У Х В А Л А

Іменем  України

7 грудня 2007 року                                                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                Барсукової
В.М.,

Берднік
І.С.,

Косенка
В.Й.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, третя особа - Київське міське управління юстиції, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності в порядку
спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1в особі ОСОБА_3на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного
суду         м. Києва від 10 квітня 2007
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1. звернулася в суд з
указаним позовом.

Зазначала, що її дочці, ОСОБА_1., належала однокімнатна
квартира № АДРЕСА_1. 17 червня 2005
року ОСОБА_1.
померла при нез'ясованих обставинах. У шестимісячний строк позивачка звернулася
до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте дізналася, що     24 червня 1998 року від імені ОСОБА_1. було
видано доручення на ім'я     ОСОБА_4. про
право розпорядження майном останньої. 14 липня 1998 року      ОСОБА_4. від імені ОСОБА_1. було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1.
продала, а ОСОБА_2купила спірну квартиру.

Також позивачка вказувала, що, на її думку, договір
купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1було  укладено  шляхом
обману,

так
як ОСОБА_1. ніколи
не бажала продавати квартиру та не знала про існування договору
купівлі-продажу.

Посилаючись на те, що укладення договору купівлі-продажу
належної ОСОБА_1. квартири порушує її права, як спадкоємця першої
черги,      ОСОБА_1. просила позов
задовольнити, на підставі ст. ст. 215, 216, 230 ЦК України визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири №
АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2006 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2007 року,
позов ОСОБА_1. залишено без задоволення.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1. в особі ОСОБА_3., посилаючись на порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить рішення Печерського районного суду м. Києва від
17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2007
року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1. задовольнити.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня
2006 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2007 року постановлені
з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для їх
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 332, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1в особі ОСОБА_3відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня
2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                       В.М. Барсукова

І.С. Берднік

В.Й. Косенко