У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

4 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого    Патрюка М.В.,

суддів:              Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до приватного підприємства (далі - ПП)
“Урей”, закритого акціонерного товариства виробничо-заготівельного підприємства
(далі - ЗАТ ВЗП) “Харківвторресурси” про визнання права на квартиру, визнання
недійсними договору купівлі-продажу квартири, договору про дольову участь в
будівництві жилого будинку, визнання недійсним реєстраційного посвідчення на
квартиру та стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2до ПП
“Урей”, ОСОБА_1, ОСОБА_4, виконавчого комітету Київської районної ради м.
Харкова, комунального підприємства (далі - КП) “Харківське міське бюро
технічної інвентаризації, треті особи: Банк “Україна”, ЗАТ ВЗП
“Харківвторресурси” про визнання дійсним договору купівлі-продажу, поновлення
строку, визнання ордера недійсним, анулювання правової реєстрації, поновлення
порушеного права та вселення, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_3на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 липня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2001 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом про визнання за нею
права на квартиру АДРЕСА_1, поновити положення існуюче до порушення її права на
квартиру відповідачами ЗАТ ВЗП “Харківвторресурси” та ПП “Урей”, припинити дії
відповідачів ЗАТ ВЗП “Харківвторресурси” та ПП “Урей”, які порушують її право
на квартиру № АДРЕСА_1, по незаконним маніпуляціям з цією квартирою, визнати
обставинами не потребуючими доказуванню, факти встановлені рішенням
арбітражного суду Харківської області від 8 червня 1999 року і від 2 липня 1999
року, яке поновило право власності підприємства ММП “Корасон” та дійсність
наступного договору та угоди щодо придбання квартир АПБ “Україна” та передачі
їй квартири № АДРЕСА_1, визнати обставини не підлягаючими доказуванню, факти
встановлені рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від             24 липня 2000 року, яким
встановлено незаконність передачі квартир продавцем ЗАТ ВЗП “Харківвторресурси”
ПП “Урей”.

У лютому 2003 року ОСОБА_1. доповнила свої позовні вимоги,  просила суд визнати
недійсним договір № 07.98 від 20 липня 1998 року, укладений між ЗАТ ВЗП
"Харківвторресурси" і ПП "Урей"
в частині реєстрації посвідчення „МіськБТІ" № 1671 від 31 липня 1998 року
на квартиру АДРЕСА_1 за ПП "Урей", визнати недійсним договір купівлі-продажу № 7-1391 від 9 серпня
2001 року, укладений  між ПП "Урей" та ОСОБА_2., визнати за
ОСОБА_1. право власності на квартиру АДРЕСА_1аркові, стягнути на її користь з ПП
"Урей" та ЗАТ ВЗП "Харківвторресурси" моральну шкоду в
розмірі 10 000 гривень.

13 травня 2004 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом у
порядку     ст. 103 ЦПК України в редакції 1963 року, в якому вона просила накласти арешт і заборону
на відчужування квартири № АДРЕСА_1,
визнати за нею та її донькою ОСОБА_3. право користування спірною квартирою, поновити положення існуюче до порушення її права
на квартиру відповідачами ЗАТ ВЗП "Харківвторресурси", ПП
"Урей", ОСОБА_2. і КП "Харківське міське бюро технічної
інвентаризації", визнати недійсним договір купівлі-продажу  квартири АДРЕСА_1,
укладений 9 серпня 2001 року між
ОСОБА_2. та ПП “Урей”, визнати недійсним договір № 07.98 від 20 липня
1998 року, укладений між ЗАТ ВЗП "Харківвторресурси" і ПП
"Урей" в частині передачі ПП "Урей" квартири АДРЕСА_1, визнати недійсним акт передачі житла від 20
липня 1998 року, укладений між ЗАТ ВЗП "Харківвторресурси" і ПП
"Урей" в частині передачі спірної квартири, визнати недійсним реєстраційне посвідчення від 31 липня 1998 року
(реєстраційний № 1671) на об'єкт нерухомого майна, яке належить
юридичним особам в частині реєстрації квартири
АДРЕСА_1, визнати недійсним свідоцтво про право власності на цю
квартиру, зареєстроване за ОСОБА_2., визнати
недійсною додаткову угоду від 7 червня 1995 року до договорів від 15
грудня 1992 року та 30 грудня 1992 року між ЗАТ ВЗП
"Харківвторресурси" і КП ІВА "Флінт" в частині квартири АДРЕСА_1, визнати дійсним ордер №
069315 від 21 вересня 1994 року, виданий виконавчим комітетом Київської
районної ради м. Харкова на ім'я
ОСОБА_1., поновити правову реєстрацію квартири № АДРЕСА_1 за ММП
"Корасон", стягнути з ОСОБА_2.
моральну шкоду на її користь в розмірі 20 000 гривень.

4 жовтня 2001 року ОСОБА_2. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1., треті
особи: Банк „Україна”, ЗАТ ВЗП „Харківвторресурси" про поновлення
порушеного права власника. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова
від 13 березня 2002 року цивільна справа за позовом  ОСОБА_2. була об'єднана з цивільною справою
за позовом ОСОБА_1. про визнання за нею
права на квартиру № АДРЕСА_1.

30 березня 2004 року ОСОБА_2. звернулася з додатковим позовом, в якому
просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 9 серпня 2001
року, укладений між ОСОБА_2. та ПП "Урей", поновити строк для
визнання недійсним ордеру № 069315 від 21 вересня 1994 року, виданого
виконавчим комітетом Київської районної ради
м. Харкова на ім'я  ОСОБА_1.,
визнати недійсним ордер № 069315 від 21 вересня 1994 року, визнати ОСОБА_1. та
ОСОБА_3. такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири № АДРЕСА_1, поновити порушене право
ОСОБА_2. та вселити її в квартиру №
АДРЕСА_1.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від                       27 листопада 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 4 липня
2007 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено, позовні вимоги
ОСОБА_2. задоволені частково.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1., ОСОБА_3. ставлять питання про
скасування ухвалених у справі судових рішень, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х
в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від                          27 листопада 2006
року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                      Патрюк
М.В.

Судді:                                                                            Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.