Справа №2-1739/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі                 Тростянчук
Т.В.,

з участю
позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача - представника Луцької міської ради -
Гармай І.Т.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визначення часток у
спільному майні та визнання права власності на спадкове майно, -

еста но вив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до Луцької міської ради про визначення часток у
спільному майні, а саме у квартирі за № АДРЕСА_1 в м. Луцьку, яка належить
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_1 являється
дочкою ОСОБА_3. Позивачі зазначили, що оскільки ОСОБА_3, один із співвласників
вказаного житла, помер ІНФОРМАЦІЯ_1., то на його 1/2 частку в квартирі
відкрилась спадщина. Спадкоємцем спадкового майна за законом є дочка
спадкодавця ОСОБА_1 Після смерті батька позивач ОСОБА_1 в передбачений законом
6-місячний термін звернулась до Першої Луцької нотаріальної контори з проханням
видати свідоцтво про право на спадщину, про що є підтвердження - витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.05.2006 року № 5114557. Проте коли
позивач ОСОБА_1 звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття
спадщини, нотаріус не видала свідоцтво про право на спадщину за законом,
оскільки не визначені частки співвласників спірного житла. Позивач ОСОБА_2 як
дружина померлого спадкодавця відмовилась від прийняття спадщини після смерті
чоловіка. Просили визнати, що співвласникам квартири за № АДРЕСА_1 в м. Луцьку,
кожному зокрема, на праві приватної власності належить ідеальна частка в
розмірі ½  частини квартири.

В судовому засіданні позивачі підтримавши позовні вимоги з підстав
зазначених в позові додатково пояснили, що в нотаріальній конторі відмовили
видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, що лишилось після смерті
ОСОБА_3., оскільки формально невизначені частки в приватизованій квартирі. При
житті спадкодавця ніколи не виникало спору, щодо часток квартири, що є спільній
сумісній власності. Позивачі просили задовольнити позовні вимоги.

Представник Луцької міської ради Гармай І.Т. в судовому засіданні пояснила,
що не має заперечень щодо задоволення позовних вимог, якщо у співвласників
квартири не виникало ніякого спору.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи справи, суд прийшов до
висновку про підставність заявленого позову.

Судом встановлено, що квартира за № АДРЕСА_1 в місті Луцьку належить на
праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, даний факт підтверджено
копією свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994р. № 6570, копіями
будинкової книги на вказане житло, даний факт знайшов підтвердження і в
поясненнях позивача.

Законом України
"Про приватизацію державного
житлового фонду"
від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ не визначено умов, за яких один із
членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі.
Частки в жилому приміщенні кожного з повнолітніх членів сім'ї, яким передається
у власність займана квартира (будинок), є рівними.

Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю
між ними або законом. Спору щодо часток співвласників у вказаних осіб не
виникало.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало на праві приватної власності по ½  частки квартири за № АДРЕСА_1 в місті Луцьку.

Оскільки, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтва про смерть (а.с.
10), то спадщина відкрилась на ½  частину
вищевказаної квартири, яка належала йому на праві власності.

Згідно ст. 12 ч.2 Закону України "Про власність"
громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів
у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті
ОСОБА_3. його дружина, та дочка, що на час смерті проживали разом з ним,
являлися спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців не було.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 являється дружиною ОСОБА_3,
згідно копії свідоцтва про одруження (а.с.15), та ОСОБА_1 являється дочкою
ОСОБА_3, згідно копії свідоцтва про народження (а.с.15) та копії свідоцтва про
укладення шлюбу (а.с.16).

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини,
вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців,
встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ст.. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом може
відмовитись від прийняття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини
подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач ОСОБА_2
заявила про відмову від прийняття спадщини до Першої Луцької нотаріальної
контори.

Позивач ОСОБА_1 в передбачений законом 6-місячний термін звернулась до
Першої Луцької нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на
спадщину, про що є підтвердження - витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі
від 25.05.2006 року № 5114557.

Оскільки, згідно ч.2 ст. 1275 Цивільного кодексу України, якщо від
прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка
має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти,
переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між
ними порівну, суд прийшов до висновку, що спадкоємцю ОСОБА_1 належить 1А частки
квартири.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити частки співвласників
в спільній сумісній власності, та визнати право власності в порядку спадкування
за законом після смерті батька частки квартири за № АДРЕСА_1 в місті Луцьку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 130, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.48 п.З
Закону України "Про власність", ст.ст. 16, 370, 1217, 1222, 1226,
1261, 1267-1270, 1273, 1275, 1296 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визначити,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кожному зокрема, належить на праві приватної власності
по 1А частки квартири за № АДРЕСА_1 в місті Луцьку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за
законом, яке відкрилось після смерті батька - ОСОБА_3, а саме: на Уг частину
квартири за № АДРЕСА_1 в місті Луцьку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з дня
його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.