У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права
власності на ½ частину квартири та стягнення половини вартості
привласнених речей , за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від 5 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області
від 30 травня 2007 року ,

встановила:

У
вересні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що ОСОБА_2 його дочка і ОСОБА_3 колишній чоловік та жінка,
шлюб між якими розірвано, під час спільного проживання придбали однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Зазначав, що скориставшись відсутністю ОСОБА_2 її колишній чоловік
незаконно подарував квартиру своєму брату ОСОБА_4.

Крім того, вказував, що ОСОБА_3
самовільно вивіз все спільне майно подружжя на половину якого має право його
дочка.

Просив суд, визнати недійсним
договір дарування квартири, визнати право власності на ½ частину
зазначеної квартири та стягнути половину вартості привласнених речей.

Рішенням  Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від         5 квітня 2007 року
позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 30 травня 2007 року
рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 5
квітня     2007 року залишено без
змін.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської області від 5 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області від 30 травня 2007 року , посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З наявних матеріалів
справи вбачається, що оскаржувані судові рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_3  відхилити.

Рішення  Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 5 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 30 травня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк