№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2007 року  Іллічівський районний суд міста Маріуполя
Донецької області  під      головуванням судді Мальцевої Є.Є, при
секретарі Шевченко О.О., за участю представника позивача ОСОБА_5, представника
третьої особи ОСОБА_14,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Маріупольської міської ради , треті
особи - Третя державна нотаріальна контора м.Маріуполя, ОСОБА_3,  ОСОБА_4, про
визнання договору купівлі-продажу дійсним, поновлення строку для
прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовною заявою до ОСОБА_2, Маріупольської міської ради, у якій просив
визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири  АДРЕСА_1 в м.Маріуполі, укладеного між ОСОБА_6
та ОСОБА_2, поновити строку для прийняття спадщини та визнати за ним  право власності на спадкове майно у складі
квартири АДРЕСА_1 в м.Маріуполі. .

У судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги,
відмовившись від  позовних вимог у частині  позовних
вимог до  ОСОБА_2  про визнання договору купівлі-продажу
квартири дійсним, та до Маріупольської міської ради про визнання права
власності на спадкове майно, та  просив
визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

В обґрунтування  своїх позовних вимог
позивач пояснив, що він є сином ОСОБА_7 (ОСОБА_8), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Його
матір (дівоче прізвище - ОСОБА_9) зареєструвала шлюб із його батьком ОСОБА_10
11.10.1977 року. 07.05.1982 року вона розірвала шлюб із батьком позивача.
09.09.1986 року вона уклала шлюб із ОСОБА_11. Позивач проживав разом із матір'ю
за адресою: м.Маріуполь, АДРЕСА_2. 30.03.1997 року він був заарештований у зв'язку
із споєнням злочину, 29.12.1997 року він був засуджений Іллічівським районним
судом м.Маріуполя за ст.ст 101 ч.1, 94, 42 КК України ( у ред. 1960 р.) до
покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Оскільки він скоїв злочин щодо
вітчима, то з моменту арешту та протягом часу відбування покарання у місцях
позбавлення волі він не підтримував зв'язку із матір'ю. Тому позивачу не було
відомо, що його мати купила квартиру, а також, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1, і
він не знав, що йому потрібно звернутися із заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом строк. Позивач звільнився 30.11.2006 року, після
повернення у М.Маріуполь, він дізнався, що його мати раптово померла від
хвороби, та що 12.08.1997 року вона на підставі біржового контракту купила однокімнатну
квартиру гостинного типу АДРЕСА_1 у м.Маріуполі. Вона вселилася у вказану
квартиру, проживала в неї,  і після її
смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 у м.Маріуполі.  Позивач не мав можливості вселитися у
зазначену квартиру, оскільки у житлово-комунальному підприємстві його
повідомили, що квартира передана для вселення іншій особі. Інших спадкоємців у
померлої ОСОБА_7 нема, тому позивач просив задовольнити позовні вимоги, надати
йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_12 позовні вимоги не визнала та пояснила
суду, що вважає позивача таким, що пропустив строк для прийняття спадщини,
визначений законом, без поважних причин. ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 в м.Маріуполі. У 2004 році
Маріупольська міська рада звернулася до суду із заявою про визнання вказаного
майна відумерлим. 02.12.2004 року рішенням Іллічівського суду м.Маріуполя позов
був задоволений. 22.06.2007 року рішення було скасоване у зв'язку із
нововиявленими обставинами - зверненням ОСОБА_1, у якому він посилався на те,
що не знав про смерть матері та не мав можливості заявити про свої права на
спадщину, а вказане рішення порушує його права.
Представник позивача заперечувала проти задоволення вимог позивача,
виказала сумнів, що ОСОБА_1 не листувався із родичами, не отримав відомостей
про смерть матері, був позбавлений можливості своєчасно прийняти мірі для
звернення із заявою про прийняття спадщини.

Третя особа ОСОБА_3, діюча в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_13, 1991 року народження, не заперечувала проти задоволення позову,
оскільки визнає, що у позивача були поважні підстави для пропуску строку на
прийняття спадщини. У судовому засіданні пояснила, що отримала спірну
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення №53 колегії Іллічівськом
районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23.02.2005 року.
05.05.2005 року ОСОБА_3 отримала ордер на зазначену квартиру, 29.07.2005 року
вона із сином зареєструвалися за адресою спірної квартири. 18.06.2007 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_13 приватизували вказане житло, у липні 2007 року вона
відремонтувала квартиру за власні кошти. Для отримання грошей на ремонт вона
змушена була взяти кредит, і на даний час вона здає в оренду зазначену квартиру
з метою отримання грошей для погашення боргів. Третя особа пояснила в суді, що
вона та її неповнолітній син є також власниками 2/3 частин у квартирі АДРЕСА_3
у м.Маріуполі, по 1/3 частині кожний, співвласником 1/3 частини якої є колишній
чоловік ОСОБА_4. Вона проживає у цій квартирі з сином, займає дві кімнати
житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 22,1 кв.м..

Представник Третьої державної нотаріальної контори м.Маріуполя  в судове засідання не з'явився, до суду
надійшла заява із проханням розглянути справу у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про народження ОСОБА_1, виданим 19 березня 1993 року. Відповідно
довідки Маріупольського міського відділу реєстрів актів громадянського стану
від 26.08.2003 року 11.10.1977 року було зареєстровано одруження ОСОБА_6 із
ОСОБА_10, після одруження прізвище дружини - ОСОБА_10. Згідно свідоцтва про
розірвання шлюбу 07.05.1982 року шлюб між ОСОБА_6. і ОСОБА_8 був розірваний.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 09.09.1986 року був укладений шлюб між ОСОБА_8
та ОСОБА_11, після одруження прізвище дружини - ОСОБА_11. Згідно виписки з
картки прописки ОСОБА_6 проживала разом із сином ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 в
м.Маріуполі. Довідка про звільнення підтверджує, що позивач 29.12.1997 року  був засуджений до покарання у вигляді
позбавлення волі строком 12 років, покарання відбував з 30.03.1997 року по
29.11.2006 року. З відповіді на запит суду від 16.11.2007 року з МВК №32
вбачається, що в картотеці Макіївської виправної колонії Донецької області №32,
де позивач відбував покарання, відомостей про листування з ким-либонь з міста
Маріуполя немає. З копії особистого рахунку НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_6, із
06.09.1997 року по 17.05.2001 року була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1.

З відповіді на запит суду від 24.10.2007 року, наданої Іллічівськом
районною адміністрацією м.Маріуполя, вбачається, що відповідно рішенню колегії
від 23.02.2005 року №53 „Про надання житлової площі до існуючої” однокімнатна
квартира АДРЕСА_1 житловою площею 12,6 кв.м. виділена ОСОБА_3, склад сім'ї -
дві особи. 05.05.2005 року був виданий ордер №004759 КО на ім'я ОСОБА_3 на
право вселення в  зазначену квартиру.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.06.2007 року квартира
АДРЕСА_1 в м.Маріуполі належить на праві приватної спальної власності ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - по ½ частині кожному,
зареєстроване за №39950,  право власності
зареєстровано у БТІ м.Маріуполя 09.07.2007 року. Актом №99 від 01.10.2007 року
комітету самоорганізації населення МКР „232-й квартал” виявлено, що ОСОБА_3 не
проживала та не проживає за адресою: м.Маріуполь, АДРЕСА_1, у вказаній квартирі
проживають квартиранти.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню,
оскільки судом встановлено, що  строк на
прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважної причини, щодо якої  позивач надав суду достатні і переконливі
докази. Відповідач  свої заперечення
ніякими доказами не підтвердив. Відповідно до ст. 1261 ЦК України  у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця. Встановлено судом, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_7.
Тому є  підстави для визначення ОСОБА_1
додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК
України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1261, 1272 ЦК України, ст.ст. 209, 215  ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Третя Маріупольська державна нотаріально контора, про визначення
додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась
після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
два місяці з дня набрання даним рішенням суду  законної сили.

Скасувати заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_2 в м.Маріуполі, належну
на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_4.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя з одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги, особою, яка її подає, в суд апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про
апеляційне оскарження у строк, передбачений для подачі такої заяви.

Суддя