У х в а л а

іменем
україни

31 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,   Костенка А.В.,  Данчука В.Г.,  Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ)
Всеукраїнський Акціонерний Банк  в особі
Черкаської філії (далі - ВАТ “ВАБанк”) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про повернення
коштів за договором кредиту, за касаційною скаргою ВАТ Всеукраїнський
Акціонерний Банк в особі Черкаської філії ВАТ “ВАБанк” на рішення Соснівського
районного суду м. Черкас від 7 серпня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 3 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2005 року ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Черкаської
філії ВАТ “ВАБанк” звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
повернення коштів за договором кредиту № 11 від 10 червня 2005 року.

Позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору № 11 від 10
червня 2005 року ВАТ “ВАБанк” в особі Черкаської філії ВАТ “ВАБанк” надано
кредит ТОВ “Ган” у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом
у сумі 100 тисяч грн. терміном користування до                 9 червня 2006 року з
процентною ставкою за користування кредитом 22% річних.

Відповідно до іпотечного договору № 07 від 10 червня 2005 року в
забезпечення виконання зобов'язань ТОВ “Ган” за вказаним кредитним договором (з
наступними його змінами) відповідачі надають іпотекодержателю (ВАТ “ВАБанк”)
належну їм на праві приватної власності квартири № 117 у будинку № 115 по вул.
Смілянській у м. Черкасах.

За укладеними договорами поруки № 1, № 2 та № 3 від 10 червня             2005 року між ВАТ “ВАБанк” та
відповідно ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поручителі поручаються перед кредитором
боржника за виконання ним у повному обсязі зобов'язань, що випливають із
кредитного договору № 11 від 10 червня 2005 року.

1 вересня 2005 року листом № 01/270 філією було направлено лист поручителям
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність погашення заборгованості, оскільки
зобов'язання, передбачені п. 3.3.5. кредитного договору про сплату процентів,
позичальником - ТОВ “Ган” не виконувались.

Відповідь на вищевказане повідомлення відповідачі не надали.

У зв'язку з невиконанням договору ТОВ “Ган” та смертю ОСОБА_3 відповідачі,
на думку позивача, повинні нести відповідальність за невиконання умов договору
кредитування відповідно до норм цивільного законодавства про спадкування як
іпотекодавці та поручителі, тому  просив
суд звернути стягнення на заставлене майно іпотекодавців, зобов'язати
відповідачів до виконання договору поруки та погашення боргу як спадкоємців
поручителя ОСОБА_3 у розмірі заборгованості - 140 275 грн. 04 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 7 серпня                2006 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 3 листопада 2006 року, у
задоволенні позову ВАТ “ВАБанк” відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк у особі
Черкаської філії ВАТ “ВАБанк” просять скасувати ухвалені у справі судові
рішення з підстав неправильного застосування судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Усупереч ст. ст. 213, 214, 309 ЦПК України суди не забезпечили ухвалення
законних і обґрунтованих рішень, зокрема, не належно з'ясували, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Позовні вимоги Банку полягали в погашенні боргових зобов'язань ТОВ “Ган”
відповідачами як іпотекодавцями за іпотечним договором від                     10 червня 2005 року, як поручителями
за договорами поруки № 1, № 2 та № 3 від 10 червня 2005
року та як спадкоємцями померлого поручителя          ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди виходили з того, що звернення
стягнення на заставлену квартиру неможливе, оскільки будуть порушені житлові
права неповнолітнього сина відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, який проживає в цій квартирі, і в силу ст. 224 ЦК України іпотечний
договір є нікчемним.

Позивач реалізував своє право на стягнення боргу пред'явленням     позову в господарському суді до ТОВ “Ган”
і додаткове стягнення боргу з поручителів суперечитиме п. 3 договорів поруки та
ст. 554 ЦК України; відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як дружина та дочка
покійного             ОСОБА_3, учасника ТОВ “Ган”, не можуть
нести відповідальність за ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_3 за борги ТОВ “Ган” міг
відповідати тільки в межах свого внеску, а не за рахунок іншого особистого
майна, залишеного у спадок.

З такими висновками погодитися не можна.

Заперечуючи можливість стягнення за рахунок заставленого майна з підстав
нікчемності іпотечного договору в силу ст. 224 ЦК України, суди не зважили на
те, що в силу ст. ст. 71, 224 ЦК України такий висновок можливий за умови
порушення майнових прав неповнолітнього.

При цьому суди не усунули суперечностей у доказах щодо проживання та
реєстрації ОСОБА_4 у спірній квартирі, а саме: відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні (а.с. 72) пояснила, що син зареєстрований у квартирі з дня
народження; в акті (а.с. 70) зазначено, що ОСОБА_4 проживає в квартирі понад
два роки, а з витягу з поквартирної карточки (а.с. 69) видно, що ОСОБА_4
зареєстрований у квартирі за 7 днів до укладення іпотечного договору.

Суди не зважили на доводи представника позивача, що на день укладення угод
вони володіли довідкою про відсутність реєстрації у квартирі третіх осіб і що
ця довідка здана в міліцію для перевірки законності реєстрації ОСОБА_4, не
забезпечили перевірку цієї інформації та не з'ясували, де був неповнолітній
зареєстрований до 3 червня 2005 року й де проживав до дати, зазначеної в акті
(а.с. 70).

Залишено поза увагою судів доводи представника позивача про те, що житлові
інтереси неповнолітнього могли впливати на спірні відносини та бути захищені
відповідно до Закону України “Про основи соціального захисту бездолених
громадян і безпритульних дітей” тільки з дня набрання ним чинності - 1 січня
2006 року, а спірні правовідносини виникли 10 червня 2005 року.

Не дана оцінка доводам представника позивача про те, що звернення за
стягненням із ТОВ “Ган” до господарського суду, а до відповідачів - у районний
суд не суперечить п. 3 договорів поруки та ст. 554 ЦК України, а ґрунтується на
цих нормах, оскільки є не додатковим стягненням, а стягненням, яке можливе як з
боржника, так і з поручителів, відповідальних за договорами поруки не тільки
заставленим, але ц усім своїм майном.

Не можна визнати обґрунтованою й відмову у стягненні за рахунок майна
покійного ОСОБА_3, оскільки за договором поруки він брав на себе обов'язок  повного погашення боргу ТОВ “Ган” не як
засновник своїм вкладом, а як громадянин усім своїм майном, що після його
смерті стало спадковим, стягнення на яке може пред'являтися до його спадкоємців
без обмеження вкладом у ТОВ “Ган”.

Таким чином, рішення ухвалені не на основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, їх не можна визнати законними й обґрунтованими,   тому судові рішення як постановлені з
порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський
Акціонерний Банк в особі Черкаської філії ВАТ “ВАБанк” задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкас від 7 серпня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 3 листопада 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

В.Г. Данчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка