Справа №2-3398/07
РІШЕННЯ

Іменем  України

«05» березня 2007 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Варнавська В.І.,

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2. з вимогою про
розірвання шлюбу на підставі того, що сторони з серпня 2006 року не підтримують
шлюбних відносин. Як причину розпаду сім'ї позивачка вказує на той факт, що за
період спільного проживання між сторонами часто виникали сварки та суперечки з
різних причин, має місце неповага, взаємна недовіра, несумісність характерів,
що призвело до втрати любові і взаємоповаги.

Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги позивачки визнав,
визнав обґрунтованою вимогу про розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову при проведенні
попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 березня
2005 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис
№ 185. Від цього шлюбу є малолітня дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб у сторін
є першим.

Сімейні відносини фактично припинені з серпня 2006 року, сторони подружні
відносини не підтримують, спільне господарство між ними не ведеться. Основною
причиною припинення сімейних відносин є те, що за період спільного проживання
між сторонами часто виникали сварки та суперечки з різних причин, має місце
неповага, взаємна недовіра, несумісність характерів, що призвело до втрати
любові і взаємоповаги. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим,
що відновлення сім'ї є неможливим, позивачка має намір створити іншу сім'ю,
через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин
розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та
збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також
інтересам неповнолітньої дитини. Спору між сторонами щодо місця проживання
дитини не встановлено, тому суд, враховуючи інтереси дитини, вважає можливим
визначити місце її проживання з матір'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне
проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з
них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова
сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд
задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу.

Видатки по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання
шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,15, 104, 105, 110, 112, 180
Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 88, ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174, ст. ст.
213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований першим відділом реєстрації
актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 12
березня 2005 року, актовий запис № 185, розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 державне
мито у розмірі 17 гривень, ОСОБА_1 - від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.