Справа №
22ц-2612- 2007р.                                         Головуючий
Доповідач Курило В.П. Категорія 21
РІШЕННЯ
Іменем України

06 березня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі: головуючого судді Курило В.П. суддів Саніковой
О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі
Степаненко В.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівки Донецької
області на рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 11 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Микитівському районі м. Горлівки Донецької області про відшкодування
моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в Микитівському районі м. Горлівки Донецької області, посилаючись
на те, що він працює з серпня 1986
року по теперішній час на Державному підприємстві „Шахта ім. Ю.О.
Гагаріна" в якості підземного електрослюсаря в підземних умовах тяжкої
фізичної праці, запиленості, що перевищує допустимий рівень.

1 жовтня 2002 року під час
виконання своїх трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок в результаті
чого він отримав травму правої руки -
травматична ампутація пальця руки.

Висновком МСЕК
від 14 січня
2003р. йому було встановлено втрату професійної працездатності 20% безстроково у
зв"язку з отриманою травмою.

Позивач вважає,
що йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває
постійні болі в правій руці, оніміння, обмеження рухів пальців, він позбавлений
виконувати навіть звичайну роботу. Через трудове каліцтво він змушений приймати
ліки і звертатися за медичною допомогою до лікувальних установ Все це спричиняє
йому моральні страждання і в рахунок відшкодування моральної шкоди просив
стягнути з відповідача 30
000 грн.

Рішенням
Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 11 січня 2007 року позов
задоволений частково і на користь ОСОБА_1з відповідача стягнуто в рахунок
відшкодування моральної шкоди 7
000 грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування  від
нещасних  випадків на виробництві  та професійних  захворювань
в

2

Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області просить рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в
позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на
те, що довідка МСЕК про процент стійкої втрати професійної працездатності є підставою
для відшкодування матеріальної, а не моральної шкоди. Сам факт наявності
моральної шкоди позивачем в суді не доведений тому що встановлення факту
моральної шкоди відноситься до компетенції МСЕК. Відповідачем нараховані і
сплачуються позивачу всі передбачені законодавством соціальні виплати в повному
обсязі. Крім того, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік"
зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", які передбачають виплату моральної
шкоди, тому правових підстав для стягнення сум не існує.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач працює з серпня 1986 року по
теперішній час на Державному підприємстві „Шахта ім. Ю.О. Гагаріна" в
якості підземного електрослюсаря в підземних умовах тяжкої фізичної праці,
запиленості, що перевищує допустимий рівень. 1 жовтня 2002
року під час виконання своїх трудових обов'язків з ним стався нещасний
випадок в результаті чого він отримав травму правої руки - травматична
ампутація пальця руки.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановлениям
нового рішення.

Відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Відповідно до
змісту ст. ст. 1,21, 28,
34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", на Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництв та професійних захворювань України покладено обов'язок
відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума страхової виплати не
може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої
на день виплати.

Задовольняючи
позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача є право
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", у зв'язку з отриманням ним в 2002 році травми
правої руки -травматична
ампутація пальця руки.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 58 Конституції
України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Позивач
звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в 2006 році, тобто у
термін дії ст. 77 „Про
Державний бюджет України на 2006
рік", відповідно до якої зупинено дію абзацу четвертого статті 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту
„є" пункту 1 частини
першої статті 21, частини
третьої статті 28 та
частини третьої статті 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Рішення суду
першої інстанції постановлене 11
січня 2007 року,
тобто у період дії ст. 71
Розділу 6 „Особливі
положення „Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", що
набрав чинності з 01 січня 2007 року. Відповідно
до вказаної норми Закону з  метою
приведення окремих норм законів у відповідність з цим  Законом,

3

зупинено на 2007 рік дію абзацу
четвертого статті 1 ( в
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „є" пункту 1
частини першої статті 21,
частини третьої статті 28
та частини третьої статті 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Таким чином, суд
першої інстанції при постановленні рішення повинен був керуватися Законом
України „Про Державний бюджет України на 2007
рік".

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції не застосував закон, що мав бути застосований, що
призвело до неправильного вирішення справи. Тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Оскільки позовні
вимоги ОСОБА_1. не грунтуються на законі, Апеляційний суд приходить до
висновку,   в їх задоволенні необхідно
відмовити.

Керуючись ст.
ст. 304, 307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. З, 314 ч.2, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Микитовському районі м. Горлівки Донецької області задовольнити.

Рішення
Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 11 січня 2007 року скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Микитівському районі м. Горлівки Донецької області про відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але воно може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання рішенням суду апеляційної інстанції законної сили.

Головуючий :