У Х В А Л А  ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В., Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до відкритого
акціонерного товариства “Турбоатом”, відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова про стягнення одноразової
допомоги, судових витрат, страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника,
витрат на поховання та відшкодування моральної шкоди,                  за касаційними скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Фрунзенському районі м. Харкова (далі - Фонд соціального страхування)
на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2006 року та
рішення апеляційного суду Харківської області від 5 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2002 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Фонду соціального
страхування, відкритого акціонерного товариства “Турбоатом” про внесення змін
до акту форми П-4, стягнення одноразової грошової допомоги, щомісячних
страхових виплат у зв'язку з втратою професійної працездатності та
відшкодування шкоди завданої каліцтвом на підприємстві.

25 вересня 2003 року ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2003 року
провадження у справі в частині відшкодування шкоди завданої каліцтвом закрито у
зв'язку зі смертю позивача на підставі п. 8 ст. 227 ЦПК України (1963 року), а
в іншій частині провадження у справі зупинено до вступу у справу
правонаступників.

22 вересня 2004 року до участі у справі як правонаступники допущені члени
сім'ї позивача: дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2, які уточнили позовні вимоги та
просили стягнути: з Фонду соціального страхування на відшкодування шкоди,
завданої при житті ОСОБА_3 79 016, 63 грн., одноразове відшкодування сім'ї
покійного 58 365, 6 грн., одноразове відшкодування утриманцю ОСОБА_2 в розмірі
11 673, 12 грн., та щомісячно на утримання по 486, 38 грн., 2 410 грн. витрат на
поховання та з ВАТ “Турбоатом” 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди й з
обох відповідачів 500 грн. компенсації витрат на юридичну допомогу.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 червня 2006 року
провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 про внесення
змін в акт форми П-4, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою професійної
працездатності ОСОБА_3 закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 4 грудня 2006 року  позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з Фонду соціального страхування на користь позивачів
одноразову допомогу сім'ї у розмірі
18 624, 60 грн., на користь ОСОБА_2 одноразову допомогу особі, що
перебувала на утриманні, в розмірі 3 724, 92 грн., зобов'язано Фонд соціального
страхування  призначити ОСОБА_2 щомісячні
страхові виплати у зв'язку зі смертю годувальника в розмірі 155, 21 грн. з 27
липня 2005 року по 1 липня 2007 року, стягнуто витрати на поховання у розмірі 2
410 грн. та судові витрати.

У задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 5 березня 2007 року
рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру одноразової допомоги
сім'ї, одноразової допомоги особі, що перебувала на утриманні та розміру
щомісячних страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника. Стягнуто з Фонду
соціального страхування на користь позивачів одноразову допомогу сім'ї у
розмірі 33 712, 80 грн., на користь ОСОБА_2 одноразову допомогу як особі, що
перебувала на утриманні в розмірі 6 742, 56 грн., зобов'язано Фонд соціального
страхування призначити   ОСОБА_2
щомісячні страхові виплати у зв'язку зі смертю годувальника в розмірі 376, 66
грн. починаючи з 27 липня 2005 року з подальшим перерахунком по 30 червня 2007
року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Апеляційну
скаргу Фонду соціального страхування відхилено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 ставиться питання про скасування
судових рішень з підстав порушення норм матеріального та процесуального права в
частині розмірів сум страхових виплат та відмови у задоволенні вимог щодо
відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового рішення.

У касаційній скарзі Фонд соціального
страхування ставить питання про скасування судових рішень, посилаючись на
порушення норм матеріального й процесуального права, та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи рішення суди виходили з того, що ОСОБА_3 з 23 серпня 1979
року працював електрозварювачем 3, 4 та 5 розрядів на ВАТ “Турбоатом”.             В подальшому працював на цьому ж
підприємстві на посаді ЦЗЛ дефектоскопістом по УЗК 5, 6 розрядів. Згідно
висновків МСЕК з 8 серпня 2001 року йому було встановлено 35% втрати професійної
працездатності у зв'язку із професійним захворюванням,                  з 1 квітня 2002 року - 60 %,
а з 17 вересня 2003 року - 100 % та 1 група інвалідності у зв'язку з
професійним захворюванням. Згідно висновку МСЕК від 27 липня 2005 року
встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_3 із професійним захворюванням.

Змінюючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що
професійне захворювання у ОСОБА_3 почалось під час його роботи на посаді
електрозварювача 5 розряду, працюючи на якій він отримав ушкодження здоров'я,
тому розмір щомісячних страхових виплат має визначатись відповідно до
положень       ст. ст. 34, 40, 43 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” з розрахунку середньої заробітної плати електрозварювача 5
розряду за період роботи перед настанням страхового випадку з коригуванням на
коефіцієнт росту середнього заробітку, та що право ОСОБА_2 на щомісячні виплати
виникло з моменту дачі висновку МСЕК від 27 липня 2005 року  про причинний зв'язок смерті ОСОБА_3 із
професійним захворюванням.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і
доводи скарг його висновків не спростовують.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2006 року та
рішення апеляційного суду Харківської області від 5 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко    М.П. Пшонка