Справа № 2-124/07p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 липня 2007 року
Старовижівський районний суд Волинської області

В складі: головуючого -
судді Кузьмінця О.М.  За участю секретаря
Бондар О.С
Позивача ОСОБА_1
Пр-ка відповідача ОСОБА_2 Розглянувши у відкритому судовому засіданні в
смт. Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю „Надія" про стягнення належних йому виплат при звільненні
з роботи,  середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до ТЗОВ
„Надія" про стягнення належних йому виплат при звільненні з роботи,  середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди,
посилаючись на те,  що з
16.03.2002 року він працював і був звільнений з цієї посади з роботи
2.02.2007року у зв'язку з ліквідацією товариства.

Однак за роботу в січні і
лютому 2006 року йому недораховано 30 грн.

Крім того з березня 2006
року по день звільнення він не працював з вини товариства,  яке не забезпечувало його роботою,  а тому виходячи із законодавчо встановленого
мінімального розміру заробітної плати йому не була нарахована оплата за час
простою в сумі 2580 грн.60 коп. та не нарахована і не виплачена при звільненні
з роботи компенсація за невикористані відпустки за 1996-1999 роки та 2006 рік в
сумі 2000 грн.

Оскільки в день звільнення
розрахунок з ним не був проведений,  то
за затримку розрахунку просить стягнути 620 грн. та моральну шкоду,  в зв'язку з несвоєчасною виплатою належних
йому сум в розмірі 5 тис.  грн.

В судовому засіданні
ОСОБА_1  позов підтримав частково і
просить стягнути компенсацію за невикористану відпустку та оплату за час
простою в сумі 4474 грн.77 коп.,  не
донараховану зарплату за січень-лютий 2006 року в сумі 30 грн.,  середній заробіток за час затримки розрахунку
з 19.02.2007 року по 21.05.2007року в сумі 465 грн. та моральну шкоду в сумі 5
тис.  грн..

Представник відповідача
ОСОБА_2 позов визнав частково на суму 2474 грн. 77 коп. і пояснив,  що товариство господарською діяльністю не займається
більше як 1, 5 року,  фактично
ліквідоване ,  грошей на рахунку
немає,  а тому не може провести
своєчасний розрахунок з позивачем.

Також з цих підстав
заперечив виплату товариством компенсації за затримку розрахунку та моральної
шкоди.

Заслухавши пояснення
сторін,  вивчивши матеріали справи суд
вважає,  що позов підставний і підлягає
задоволенню частково.

Так,  згідно з
ст.  116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх сум,
що належать йому від підприємства,
установи ,  організації проводиться
в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював,  то зазначені суми мають бути виплачені

не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

В судовому засіданні
встановлено,  що позивач працював в ТЗоВ
„Надія" на посаді головного агронома і був звільнений з роботи 2.07.2007р.
згідно наказу НОМЕР_1 від 5.02.2007року,
що також підтверджується копією трудової книжки із записом про
звільнення,  яку він отримав на руки
8.05.2007року.

З пояснень сторін також
з'ясовано,  що позивач не працював з
1.03.2006 року по день звільнення,
оскільки товариство було ліквідоване і господарською діяльністю воно не
займалося.

Позивач не заперечує,  що в зв'язку з цим на роботу не виходив,  але і не написав заяву про звільнення його з
роботи.

А тому суд не вбачає
підстав для нарахування йому оплати за час простою.

З документів про результати
перевірок скарг позивача прокуратурою району вбачається,  що позивачу нараховано до виплати в тому
числі за невикористані відпустки всього 2474 грн.77 коп. і з виплатою цієї суми
представник відповідача згідний повністю.

З поданих позивачем заяв
вбачається,  що вимогу про виплату
належних йому від товариства сум він пред'явив 19.02.2007 року,  однак розрахунок з ним не проведений до
останнього часу. Але враховуючи,  що з
21.05.2007року йому була призначена допомога по безробіттю,  то суд вважає що компенсацію за затримку
розрахунку йому слід виплатити за період з 19.02 по 21.05.2007року,  розмір якої становить 465 грн.

Посилання пр-ка відповідача
на те,  що затримка розрахунку була
допущена не з вини товариства,  суд
вважає безпідставними,  оскільки
будь-яких доказів в підтвердження цієї обставини представник відповідача суду
не подав.

Враховуючи,  що товариством були порушені права позивача
при звільнення з роботи та проведенні розрахунку,  в зв'язку з чим він переніс душевні
страждання та фінансові труднощі,  то суд
вважає,  що йому була заподіяна моральна
шкода на суму 1 тис.  грн.,  яка підлягає стягненню з відповідача у відповідності
до  ст.
237-1 КЗпП України.

Судові витрати у
відповідності до  ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача в доход держави.

Керуючись  ст.
ст.  10, 15, 60, 212, 215 ЦПК
України,   ст.   ст.
116, 117, 237-1 КЗпП України,
суд,  -

вирішив:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю „Надія" Старовижівського району в користь
ОСОБА_1 належні йому виплати в сумі 2474 грн. 77 коп.,  компенсацію за затримку розрахунку в сумі 465
грв. та моральну шкоду в сумі 1000 грв.,
а всього 3939 (три тисячі дев'ятсот тридцять дев'ять ) гривень 77 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський райсуд протягом 10 днів після його оголошення або протягом 20
днів з дня подачі заяви про намір оскарження яка подається на протязі 10 днів
після оголошення рішення суду.

Рішення набирає законної
сили після закінчення вказаних строків для його оскарження