Справа № 22-1312007 рік                                      Головуючий
Категорія 21                                                                           Суддя-доповідач
УХВАЛА

Іменем України

8
лютого 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької
області в складі:

головуючого   Ігнатолі Т.Г. суддів
Козлова О.М., Кочегарової Л.М. при секретарі Лепеха А.С. розглянувши   у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу   за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства „Донецька залізниця" (далі ДП  „Донецька залізниця")  про
відшкодування  матеріальної і  моральної шкоди  за апеляційною  скаргою
відповідача на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від
листопада 2006 року,

встановила:

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 23 листопада

2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково. Стягнуто з ДП „Донецька

залізниця" на користь ОСОБА_1. у відшкодування матеріальної шкоди 1 045 грн.52

коп., у відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн.
Стягнуто з Донецької залізниці

судовий збір на користь держави 59
грн.50 коп. і витрати на інформаційно-технічне

забезпечення розгляду справи 30
грн.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення скасувати і в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Самохвалова СВ., який доводи
скарги підтримав, заперечення позивачки, яка просила відмовити у задоволенні
скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що 13 березня 2006 року о 10.00 год. в результаті
обрушення плитки зі стіни їдальні, розташованої на площі біля залізничного
вокзалу, ОСОБА_1., яка проходила поруч з цим приміщенням, отримала тілесні
ушкодження у вигляді перелому фаланги 2-го
пальця правої руки, ушибу
та рубленої рани тім'яної області голови, струсу головного мозку, чисельних
саден тіла. 3 13 березня 2006 року до З квітня
2006 року
позивачка знаходилася на стаціонарному лікуванні, а потім продовжила лікування
амбулаторно. У зв"язку з лікуванням позивачка несла витрати на придбання
лікарських засобів.

Ці
обставини    підтверджуються   актом від
13 березня 2006 року, з якого
вбачається, що факт травмування ОСОБА_1. підтвердили свідки, довідкою лікарні

-2-

від 20 березня 2006 року, випискою з
історії хвороби, відповідними квитанціями і чеками про витрати на придбання
ліків, листком непрацездатності потерпілої, матеріалами про відмову у порушенні
кримінальної справи.

З довідки БТІ вбачається, що будівля їдальні з 1973 року знаходиться
на балансі вагонного депо Маріуполь, що є структурним підрозділом ДП „Донецька
залізниця" і тому висновок суду про те, що підприємство повинно нести
відповідальність за шкоду заподіяну позивачці є законним і обгрунтованим.

Згідно ст. 1166
ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. ЦІ 67
ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

1 Відповідач не
надав суду доказів того, що ОСОБА_1. заподіяна шкода не

з вини ДП „Донецька
залізниця".

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно,
всебічно і

об"єктивно встановив обставини справи та відповідні
їм правовідносини, поясненням

сторін, наданим і безпосередньо дослідженим у судовому
засіданні доказам дав належну

оцінку, правильно застосував матеріальний закон і прийшов
до обґрунтованого висновку,

що з вини відповідача, ОСОБА_1. заподіяна матеріальна і
моральна шкода, яка

підлягає
частковому відшкодуванню.

Рішення суду в частині визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди
в сумі 1 045 грн.52
коп. відповідає обставинам справи та наданим позивачкою письмовим доказам.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач послався на те, що підстав для
відшкодування ОСОБА_1. моральної шкоди немає. Однак з цими доводами погодитися
не можна, оскільки
вони є необгрунтованими.

Згідно з положеннями ст.23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно
від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1. про відшкодування моральної шкоди, суд першої
інстанції врахував, як вимоги закону так і відповідні обґрунтуванням позивачкою
своїх моральних страждань.

-3-

Розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом, відповідає
обставинам справи, характеру моральних страждань позивачки, ступеню вини
заподіювача шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підприємство не
може нести відповідальність перед позивачкою через неналежне виконання умов
договору Донецьким експертно -
технічним центром щодо обстеження приміщення їдальні є неспроможними,
оскільки на характер правовідносин між сторонами по справі ці обставини не
впливають.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної
скарги відповідача про неправильне визначення судом розміру витрат, які
підлягають стягненню з ДП "Донецька залізниця" на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи, оскільки розглядалася справа про спір майнового
характеру.

Рішення  суду; відповідає  положенням
ст. 1167,1168   ЦК  України,  вимогам

ст.ст. 10,60,213,214 ЦПК України і
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну
скаргу  Державного підприємства „Донецька
залізниця" відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 23 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.