УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 13 дня колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді

Берещанської І.І.

Суддів

Сокола B.C., Новикова Р.В.

При секретарі

Урденко Г.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Джанкойського
підприємства електричних мереж зовнішнього висвітлення "Горсвет" про
стягнення розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою представника
позивача - ОСОБА_2
на рішення Джанкойського міськрайонного суду АРК від 11.10.2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом до Джанкойського підприємства електричних
мереж зовнішнього висвітлення "Горсвет" про стягнення розрахунку при
звільненні, посилаючись на те, що 23.12.2002
р. виконком Джанкойської міської ради переуклав з позивачем контракт,
згідно з яким йому було продовжено строк роботи на посаді директора ПЕМЗВ
"Горсвет" до 2.01.2006
р. 14.12.2005 р.
позивачу виконкомом було надіслано повідомлення про розірвання з ним контракту
з 2.01.2006р. Нове керівництва змінило підготовлений позивачем наказ про його
звільнення і виплату компенсації за дві невикористані відпустки, в результаті
він не одержав 6791,66 грн. при
остаточному розрахунку. Просив стягнути на оздоровлення 3968 грн., середній
заробіток за затримку розрахунку з 2.01.2006
по 18.01.2006 р. в сумі 873,99 грн., середній
заробіток за затримку остаточного розрахунку в сумі 1949,67 грн., а всього 6791,66 грн.

Рішенням Джанкойського
міськрайонного суду АРК від 11.10.2006 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі апелянтом ставиться питання про скасування рішення суду і про ухвалення
нового рішення, з тих підстав, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам
справи і вимогам закону.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що вимоги позивача суперечать п. 2 ст. 36 КЗпП України, Закону України „ Про
відпустки" і заявлені з пропуском процесуального строку. Вказані висновки
суду відповідають дійсним обставинам, вимогам закону, тому з ними погоджується
колегія суддів апеляційного суду.

Справа № 22-1692/2007                                       Головуючий
по першій інстанції

Кутанова Г.М.

Доповідач Берещанська І.І.

Судом
встановлено, що відповідно до контракту строк роботи позивача на посаді
директора закінчувався 2.01.2006
року. Далі контракт не продовжувався. Наказом від 28.12.2005 року ОСОБА_1 був
звільнений з посади директора з 2
січня 2006 року по
п. 2 ст. 36 КЗпП України.
Цей наказ підписаний самим позивачем і йому нічого не заважало отримати
своєчасно остаточний розрахунок. Між тим, з пояснень позивача вбачається, що
він звільнив головного бухгалтера, тому не зміг своєчасно отримати розрахунок.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку
про те, що при таких обставинах, вимоги позивача про одержання середнього
заробітку за затримку остаточного розрахунку не підлягають задоволенню.

Крім того, судом
встановлено, що ОСОБА_1 на протязі двох років не скористався своїм правом на
відпустку. Відповідно до Закону України „Про відпустки" матеріальна
допомога на оздоровлення виплачується тільки при наданні працівникові чергової
відпустки. При звільнені і розрахунку йому нарахована компенсація за
невикористані відпустки, тому суд першої інстанції відмовив в задоволенні цього
позову, посилаючись на наведений закон. Таким чином і в цій частині позову суд
правильно вирішив спір.

Відмовляючи
позивачу у задоволенні позовів, суд також обгрунтовано зазначив, що до суду він
звернувся з пропуском процесуального строку, при розгляді справи не заявляв
клопотання про поновлення строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1, які зводяться до того, що звільнення їм бухгалтера
не має значення для розрахунку, затримка в розрахунку відбулася з вини
виконкому, який підбирав кандидата на його місце, не мають правових підстав для
скасування рішення і ухвали нового рішення про задоволення позову. Суд першої
інстанції повно та обґрунтовано з ясував дійсні обставини справи і посилаючись
на норми матеріального права правильно вирішив спір.

На підставі
вказаного і керуючись статтями п.2 ст. 36,
116, 117 233 КЗпП України, ст.ст. 303, 306 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Джанкойського міськрайсуду АР Крим від 11 жовтня 2006 року відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців.

Справа № 22-1692/2007                                       Головуючий по першій інстанції

Кутанова
Г.М. Доповідач Берещанська І.І.