Справа № 2-1484/06
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

22
січня 2007 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна
М.О.,

при секретарі                        Плісці
Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності
шляхом скасування реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

07
вересня 2006 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася
позивач із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на
підставі договору дарування належить квартира АДРЕСА_1. Раніше квартира
належала батькові позивача, якому вона залишилася у спадщину від чоловіка
відповідача. Після придбання квартири позивач дізналася про те, що в ній досі
зареєстрована відповідач. Зазначені обставини, на думку позивача, порушили її
законні права й явилися причиною звернення до суду з позовом про усунення
перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування реєстрації відповідача,
зобов'язання третьої особи виписати відповідача.

У
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним
чином, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» ІНФОРМАЦІЯ_1. У
справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище
обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст.
224, 225 ЦПК України.

Представник Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання
не з'явився, повідомлявся належним чином.

Вислухавши
пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

У
судовому засіданні було встановлено, що 02.07.2005 р. квартираАДРЕСА_1

АДРЕСА_1
належала чоловікові відповідача, ОСОБА_3 Квартира належала ОСОБА_3 на підставі
дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.06.2003 р.
Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради (а.с. 14).

14
липня 2003 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким спірну квартиру після смерті він
заповідав батькові позивача, ОСОБА_4. 02.07.2005 р. останній отримав свідоцтво
про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він став власником
квартири АДРЕСА_1. Свідоцтво було видане Восьмою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою та зареєстроване у реєстрі за № 2-2564 (а.с.а.с. 7 - 9,
14).

22
березня 2006 року ОСОБА_4 подарував квартиру позивачеві. Договір був
посвідчений Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та
зареєстроване у реєстрі за № 2-704 (а.с.а.с. 5, 6).

Теперішнього
часу окрім позивача у спірній квартирі зареєстрована відповідач, яка фактично в
ній не мешкає.

Вказані
вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом
України, Законом України від 07.02.1991 р. № 697-ХІІ «Про власність».

В
силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Аналогічні
положення законодавець включив і до Закону України «Про власність», відповідно
до ч. 2 ст. 48 якого власник вправі вимагати усунення будь-якого порушення
свого права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права
володіння.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідач теперішнього часу дійсно
зареєстрована у спірній квартирі.

Таким
чином, факт реєстрації відповідача у спірній квартирі сам по собі підтверджує
наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а її вимога
обґрунтована й підлягає задоволенню.

Вирішуючи
позовну вимогу в частині зобов'язання третьої особи виписати відповідача зі
спірної квартири, суд враховує наступні обставини.

Відповідно
до ст. 124 Конституції України до юрисдикції судів віднесені усі
правовідносини, які виникають у державі. Проте ця норма не може розглядатися як
така, що звільнює заінтересованих осіб від необхідності заздалегідь звертатися
за вирішенням відповідних питань до компетентного органа державної влади або
місцевого самоврядування.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається, що позивачеві було неправомірно
відмовлено третьою особою у задоволенні відповідних вимог, суд вважає за
необхідне вимогу позивача в цій частині залишити без задоволення.

Ураховуючи
викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 391 Цивільного кодексу
України, ст. 48 Закону України від 07.02.1991 р. № 697-ХІІ «Про власність»,
ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 88, 169, 208,
209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності, скасувавши реєстрацію ОСОБА_2 у
квартиріАДРЕСА_1.

У
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Головуючий
суддя: