РІШЕННЯ

іменем України

27 березня     2007 року                                                                                     м.
Ужгород

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

Головуючого: Павліченка
С.В. суддів: Кеміня М.П., Куштана Б.П.

при секретарі: Талпа С.М.,

з участю
позивачки ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, представника відповідача Закарпатського обласного
клінічного онкологічного диспансеру ОСОБА_3, розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до
Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул,

встановила:

ОСОБА_1, в
особі свого представника ОСОБА_2 звернулась в Ужгородський міськрайонний суд з
позовом до Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру про
поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул.

Позивачка зазначала, що наказом відповідача № 103/к від 17.07.2006
року вона була звільнена з посади лікаря-ендоскоміста Закарпатського
обласного клінічного онкологічного диспансеру з підстав передбачених п.4 ст. 40 КЗпП України за
прогул /відсутність на робочому місці більше 3-х годин/.

ОСОБА_1 вважала
звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам ч.З ст. 149 КЗпП України та
фактичним обставинам справи.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2ставиться питання про скасування рішення суду та постановления нового рішення
про задоволення позову.

Представник Закарпатського обласного клінічного
онкологічного диспансеру проти -
задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду законним та
обгрунтованим.

Справа №
22ц-416                                                                                           Номер рядка статистичного звіту:40

Головуючий у І інстанції :Король Ю.А.

Доповідач :
С.В.Павліченко

Апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких підстав.

При розгляді
даної справи суд першої інстанції обмежився встановленням достовірності факту
відсутності позивачки на роботі 12.07.2006
року більше трьох годин та наявність згоди профспілкового комітету на її
звільнення, які вважав достатніми для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів
вважає, що судом не повно з'ясовані обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до
вимог ч. З ст. 149 КЗпП
України ч. З ст. 149 КЗпП
України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу црацівника.

Не зважаючи на
те, що позивачка обґрунтовувала свої вимоги в т. ч. і порушенням вимог ч. З ст.
149 КЗпП
України, суд першої інстанції не вдався до перевірки наявності та оцінки
обставин, на які вона посилалася.

При розгляді
справи в апеляційній інстанції встановлено, що адміністрацією відповідача,
позивачці 12.07.2006 року не
були створені належні умови для виконання трудових обов'язків, які полягали у
прийомі хворих, а саме її робоче місце в цей день було зайнято іншим лікарем
який був відкликаний з чергової відпустки на один день і весь робочий день
приймав хворих.

У зв'язку з цим
позивачка ОСОБА_1залишила
робоче місце і звернулась з усною скаргою у обласне управління охорони
здоров'я.

Зважаючи на
наведене та вимоги ч. З ст. 149
КЗпП України, адміністрація Закарпатського обласного клінічного онкологічного
диспансеру не мала достатніх підстав для застосування до відповідачки крайнього
заходу дисциплінарної відповідальності, звільнення з роботи.

Матеріали справи
не містять даних про те, що діями позивачки ОСОБА_1 заподіяна шкода чи інші негативні наслідки, разом з тим
матеріали справи підтверджують, що між ОСОБА_1
та адміністрацією Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру
склались напружені стосунки, тому оцінка діяльності відповідачки та врахування
ступеня тяжкості вчиненого нею проступку при виборі виду дисциплінарного
стягнення не можна визнати законними, об'єктивними і справедливими.

Судом першої
інстанції, зазначені обставини не враховані, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду першої інстанції і постановления нового рішення
про задоволення позову, а саме поновлення ОСОБА_1 на
посаді лікаря-ендоскоміста Закарпатського обласного клінічного онкологічного
диспансеру, та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка складає
суму 5 753 /п'ять
тисяч сімсот п'ятдесят/ грн.

Крім того,
відповідно до п. 2,4 ч.1
ст. 367 ЦПК
України, слід допустити негайне виконання рішення частині поновлення на посаді
та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 672 /шістсот
сімдесят дві / грн.

Керуючись ч. З
ст. 149, 235 КЗпП
України ст. 307, 309,
313, 314, 316, 317,367 ЦПК України, судова палата у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області

рішила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 22
грудня 2006 року
скасувати.

Позов   ОСОБА_1до   Закарпатського   обласного
клінічного онкологічного диспансеру задовольнити.

Поновити ОСОБА_1на посаду
лікаря-ендоскоміста Закарпатського обласного клінічного онкологічного
диспансеру.

Стягнути з
Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру заробітну плату за
час вимушеного прогулу в розмірі 5
753 /п'ять тисяч сімсот п'ятдесят/ грн., за вирахуванням податків та інших
обов'язкових платежів.

Допустити негайне
виконання рішення частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за
один місяць в розмірі 672
/шістсот сімдесят дві /
грн.

Рішення
проголошене в порядку ст.218, 317
ЦПК України, набирає законної сили з моменту його проголошення і відповідно
до ст. 326,327 ЦПК
України може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців.