Справа № 2-126007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

05
грудня 2007 року Дніпровський районний суд м. Києва  в складі:

головуючого судді       Виниченко
Л.М.,

при секретарі               Артеменко
В.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа Головне управління юстиції у м.
Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття
спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, Київського міського управління юстиції в якому просить визначити їй
додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини у
вигляді 18 частини квартири АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті її батька
ОСОБА_4. Позов мотивує тим, що батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадковим майном є
14 частина вказаної квартири, право власності на яку батько набув в процесі
приватизації 23.10.1998 року. Крім нього, в приватизації брали участь його
матір ОСОБА_3, його брат ОСОБА_5 та його син ОСОБА_2. Із заявою про прийняття
спадщини до 10-ї Київської державної нотаріальної контори звернулась 26.07.2007
року на що отримала відмову в якій їй повідомили, що пропустила шестимісячний
строк для прийняття спадщини. Строк пропустила з поважної причини, скільки має
двох малолітніх дітей, молодшій доньці 2 роки, старшій - 5 років. Залишити їх
не має з ким, так як чоловік постійно знаходиться на роботі. Крім того, діти
часто хворіють, їм постійно потрібен догляд лікарів. В період з вересня 2006
року по даний час вона зі своїми маленькими дітьми декілька разів знаходилась
на стаціонарному лікуванні. Також з молодшою донечкою знаходилась в лікарні в
січні місяці 2007 року, із старшою донькою знаходилась в лікарні на протязі
двох тижнів в березні 2007 року. Окрім неї, спадкоємцем першої черги ще є її
рідний брат.

В подальшому позивачка уточнювала позовні
вимоги, в решті просила суд визначити їй додатковий строк у два місяці для
прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_4.

Представником ОСОБА_3 ОСОБА_6 до суду була
подана заява про вступ ОСОБА_3 до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. В заяві
вказує, що позовні вимоги є безпідставними, позивачкою не надано належних
доказів про те, що установлений законом 6-ти місячний строк для прийняття
спадщини вона пропустила з поважних причин. Після смерті ОСОБА_4. ніхто із
спадкоємців в установлений законом строк не подав до нотаріального округу заяви
про прийняття спадщини, разом з тим ОСОБА_3, яка є матір”ю померлого ОСОБА_4.,
протягом цього строку вступила в управління та володіння майном, тому
визнається такою, що прийняла спадщину.

Судом було виключено із числа третіх осіб, що
не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача
ОСОБА_3, яка є матір”ю померлого ОСОБА_7 і є спадкоємцем першої черги за
законом, та залучено її в якості співвідповідача; також було виключено із числа
відповідачів Київське міське управління юстиції та залучено до участі в справі
в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору
Головне управління юстиції у м. Києві.

В судовому засіданні позивачка підтримала
позов з уточненими вимогами та обставини, викладені в ньому, доповнила, що на
момент смерті батька її меншій дитині
було 9 місяців, старшій - 4 роки; діти весь час хворіють, тому постійно
зверталась до лікарів, лежала в лікарнях, захворювання в меншої доньки
викликане від води з хлоркою, через що в неї алергія, висипання на шкірі.
Перебувала на обліку в дерматолога, лікувала дитину в домашніх умовах, оскільки
не могла лягти в лікарню через те, що не було з ким залишити старшу доньку.
Проживає вона зі своєю матір”ю та чоловіком, який щоденно працює на маршрутному
таксі, мати з ранку до вечора працює на заводі „Арсенал”, тому дітей їй не було
на кого залишити. В 2006 року старша донька через хворобу не відвідувала
дитячий садок. В квітні 2006 року померла її свекруха, їздила до неї на похорон
в Дніпропетровську область. Раніше всі вони мешкали в Києві, з 24.05.2007 року
переїхали проживати в м. Березань, де з 01.09.2007 року донька почала там
відвідувати дитячий садок. Також дітей чотири рази возила на лікування в
санаторії, була там  в грудні 2006 року,
в лютому 2007 року, щоразу по 24 дні. До звернення до суду в неї стосунки з
бабусею ОСОБА_3 були добрі, остання мала намір подарувати їй свою частину
квартири. Батько останні три роки до смерті в своїй квартирі не проживав,
мешкав з жінкою, в якої й помер. Дядько постійно вимагав у батька, щоб той
відписав йому свою частку квартири. Матір з батьком разом прожили 33 роки,
разом з ними на вул. Маяковського батько жив 18 років. Бабуся часто змінює свою
думку з приводу квартири, бо боїться свого сина ОСОБА_5.

Представник позивачки позов підтримала,
просила його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не
визнали, проти його задоволення заперечували. Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що позивачка її внучка, до звернення до суду з нею стосунки
були добрі; позивачка ніколи не просила її доглянути онуків, тому їх ніколи й
не доглядала.

Представник відповідачів проти задоволення
позову заперечував, пояснив, що позивачка пасивно ставилась до подачі заяви в
межах визначеного судом строку її подачі, до рідних з проханням доглянути дітей
не зверталась, доказів про їх відмову в цьому не надала, мала можливість
надіслати заяву поштою.

Представник третьої особи Головного управління
юстиції у м. Києві в судове засідання не з”явився, третя особа суду надала лист
з проханням розглянути справу у відсутності їх представника.

Свідок ОСОБА_5., який є рідним братом
померлого ОСОБА_4., в судовому засіданні засвідчив, що з лютого по серпень 2006
року дітей позивачки не бачив, не бачив їх і пізніше; з позивачкою не
спілкується; відповідачі проживають в квартирі по вул. Мініна та користуються
майном померлого; він був власником 14 частини даної квартири, також мати
подарувала йому 14 частину квартири. Брат за життя жив з ними постійно.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачів, представника
відповідачів, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, дошлюбне прізвище позивачки ОСОБА_8
(а.с. 7), батьком її є ОСОБА_4 (свідоцтво про народження - а.с. 10). Останній
помер ІНФОРМАЦІЯ_1оку (свідоцтво про смерть - а.с. 6).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською
районною державною адміністрацією м. Києва від 23.10.1998 року, ОСОБА_4. на
праві власності належить 14 частка квартири АДРЕСА_1 (а.с. 70).

Позивачка 26.07.2007 року звернулась до 10-ї Київської державної
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, на
що отримала письмову відмову в зв”язку з пропуском встановленого законом
шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 5).

Згідно довідки ЖРЕО № 402 ТОВ “Україна житло-сервіс” від 16.02.2007 року №
315, АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та з 15.09.1992 року до дня
смерті був зареєстрований ОСОБА_4, який знятий з реєстрації 23.02.2006 року
(а.с. 46, 47).

Відповідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк
у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_4. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і позивачка постійно не проживала
разом з ним на час відкриття спадщини, то заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори необхідно було подати до 24.08.2006 року, проте з такою
заявою позивачка звернулась після вказаного терміну.

Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк
для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка у визначений законом строк
не могла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини,
оскільки  на час смерті батька мала
малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто дітям
було відповідно 4 роки та 7 місяців (а.с. 32, 33).

Суд бере до уваги пояснення позивачки про те, що вона була позбавлена
можливості звернутися до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття
спадщини, оскільки діти постійно хворіли, в зв”язку з чим старша донька не
відвідувала дитячий садок, менша дитина була грудною, а також те, що дітей не
було на кого залишити, так як обставини щодо хвороби підтверджуються письмовими
доказами, а обставини про те, що члени сім”ї позивачки чоловік та мати щоденно
працюють не заперечувались відповідачами.

Згідно повідомлення Центральної районної дитячої поліклініки від 12.10.2007
року № 475, діти ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, з народження
по 20.07.2007 року спостерігались ЦРДП Деснянського району. Мати ОСОБА_1
зверталась в ЦРДП Деснянського райну з приводу лікування своїх дітей в період з
серпня 2006 року по липень 2007 року 4 рази в зв”язку з захворюванням ГРВІ,
атопічний дерматит ОСОБА_10, 2 рази в зв”язку з захворюванням ОСОБА_1: ГРВІ,
скарлатина. ОСОБА_9. знаходилась на обліку в групі ризику як часто хворіючи
дитина. З 12.03.07 по 23.03.07 р. лікувалась в ДКЛ № 2 з приводу скарлатини.
ОСОБА_10. перебувала на обліку з діагнозом атопічний дерматит з 2006 року.
Лікувалась в ДКЛ № 1 в січні 2007 року з діагнозом атопічний дерматит,
загострення (а.с. 58).

Відповідно довідки дошкільного навчального закладу № 755 від 11.10.2007
року, ОСОБА_9 на протязі січня та лютого 2006 року дошкільний заклад не
відвідувала, у березні та квітні 2006 року відвідувала садок протягом 9 днів. З
травня 2006 року по даний час дошкільний заклад не відвідує, відрахована в
червні 2007 року в зв”язку з переїздом до іншого дошкільного навчального
закладу (а.с. 59).

Суд критично відноситься до пояснень відповідачки ОСОБА_3 про те, що діти
позивачки не хворіли, оскільки це спростовується вищевказаною довідкою, а також
медичними картками та виписками щодо перебування дітей на стаціонарному
лікуванні (а.с. 16-18). Враховуючи неприязні стосунки відповідачів та свідка
ОСОБА_5. з позивачкою, до того ж, як пояснив свідок він не спілкуються з
останньою, суд також не може прийняти до уваги пояснення свідка та відповідачки
ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 працювала кондуктором з чоловіком на автобусі,
оскільки будь-яких доказів щодо цього суду надано не було, позивачкою це не
підтверджено.

Суд також приймає пояснення позивачки, як поважність причини пропуску
подачі заяви про прийняття спадщини, смерть матері її чоловіка ОСОБА_11, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, в зв»язку з чим позивачка через поховання свекрухи два
тижні перебувала в м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області (а.с. 29). Після приїзду
звідти, як пояснила позивачка, вона зверталась з проханням до своєї матері, щоб
та відпросилась з роботи, взяла відпустку за свій рахунок та побула з дітьми
для її (позивачки) можливості звернення в нотаріальну контору, на що мати їй
відмовила, пояснивши, що вона передпенсійного віку, тому не хоче втрачати
заробіток.

За вищевикладених обставин, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд
вважає, що позивачкою строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних
причин, в зв”язку з чим їй слід визначити додатковий строк для прийняття
спадщини.

Керуючись ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60 - 64, 208,
209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном два місяці для подання нею
заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. Перебіг
визначеного додаткового строку слід рахувати з дня набрання рішення законної
сили.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя