РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 13 дня колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді

Новікова Р.В.

Суддів

Берещанської І.І., Сокола B.C.

При секретарі

Урденко Г.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікітського
ботанічного саду -Національного
наукового центру про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою представника позивачки -ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 29.09.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом до Нікітського ботанічного саду - Національного
наукового центру про поновлення на роботі на посаді робітника, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, посилаючись на те, що наказом за № 147 від 18.07.2006 р. вона була
незаконно звільнена, так як її безпосередній керівник, скориставшись її
фізичними недоліками, ввів в оману та схилив до написання заяви про звільнення
за власним бажанням, незважаючи на її вагітність.

Рішенням
Залізничного районного суду м. Сімферополя від 29.09.2006 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивачки - ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду і про повернення справи на новий
розгляд, з тих підстав, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам
справи і вимогам закону.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, представників, свідка, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Нікітського ботанічного саду про поновлення на роботі на посаді робітника цеху
декоративного садівництва, посилаючись на те, що вона глухоніма і працювала у
відповідача з 27.03.2006
року. В зв'язку з вагітністю, після консультації у лікаря, звернулася до адміністрації з проханням перевести
її на легку працю, але її безпосередній керівник , скориставшись її
фізичними недоліками, увів її в оману і схилив до написання заяви про
звільнення за власним бажанням, але насправді її волевиявлення    не було

Справа № 22-522/2007                                         Головуючий
по першій інстанції

Олейніков Ю.О.                                                           Доповідач Берещанська І.І.

направлене на звільнення. 7 січня 2007 року вона
народила дитину, тому не може бути присутня в судовому засіданні апеляційного
суду. Просила поновити її на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного
прогулу і моральну шкоду 5000
грн. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають
частковому задоволенню за таких обставин.

Відповідно до
ст. 38 КЗпП
України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на
невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган
письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за
власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або
уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який
просить працівник. Виходячи зі змісту цієї норми матеріального права працівник
спочатку звертається з заявою про розірвання трудового договору, а власник або
уповноважений ним орган видає наказ про звільнення. Між тим, з матеріалів
справи вбачається, що з заявою про звільнення ОСОБА_1 звернулася 19.07.2006
року ( а.с. 15), а наказ про звільнення ( а.с. 18) виданий 18.07.2006 року і в
ньому зазначено, що трудовий договір сторін розірвано з 18.07.2006 року.
Виходячи з викладеного трудовий договір між ОСОБА_1 і Нікітським ботанічним
садом - Національним
науковим центром розірваний на день раніше, ніж подана заява про звільнення.
Таким чином колегія суддів апеляційного суду встановила, що на момент
розірвання трудового договору між сторонами 18.07.2006 року, позивачка ОСОБА_1 свого волевиявлення на припинення
трудового договору не заявляла. Крім того, з пояснень позивачки ОСОБА_1, свідка
ОСОБА_3 виходить, що вона не мала наміру звільнятися, звернулася до
адміністрації з проханням перевести її як вагітну жінку на легку працю, але її
безпосередній керівник, скориставшись її фізичними недоліками, увів її в оману
та схилив до написання заяви про звільнення за власним бажанням, незважаючи на
те, що вона була вагітна. Після звільнення, вона через кілька днів звернулась
до адміністрації з проханням прийняти її на роботу, але їй відмовили з тих
підстав, що на її місце прийняли іншого робітника. Цей факт в суді апеляційної
інстанції не заперечувала представник Нікітського ботанічного саду. Всі ці
обставини вказують на те, що вагітна робітниця не мала наміру залишати роботу.

З письмового
клопотання КАРО УТОГ до апеляційного суду вбачається, що люди з такими вадами
слуху, як у позивачки, сприймають навколишній світ по іншому, і навіть при
дрібних проявах несправедливості вони роблять кроки, якими можуть собі
нашкодити. При таких обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що
глухоніма та вагітна ОСОБА_1, 1984
року народження, не мала волевиявлення і особистого бажання на розірвання
трудового договору по своїй ініціативі, а написала заяву під впливом
адміністрації Нікітського ботанічного саду, що суперечить вимогам ст. 38 КЗпП України.

Доводи
відповідача про те, що позивачка за власним бажанням подала заяву про
звільнення колегія суддів перевірила і приходить до висновку, що вони не
відповідають дійсним обставинам, встановленим апеляційним судом, та вимогам
закону - ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до
ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд
вважає встановленими, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційний суд перевірив достатність і вірогідність доказів, зібраних і  оцінених судом першої інстанції і приходить
до висновку, що обставини, які

Справа № 22-522/2007                                         Головуючий
по першій інстанції

Олейніков Ю.О.

Доповідач Берещанська І.І.

встановив суд, недоведені
відповідачем, а висновки суду про необґрунтованість позову зроблені внаслідок
погрішностей в оцінці доказів. При таких обставинах колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Задовольняючи
позов про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, колегія суддів
приймає до уваги довідку про доходи ОСОБА_1 (а.с. 22), з якої видно, що середній заробіток становив 602 грн. Звільнена
позивачка 18.07.2006 року.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 4816 грн.

Відповідно до
ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів
вважає, що звільнення спричинило позивачці моральні страждання, які оцінюються
в 2000 грн.

Рішення в
частині поновлення на роботі та стягнення одного середньомісячного заробітку - 602 грн. підлягає
негайному виконанню.

На підставі
вказаного і керуючись статтями 38,
235, 236, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 303, 309, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Залізничного районного суду міста
Сімферополя АР Крим від 29
вересня 2006 року
скасувати, ухвалите нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до
Нікітського ботанічного саду -
Національного наукового центру міста Ялта АР Крим. Поновити ОСОБА_1 на
роботі на посаді робітника цеху декоративного садівництва. Стягнути з
відповідача Нікітського ботанічного саду -Національного
наукового центру на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного
прогулу - 4816 грн., у
відшкодування моральної шкоди -2000
грн., а всього -
6816 грн. В решті частини позову відмовити.

Стягнути з
Нікітського ботанічного саду -
Національного наукового центру у доход держави державне мито - 34 грн., витрати на
інформаційно - технічне
забезпечення - 30 грн.

Рішення в
частині поновлення на роботі та стягнення одного середньомісячного заробітку - 602 грн. привести до
негайного виконання.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.

Справа №
22-522/27                                             Головуючий
по першій інстанції

Олейніков Ю.О.                                                                          Доповідач Берещанська І.І.