У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,  Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

за участю прокурора

Олексюк О.Б.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Подільська районна в м. Києві державна адміністрація.
прокуратура Подільського району м. Києва, про позбавлення батьківських прав, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 22 лютого 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2005 року ОСОБА_1. звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в шлюбі до 4 січня
1996 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишився на утриманні позивачки, проживає разом з
нею та перебуває у неї на вихованні. Відповідач є батьком дитини, але свого
обов'язку щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від
здійснення батьківських обов'язків щодо матеріального забезпечення, фізичного,
духовного та морального розвитку дитини. Також указувала, що з 4 квітня 1997
року перебуває в шлюбі з ОСОБА_4., з цього часу ОСОБА_4. займається вихованням
і утриманням дитини - ОСОБА_3

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22
лютого 2006 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2006 року, позов
задоволено. Постановлено позбавити ОСОБА_2. батьківських прав відносно
неповнолітнього ОСОБА_3.

ОСОБА_2. звернувся до Верховного Суду України із
касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлені судові рішення й
направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов місцевий суд, з рішенням якого
погодилася й апеляційна інстанція, виходив із того, що відповідач ухилявся від
виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна,
оскільки до нього суди дійшли з порушенням норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання одного з них
окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід
вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Про ухилення від обов'язків виховувати дитину,
передбаченого п. 2 ч. 1               ст.
164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки
особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Заперечуючи проти позову, відповідач, який проживає в
іншому населеному пункті зі своєю сім'єю, посилався на те, що позивачка порушує
право сина, який проживає з її сім'єю, на контакт із батьком, перешкоджає йому
спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

В підтвердження цих обставин відповідач посилався на
факти постановлення за його заявою рішення органу опіки та піклування про
визначення способів участі у вихованні сина та його спілкування з дитиною.

У зв'язку з тим, що позивачка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування, він звертався до суду з позовом про
усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Кошти, які відповідач направляв для дитини, позивачка не
отримувала і вони поверталися. Мати також приховувала від нього місце навчання
сина, який під іншим прізвищем значився в гімназії.

У порушення вимог ст. 212, ч. 3 ст. 213, п. 1 ч. 1 ст.
214 ЦПК України суд повно і всебічно не з'ясував обставин, на які посилався
відповідач як на заперечення проти позову, не оцінив взаємний зв'язок доказів у
їх сукупності, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції зазначених порушень не усунув.

За таких обставин постановлені судові рішення підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, із направленням
справи на новий розгляд у суд першої інстанції.

Керуючись ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22
лютого 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд у суд першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

Л.І Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко