Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05
квітня 2007 року                                                                                  м.
Харків

Московський
районний суд м. Харкова у складі: головуючого -судді:    Русановой
В.Б. при секретарі:        Тимощук
М.М. представника позивача: ОСОБА_2 представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського
державного авіаційного виробничого підприємства, третя особа Управління
Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання
незаконною довідки про заробітну плату, стягнення заборгованості по заробітній
платі та зобов'язання надати довідку, відшкодування моральної шкоди, суд -

встановив:

23.01.2003р. позивач звернувся до суду із позовом в якому
просить визнати довідку, видану Харківським державним авіаційним виробничим
підприємством 20.09.2002р. недійсною. Провести перерахунок заробітної плати за
час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 03
травня по 05 липня 1986 року та видати нову довідку про заробітну плату згідно
з вимогами діючого законодавства. Стягнути з відповідача невиплачену заробітну
плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в сумі 81532,95
грн.

В судовому засіданні позивач уточнив та доповнив свої вимоги та просив
провести перерахунок заробітної плати за час роботи на ЧАЕС за період з
30.04.1986р. по 06.07.1986 р. видати нову довідку про заробітну плату з
зазначенням суми заробітку 1150,81 руб.,
стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 2037,39 руб. та в якості
відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., стягнути судові витрати, а саме
витрати на проведення експертизи в сумі 399 грн. Довідка про заробітну плату
йому необхідна для подачі в Управління пенсійного фонду України в Московському
районі м. Харкова для перерахунку пенсії.

В обґрунтування позову зазначив, що він працював на
посаді оператора станків з програмним забезпеченням на Харківському державному
авіаційному виробничому підприємстві. З 30.04.1986р. по 06.07.1986р. по призиву
Міністерства оборони був відряджений для участі у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС.

За роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС йому
нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 732 руб. 98 коп., яка за
його думкою нарахована неправильно. В серпні 2002р. йому стало відомо, що
розрахунок і виплата заробітної плати за час роботи з ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС були зроблені невірно, так як при начисленні заробітної плати не
були використані нормативні документи з грифом

„Секретно" і „для
службового користування", які передбачають працівникам безпосередньо
зайнятим на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС оплату праці за
тарифними ставками підвищеними до 100%, роботу в зонах враховувати в 5 кратному
(3 зона) та 4 кратному ( 2 зона) розмірі, в подвійному розмірі исчисляти
заробіток за роботу в вихідні та святкові дні з доплатою 35% підвищеної
тарифної ставки з виплатою премії в розмірі 60%.

20.09.2002р. відповідач видав йому довідку про заробітну плату, з
зазначенням суми заробітної плати 732 руб.98 коп. Вважає, що заробітна плата
його за час роботи на ЧАЕС встановлена без урахування нормативних актів  органів СРСР та УРСР, які до недавнього часу
були секретні.

За час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС його заробітна плата
складала 4138 ру. 32 коп., а не той розмір, що зазначено в довідці. Згідно
висновку експерта за час роботи в зоні відчуження йому слід нарахувати
заробітну плату у розмірі 1150,81 руб.
Розмір заборгованості складає 417,83 руб.,
а з урахуванням індексів інфляції при переведенні рубля в гривну - 2037,39
грн. Крім того, вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода в сумі
10 000 грн.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, вважає їх
обснованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав,
пояснив, що позивач працював у відповідача і в період з 30.04.1986р. по 06.07.1986р.
був притягнутий на учбові збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Виплата заробітної плати позивачу за цей період зроблена у відповідності до
нормативних актів СРСР і УРСР, що діяли на той час. На день коли було знято
гриф „таємно", позивач працював на підприємстві відповідача, але з
заявами, скаргами, вимогами про перерахунок заробітної плати не звертався. До
суду звернувся через 12 років після звільнення. Оскільки позивач вимагає
виплату заробітної плати, а тримісячний строк звернення до суду, передбачений
трудовим законодавством сплинув, позивач не звертався з вимогою про поновлення
строку, просить в позові відмовити.

Оскільки позивач отримує пенсію відповідно довідки № 213, а не 42/907 яку
він просить визнати недійсною, вважає вимоги позивача необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

В задоволенні моральної шкоди просить суд відмовити, оскільки норма права
яка передбачає відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП
України діє з 13.01.2000р., оскільки правовідносини виникли в 198 6р. дана
норма права не поширюється на ці правовідносини, тому в позові слід відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнала, пояснила, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в
Московському районі м. Харкова з 14.12.1990р. з дати встановлення 3 групи
інвалідності і отримує пенсію по інвалідності. Згідно довідки Московського
райвіськомату м. Харкова від 27.11.990р. № 4/46 позивач, як
військовозобов'язаний запасу, знаходився з 30.04.1986р. по 05.07.1986р. в ЗО
кілометровій зоні ЧАЕС та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
З 01.06.2000р. позивач є інвалідом 2 групи і має ступінь втрати професійної
працездатності 80% безстроково. За період знаходження позивача на учбових
зборах за ним зберігається за місцем роботи середній заробіток. Крім того, йому
належить виплатити за місцем постійної роботи 100% тарифної ставки(посадового
окладу) за вказаний період. Із

наданих
позивачем документів вбачається, що позивач працював в зоні відчуження всього
11 днів.

Станом на 01.01.2006р. основний розмір пенсії позивача
збільшено та він складає 937,77 грн. Крім того позивачу призначена додаткова
пенсія і станом на 01.01.2006р. позивач отримує пенсію в розмірі 1146,64грн.
Правових підстав для застосування кратності до тарифних ставок (посадових
окладів) підвищених на 100 % не має, оскільки це пов'язано з правом, а не
обов'язком керівників підприємства, тому вимоги про нарахування премії в
розмірі 60 % підвищеної тарифної ставки задоволенню не підлягають. Крім того,
позивачем не надано доказів того, що він відпрацював в зоні підвищеної радіації
64 дні.

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідив надані суду
докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в Харківському державному
авіаційному виробничому підприємстві на посаді оператора станків з програмним
забезпеченням з 10.06.198 6р. по 2 6.06.1991р.

Згідно довідки військової частини №83279 ОСОБА_1 в період
з 02 травня 1986р. по 05 липня 1986р. приймав участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, та відпрацював в зоні підвищеної радіації з 03.05.1986р. по
05.07.1986р.

Згідно довідки архіву штабу Київського військового округу від 26.04.1991р.
№ 51/141 позивач працював в 3 зоні , в наказах військової частини 83279 по
виїздам на ЧАЕС за травень-липень 1986р. для ОСОБА_1 зазначені дні виходу на роботу на території
Чорнобильської АЕС: квітень-травень -накази не велися; червень
-23,25,26,27,28,29,30; липень -1,2,3,4.

За роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачу за місцем роботи
була виплачена заробітна плата у розмірі 732 руб.98 коп.

Розрахунок заробітної плати, за час роботи позивача в зоні відчуження при
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зазначений у висновку судово-економічної
експертизи від 24.05.2004р., суд не приймає до уваги, оскільки даний розрахунок
проводився без наявності відомостей про використання керівниками відповідача
свого права про проведення оплати праці працівників, зайнятих на роботах по
ліквідації з урахуванням кратності, оплати у вихідні та святкові дні, додаткову
працю у нічний час тощо.

Згідно ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності,
що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за
бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в
1986-1990рр. У розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається
згідно із законодавством. Порядок обчислення пенсії по інвалідності. Що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Умови оплати праці осіб, призваних на спеціальні військові збори для участі
в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визначались Розпорядженням Ради Міністрів
СРСР від 23.05.1986 №1031

Пункт "б" вказаного Розпорядження поширював на
військовозобов'язаних запасу, які в період призову на військові збори
виконували роботи у зоні відчуження, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії
на ЧАЕС, порядок оплати праці за місцем постійної роботи, який передбачено для
працівників і службовців, що виконують такі роботи, тобто застосування оплати
праці в залежності від зони небезпеки у відповідному кратному розмірі в
порівнянні з установленими діючим законодавством.

07.05.1986 Постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС від №524-156 було
надано право керівникам підприємств і організацій провадити оплату праці
працівників, які приймали участь в роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії у 30-кілометровій зоні по підвищених до 100 відсотків тарифних ставках.

17.05.198 6 розпорядженням Ради Міністрів СРСР №964 у
зоні відчуження були запроваджені зони небезпеки III, II, І та встановлена
оплата праці в 5-, 4-, 3-кратному розмірах тарифної ставки за роботу у
відповідних зонах небезпеки, після чого оплата праці на умовах постанови
№524-156, тобто за підвищеними до 100% тарифними ставками, здійснювалась за
роботу в решті населених пунктах зони відчуження, що не були віднесені до зон
небезпеки.

Таким чином, оплата праці працівників підприємств, розташованих в зоні
ЧАЕС, які виконували роботи пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
провадились в розмірах, передбачених Розпорядженням РМ СРСР №964 у відповідних
зонах небезпеки в 5-, 4-, 3-кратному розмірах.

Умови оплати праці працівників, направлених з інших
підприємств, установ, організацій, в т.ч. відряджених та призваних на збори,
були встановлені Постановою РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 (Постановою
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради  від
10.06.1986 №207/7).

Згідно абз.1 п.1 вказаної Постанови за такими
працівниками зберігалась середня заробітна плата за основним місцем роботи.

Абз. 2 цього пункту поширював на вказаних працівників дію
п.1 і п.10 Постанови №524-156, а абз.З надавав право керівникам міністерств та
відомств провадити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації
наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених
Розпорядженням СРСР від 17.05.198 6 №964.

Згідно абз. 4 п. 1 вказаної Постанови оплата праці працівників зайнятих на
роботах в III,
II і І зонах небезпеки, провадилась відповідно в 4-, 3-,
2-кратном розмірах, понад середньомісячної заробітної плати, виходячи із
тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці працівників підприємств, яких у 1986-1990 роках було призвано
на військові збори для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС проводиться
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. № 1240 „Про
внесення змін до п.1 Порядку обчислення пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Порядок виплат, на які посилається позивач щодо його права на перерахунок
заробітної плати урегульований Постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР і ВЦСПС від
07.05.1986р. № 524-156, Постановою CM СРСР і ВЦСПС №
665-195 від 05.06.1986р., Постановою СМ СРСР і Укрсовпрофа № 207-7 від
10.06.1986р. Відповідно до абз.З і 4 п.1 Постанови № 665-195 передбачено право
керівників Міністерств та Відомств та їх заступників проводити оплату праці
робітникам, зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних
зонах небезпеки, у розмірах, передбачених Розпорядженням Ради Міністрів СРСР
від 17 травня 1986р. № 964 рс, відповідно до якого оплата праці працівників,
зайнятих на роботах у Ш,П і І зонах небезпеки проводиться відповідно у чотири, три
та двократному розмірі тарифної ставки (посадового окладу), поверх
середньомісячної заробітної плати.

Таким чином, оплата праці працівників, безпосередньо
зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100%
тарифним ставкам, встановлення працівникам підприємств, організацій, установ,
що виконують роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС максимального розмірі
премії  60%,  залучення працівників на роботи,

зв'язані
з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у вихідні та святкові дні з оплатою в
подвійному розмірі пов'язано з правом , а не обов'язком певних посадових осіб.

Крім того, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалася відповідно до чинного
на підприємстві положення про преміювання.

Норми Кзпп України на осіб, яких було призвано на військові збори не
поширювалися, тому додаткова оплата днів роботи, що по календарю є вихідними і
святковими не повинна провадитись.

Надані позивачем і досліджені в судовому засіданні довідка з місця роботи
від 20.02.2002р., та штабу військового округу від 26.04.1991р. місять лише дані
про заробіток, за період знаходження у зоні відчуження та про саму зону, тому
підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки права позивача діями відповідача порушені не були, суд відмовляє в
задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,61, 212- 215 ЦПК
України,ст.ст.15,54,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1
визнання незаконною довідки про заробітну плату, стягнення заборгованості по
заробітній платі та зобов'язання надати довідку, відшкодування моральної шкоди
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова протягом двадцяти днів з дня подання заяви.

Заява про оскарження рішення може бути подана в
апеляційний суд Харківської області через районний суд протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.