Справа № 22ц-699/2007 р.                                            Головуючий
Категорія - цивільна        Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2007
року                                                                                                    м.
Чернігів

Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого:      Кореиькової 3. Д.

Суддів:                           Скрипка А.А.,                  Ішутко В.М.

при
секретарі:        Гавриленко Ю.В. з
участю:    ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 27
лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про виключення
відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, -

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Варвинського
районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2007 року скасувати і
постановити нове про задоволення його позову. Апелянт посилається на ту
обставину , що суд не взяв до уваги доводи відповідачки про те, що вона
визнала, що він не є батьком, а згідно положень статті 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами, не підлягають доказуванню;тому даний факт, зазначає апелянт,
вважається доведеним. ОСОБА_1 стверджує , що на момент реєстрації дитини він не
знав, що не являється батьком, і цю обставину підтвердили свідки. Порушуючи
норми процесуального права, вказує апелянт, суд не дав оцінки доказам позивача,
віддавши перевагу доводам відповідачки. Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що консультативний висновок від 23.08.2006 року не може бути
покладено в основу   задоволення   позову,
хоча   в   заочному
рішенні   висновок   був

прийнятий
за основу, і дана обставина, на думку апелянта , підтверджує необґрунтованість
оскаржуваного рішення.

В вересні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження
дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.06.1995 року у них був
зареєстрований шлюб з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3,
і в актовому записі про народження дитини позивач був записаний як батько.
Оскільки, як зазначає позивач , дитина народжена в період перебування у шлюбі,
згідно статті 122 Сімейного кодексу України вважається, що вона походить від
подружжя. В той час позивач не заперечував проти реєстрації себе батьком, оскільки
вважав себе батьком. Однак, в подальшому, в період спільного проживання з
відповідачкою, у позивача виникли сумніви щодо походження дитини. Остаточна
впевненість виникла після проходження медичного огляду. Згідно з
консультативним висновком від 23.08.2006 року, він страждає на секреторну
безплідність. Дане захворювання виключає здатність до зачаття. Крім того,
позивачу стало відомо, що в період зачаття дитини відповідачка мала тісні
стосунки з іншим чоловіком. Таким чином, позивач просив суд виключити з
актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження відомості про
нього як батька.

22 грудня 2006 року Варвинським районним судом Чернігівської області було
прийнято заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені ( а. с. 64
-65).

Ухвалою цього ж суду від 07.02.2007 року ( а. с. 95 -96) задоволена заява
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 22.12.2006 року, і зазначене рішення
було скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

27 лютого 2007 року Варвинський районний суд Чернігівської області виніс
рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки він знав ще до
народження дитини, що дитина не його, і що він сам за своєю заявою реєстрував
дитину в органах реєстрації актів цивільного стану. Консультативний висновок,
який надав позивач в судовому засіданні, суд першої інстанції не взяв як доказ
обгрунтованості позову, оскільки у висновку не зазначено , з якого саме часу
позивач страждає вказаним захворюванням. Крім того , до одруження з ОСОБА_2
позивач був одружений і від першого шлюбу має сина, чого він сам в процесі
розгляду справи не заперечував. Тому, на підставі ч.5 ст. 136 Сімейного Кодексу
України суд відмовив у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового
процесу , апеляційний суд приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції ,-
скасуванню, оскільки його постановлено з порушенням норм цивільного
процесуального законодавства. З врахуванням положень    ч. 3

статті
303 ЦПК України , яка регламентує, що апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги , якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права ,
які є обов'язковою підставою для скасування рішення, апеляційний суд вважає
також за необхідне скасувати і ухвалу суду першої інстанції від 07 лютого 2007
року про скасування заочного рішення від 22 грудня 2006 року по даній справі та
призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Зазначені рішення Варвинського районного суду
Чернігівської області від 27 лютого 2007 року та ухвала цього ж суду від 07
лютого 2007 року підлягають скасуванню , оскільки вони постановлені судом з
порушенням норм цивільного процесуального права.

Положення ч. 1 статті 224 ЦПК України, яка регламентує умови проведення
заочного розгляду справи зазначають, що у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, - ( а. с. 53-63), розгляд даної
цивільної справи розпочався 02 жовтня 2006 року, і відповідачка ОСОБА_2 була
присутня в судовому засіданні 02 жовтня 2006 року , давала пояснення по суті
заявлених позовних вимог. В подальшому в розгляді справи було оголошено перерву
до 23 листопада 2006 року, і в судове засідання 23 листопада 2006 року
відповідачка з'явилася ( а. с. 60 зворот), оголошена перерва була продовжена до
11 грудня 2006 року ( а. с. 61); 11 грудня 2006 року у зв'язку з клопотанням
відповідачки у розгляді справи була продовжена перерва до 22 грудня 2006 року
.22 грудня 2006 року, після продовженої перерви у слуханні справи відповідачка
до судового засідання не з'явилася , і суд першої інстанції постановив заочне
рішення.

Апеляційний суд вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення 22
грудня 2006 року не може вважатися заочним, оскільки відповідачка ОСОБА_2 була
присутня в судовому засіданні 02 жовтня 2006 року і давала свої пояснення по
суті заявленого позову , і в подальшому розгляд справи не відкладався, а
оголошувалися перерви в її слуханні. Таким чином, суд першої інстанції
необгрунтовано , без врахувань положень ч. 1 статті 224 ЦПК України зазначив,
що постановлене ним 22 грудня 2006 року рішення є заочним.

В січні 2007 року відповідачка звернулася з заявою про перегляд заочного
рішення ( а. с. 68 -69, 75-76), і суд першої інстанції ухвалою від 07 лютого
2007 року ( а. с. 95) заяву відповідачки задовольнив , скасував своє заочне
рішення від 22 грудня 2006 року та призначив справу до розгляду в загальному
порядку.

Приймаючи до уваги ту обставину, що рішення Варвинського
районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2006 року не можна

вважати
заочним, суд першої інстанції не мав права за заявою відповідачки скасовувати
його та призначати справу до розгляду в загальному порядку.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції від 07 лютого
2007 року також не ґрунтується на нормах цивільного процесуального права та не
відповідає вимогам закону, а тому вона підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що
зазначена ухвала суду першої інстанції та оскаржуване рішення Варвинського
районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2007 року підлягають
скасуванню, оскільки вони постановлені з порушенням норм цивільного
процесуального законодавства.

Керуючись статтями : 303,307,309,312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд ,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 лютого
2007 року скасувати.

Ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2007
року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження
дитини повернути до Варвинського районного суду Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.