Справа
№№ 2-4341 -2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16  жовтня
2007 року                Київський
районний суд міста Донецька в складі

головуючого
судді: Рассуждай Я.М. при
секретарі: Янатьеєвої Є.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщенні Київського районного суду міста Донецька справу за повозом:

ОСОБА_1до
ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, суд-

Встановив:

ОСОБА_1
та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1993 року.

Від цього шлюбу
сторони мають одну неповнолітню дитину.

Позивачка
ОСОБА_1 просить суд шлюб із відповідачем ОСОБА_2розірвати. Вважає те, що сім'я
сторін остаточно розпалася ще з вересня 2007 року, оскільки між подружжям
відсутнє взаємо порозуміння. На протязі останнього часу між сторонами виникали
часті конфлікти та сварки, які фактично і привели їхню сім*ю до припинення
шлюбно-сімейних стосунків / оскільки відповідач зловживав спиртними напоями,
застосовував до неї насильство /.

Позивачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, стверджує те, що
сім'я сторін по цій справі розпалася остаточно.

Вважає на те, що
примирення між сторонами по цій справі неможливе.

Категорично
наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, на розірвання
шлюбу згоден. Підтвердив суду те, що на його думку, сім'я сторін остаточно
розпалася з вересня 2007 року.

Суд,
дослідивши обставини по цій справі, заслухавши пояснення сторін, надані суду
документи та докази приходить до висновку про те, що між сторонами по цій
справі виникли стосунки, які регулюються вимогами ст.. ст.. 112-115
Сімейного кодексу України.

Суд
дослідивши обставини по цій справі приходить до висновку про те, що позовні
вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом
було встановлено те, що сторони по цій справі перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 30 вересня 1993 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину.

В
судовому засіданні також було встановлено те, що шлюбні відносини сторін,
сторони припинили фактично ще з вересня 2007 року, оскільки між подружжям було
відсутнє взаєморозуміння, повага.

Сторони по цій
справі з вказаного часу шлюбні відносини не поновлювали.

Позивачка
ОСОБА_1 стверджувала те, що шлюбні сімейні відносини сторін припинені остаточно.
Наполягає на розірванні шлюбу.

Сам
відповідач ОСОБА_2фактично заявив суду те, що між сторонами по цій справі
відсутня сім'я.

Між
сторонами відсутній    спір по розподіл
спільного майна в цьому судовому засіданні. Немає спору про місце проживання та
порядок виховання неповнолітньої дитини.

Згідно
із вимог ст.. ст.. 51
Конституції України ... шлюб ґрунтується на вільний згоді жінки і чоловіка.
Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно із
вимогами ст.. ст.. 112 СК України ... суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої
дитини... та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про
розірвання шлюбу, якщо буду встановлено що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей,
що мають істотне значення.

При
наявності вказаних обставин суд вважає те, що шлюб сторін необхідно розірвати,
оскільки на думку суду, сім'я сторін фактично розпалася остаточно ще з липня
2007 року.

Витрати
по розірванню шлюбу, суд вважає за необхідне покласти на відповідача ОСОБА_2,
згідно із бажанням самого відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212,
213, 214, 215, 224-228 ЦПК України, ст.
ст. 112-115 Сімейного кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Розірвати
шлюб зареєстрований 30 вересня 1993 року по актовому запису №№ 568
зареєстрований в Ворошиловському районному відділі запису актів громадянського
стану міста Донецька між ОСОБА_11966 року народження і ОСОБА_21959   року народження.

Стягнути
при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито на користь держави з
ОСОБА_2 у розмірі 25 гривень, ОСОБА_1від сплати державного мита звільнити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через суд першої
інстанції шляхом подання в деятиденний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарженя і подання після цого протягом двадцяти днів
апеляційної скарги з подачею через Київський районний суд міста Донецька її
копії до Апеляційної інстанції обо
в порядку ч. 4 ст.
ст. 295 ЦПК України.