АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-605/2007 р                                              Головуючий
Категорія: земельні спори                                                                              Чебану
апеляційній інстанції Качан О.В.
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2007
року                       Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                          Ювшина
В.І.

суддів                                        Качана О.В., Корнієнко Н.В.

при секретарі                          Авласовій
М.Л.

з участю адвоката                  ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської
області від 23
січня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,

встановила:

ОСОБА_4. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою та на підставу своїх вимог
посилається на те, що їй на праві власності належить будинок №АДРЕСА_1 в м. Кам'янка. Їй також наділено земельну ділянку для ведення
господарства, проїзд до якої проходить мимо будинку відповідачів. Відповідачі
самовільно встановили ворота, якими перекрили проїзд до ділянки і вона
позбавлена можливості користування своєю земельною ділянкою.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 23.01.2007 року позов задоволено повністю: зобов'язано відповідачів усунути перешкоди
в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно встановлених ними
воріт на проїзді до земельної ділянки позивачки.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2. та ОСОБА_3. оскаржили його в повному
об'ємі, просять скасувати та винести нове рішення, яким в позові відмовити,
мотивуючи тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив
норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи,
колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено: позивачка є власником садиби №АДРЕСА_1 в м. Кам'янка. Рішенням Кам'янської міськради від 27.01.2006 року їй було наділено земельну ділянку розміром 1200 м2 в оренду строком на 49 років по
АДРЕСА_2 в м. Кам'янка поблизу садиби НОМЕР_1, власниками якої є відповідачі. Відповідачам земельна ділянка, на якій
розташований їх жилий будинок під НОМЕР_1, передана у приватну власність. До ділянки площею 1200 м паралельно до будинків за НОМЕР_2 та НОМЕР_1
проходив проїзд, який самовільно перегородили
відповідачі, чим перешкоджають користуванню землею позивачці. Виходячи із
встановлених фактів суд зобов'язав відповідачів демонтувати самовільно зведені
ворота.

Колегією встановлено: висновки суду першої інстанції про належність
сторонам на праві власності садиб НОМЕР_2 та НОМЕР_1
по АДРЕСА_2 в м. Кам'янка, надання позивачці у
користування ділянки площею 1200 м2
відповідає наданим у справі доказам. Надана у користування ділянка знаходиться
за межами садиб НОМЕР_1
та НОМЕР_3
в протилежну від будинку НОМЕР_2 сторону. Однак висновок суду про існування проїзду між садибами НОМЕР_1 та НОМЕР_3
до наділеної позивачці земельної ділянки, є передчасним.
Такий висновок суд зробив на підставі наступних доказів: генплану земельної
ділянки виданої першому власнику ділянки НОМЕР_2, акту виходу комісії від 8.01.2004 року, рішенням
Кам'янскьої міськради від 23.03.2004 року про зобов'язання
ОСОБА_2 демонтувати ворота, актом комісії від 17.05.2006 року. Проаналізувавши вказані докази колегія приходить до висновку, що вони
не встановлюють факту існування проїзду між садибами НОМЕР_1 та НОМЕР_3.

Так, даними генплану земельної ділянки виданого ОСОБА_5. на ділянку №АДРЕСА_1 проїзд проходить мимо нинішньої ділянки НОМЕР_2, проходить мимо початку ділянки НОМЕР_1, яка належить відповідачам, та закінчується на місці, де в даний час
знаходяться в'їздні ворота ділянки НОМЕР_3, яка належить ОСОБА_6. (а.с. 5). Даними копії
стереотопографічної зйомки від 1983 року (а.с. 100, 106) підтверджується, що проїзд проходить мимо ділянки НОМЕР_2, мимо початку ділянки НОМЕР_1
та закінчується в'їздними воротами садиби НОМЕР_3. Будь-яких розбіжностей між вказаними планами не встановлено. Отже вказаний
судом першої інстанції" доказ - генплан ділянки
виданий ОСОБА_5. -
не встановлює факту існування проїзду до земельної
ділянки позивачки між ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_3

Рішенням міської ради від 23.03.2004 року, на яке суд
посилається як доказ існування проїзду, ОСОБА_2. зобов'язано демонтувати
ворота, а землевпоряднику міської ради - встановити межі
між ділянками НОМЕР_1
та НОМЕР_3
і відповідності до їх технічних планів. Вказане рішення
не виконане по даний час. Причина не виконання рішення міськради судом першої
інстанції не встановлена. Колегією вивчено технічні плани на садиби НОМЕР_1 та НОМЕР_3
і встановлено, що межі ділянок де розташовані жилі
будинки (присадибна ділянка), повністю відповідають даним стереотопографічної
зйомки від 1983
року та даним інструментальної зйомки "Центру
державного земельного кадастру". Таким чином виконати рішення міськради
від 23.03.2004
року та встановити проїзд у відповідності до технічних
планів неможливо, так як згідно технічних планів проїзд відсутній. Отже,
наведений судом першої інстанції доказ не встановлює наявності проїзду між
садибами НОМЕР_1
та

НОМЕР_3.

Дані актів комісій від 8.01.2004 року та від 17.05.2006 року, на які посилається сул як на доказ існування проїзду, навпаки
ставлять під сумнів існування

такого проїзду. Так,
в акті від 8.01.2004 року вказано, що ворота
встановлені більше ніж 20
років тому і скарг по цьому питанню до міськради не
надходило. Дійсно, в акті від 8.01.2004 року вказано, що
ОСОБА_2. самовільно відгородив 90 м2 землі міської ради. Однак актом комісії від 17.05.2006 року висновки комісії від 8.01.2004 року повністю
скасовуються. Так, згідно даних акту комісії від 17.05.2006 року ОСОБА_4. не вказує на захоплення ОСОБА_2. ділянки, а пропонує вилучити із
земельної ділянки ОСОБА_2 0,02 га землі та створити
тупіковий проїзд до її земельної ділянки. Таким чином ОСОБА_4. визнає
належність спірної земельної ділянки до садиби за НОМЕР_1. Комісія від 17.05.2006
року не встановила порушень земельного законодавства, не
встановила наявності проїзду між садибами НОМЕР_1 та НОМЕР_3

Для встановлення наявності проїзду між садибами НОМЕР_1 та НОМЕР_3
позивачка повинна надати докази на підтвердження своїх
вимог. Докази надані позивачкою, не підтверджують існування проїзду між
вказаними садибами.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення підлягає
до скасування з винесенням нового, яким в позові слід відмовити.

Керуючись ст. 305, 314 ЦПК України, ст. 152,158
ЗК України, колегія

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Кам'янського районного суду
Черкаської області від 23
січня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою -
задовольнити повністю, рішення суду скасувати.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою -
відмовити.

Стягти з ОСОБА_4. в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3. 500 грн судових витрат по оплаті юридичної допомоги.

Рішення набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено до
Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня
проголошення.