РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 березня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
в складі:

Головуючого,
судді   Ланкова М.В. суддів   Белинчук Т.Г. Ісаєва Г.А. при секретарі   Гребенніковій Н.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом     Виробничого     підприємства     водопровідно-каналізаційного     господарства Південного берега Криму до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
надання послуг з водопостачання та водовідведення, за апеляційною скаргою ВПВКГ
ПБК на рішення Ялтинського міського суду АР
Крим від 09 листопада 2006 року,

встановила:

Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства Південного берега Криму (далі ВПВКГ
ПБК) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з водопостачання та
водовідведення у розмірі 8519 грн. 12 коп. Вимоги мотивовані тим, що
відповідач є споживачем води, проте відмовляється проводити оплату за спожиту
воду та водовідведення. Заборгованість з урахуванням
пені і перевитрати ліміту води складає 8519 грн. 12 коп., які позивач просив стягнути
з відповідача.

Рішенням Ялтинського міського суду від 09 листопада 2006
року в позові ВПВКГ ПБК відмовлено.

У апеляційній скарзі ВПВКГ ПБК просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на
не відповідність висновків суду фактичним
обставинам справи і вимогам матеріального закону.

Заслухав суддю доповідача, вислухавши представника ВПВКГ
ПБК, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір
про надання послуг з водопостачання не відповідає вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а розрахунок
заборгованості за спожиту воду не відповідає фактичним обставинам.

Такі висновки суду суперечать вимогам
матеріального закону і фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України
за договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абоненту) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих ресурсів та
дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також
забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Справа № 22-ц-1590/2007 року

2

До             договору              постачання
енергетичними та іншими ресурсами   через

приєднану мережу застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Судом
встановлено, що між сторонами по справі ВПВКГ ПБК та Бітаєвим В.А. 11 квітня
2003 року укладений договір про надання послуг з водопостачання та
водовідведення. Вода споживається для забезпечення діяльності ресторану «Венеція».

Згідно п.1
договору споживач ОСОБА_1 зобов'язався щомісячно проводити оплату за спожиту
воду і водовідведення.

Відповідно до п.
1.11 «Правил користування системами комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах України», затверджених наказом Державного
Комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 01.07.1994 року
ліміти водоспоживання, водовідведення та графіки подачі води з комунальних
водопроводів визначаються та затверджуються місцевими органами державної виконавчої
влади або уповноваженим ними органом залежно від технічного стану і пропускної
здатності (продуктивності) водопровідних та каналізаційних споруд,
водопровідної й каналізаційної мережі, але не вище обсягів, узгоджених
технічними умовами на приєднання абонента, та встановленої потужності
каналізаційних очисних споруд.

Рішенням
Ялтинської міської Ради № 79 від 27.01.2005 року відповідачу був встановлений
нульовий ліміт споживання води з міського водопроводу.

Згідно п. 10
договору вода, витрачена понад затверджений ліміт, сплачується в п'ятикратному
розмірі тарифу.

Згідно
розрахунку, представленому позивачем, заборгованість за надані послуги за
станом на липень 2006 року складає 7075 грн. 20 коп.

Оскільки
споживач не надав розрахунку споживання води, вся спожита вода вважається
понадлімітною, відповідно підлягає стягненню заборгованість за перевищення
ліміту у розмірі 813 грн. 76 коп.

Відповідно до п.
8 договору при несплаті рахунку за витрачену воду і послуги з каналізації
протягом п'яти днів за кожен день прострочення нараховується пеня у розмірі 0,2
% від суми боргу.

Пеня за
прострочення виконання зобов'язань по своєчасній сплаті за спожиту воду складає
630 грн. 36 коп.

З урахуванням
викладеного загальна заборгованість ОСОБА_1 склала 8519 грн. 12 коп.

Відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Розрахунки,
представлені ВПВКГ ПБК відповідачем не спростовані, а твердження представника
відповідача в суді першої інстанції про те, що позивачем при визначенні
заборгованості не враховані платежі, які провів ОСОБА_1 не спроможні, оскільки
спростовуються звіркою заборгованості (а.с. 37)

На підставі
викладеного і керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства
Південного берега Криму задовольнити.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 09 листопада 2006 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного
господарства Південного берега Криму заборгованість за спожиту воду та
водовідведення у розмірі 8519 грн. 12 коп.

3

Стягнути з ОСОБА_1 державне мито в
дохід держави у розмірі 85 грн. 19 коп. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у
розмірі 30 грн (р/р № 0322
в УДК АРК МФО 824026 ОКПО 05383075)

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку у Верховний Суд України протягом
двох місяців.