкоди.

З відповідача на
користь позивача стягнуто 12
000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду ставить питання про скасування
судового рішення, ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає,
що факт заподіяння позивачу моральної шкоди не знайшов свого підтвердження
оскільки::

в справі не міститься висновку медичних органів на
підтвердження того, що ОСОБА_1 переніс моральні страждання..

Дія статті 34 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в частині відшкодування моральної шкоди, призупинена Законом
«Про Державний бюджет України на 2006
рік»

Заслухавши
доповідача, позивача, представника Фонду, перевіривши матеріали справи
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а
рішення суду підлягає зміні, з наступних підстав.

2

Розглядаючи
справу по суті суд першої інстанції встановив, що позивач працював на
підприємствах вугільної промисловості з 1976
по 2002 роки на
підземних роботах, в тому числі ГРОЗ .

Згідно з висновком
МСЕК від 07.08.2002 року
йому вперше встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 10 % у зв»язку з
вібраційною хворобою та вперше встановлена стійка втрата працездатності в
розмірі 20% по
пневмоконіозу. Тобто по двом професійним захворюванням йому вперше у 2002 році встановлено
30% стійкої
втрати працездатності.

Крім того раніше
висновками МСЕК від 07.07.1988
року та від 02.10.1991
року йому встановлено відповідно 25%
стійкої втрати працездатності у зв»язку з каліцтвом у 1965 році та 10% стійкої втрати
працездатності у зв»язку з каліцтвом у 1986
році.

Всього по
сукупності чотирьох ушкоджень здоров»я позивачу встановлено висновком МСЕК від 07.08.2002 року 65% стійкої втрати
працездатності..

Дані обставини
підтверджуються поясненнями сторін та письмовими доказами: відповідними
висновками МСЕК та медичними документами ,
актом розслідування професійного захворювання (а.с.3-20).

Звернувшись в
суд з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди , позивач ОСОБА_1
посилався на те, що у зв»язку із захворюванням на пневмоконіоз та вібраційну
хворобу відчуває фізичні страждання через частий кашель, віддишку, оніміння, тремтіння та
судорги рук.

Захворювання
негативно вплинуло на образ його життя, він вимушений постійно лікуватись,
потребує додаткових зусиль для організації життя та побуту. Просив відшкодувати
моральну шкоду в розмірі 48750
грн..

Розглядаючи
справу по суті, суд правильно встановив правовідносини по ній і обгрунтовано
виходив з того, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у
зв"язку із ушкодженням здоров"я, на підставі ст.ст. 21, 28, 34 Закону України
„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності"

Відповідно до
роз"яснень Пленуму Верховного Суду України в п.. З постанови „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди",- під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань, які, зокрема, полягають у моральних
переживаннях у зв"язу з ушкодженням здоров"я, порушенні нормальних
життєвих зв"язків.

Вирішуючи спір
по суті, оцінивши обставини по справі, суд правильно дійшов висновку про те, що
позивачу заподіяна моральна шкода, у зв"язку з ушкодженням здоров"я
на виробництві, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях, порушенні
життєвих зв"язків. Хвороба потребує від нього додаткових зусиль для
організації життя та побуту.

Дані висновки
суду підтверджується обставинами справи та письмовими доказами. Зокрема з
висновку МСЕК від 07.08.2002
року , медичних
документів вбачається, що у зв»язку з ушкодженням здоров»я на виробництві,
потерпілий має стійку втрату працездатності Він відчуває фізичні та моральні
страждання через частий кашель, віддишку, оніміння , тремтіння рук . Ушкодження
здоров»я привело до негативних змін в образі його життя,, потребує додаткових
зусиль для організації життя та побуту.

Правовий
висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди перебуває у
відповідності із вказаними вище роз»ясненнями Пленуму Верховного Суду України,
якими дане поняття моральної шкоди.

3

Відсутність
висновку медичної комісії на підтвердження відчування потерпілим моральних
страждань, не спростовують висновку суду про заподіяння йому таких страждань.

Відповідно до
положень ст..З4 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», наявність такого висновку не передбачена, як обов»язковий
доказ, за умови встановлення МСЕК наслідків ушкодження здоров»я, якими є стійка
втрата працездатності., що потягла фізичні, моральні страждання, негативні
зміни в образі життя.

У зв»зку з цим
не можна прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відносно відсутності
доказів про заподіяння ОСОБА_1 моральних страждань.

Доводи Фонду про
зупинення Законом «Про Державний бюджет України на 2006 р.» дії ст.. 34 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань які спричинили стійку втрату працездатності» в
частині відшкодування моральної шкоди, не приймаються до уваги з наступних
підстав.

Закон України
«Про державний бюджет України на 2006
рік », як норма
матеріального права, поширюється на правовідносини, які виникли з моменту його
прийняття і не має зворотньої сили. Право на відшкодування моральної шкоди
виникло у позивача з часу встановлення висновком МСЕК від 07.08.2002 року стійкої
втрати працездатності у зв»язку з ушкодженням здоров»я на виробництві. Тобто
правовідносини по даній справі виникли у 2002
року до прийняття вказаного вище Закону, у зв»язку з чим, його дія на дані
правовідносини не розповсюджується.

Крім того
відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 8.11.2005 року по справі
«Кечко проти України»- держава може вводити призупинення або закінчити виплату,
за умови внесення відповідних змін в законодавство і органи державної влади не
можуть відмовити у виплаті належних сум.

Будь-яких змін в
ст. 34 Закону
України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не внесено.

Згідно зі ст.46
Закону України. «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань які спричинили стійку
втрату працездатності» ,
а також згідно із Законом України «Про страхові тарифи на
загальнообов»язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», Фонд має
автономне, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування. Фінансування
Фонду здійснюється за рахунок внесків підприємств. Кошти на здійснення
страхування не включаються до складу Державного бюджету України,
використовуються за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний
централізований рахунок Фонду.

Згідно з
роз»ясненнями в п. 9 постанови
вказаного вище Пленуму Верховного Суду України, - розмір моральної шкоди визначається залежно від характеру
та обсягу страждань, яких зазнав позивач, тривалості втрат, можливості їх
поновлення, тяжкості вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках.

Розглядаючи
справу, суд дійшов висновку про можливість відшкодування моральної шкоди потерпілому
в розмірі 12000 грн.

Проте судом не
приведено переконливих мотивів на обґрунтування саме такого розміру.

З обставин по
справі вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
працюючи на підприємствах вугільної промисловості з 1976 року, отримав право
на пільгову пенсію.

У зв»язку з
ушкодженням здоров»я, Фондом на його користь відшкодовуються втрачений
заробіток, шляхом щомісячних страхових виплат. Згідно з

4

постановою Фонду від 07.08.2002 року ( а.с.28) йому
призначена та виплачена одноразова допомога.

З трудової
книжки ОСОБА_1 вбачається, що він і на даний час продовжує працювати сторожем.

Враховуючи
характер, обсяг, ступень, наслідки моральних страждань, апеляційний суд, вважає
за можливе визначити розмір моральної шкоди потерпілому в сумі 9 000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,-ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги задовольнити частково..

Рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки від 05 грудня 2006
року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди.

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України в Калінінському районі м. Горлівки на
користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 9000 (дев»ять) тисяч гривнів.

Рішення
апеляційного суду може бути оскаржене до Верховного Суду України безпосередньо
протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий Судді