Справа № 22ц-393/07р.                                   Головуючий   у 1   інстанції Димитров B.I.
32                                                     Доповідач
апеляційного суду   Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22  лютого  2007
року
колегія  суддів  судової
палати  в  цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої           -     Буренкової К.О.,

суддів:
Козаченка В.І.,     Довжук Т.С,

при секретарі
судового засідання Негрун І.О.,

за участю
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачки
ОСОБА_3,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2006 року за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 Ігорівни,

про визнання
такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

23 червня 2006
року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, 1991
року народження, про визнання останньої такою, що втратила право користування
жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Позивачі
вказували, що вони є власниками вказаної квартири. Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 15
вересня 2004 року
ОСОБА_3 визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням в спірній
квартирі. Однак неповнолітня ОСОБА_4 залишилась зареєстрованою у їхній квартирі
, хоча з 2002 року проживає з
матір'ю в іншій квартирі.

Посилаючись на
вказане, позивачі просили позов задовольнити на підставі ст.ст. 71, 72, 167 ЖК України.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 20
грудня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та постановити нове
рішення про задоволення їхнього позову. На думку апелянтів, суд дав неправильну
оцінку доказам по справі та постановив незаконне рішення.

2

Заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої
інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав
належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного
висновку про те, що неповнолітня ОСОБА_4 не проживає в спірній квартирі понад
визначений ст. 71 ЖК
України строк із поважних причин, а договір найму з нею не укладався. Тому суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками вказаної квартири (а.с. 9).

ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 знаходились в зареєстрованому шлюбі, який 23 березня 2004 року був
розірваний (ах. 16). Від
цього шлюбу в 1991 році у
них народилась донька ОСОБА_4, яка проживала в спірній квартирі з дня її
народження (а.с. 12,
36).

Рішенням
апеляційного суду Миколаївської області від 15 вересня 2004
року ОСОБА_3
визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням в спірній
квартирі (ах. 15). Судом
встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 проживала в зазначеній квартирі до вересня
2004 року.
Однак, в зв'язку зі зміною позивачами замка у вхідній двері та відсутністю
ключів, проживання неповнолітньої в спірній квартирі стало неможливим.

Тому суд вірно
вважав, що ОСОБА_4 не проживає в зазначеній квартирі з поважних причин.

Доводи
апеляційної скарги проте, що суд дав неправильну оцінку доказам по справі, є
безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином,
рішення суду є законним і обгрунтованим, а апеляційна скарга на підставі ст. 308 ЦПК України, не
підлягає задоволенню.

Керуючись
статями 303, 308, 313,
315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді:     Т.С.Довжук