АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц
-1030 / 2007                                   Головуючий
в 1 інстанції - Михайлов
Категорія - 33                                                         Доповідач   - Глущенко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

6 березня 2007
року              Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                -
Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі  - Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 жовтня 2006 року по справі за позовом Садівничого товариства
"Вчитель-1" до ОСОБА_1, третя особа - Старовишневецька сільська рада
Синельніковського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у
користуванні землями садівничого товариства та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Садівничого товариства "Вчитель-1", третя особа - Територіальна
громада в особі виконкому Старовишневецької сільської ради, про усунення
перешкод у користуванні приватизованою земельною ділянкою та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідачка ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення Синельніковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25.10.2006 року, ухваливши нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог Садівничому товариству
"Вчитель-1" та задоволенні її зустрічних позовних вимог в повному
обсязі.

Зазначеним рішенням суду від 25.10.2006 року позовні вимоги Садівничого товариства
"Вчитель-1" задоволені у повному обсязі.

Суд усунув порушення права Садівничого товариства
"Вчитель-1" користуватися землею площею 25 га для ведення
садівництва, розташованій на південній окраїні с Парне Старовишневецької
сільської ради Синельніковського району Дніпропетровської області, зобов'язавши
ОСОБА_1 звільнити самовільно захоплений шлях площею 0.06 га від зупинки
електропоїзду до садових ділянок, зі знесенням зведеної металевої огорожі зі
сторони вул. Перемоги с Парне
Синельніківського району Дніпропетровської області, та зобов'язавши ОСОБА_1 не
перешкоджати вільному проходу по шляху до садових ділянок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 -
відмовлено в повному обсязі.

Суд стягнув з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн. / а. с.93-94 /.

Як на підстави апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на
те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, в зв'язку з чим підлягає
скасуванню. Крім того, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Також позивач вважає, що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи / а. с. 102-108/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що
скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та
обоязки сторін, які не брали участь у справі.

Задовольняючи позовні вимоги СТ "Вчитель-1" суд першої інстанції
виходив з того, що згідно ст. 35 ЗК України - землі загального користування
садівницького товариства є його власністю, а до земель загального користування
садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами,
дорогами. Оскільки позивачка перешкоджає СТ "Вчитель-1" користуватися
шляхом площею 0,06га для проходу від зупинки електропоїзду до садових ділянок,
який виділено товариству рішенням Старовишневецької сільської ради, то суд і
усунув перешкоди з боку ОСОБА_1 в користуванні землею СТ "Вчитель-1".

Між тим, з даними висновками суду погодитись неможна, так як вони не
відповідає обставинам справи та діючому матеріальному і процесуальному закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Старовишневецької сільської
ради Синельніківського району Дніпропетровської області від 29.01.1998 року № 8
- дійсно було виділено 0,06 га землі для прокладення дороги між ОСОБА_1  і ОСОБА_2, у звязку з слідуванням чланів СТ
"Вчитель-2" з електрички до своїх ділянок / а. с. 18 /. Тобто
сільською радою вирішувалося питання відносно СТ "Вчитель-2", а не СТ
"Вчитель-1", однак суд не прийняв до уваги дану обставину і не
залучив до участі у справі садівниче товариство "Вчитель-2", яке зі
слів відповідачки ОСОБА_1 також знаходиться на території Старовишневецької
сільської ради.

В порушення вимог процесуального закону, зокрема ст.ст. 34-36 ЦПК України,
не була залучена до участі у справі і громадянка ОСОБА_2, оскільки за рішенням
сільської ради від 29.01.1998 року № 8 земля площею 0,06га, для прокладення
дороги, була виділена між її земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідачки
ОСОБА_1

Не залучення зазначених осіб до участі у справі позбавило суд першої
інстанції встановити дійсні обставини справи та ухвалити законне та
обґрунтоване рішення по справі.

Мало того, суд першої інстанції так і не встановив кому ж в користування перейшла
земельна ділянка площею 0,06га, яка виділялась під дорогу рішенням сільської
ради від 29.01.1998 року. Не було встановлено судом межі, розміри та місце
знаходження зазначеної ділянки. В матеріалах справи відсутній план відводу цієї
земельної ділянки в натурі. Взагалі в матеріалах справи відсутні належно
оформлені плани, як спірної земельної ділянки 0,06га, так і прилягаючих до неї
земельних ділянок з зазначенням їх розмірів та власників (користувачів).

Вирішуючи питання щодо законності та обгрунтованості позовних вимог СТ
"Вчитель-1" суд і не встановив чи є він належним позивачем по справі
і чи дійсно були порушені його права щодо користування землею з боку
відповідачки ОСОБА_1

Не були перевірені судом і посилання відповідачки ОСОБА_1
на те, що її земельна ділянка по АДРЕСА_1
межує з земельною ділянкою по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3, а земельна
ділянка ОСОБА_2 знаходиться по

АДРЕСА_3
і не має меж з її ділянкою. Також суд не перевірив посилання ОСОБА_1 на те,
що члени СТ "Вчитель-1" ходять по земельній ділянці, яка належить їй
на праві власності, а не по тій земельній ділянці, яка виділена сільською радою
рішенням від 29.01.1998 року №8.

Судом не було вирішено питання і щодо залучення до участі
у справі громадянки ОСОБА_3.

Виходячи з конкретних обставин справи та того, що для з'ясування дійсних
обставин справи необхідні спеціальні знання, суд не обговорив питання щодо
можливості проведення по справі судової експертизи в разі її необхідності.

Фактично суд не встановив, які правовідносини виникли між сторонами та яким
матеріальним законом вони регулюються, що є важливим та суттєвим для прийняття
правильного рішення по справі.

Крім того, 25.10.2006 року суд ухвалив рішення, яке не може бути виконане у
встановленому порядку, оскільки в резолютивній частині не зазначено розміри,
межі, місце розташування та прив'язка до місцевості спірної земельної ділянки
площею 0,06га.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню, а рішення суду -
скасуванню, як таке, що не відповідає вимогам матеріального а процесуального
закону, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції
відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Синельніковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25 жовтня 2006 року - скасувати, справу направити
на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з цього часу.