ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
“24” травня 2007 року                        Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого, судді
ОСОБА_1,                                    ОСОБА_2.,
представника позивачів
представника позивача
відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог,
Першої Ялтинської державної нотаріальної контори про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання спільної сумісної власності,  визнання права власності та виділ частки із
Позивачі звернулися до суду цивільної юрисдикції з зазначеним позовом в порядку процесуальних вимог
цивільного судочинства і просять суд:
-              встановити,
що ОСОБА_6 і ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 1997 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали разом, однією сім'єю;
-              Визнати
спільною сумісною власністю ОСОБА_6 і ОСОБА_9 автомобіль Деу Нубіра, державний
номер НОМЕР_1 і гараж по АДРЕСА_1в м. Ялта;
-              Визнати
за позивачами право власності на ½ частку автомобіля Деу Нубіра, державний номер НОМЕР_2, і ½ частку гаражу поАДРЕСА_1, в м. Ялта;
-              Стягнути
з ОСОБА_6 на користь позивачів вартість ½ частки зазначеного майна.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, щоОСОБА_1 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9. перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивачі ОСОБА_2., ОСОБА_3. і
ОСОБА_8. є дітьми ОСОБА_9., а отже - спадкоємцями за законом.
Померлий ОСОБА_9. проживав однією сім'єю з відповідачкою з 1997 року і за
час спільного життя ними був придбаний автомобіль Деу Нубіра і гараж, який
розташований за адресою: м. Ялта, АДРЕСА_1.
Зазначене майно являлося об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6
та ОСОБА_9., а тому  спадкоємці за
законом після смерті ОСОБА_9. мають право на
½ часту від спільного
майна і відповідно просять стягнути суму компенсації в порядку поділу такого
Відповідачка заперечувала проти позову, посилається на його повну
необґрунтованість, заперечує факт спільного проживання з померлим ОСОБА_9. і
набуття права спільної сумісної власності на автомобіль і гараж.
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалося питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15.
Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов
є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
цьому суд виходив з такого.
до статті 17 Закону України „Про виконання та застосування практики
Європейського суду з прав людини”, суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як джерело права.
8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що  кожна людина має право на повагу до її
особистого і сімейного життя, житла і таємниці листування. Держава не може
втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках,
необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської
безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням і
злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод
§ 150 рішення Європейського суду з прав людини у справі „K. c. Funlande” існування чи відсутність „сімейного життя” за суттю є
питанням факту, в основі якого лежать існуючи на практиці тісні особисті
Європейський суд з прав людини в § 44 рішенні у справі „Keagan” зауважив, що поняття „сім'я” не обмежується виключно
відносинами, що засновані на шлюбі, а можуть включати інші de facto „сімейні узи”, коли сторони живуть сумісно поза шлюбом.
ОСОБА_6. у судовому засіданні визнала, що між нею і ОСОБА_9 існували такі тісни
особисті стосунки, вони жили сумісно поза шлюбом до 1997 року.
підставі статті 61 ч. 1 ЦПК України суд визнав зазначені обставини такими, що
не підлягають доказуванню.
сумісного проживання ОСОБА_6. і ОСОБА_9. з 1997 року підтверджуються
показаннями допитаних свідків, в тому числі виходячи з аналізу показань
свідків, які були допитані за клопотанням відповідачки.
відповідачки, за змістом яких ОСОБА_9. проживав у приміщеннях, що належать їй,
на підставі договору найму - належним чином не підтверджені.
за сенсом  викладених правових позицій
ОСОБА_6. і ОСОБА_9. були членами сім'ї.
змістом статті 17 Закону України „Про власність” від 7 лютого 1991 року майно,
придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.
показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10., ОСОБА_11. і
ОСОБА_12, довідки Комунального підприємства Ялтинське бюро технічної
9 січня 2007 року вбачається, що спільною працею ОСОБА_6. та ОСОБА_9. було
придбане майно - автомобіль Деу Нубіра, державний номерний знак НОМЕР_1, і гараж
по АДРЕСА_1в м. Ялта.
обставини підтверджуються тим, що ОСОБА_9. використовував зазначене майно для
власних потреб, а також з метою одержання доходів, а судом вірогідно
встановлено, що ОСОБА_9. витратив кошти з продажу квартири згідно договору купівлі-продажу
від 30 листопада 2001 року на створення спірного майна.
оцінюючі надані докази, суд звернув увагу на недобросовісність поведінки
відповідачки, яка після смерті ОСОБА_9. не повідомила про це його близьких
гаражу згідно інвентаризаційної оцінки складає 21 109 гривень, а автомобіля Деу
Нубіра -  37 471 гривень, що
підтверджується наданими позивачами довідками КП БТІ та Командитного товариства
„Експерт-сервіс”. Будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти
визначення вартості спірного майна відповідачкою надано не було.
за великим переконанням суду, заснованому на всебічному, повному, об'єктивному
та безпосередньому  дослідженні наявних у
справі доказів, гараж, розташований в м. Ялті, поАДРЕСА_1, а також автомобіль
Деу Нубіра були придбані внаслідок спільної праці членів сім'ї ОСОБА_6. і
ОСОБА_9. і є об'єктом права спільної сумісної власності.
свідоцтва про смерть НОМЕР_3 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
у справі - ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_16. є дітьми померлого ОСОБА_9., що
підтверджено дослідженням копій свідоцтв про народження, які містяться в
матеріалах справи.
вбачається зі свідоцтва про одруження НОМЕР_4 і
Постанови Ялтинського міського суду АРК від 21 вересня 2006 року, на момент
смерті ОСОБА_9. позивачкаОСОБА_1 доводилася йому дружиною.
до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або
оголошення її померлою.
1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
чином, позивачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_9.
урахуванням того, що безпосередньої до своєї смерті ОСОБА_9., виходячи з даних
кореспонденції, яку суд дослідив з урахуванням вимог ст. 306 ЦК України,
фактично реалізував намір щодо постійного проживання разом з позивачами, слід
вважати, що вони прийняли спадщину згідно вимог ст. 1268 ЦК України.
спадкоємці порушують питання про поділ спільного майна, співвласниками якого
вони є з моменту відкриття спадщини, наявність низки юридичних фактів
(одержання свідоцтва про право на спадщину тощо) не є обов'язковою для
вирішення даної справи.
зі статтею 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є
у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є рівними.
просять суд стягнути з відповідачки грошову компенсацію вартості ½ частки спірного майна, оскільки виділ у натурі частки із спільного майна є
неможливим і не допускається.
компенсації становить відповідну суму, яка обчислюється від встановленої судом
згідно приписів статті 60 ЦПК України вартості спірного майна.
чином, позов про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності,
підлягає задоволенню. Позов про визнання права на ідеальну частку спірного
майна суд розглядає як невід'ємну частину позовної вимоги про поділ майна.
Суд не
може визнати право власності на частку автомобіля, який відчужений третій
особі. Щодо решти позовних вимог, то такі задоволені бути не можуть, зважаючи
на те, що право власності, спільної сумісної власності може визнаватися лише за
суб'єктом відповідних правовідносин, яким не є померла особа, а факт спільного
проживання ОСОБА_17. і ОСОБА_9. в позовному провадженні встановлюється при
вирішенні відповідних позовних вимог.
Питання про судові витрати суд вирішує
відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 364, 370, 1258, 1261, 1268 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 4, 10, 11, 15, 59, 60, 61, 158 ч. 1, 179, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу України, суд
заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог, Першої Ялтинської державної нотаріальної
контори про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спільної
сумісної власності,  визнання права
власності та виділ частки із майна - задовольнити частково.
за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 за кожним право власності на 1/8 частки
автомобіля Деу Нубіра, державний номер НОМЕР_1,
і 1/8 частку гаража, що розташований в. м. Ялта, по АДРЕСА_1, поділити
спадкове майно в натурі, виділивши у власність ОСОБА_6 гараж, що розташований
в. м. Ялта, по АДРЕСА_1.
порядку компенсації вартості майна стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 сім
тисяч триста двадцять одну гривню.
порядку компенсації вартості майна стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 сім
тисяч триста двадцять одну гривню.
порядку компенсації вартості майна стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 сім
тисяч триста двадцять одну гривню.
компенсації вартості майна стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 сім тисяч
триста двадцять одну гривню.
позовних вимог - відмовити.
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 в порядку розподілу судових витрат суму судового
збору в розмірі двісті дев'яносто три
гривні, а також суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в розмірі тридцять гривень, а усього - триста
двадцять три гривні.
ОСОБА_1 зайво сплачену суму судового збору в розмірі двадцять гривень.
Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому статтею 295 ч. 4
ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294
ЦПК України.

СУДДЯ -