УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"3" квітня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Зварича С.Б.

Суддів - Бершадської Г.В., Бахметової В.Х.

при секретарі - Жовняревич Т.М.

з участю -
адвоката: ОСОБА_3 та сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Кременецького районного суду від 20 грудня 2006 року
по справі за позовом ОСОБА_1до
Кременецького обласного гуманітарно-педагогічного інституту ім. Тараса
Шевченка, III особа - ОСОБА_2про визнання недійсним наказу ректора та
запису у трудовій книжці про звільнення з роботи, поновлення на посаді, визнання безстроковим трудового договору,
стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом, посилаючись на те, що звільнення його з посади старшого викладача
кафедри методики трудового навчання і технічних дисциплін
Кременецького обласного гуманітарно-педагогічного інституту ім.
Тараса Шевченка згідно наказу від 18 вересня 2006 року №117-к, у зв'язку із
закінченням строку дії контракту з 18.09.2006 року та у зв'язку із неможливістю подальшого продовження з ним трудових
відносин через невиконання умов контракту, проведено неправильно.

Позивач вказував, що оскільки трудовий договір між ним та відповідачем
неодноразово переукладався, то відповідно до ст.39-1 КзпП України він
вважається таким, що укладений на невизначений строк, а також продовження
трудового договору у формі контракту може
бути лише за взаємною згодою сторін. Окрім того, вважає, що зазначена у
наказі ректора підстава для відмови подальшого продовження з ним трудових відносин через невиконання ним
умов контракту є надуманою, так як фактично відповідач сам грубо порушив
положення контракту.

Рішенням
Кременецького районного суду від 20.12.2006 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення його вимог, оскільки рішення суду суперечить дійсним обставинам
справи та нормам матеріального права.

Справа №22а-367                                                             Головуючий у 1 інстанції - Білосевич Г.С.

Категорія 40                                                                                                     Доповідач - Зварич С.Б.

2

Апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Як випливає із змісту ст.21 КзпП України, ст.54 Закону-України "Про
освіту", контракт є особливою формою
трудового договору і сфери його застосування визначаються законами України, а саме науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладення трудового
договору, в т.ч. і контракту.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових стосунках - працював на посаді
ст. викладача кафедри методики трудового навчання і технічних дисциплін,
відповідно до контракту, укладеного 31.08.2005 року строком на один рік.

Після закінчення строку дії контракту ОСОБА_1 перебував у щорічній
відпустці, продовженій з врахуванням днів по листку непрацездатності, і
18.09.2006 року звільнений із зазначеної посади у зв'язку із закінченням строку
дії контракту.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду 1-ї інстанції
про те, що твердження позивача про тривалість дії
трудового договору після закінчення дії строку
контракту, а також переукладення контракту декілька раз свідчить про укладення трудового
договору на невизначений строк, є безпідставними і не грунтуються на
вимогах закону.

Ст.47 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що
науково-педагогічні працівники - це особи, які за
основним місцем роботи у вищих навчальних закладах III і IV рівнів акредетації професійно
займаються педагогічною діяльністю у поєднанні з науковою і
науково-технічною діяльністю.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду 1-ї інстанції, що обов'язки
науково-педагогічного працівника та
своєчасне подання ним щорічного звіту про результати цього, передбачені п.п.3.3
та 3.7 не є погіршенням становища позивача в порівнянні із законодавством України, а контракт є особливою формою
трудового договору.

За таких обставин, колегія судців приходить до переконання, що рішення суду
є законним та обгрунтованим, вимоги матеріального та
процесуального права при розгляді справи дотримано, а доводи
апеляційної скарги не істотними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Кременецького районного суду від 20.12.2006 року
залишити без змін. Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом 2-х місяців.