Справа №22ц-506/07                       Суддя 1-ї
інстанції: Павлова Ж.П.
Категорія 26                                      Доповідач
апеляційного суду: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О., судців Довжук Т.С., Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2., відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25
січня 2007 p.,
ухвалене за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, про визнання
заповіту недійсним та визнання права власності на ½
частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

встановила:

В січні 2005 р.
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, діючої в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним та визнання
права власності на ½  частину домоволодіння в порядку спадкування
за законом.

Позивачка зазначала, що вона та відповідачка ОСОБА_5. є дочками ОСОБА_7, яка померлаІНФОРМАЦІЯ_1. Остання за
життя 10 грудня 2003 р. склала заповіт на частку домоволодіння на ім'я її (позивачки),
відповідачки ОСОБА_5. та неповнолітньої ОСОБА_6. ОСОБА_1 свої вимоги мотивувала тим, що на момент складання
заповіту ОСОБА_7 в силу тяжкого стану здоров'я не могла розуміти значення своїх
дій та керувати ними.

Посилаючись на наведене, позивачка просила визнати вказаний заповіт
недійсним та визнати за нею право власності на ½
частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2007 р.
позовна заява ОСОБА_1 задоволена.

Постановлено визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_6., ОСОБА_5,
посвідчений 10 грудня 2003 р. державним нотаріусом 3-ї державної нотаріальної
контори, реєстровий №1-1973.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_5. та ОСОБА_3. в солідарному порядку 51
грн. судового збору та 570 грн. витрат на проведення судової експертизи та на
користь держави 156 грн. 52 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3.
просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на те, що воно
ухвалено з порушенням вимог процесуального закону. На думку апелянта, судом
неповно з'ясовані дійсні обставини справи та дана неналежна оцінка наявним в
справі доказам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки та відповідачки ОСОБА_3. та
їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія судців вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 ЦК
1963 p.,
ч.І ст.255 ЦК 2004 р. правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення свої дій та
(або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або
інтереси порушені.

Задовольняючи позов ОСОБА_1,
районний суд правильно виходив з того, що ОСОБА_7 на момент складання
спірного заповіту перебувала у такому психічному стані, коли вона не розуміла
значення своїх дій і не могла керувати ними.

Такий висновок суду ґрунтується на акті №739 амбулаторної, посмертної
судово-психіатричної експертизи, яка проводилася з 29 вересня по 20 жовтня 2006
p., згідно
якої в силу виражених психічних розладів вона не могла розуміти значення своїх
дій і керувати ними в момент підписання заповіту. Такий висновок експертизи не
суперечить відомостям, які містяться у амбулаторній картці померлої ОСОБА_7, а
також підтверджується довідками Миколаївської міської поліклініки №3 від
10.11.2004 р. №462, від 10.06.2005 р. №234, від 01.06.2006 р. №54; відомостями,
які містяться в картах виклику швидкої медичної допомоги м. Миколаєва від
16.11. 2003 p.,
від 27 грудня 2003 p.,
а також показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які надавали ОСОБА_7 медичну
допомогу.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставності висновків вказаної
посмертної судово-психіатричної експертизи не заслуговують на увагу, оскільки
спростовуються наведеними доказами.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення по суті спору ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Разом з тим, суд безпідставно зазначив в резолютивній частині, що судовий
збір та судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки
та держави в солідарному порядку. Тому в цій частині рішення районного суду
слід змінити, стягнувши на користь ОСОБА_1
з ОСОБА_5. і ОСОБА_3. по 25 грн. 50 коп. судового збору та по 285 грн.
витрат на оплату судової експертизи з кожної, а на користь держави з останніх
по 78 грн. 26 коп. з кожної.

Керуючись ст.
ст. 301, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3. відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2007 р. в частині
стягнення судового збору та судових витрат змінити.

Стягнути на
користь ОСОБА_1 з
ОСОБА_5 і ОСОБА_3   по 25(двадцять
п'ять)   грн. 50 коп.

судового
збору та по 285 (двісті вісімдесят п'ять) грн. витрат на оплату судової
експертизи з кожної.

Стягнути на користь держави з
ОСОБА_5 і ОСОБА_3 судовий збір по 78 (сімдесят вісім) грн. 26 коп. з кожної.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.