У х в а л а

іменем  україни

21 листопада  2007 року                                            м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:
Левченко Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про
визнання права власності на частину квартири,

в  с  т
а  н  о
в  и  л  а :

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з жовтня 1995 року він
постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 у м. Вінниці, на праві власності йому
належить ѕ частини цієї квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка була
власником ј частини квартири, після її смерті спадщину ніхто не прийняв,
протягом 10 років він добросовісно користується
цією часткою нерухомого майна, а тому набув право на неї згідно ст. 344
ЦК України.

Рішенням  Ленінського районного суду м. Вінниці від 2
лютого 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 24 квітня 2007 року скасовано рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 2 лютого 2007 року,  позов ОСОБА_1 задоволено

У касаційній скарзі Вінницька
міська рада просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право
власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Згідно Прикінцевих і перехідних
положень ЦК України (пункти 4,8) цей Кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила ст. 344 ЦК України
про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що з урахуванням трирічного строку, передбаченого
пунктом 8  Прикінцевих і перехідних
положень ЦК України  строк володіння
позивачем частиною квартири після смерті ОСОБА_2 становить лише шість років
один місяць.

При встановленні зазначеного
факту судом не було порушено норми процесуального права і правильно застосовані
норми матеріального права.

Апеляційний суд безпідставно
скасував правильне рішення без наведення мотивів, чому він вважає прийняте
судом першої інстанції рішення неправильним.

За таких обставин ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення підлягає скасуванню з залишенням в силі рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336
ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу Вінницької
міської ради задовольнити.

Рішення Апеляційного суду
Вінницької області від 24 квітня 2007 року скасувати, залишити в силі рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 2 лютого 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
-
А.Г.Ярема

Судді:                                                                                Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін