Справа за №2-1628/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

28 березня 2007
року

Автозаводський районний суд м.
Кременчука в складі:

Головуючого
судді - Плахотника Г.М.

При секретарі - Заніній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до КП „Кременчукводоканал" про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності

ВС ТАНОВИВ:

В травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання права
власності на будівлю водонапірної вежі та залізобетонного паркану по АДРЕСА_1

22.06.2005    року по даній справі було винесено рішення.

30.01.2006        року
дане рішення було скасовано згідно заяви КП

„Кременчукводоканал" в зв"язку з нововиявленими
обставинами.

В своєму позові ОСОБА_1 вказував, що сплатив
Кременчуцькому виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного
господарства, реорганізованому в КП „Кременчукводоканал" 29.12.1991 року
тринадцять тисяч триста сорок шість рублів 55 копійок за водонапірну вежу №1 та
залізобетонний паркан довжиною 120 п.м. розташовану по АДРЕСА_1 Є накладна №900
від 29.12.1991 року та касовий ордером, але акт передачі цієї споруди не
складався і сама передача не проводилась.

Просив суд винести рішення , яким визнати дійсним договір купівлі-продажу
та визнати право власності за ОСОБА_1 на будівлю водонапірної вежі та
залізобетонного паркану по АДРЕСА_1

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення
позову, вказував, що згідно вимог ст. 44 Цивільного Кодексу України / в
редакції 1963 року/, який діяв на час покупки нерухомості, ця угода повинна
була укладатися в письмовій формі та згідно вимог п. 1 ст. 18 Закону України
„Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 року об"єкти
культурної спадщини, що є пам"ятками можуть бути відчужені, а також
передані власникам за наявності погодження відповідного органу охорони
культурної спадщини. В даному випадку таке погодження відсутнє.

Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради
не прибув в судове засідання просив справу розглянути у їх відсутність.

Заслухавши представників позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи,
оцінивши докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач
ОСОБА_1сплатив Кременчуцькому виробничому управлінню
водопровідно-каналізаційного господарства, реорганізованому в КП „Кременчукводоканал"
29.12.1991   року  тринадцять
тисяч  триста  сорок
шість  рублів   55
копійок  за

водонапірну вежу
№1 та залізобетонний паркан довжиною 120 п.м. розташовану по АДРЕСА_1

Це підтверджується накладною №900 від 29.12.1991 року та касовим ордером /
ах. 4-5/.

Разом з цим акт передачі цієї споруди не складався і сама передача не
проводилась.

Тільки через 14 років позивач ОСОБА_1 звернувся в суд про визнання права
власності на спірний об"єкт.

Суд вважає, що даний позов не підлягає задоволенню зі слідуючих обставин.
Згідно вимог ст. 44 Цивільного Кодексу України / в редакції 1963 року/, який
діяв на час покупки нерухомості, ця угода повинна була укладатися в письмовій
формі.

Причому угода не могла вважатися виконаною за ст. 224 ЦК України, так як
продавець не передав продану річ.

В свою чергу покупець не скористався своїм правом за ст. 232 ЦК України в межах
строку позовної давності. Навіть подаючи позов в суд 13.05.2005 року ОСОБА_1 не
просив суд поновити строк подачі позову.

В ході слухання справи було встановлено , що згідно рішень Кременчуцької
міськради від 24.05.1995 року та 10.04.2003 року дана водонапірна башта є
об"єктом культурної спадщини Кременчука.

Згідно вимог п.1 ст. 18 Закону України „Про охорону культурної
спадщини" від 08.06.2000 року об"єкти культурної спадщини, що є
пам"ятками можуть бути відчужені, а також передані власникам за наявності
погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. В даному випадку
таке погодження відсутнє.

Тобто, вважає суд позов ОСОБА_1до КП „Кременчукводоканал" про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності не підлягає
задоволенню.

Також на підставі вимог ст. 88 ЦПК України з позивача ОСОБА_1 має бути
стягнуто 7 грн. 50 коп. на користь держави витрати за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Керуючись п.1 ст. 18 Закону України „Про охорону культурної спадщини"
, ст. 44 ЦК України
/ в редакції 1963 року/, ст.ст. 224, 232 ЦК
України, ст.ст. 27, 31, 60, 88 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1до КП „Кременчукводоканал" про
визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на
будівлю водонапірної вежі та залізобетонного паркану по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1на користь держави 7 грн. 50 коп. витрати за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На
рішення суду може бути подана заява про його апеляційне оскарження до
Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня проголошення, а
апеляційна скарга протягом 20 днів після подання цієї заяви через Автозаводський
районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження , якщо її не було. Якщо була
подана така заява, але апеляційна скарга не була подана у вищезазначений строк,
то рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.