СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22
-7366/2006 рік                                    Головуючий
в 1 -й інстанції Олефіренко Н.А.
Категорія   21                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
березня 2007 року.                                                    м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   судді - Костюченко Н.Є.

суддів                        - Осіяна О.М., Басуєвої
Т.А.,

при
секретарі        - Качур Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.ГІавлограді Дніпропетровської області

на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 08 вересня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в М.Павлограді Дніпропетровської
області про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У липні 2006 року позивач звернувся до суду із позовом в
якому вказував на те, що він працював на шахтах "Благодатна" та
«Павлоградська», нині підприємства ВАТ "Павлоградвугілля". Під час
виконання трудових обов'язків із ним неодноразово ставалися нещасні випадки,
внаслідок чого його було неодноразово травмовано: 31.10.1991 року - відкритий
перелом нижньої фаланги 1 пальця правої кисті; 16.11.1992 року -гематома лівої
поперекової області; 31.07.1997 року - забій поперекової області справа. За
висновком МСЕК від 22.11.2002 року йому встановлено втрату професійної
працездатності 35 % в зв'язку із отриманими травмами. Цим йому заподіяно
моральну шкоду, оскільки він обмежений в працездатності та рухах, постійно
відчуває незручності, що порушує його нормальні життєві умови. Тому просив
стягнути із відповідача на відшкодування моральної шкоди 75 000 гривень.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
08 вересня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто із відповідача на
користь позивача 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в М.Павлограді Дніпропетровської області ставить питання
про скасування рішення суду, та постановления
нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки суд не врахував
всі обставини у справі, а саме те, що п.27 ст.77 Закону України "Про
державний бюджет України на 2006 рік" зупинено дію норм Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", якими передбачається виплата моральної шкоди, а тому
відпали підстави для задоволення позову. Крім того, позивач не надав доказів,
щодо спричинення йому моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити,
а рішення суду скасувати, постановивши у справі нове рішення про відмову в
задоволенні позову із наступних підстав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що травми,
отримані позивачем, пов'язані із виробництвом, оскільки потерпілий працював на
підприємствах ВАТ "Павлоградвугілля", а за висновком МСЕК від
22.11.2002 року йому встановлено стійку втрату професійної працездатності 35 %
в зв'язку із виробничими травмами.

Оскільки позивач, втратив можливість нормально працювати, постійно відчуває
наслідки травм, стан його здоров'я є незадовільний, а це примушує його
пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по новому,   суд на підставі ст.ст.21 п "е", 28
ч.3, 34 ч.3 Закону України "Про загальнообов'язкове

державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" задовольнив позовні вимоги позивача, стягнувши із
відповідача грошову суму на відшкодування шкоди.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені
без врахування обставин у справі та норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України "Про
охорону праці" від 14.10.1992 року, яка існувала в редакції на час
отримання травм позивачем та встановлення йому вперше втрати професійної
працездатності, відшкодування моральної шкоди було покладено на власника
підприємства.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" було введено в дію в 2001 році, тобто
після отримання позивачем травм (останньої у 1997 році).

Згідно роз'яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної
шкоди" на правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним
законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обов'язок по її
відшкодуванню не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після
набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від
раніше вчинених неправомірних дій.

Відповідно до абзацу другого п.З Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

За таких обставин на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України не може бути покладено обов'язку
по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.

В зв"язку із цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись абзацом другим п.З Прикінцевих положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", ст.12 Закону України "Про охорону праці" від
14.10.1992 року, ст. 307,

309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
М.Павлограді Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 08 вересня 2006 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Павлограді Дніпропетровської області про відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту його
проголошення.