УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 березня 2007 року                                                                                                 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської об­ласті у складі:

головуючої                    -           судді Кожух О.А.

суддів                            -           Куцин М.М., Чужа Ю.Г,

при секретарі              -        Рогач
І.І,

з участю: представника відповідача - апелянта Падяк
Є.А., позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Падяк Є.А. на
рішення Свалявського районного суду від 2 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до
Державного територіаль­но-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" про стягнення заробітної плати за відпрацьова­ний
понад встановлену норму робочий час за період з вересня 2003 року по січень 2005 рік, -

встановила:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, який мотивував тим, що він працює електромеханіком
по ремонту обладнання тягових підстанцій Ужгородської дистанції електропостачання і за період з вересня 2003 року по 31 грудня 2004 року у відповіда­ча утворилася
перед ним заборгованість за відпрацьований понад норму робочий час в розмірі 3342 грн. 36 коп. В добровільному порядку
сплачувати вказану суму відповідач відмовився, в зв'язку з чим
ОСОБА_1 змушений був звернутися в суд.

Рішенням Свалявського районного суду від 2 січня 2007 року позов задоволено повніс­тю. Стягнуто з державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" 3342 грн. 36 коп. за відпрацьований понад
встановлену норму робочий час 393 год. з врахуванням рівня індексації, а також судові
витрати.

В. апеляційній скарзі представник Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"
просить скасувати рішення місцевого суду та прийняти нове, яким в позові ОСОБА_1 відмовити повністю, оскільки таке винесено з
порушенням норм матеріального права.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з
наведених у ній підстав.

Позивач та його представник у надісланих до апеляційного суду запереченнях
та в судо­вому засіданні апеляційну скаргу не
визнали та просили рішення суду першої інстанції залиши­ти без змін.

Справа № 22ц -
469/07                                                                                                         Номер рядка статистичного звіту: 41

Головуючий в першій інстанції - Жиганська Н.М. Суддя-доповідач - Кожух О.А.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з на­ступних
підстав.

Відповідно до
ст. 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи в межах заявле­них вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участв
у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і запере­чень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02.04.2001
працює електромехані­ком по ремонту обладнання тягових підстанцій
Ужгородської дистанції електропостачання на тяговій підстанції в м.Свалява. За
період з вересня 2003 року по
січень 2005 року
позивач здій­снював чергування на даній підстанції на об'єкті, що
підтверджується затвердженими графіками чергувань та табелями виходу на роботу,
в той час як з вересня 2003
року було фактично змі­нено порядок чергування на чергування на дому.
Позивача про зміну режиму чергування -
з чергування на об'єкті на чергування на дому - відповідачем
повідомлено не було, погодження на перехід на такий режим роботи, тобто, на
зміну істотних умов праці -
від позивача одержано не було. Відповідачем не було доведено можливість
чергування позивача на дому -
віддале­ність від тягової підстанції та
відповідного облаштування помешкання позивача. Суд першої ін­станції
визнав нарахування вказаної суми заборгованості правомірною, виходячи з п.З
Поло­ження про порядок та умови організації чергування працівників залізничного
транспорту на об'єкті і вдома, ст. ст. 32, 160 КЗпП України, графіків чергування працівників тягової
підстанції в м.Свалява та табелів виходу на роботу, а також інформації
про вартість неоплаченого робочого часу працівнику ЕЧЕ-11 Свалява ОСОБА_1
з вересня 2003 року по
грудень 2004 рік.

Судова колегія вважає,
що судом було правильно встановлено правовідносини, що ви­никли між сторонами, та норми, якими вони
регулюються. Відповідачем не було доведено, що позивач самовільно змінив
порядок роботи та здійснював чергування не об'єкті, а не вдома. Як ствердила
представник відповідача, керівництвом жодних заходів щодо припинення чергування
позивача на об'єкті протягом вересня 2003
- грудня 2004 не
вживалось. Так само і не було до­ведено твердження представника відповідача, що
графіки чергувань та табелі виходу на роботу складали та заповнювали
некомпетентні посадові особи. Судова колегія не бере до уваги дово­ди
апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення на користь позивача оплати
праці за 393 понаднормових годин в сумі 3342,36 грн., оскільки такий розрахунок було дано начальником ди­станції
електропостачання (а.с.63,164).

Крім того, комісією по трудових спорах Ужгородської дистанції
електропостачання ще 10.02.2005
було вирішено провести оплату ОСОБА_1 відпрацьованого понад встановлену
норму робочого часу (а.с.61). За невиконання цього рішення начальнику дистанції
Помельнико-ву С.Ю. було видано
подання-припис правової інспекції праці ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України Ужгородського
територіального комітету профспілки Львів­ської залізниці №02 від 10.03.2006 року про оплату
ОСОБА_1 393 годин.
(а.с. 6.59-60). Факт
наявності у відповідача перед ОСОБА_1 заборгованості за 393 відпрацьовані
понад норму години стверджений також
приписом Ужгородської транспортної прокуратури Закарпатської об­ласті
від 13.07.2006 року №812 вих.06
(а.с.143-144). Як ствердила в судовому засіданні апеля­ційної інстанції
представник відповідача рішення комісії по трудовим спорам та зазначені при­писи
відповідачем не оскаржувались.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення
суду першої інстанції є за­конним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої інстанції суттєвим не являються і не
дають підстав для висновку про неправилььне застосу-

вання судом першої інстанції
норм матеріального права, а отже, підстав для зміни чи скасу­вання судового
рішення немає.

Керуючись ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника Державного територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" -
Падяк Євгенії Анатоліївни -
відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 2 січня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.