АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________ АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ_______________________________________
Справа № 22-ц-578/2007 р.                            Головуючий
суду 1
інстанції - Сінані О.М.
Доповідач Апеляційної інстанції -
УХВАЛА

31 січня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді: Шестакової Н.В. Суддів: Філатової Є.В.., Кателіна В.П. При секретарі: Гребенніковій И.О.,

розглянувши у
відкритому судову засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та
постанови старшого державного виконавця ДВС у Київському районі м. Сімферополя
АР Крим Ашуркова В.О., за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2 на
ухвалу Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 10 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та постанови старшого державного
виконавця Державної виконавчої служби в Київському районі м. Сімферополя АР
Крим Ашуркова В.О.

Вимоги
мотивовані тим, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 15.10.2001 року
вона зобов'язана усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 вартирою АДРЕСА_1 у м. Сімферополі
АР Крим, шляхом зносу господарської споруди - сараю, розташованого у дворі вищезазначеного будинку та
відшкодування компенсації моральної шкоди в сумі 1 000 грн.

Підставою для
ухвалення рішення стало не скасоване розпорядження виконавчого комітету Київської районної Ради м. Сімферополя від 26.10.1999 року „Про знесення самовільної споруди по вул. Воровського, 23".

03.06.2002 року, постановою державного виконавця відкрито виконавче
провадження № 9928 з
виконання вказаного судового рішення. Проте ніякі виконавчі дії державним
виконавцем не виконувались. З 30.04.2002
року в провадженні Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим
знаходиться її позовна заява про скасування розпорядження виконавчого комітету
Київської районної Ради м. Сімферополя від 26.10.1999 року, по справі було призначено судово-будівельну
експертизу. З метою перешкоджання проведенню експертизи, ОСОБА_3, наприкінці
березня 2006 року
звернувся до ДВС в Київському районі м. Сімферополя із заявою про повторне
відкриття виконавчого провадження про знесення зазначеної споруди, надавши
дублікат виконавчого листа, який на її думку виданий з порушенням вимог статті 370 ЦПК України.

Отримавши
дублікат виконавчого листа, державний виконавець Ашурков В.О. 04.04.2006 року повторно
відкрив виконавче провадження за №
5308 з примусового виконання рішення суду від 15.10.2001 року, встановивши строк для добровільного виконання до 12.04.2006 року. Порушуючи
вимоги статті 24 Закону
України „Про виконавче провадження", державним виконавцем їй не було
направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з
чим, вона було позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду та
оскаржити постанову у встановлений законом строк. Крім того, з порушенням вимог
статті 46 Закону
України „Про виконавче провадження", державний виконавець 29.03.2006 року прийняв
постанову про стягнення з неї виконавчого збору, копію якої також не направив
на її адресу.

05.05.2006 року, державним виконавцем, у її присутності був складений акт про
відсутність майна на яке може бути звернено стягнення, і одночасно пред'явив
вимогу про невідкладне знесення спірної споруди. Про відкриття нового виконавчого провадження ОСОБА_1 дізналась
лише 12.05.2006 року. Вважає, що
державний виконавець повинен був припинити виконавче провадження на підставі
статті 35 Закону
України „Про виконавче провадження",.

У зв'язку з
зазначеним, ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії старшого державного
виконавця ДВС у Київському районі м. Сімферополя АР Крим Ашуркова В.О. у зв'язку з
прийняттям постанови від 04.04.2006
року про відкриття виконавчого провадження № 5308 з примусового виконання рішення Київського районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 15.10.2001
року, і постанови від 28.03.2006
року про відкриття виконавчого провадження № 5249 про стягнення з неї виконавчого збору, та визнати
зазначені постанови недійсними.

Ухвалою
Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 10 жовтня 2006 року, у задоволенні
скарги ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з
висновком суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу повернути на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвалу
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи в
позові ОСОБА_1 суд першої інстанції посилався на те, що позивач не довела ті
обставини на які вона посилалась в обґрунтування своїх доводів.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що 03.06.2002
року, постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 9928 з виконання
судового рішення рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 15.10.2001 року, згідно
якого ОСОБА_1 зобов'язана усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1 у м.

Сімферополі АР Крим, шляхом зносу
господарської споруди - сараю,
розташованого у дворі вищезазначеного будинку та відшкодування компенсації
моральної шкоди в сумі 1
000 грн.

У зв'язку з тим,
що виконавчий документ був повернутий стягувачу, у зв'язку з неможливістю
виконання рішення суду, а потім виконавче провадження по виконанню рішення
рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 15.10.2001 року було
втрачено, наприкінці березня 2006
року, ОСОБА_3
звернувся до ДВС в Київському районі м. Сімферополя із заявою про повторне
відкриття виконавчого провадження про знесення зазначеної споруди, надавши
дублікат виконавчого листа.

04.04.2006 року, заступник начальника Державної виконавчої служби в
Київському районі м. Сімферополя АР Крим Ашуркова В.О. повторно відкрив
виконавче провадження за №
5308 з примусового виконання рішення суду від 15.10.2001 року, встановивши строк для добровільного виконання до 12.04.2006 року.

Доводи вказані в
апеляційній скарзі ОСОБА_1 в тому, що при повторному відкритті виконавчого
провадження, був пропущений строк пред'явлення виконавчих документів до
виконання рішення суду, не відповідають вимогам ст.ст. 21, 22 Закону України
„Про виконавче провадження".

Відповідно до
зазначеного закону, виконавчі листи та інші документи можуть бути пред'явлені
до виконання протягом трьох років. Строки пред'явлення виконавчого документа до
виконання перериваються у разі повернення виконавчого документа стягувану у
зв'язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення. Строк
пред'явлення виконавчого документа до виконання рішення встановлюється з дня
повернення документа стягувачу. Як свідчить Акт державного виконавця від 13 квітня 2006 року, рішення
суду першої інстанції не було виконано у зв'язку з закінченням строку на
добровільне виконання, з яким ОСОБА_1 була ознайомлена.

Інші доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримувала копію постанови від 04.04. 2006 року про
відкриття виконавчого провадження, а тому у встановлені строки не оскаржила
зазначену постанову, а також те, що державний виконавець незаконно прийняв
постанову 26.03. 2006 року про
стягнення з неї виконавчого збору є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України „Про виконавче
провадження" -копія постанови про відкриття виконавчого провадження не
пізніше наступного дня надсилається стягувану, боржнику та органу (посадовій
особі), який видав виконавчий документ. Як свідчить супроводжувальний лист, за № 5308-7 від 04.040.2006 року, зазначеним сторонам виконавчого провадження була
направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження від
04.04. 2006 року.

Також позивач не
надала суду відповідних доказів в тому, що 26.03. 2006 року державним виконавцем була
прийнята постанова про стягнення з неї виконавчого збору. Не в оглянутому у
судовому засіданні виконавчому провадженні , не у матеріалах справи, вказана постанова державного
виконавця відсутня.

За такими
обставинами, судова колегія вважає, що позивач не довів в суді свого позову, що
є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України. При
цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз'яснив позивачеві його
права та обов'язки.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, п.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст.314,317,319 ЦПК України,
судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 10 жовтня 2006
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двох місяців з дня
набрання нею законною сили до Верховного Суду України.