Справа №
22 Ц- 2811/ 2007 р.                                                   Головуючий у 1 інстанції Медвідь Н.О.
у 2 інстанції Яворський М.А
УХВАЛА

іменем України

24 грудня 2007 року                                                                                                    м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді :      Яворського М.А.

суддів:                             Корзаченко І.Ф.,
Червінко К.С.

при секретарі                 Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 03 липня 2007 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Будівельної компанії «БудІнвестХолдінг» про
розірвання інвестиційного договору, відшкодування збитків  та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до

Дочірнього підприємства «Будівельна компанія
«БудІнвестХолдінг» з вимогами про
розірвання інвестиційного договору, повернення внесених за договором
коштів, відшкодування збитків та стягнення коштів на відшкодування моральної
шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
4.11.2003 року між нею та відповідачем був укладений договір інвестування
будівництва згідно якого вона взяла на себе зобов'язання оплатити відповідачу
вартість квартири АДРЕСА_1 в сумі 163'372 грн. 50 коп. , а відповідач взяв на
себе зобов'язання побудувати вказану квартиру власними силами та передати їй
вказану квартиру у другому кварталі 2005 року.

В подальшому нею та відповідачем за
спільною згодою  було внесені доповнення
до вказаного договору інвестування будівництва
згідно яких вона доплатила за вказану квартиру додаткову суму в розмірі
17944 грн.( додаткова угода №1від 23.02.2004 р.)  та погодилася на зміну дати здачі квартири в
експлуатацію на четвертий квартал 2006 року.
Вона взяті на себе зобов'язання виконала
у повному обсягу , сплативши позивачу повну вартість квартири  165944 грн., а відповідач свої зобов'язання в
частині будівництва вказаного житла не виконав, побудувавши лише каркас двох
поверхів вказаного житлового будинку, тому просила розірвати даний договір
інвестування будівництва, стягнувши з відповідача на її користь  внесену суму грошових коштів 165'944 грн.,
стягнути з відповідача неустойку в розмірі 24756 грн. 80 коп. передбачену п.
1.3, 2.5. 2.6 договору інвестування будівництва від 4 листопада 2003 року, а
також спричинені збитки у зв'язку з не своєчасним виконання договірних
зобов'язань в сумі 420'774 грн. 80 коп., та 25000 грн. на відшкодування
спричиненої моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 липня 2007 року
позов задоволено частково, та ухвалено розірвати договір інвестування
будівництва від 4 листопада 2003 року за № 48-У укладений між ОСОБА_1 та
Дочірнім підприємством «Будівельною компанією «БудІнвестХолдінг».

Стягнуто з Дочірнього підприємства
«Будівельної компанії «БудІнвестХолдінг» на користь ОСОБА_1 суму коштів
сплачених як інвестиційний внесок в розмірі 165944 грн., суму неустойки в
розмірі 24 756 грн. 80 коп., суму сплаченого державного мита в розмірі 1700
грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а
всього 192 430 грн. 80 коп.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка по
справі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення суду першої інстанції змінити, залишивши в силі рішення
про розірвання договору інвестування та стягнення внесених коштів, неустойки та
судових витрат, а в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення
збитків та моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення про повне
задоволення  її позовних вимог в частині
стягнення збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,
заявлених позовних вимог, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що
апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Судом першої інстанції встановлено,
що 4 листопада 2003 року між позивачкою та відповідачем Дочірнім підприємством
«Будівельна компанія  «БудІнвестХолдінг»
було укладено договір № 48-V інвестування будівництва.

У відповідності до п.1.1 вказаного
вище договору інвестування будівництва інвестор інвестує кошти у будівництво
квартири АДРЕСА_1, а дочірнє підприємство «Будівельна компанія
«БудІнвестХолдінг» відповідач по справі згідно умов договору інвестування бере
на себе зобов'язання здійснити особисто будівництво квартири АДРЕСА_1. Тобто
відповідач є будівельною компанією, яка згідно своїх установчих документів та
ліцензії на будівельну діяльність виданої державним комітетом України
будівництва та архітектури 22 грудня 2006 року здійснює архітектурне та будівельне
проектування, зведення несучих та огороджувальних конструкцій будівель та
споруд, будівництво та монтаж інженерних та транспортних мереж.

Вартість квартири відповідно до п.
2.1. договору інвестування будівництва від 4 листопада 2003 року за № 48-У
становить 163 372 грн. 50 коп. яку інвестор тобто позивач зобов'язується
оплатити їх до закінчення будівництва, а саме 143 000 грн. позивач
зобов'язується протягом 3 банківських днів з моменту підписання даного
договору, а залишок інвестор повинен сплатити до 19 грудня 2003 року.

Таким чином позивач сплатив
відповідачу в рахунок свого зобов'язання передбаченого п.п. 1.1.2., 1.2.2
договору інвестування будівництва сплатив суму коштів у розмірі 148 000 грн. в
тому числі податок на додану вартість., що підтверджується, довідкою
відповідача від 15 квітня 2004 року ( а.с. 19)

Пізніше 23 лютого 2004 року між
позивачем та відповідачем був укладений додаткова угода за № 1 про зміну і
доповнення договору інвестування і будівництва від 4 листопада 2003 року за №
48-У .

У відповідності до п. 1 цієї
додаткової угоди внаслідок збільшення поточної вартості 1 кв.м. загальної площі
житла, сторони дійшли згоди про збільшення вартості квартири, яка після
підписання додаткової угоди, складає 165 944 грн., а також покладено обов'язок
на інвестора доплатити за вартість квартири суму коштів у розмірі 17 944 грн.,
враховуючи те, що позивач вже сплатив, до підписання додаткової угоди грошову
суму яка складає 148 000 грн.

Тому інвестор на підставі п.п. 1.1.,
2.1, 2.2. договору інвестування будівництва та додаткової угоди за № 1 від 23
лютого 2004 року сплатив ДП «Будівельній компанії «Будінвест Холдінг» грошову
суму коштів у розмірі 17 944 грн. рахунок інвестування їх у будівництво
квартири.

На підтвердження повної оплати
інвестором суми коштів, передбаченої договором на додаткову угоду в рахунок
будівництва квартири АДРЕСА_1 відповідач на підставі п. 2.4. договору
інвестування будівництва видала 15 квітня 2004 року довідку про 100% оплати
інвестиційного внеску. В той час відповідач у відповідності до п. 1.3 договору
інвестування будівництва після закінчення будівництва у другому кварталі 2005
року та здачі будинку Державній комісії по прийомці будинків у експлуатацію
передає інвестору вказану в п.п.2.1 квартиру за умови сплати інвестором повної
вартості квартири, що є предметом договору протягом терміну встановленого
п.2.2.

Тобто у відповідності до умов
договору інвестування будівництва на відповідача покладено обов'язок закінчити
будівництво житлового будинку в другому кварталі 2005 року та відповідно
передати збудовану квартиру інвестору у власність на підставі акту згідно п.п.
2.5.2.6 договору інвестування будівництва.

Однак відповідач не виконав своїх
зобов'язань щодо будівництва житла в строки передбачені п. 1.3 договору
інвестування будівництва.

19 січня 2007 року відповідач знову
надав позивачу проект нової додаткової угоди до договору інвестування
будівництва яким передбачено зміну строків закінчення будівництва в якому фірма
пропонувала інвестору закінчити будівництво в четвертому кварталі 2008 року.
Однак вказана вище додаткова угода не була підписана інвестором, оскільки
останній реально втрачав те на що розраховував у момент підписання договору
інвестування будівництва, а саме отримувати квартиру у власність в другому
кварталі 2005 року.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем по
справі повністю виконанні вимоги укладеного договору про інвестування
будівництва   №48 -V  4 листопада 2003 року, а відповідач  не одноразово порушував  свої зобов'язання в частині виконання своїх
зобов'язань по будівництву квартири в зазначені договорі та додаткових угодах
строки  виконання  будівництва, тому задовольнив позовні вимоги
про розірвання договору з підстав передбачених ст. 651 ч.2 ЦК України ( з
підстав істотного порушення відповідачем договору інвестування будівництва в
частині строків здачі квартири в експлуатацію).

Крім того суд першої інстанції
прийшов до висновку про обов'язок відповідача сплатити позивачу неустойку в
розмірі 24765 грн. 80 коп. за не своєчасне виконання взятих на себе зобов'язань
з підстав передбачених п.п.  2.5, 2.6,
3.1 договору інвестування будівництва, оскільки відповідач не здав будинок у
експлуатацію Державній комісії та не передав її у власність інвестору за актом
прийому-передачі в строки встановлені договором інвестування будівництва, а
саме до кінця четвертого кварталу встановлені договором інвестування
будівництва, а саме до кінця четвертого кварталу 2006 року.

Колегія суддів вважає, зазначений
висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що зроблений на підставі
наданих сторонами та досліджених судом доказів.

Так відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разів
припинення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або
законом, зокрема: припинення зобов'язань внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Обґрунтованим на думку колегії
суддів є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди.

Так, відповідно до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року “Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди
розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено
нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках,
передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння
моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону
України “Про захист прав споживачів” чи інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Договором інвестування будівництва
який укладено між позивачкою та відповідачем по справі  не передбачено відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про безпідставність заявлених по
справі  даних позовних вимог.

Доводи апелянта в цій частині не
ґрунтуються на нормах матеріального права та не можуть слугувати підставою для
скасування законного та обґрунтованого
рішення суду.

Безпідставними на думку колегії
суддів є доводи апелянта про незаконність рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на
користь позивача по справі збитків за невиконання своїх зобов'язань у вигляді
вартості не отриманої квартири (упущеної вигоди), оскільки вказані позовні
вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права, а посилання позивачки на
те, що вартість не отриманої нею квартири є фактично  упущеною вигодою  на думку колегії суддів обґрунтовано визнано
судом першої інстанції таким, що не є такою вигодою в розумінні ст. 623 ч.3 ЦК
України.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія  суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від  03
липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді: