У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого   Патрюка М.В.,

суддів:            Берднік І.С.,                                                   Прокопчука Ю.В.,

Костенка А.В.,                                         Пшонки
М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Енергетична
компанія (далі - ВАТ «ЕК «Севастопольенерго») «Севастопольенерго» про
поновлення енергопостачання та відшкодування моральної шкоди, за касаційною
скаргою ВАТ «ЕК «Севастопольенерго» на рішення Гагарінського районного  суду м. Севастополя від 2 жовтня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду  м. Севастополя
від 5 березня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У січні 2005 року ОСОБА_1. звернулася до суду із указаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 липня 2004 року відповідачем безпідставно
здійснено відключення її квартири № АДРЕСА_1від електроенергії, посилаючись на
те, що позивачка має заборгованість з сплати за електроенергію в сумі 68 грн.
95 коп. Проте позивачка стверджувала, що будь-якої заборгованості перед
відповідачем вона не має, оскільки з січня 2000 року з травня 2001 року
здійснювала оплату електроенергії в повному обсязі виходячи з 0,13 грн. за 1
кВт-г, а з травня 2001 року до липня 2004 року - за тарифом 0,156 грн. за 1
кВт-г. Відповідачем безпідставно був зроблений перерахунок виходячи з тарифу
0,156 грн. за 1 кВт-г за період з 1 січня 2000 року до 1 травня 2001 року,
оскільки сплачувати електроенергію за такими тарифами вона повинна була,
починаючи з 1 травня 2001 року, відповідно до постанови НКРЕ України № 16 від
11 січня 2001 року.

У зв'язку з цим позивачка просила суд зобов'язати відповідача поновити постачання
електроенергії до її квартири та стягнути надмірно сплачену суму в розмірі 18
грн. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.

Рішенням Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 2 жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Севастополя від 5 березня 2007 року, позовну заяву
ОСОБА_1. задоволено частково. Зобов'язано ВАТ «ЕК «Севастопольенерго» поновити
постачання електроенергії до квартири № АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідача на
користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн., надмірно сплачену
суму в розмірі 18 грн. 20 коп.

У поданій касаційній скарзі ВАТ «ЕК «Севастопольенерго» просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, а судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд,
з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того,
що позивачка ОСОБА_1. належним чином виконувала свої обов'язки щодо сплати
електроенергії та на момент відключення її квартири від енергопостачання
будь-якої заборгованості не мала, у зв'язку з чим відключення її квартири від
енергопостачання було незаконним.

З такими висновками суду погодився й суд апеляційної інстанції.

Проте з такими висновками судів погодитися на можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим - ухваленим на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами
першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що в період з січня 2000 року
до травня 2001 року позивачка здійснювала оплату за використану електроенергію
за тарифом 0,13 грн. за 1 кВт-г, а з травня 2001 року до липень 2004 року - за
тарифом 0,156 грн. за 1 кВт-г.

Позивачка посилалася на те, що ВАТ «ЕК «Севастопольенерго» безпідставно був
зроблений перерахунок виходячи з тарифу 0,156 грн. за 1 кВт-г за період з 1
січня 2000 року до 1 травня 2001 року. Нарахування вартості електроенергії з
урахуванням ПДВ належить проводити з  1
травня 2001 року, а не з 1 січня 2000 року відповідно до постанови Національної
комісії регулювання електроенергетики України від 11 січня 2001 року № 16.

Згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики
України від 10 березня 1999 року № 309 тарифи на електроенергію для населення
склали 0,13 грн. за 1 кВт-г без нарахування податку на додану вартість.

Судами не було враховано, що відповідно до Закону України «Про податок на
додану вартість» (зі змінами, внесеними станом на 1 січня 2000 року) відмінено
оподаткування постачаємої електроенергії за нульовою ставкою, введено
оподаткування по ставці 20%, та залишено поза увагою доводи відповідача про те,
що тариф на електроенергію для населення залишився - незмінним 0,13 грн. за 1
кВт-г, при цьому позивачка була зобов'язана сплачувати ще 20% ПДВ, та що відповідач
правомірно з дотриманням вимог п.  19
Правил користування електричною енергією для населення та відповідно до вимог
Закону України «Про податок на добавлену вартість» нараховував позивачці оплату
за користування електроенергією за тарифом 0, 156 грн. (0,13 грн.+20% від 0,13
грн.).

Поза увагою та оцінкою судів залишено доводи відповідача й надані ним
докази про те, що відключення квартири позивачки від електроенергії було
правомірним, оскільки відповідач у відповідності до ст. 27 «Правил користування
електричною енергією для населення» правомірно визначав заборгованість
позивачки та попередив її про борг за 444 кіловат/годин в сумі 68,95 грн.

Таким чином, рішення ухвалені не на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, їх не можна визнати законними й обґрунтованими, а  тому судові рішення постановлені з порушенням
норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, і відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Енергетична компанія
«Севастопольенерго» задовольнити частково.

Рішення Гагарінського районного  суду
м. Севастополя від 2 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 5 березня 2007 року скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:
І.С. Берднік
А.В. Костенко
Ю.В. Прокопчук
М.П. Пшонка