У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                          Григор'євої Л.І.,

суддів:                                     Балюка
М.І.,               Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,            Косенка
В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кам'янець-Подільському
(далі - Відділення) про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 12 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 22 травня 2007 року,

встановила:

У липні 2006 року позивачі
звернулися в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням
Господарського суду Хмельницької області від 29 березня 2006 року ліквідовано
державне підприємство (далі - ДП) завод “Електроприлад” і 14 червня 2006 року
цей завод знято з державної реєстрації.

Посилаючись на те, що правонаступника вказаного заводу немає, відповідно до
вимог Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” просили стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 6 044 грн., на користь ОСОБА_2 -
7 454 грн., на користь ОСОБА_3 - 4 019 грн. 72 коп. заборгованості з
відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області
від 12 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 22 травня 2007 року, в задоволенні позову                  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 просять скасувати рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 12 квітня 2007 року, ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 22 травня 2007 року, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції з таких підстав.

Згідно з ухвалою господарського суду Хмельницької області
від              29 березня 2006 року ДП
завод “Електроприлад” ліквідовано та зобов'язано ліквідатора, орган державної
реєстрації та орган статистики провести дії по виключенню юридичної особи -
банкрута з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій в Україні.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,           ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що законні підстави для
стягнення заборгованості з Відділення відсутні, оскільки відповідно до
Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами, установами і організаціями; ДП завод “Електроприлад” виключений
з державного реєстру лише у 2006 році, а тому мав виплатити заборгованість
позивачам.

При цьому, суди дійшли висновку, що враховуючи відсутність майна у ДП завод
“Електроприлад”, необхідного для задоволення всіх вимог кредиторів, про що
свідчить ліквідаційний баланс, складений станом на                 28 березня 2006 року, слід
застосувати п. 6 ст. 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом”, згідно з яким вимоги, не задоволені за
недостатністю майна, вважаються погашеними.

Проте з такими висновками судів не можна погодитися, оскільки вони дійшли
їх з порушенням норм матеріального закону.

Так, норми статей 1, 15, 21, 28, 34 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачають обов'язок Фонду
відшкодувати шкоду у разі настання страхового випадку.

Відповідно до вказаного Закону особам, які потерпіли на виробництві до 1
квітня 2001 року, виплату страхових сум та надання соціальних послуг здійснює
Фонд з моменту передачі відповідними підприємствами в установленому порядку
документів, що підтверджують право цих працівників на такі виплати і послуги.

Прикінцевими положеннями названого Закону встановлено, що заборгованість
потерпілим на виробництві, яким до набрання чинності цим Законом (до 2 квітня
2001 року) підприємства, установи та організації не відшкодували моральної і
матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України.

Установлено, щоОСОБА_3 та ОСОБА_1, виконуючи трудові обов'язки на ДП завод “Електроприлад”, отримали виробничі травми, а
чоловік ОСОБА_2 загинув
в результаті нещасного випадку під час виконання
трудових обов'язків на ДП завод
“Електроприлад”, - до набрання чинності вказаним
Законом.

Таким чином, суди дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення
заборгованості з Відділення всупереч зазначеним положенням Закону та
роз'ясненням, викладеним у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від
24 жовтня 2003 року № 9 «Про практику розгляду справ за позовами про
відшкодування шкоди».

Ураховуючи, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального
права та неправильно застосовані норми процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, і ці порушення не були усунені апеляційним
судом, судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від
12 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22
травня 2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                  Л.І. Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.І.
Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко