справа
№ 2-1645/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 листопада 2007 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в складі судді             Хобор Р.Б.,

при секретарі             Тимків В.Ю.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ ПІК „Стрийжитлобуд” про стягнення
заробітної плати,  -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся з позовною заявою, та уточнивши позовні вимоги просить
суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування позивачу середнього заробітку
за весь час затримки в сумі 53840,67, сплатити з цієї суми податки та провести
усі необхідні відрахування, та стягнути з відповідача на користь позивача
заборговану заробітну плату за квітень - травень 2004 року з урахуванням
індексу інфляції та середній заробіток за весь час затримки, а саме за період з
травня 2004 року до лютого 2007 року включно, з врахуванням сум, які вже
сплачені відповідачем позивачу через органи ДВС.

17 вересня 2003р.,
позивача згідно наказу № 1, було призначено директором ТзОВ “Стрийжитлобуд” на підставі
протоколу зборів засновників № 1 від 16.09.2003. До грудня місяця позивач з власної волі працював безкоштовно, а з грудня
місяця 2003 року, будучи директором почав нараховувати та виплачувати собі заробітну плату в сумі 2000
грн. Жодних обмежень, в тому
числі і щодо розміру заробітної плати директора підприємства засновниками встановлено не було. 10.05.04 позивача, згідно наказу № 3,
було звільнено з посади директора ТОВ “ПІК
“Стрийжитлобуд” на підставі протоколу зборів засновників № 3 від 10.05.04 проте
заробітну плату за квітень та 10 днів травня 2004 року позивачу не виплачено і
до цього часу, чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України згідно якої при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в
день звільнення. Слід
зазначити, що кошти на отримання моєї заробітної плати за квітень, ТОВ ПІК “Стрийжитлобуд” з банку новим
директором були отримані, з них було здійснено всі відрахування, але позивачу виплачені не були.
Позивач неодноразово звертався
до відповідача з вимогою сплатити належну йому заробітну плату, проте відповідач до цього часу цього
не зробив і з слів директора підприємства робити це не збирається. Вимоги  позивача щодо надання довідки про нараховану
але не виплачену заробітну плату також
відповідачем були проігноровані.

20.04.06 позивач
звернувся в прокуратуру м. Стрия, з приводу нарахування та виплати йому
заробітної плати. 23.05.06, прокуратура м. Стрий, надала йому офіційну
відповідь за № 08/1059 від 19.05.2006р., в якій зазначено,
що проведено перевірку Стрийським міським
управлінням праці та соціального захисту населення за № 771/022 від 17.05.06, якою, встановлено, що заробітну плату за
квітень 2004 року, він нібито отримав,
та внесено припис щодо донарахування заробітної плати за робочі дні в
травні 2004 року, компенсації за невикористану відпустку та індексації заробітної плати. Таким чином ТзОВ ПІК
“Стрийжитлобуд” зобов'язане виплатити позивачу крім заробітної плати за квітень
2004 року також його середній заробіток за весь час затримки, що становить
53840,67 грн. Крім того, відповідач зобов'язаний компенсувати позивачу втрату
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, так як така затримка
тривала понад один місяць сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить
3711,41. Враховуючи те, що частину коштів відповідач вже сплатив позивачу через
органи ДВС.

В
судовому засіданні позивач підтвердив вищенаведені обставини, та просить позов задоволити.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і
місце судового розгляду. Про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши зібрані докази
суд, вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що позивач працював директором ТзОВ “Стрийжитлобуд” з 17.09.03 з
посадовим окладом 2000 грн. 10.05.04 позивача звільнено з посади директора, Але
розрахунку з ним не проведено і не виплачено заробітну плату за квітень  та травень (до часу звільнення) 2004 року.

Як
вбачається з довідки ТзОВ “Стрийжитлобуд” за період з 01.12.03 по 31.04.04
середня заробітна плата позивача становила 1600 грн. Згідно із платіжною
відомістю № 2 за квітень 2004 року позивач повинен був отримати заробітну плату
в сумі 1687,80 грн.

Перевіркою
управління праці та соціального захисту населення проведеною на вимогу
прокуратури м. Стрия встановлено, що з вересня 2003 по листопад 2003 року
включно та в лютому 2004 року заробітна плата позивачу не нараховувалась. За
грудень 2003 року, січень, березень та квітень 2004 року позивачу була
нарахована заробітна плата 2000 грн. за кожен місяць, що стверджується листом  управління праці та соціального захисту
населення № 773/02.2 від 17.05.06.

Ст. 116
КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день
звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми
мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

За
квітень 2004 року заробітна плата позивача становила 2000,00 грн., а за травень
2004 року до дня звільнення розраховується наступним чином: 2000,00 : 17 х  3 = 352,95 грн., де - 2000,00 грн. -
заробітна плата, 17 - кількість робочих днів в травні 2004 року, 3 - кількість
днів відпрацьованих позивачем з 01.05.04 до 10.05.04.

Таким
чином, при звільненні відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу заробітну
плату виходячи з нарахованих 2352,95 грн.

Крім
того, при звільненні відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу компенсацію
за невикористану відпустку.

Компенсація
за невикористану відпустку розраховується виходячи із середньої заробітної
плати, яка обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної
плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.95 п. 2 якої передбачено, що
працівникові, який пропрацював на підприємстві,
в  установі, організації  менше
року,  середня  заробітна
плата  обчислюється виходячи з виплат
за фактичний час роботи,  тобто з
першого  числа місяця після оформлення на
роботу до першого числа місяця, в якому надається  відпустка або виплачується компенсація за
невикористану

відпустку.

Позивач
працював з 17.09.03 по 10.05.04, тому середня заробітна плата розраховується з
01.10.03 по 01.05.04, а звідси компенсація за невикористану відпустку
обчислюється наступним чином: 8000,00 : 213 х 16 = 600,96 грн., де 8000,00 -
заробітна плата з 01.10.03 по 01.05.04, враховуючи те, що в жовтні, листопаді
2003 року та лютому 2004 року заробітна плата позивачеві не виплачувалась; 213
- кількість днів з 01.10.03 по 01.05.04.; 16 - кількість днів невикористаної
відпустки (по 2 дні за кожен місяць роботи), виходячи з мінімальної тривалості
щорічної відпустки, передбаченої законодавством, а саме 24 дні.

Таким
чином, при звільненні відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу  2352,95 грн. заробітної плати та 600,96 грн.
компенсації за невикористану відпустку, що в сумі дорівнює 2953,91 грн.

Враховуючи
те, що позивач просить суд стягнути 2730,99 грн., які відповідач зобов'язаний
був сплатити позивачу при звільненні, суд приходить до висновку, що позовні
вимоги в цій частині слід задоволити в межах заявленої позивачем суми.

Ст. 117
КЗпП України передбачено, що в разі невиплати
з  вини  власника
або  уповноваженого  ним органу належних звільненому працівникові
сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при  відсутності
спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки  по
день  фактичного розрахунку.

Як
вбачається з листа ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції від
24.10.07 відповідачем сплачено на користь позивача 06.03.07 21946,34 грн. Таким
чином, суд приходить до висновку, що фактичний розрахунок з позивачем було
проведено 06.03.07, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача
середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з
11.05.04 по 06.03.07.

Згідно
з п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9
“Про практику розгляду судами трудових спорів”
у  випадках  стягнення
на  користь   працівника
середнього заробітку  за затримку
розрахунку  він  визначається
за  загальними правилами
обчислення середнього  заробітку,  виходячи
з  заробітку за останні два
календарні  місяці  роботи.
При  цьому  враховуються положення   Порядку
обчислення   середньої   заробітної
плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  8
лютого 1995 року N 100, яким передбачено, що середньомісячна  заробітна плата обчислюється виходячи з
виплат за останні  2  календарні
місяці  роботи, що передують
події, з якою пов'язана  відповідна  виплата.

Протягом
березня та квітня 2004 року заробітна плата позивача становила по 2000 грн. на
місяць. Таким чином середній заробіток позивача при визначенні розміру виплати
за затримку розрахунку при звільненні становить 2000 грн. Затримка розрахунку
тривала з 11 по 31 травня 2004 року, 7 місяців 2004 року, по 12 місяців 2005 та
2006 року, 2 місяці 2007 року та з 01.03.07 по 06.03.07. З огляду на це розмір
виплати розраховується наступним чином: за травень 2004 року - 2000,00 : 17 х
14 = 1647,10 грн.  (де 2000,00 грн. -
середня заробітна плата, 17 - кількість робочих днів в травні 2004 року, 14 -
кількість робочих днів з 11 по 31 травня 2004 року) та з червня 2004 по лютий
2007 року - 2000,00 х 31 = 62000,00 грн. (де
2000,00 грн. - середня заробітна плата, 31 - кількість місяців).
Позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за березень 2007 року
позивач не ставить, а тому суд не знаходить підстав для його обчислення та
стягнення.

Отже, в
загальному розмір виплати за затримку розрахунку при звільненні становить
1647,10 + 62000,00 = 63647,10 грн.

Враховуючи
те, що позивач вважає, що за затримку розрахунку при звільненні відповідач
зобов'язаний йому відшкодувати 53840,67, з відповідача слід стягнути в межах
позовних вимог саме цю суму.

Відповідно
до ст.ст. 1, 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” підприємства, установи,
організації всіх форм власності  та  господарювання  здійснюють
компенсацію  громадянам втрати
частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, а саме
у  разі затримки на один і більше
календарних місяців виплати доходів,
нарахованих громадянам.

Порядком
проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ від 21.02.01 № 159
(п. 4) передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого,
але невиплаченого  грошового  доходу
за  відповідний  місяць
(після утримання  податків  і
обов'язкових  платежів) і приросту
індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для  визначення
суми компенсації, поділений на 100.

Зведений
індекс інфляції за період з травня 2004 року по грудень 2004 року становить
109,22%, за 2005 рік - 110,3%, за 2006 рік - 111,6%, за січень - лютий 2007
року - 101,1%. Отже, зведений індекс інфляції за період з травня 2004 року по
березень 2007 року становить 135,9%.

Оскільки
позивач вважає, що індексації підлягає сума боргу 2730,99, суд приходить до
висновку, що з відповідача слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу
інфляції в межах позовних вимог, а саме 2730,99 х 135,9 : 100 = 3711,41 грн.

Таким
чином відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу 3711,41 + 63647,10 =
67358,51 грн. Однак суд приходить до висновку, що позов слід задоволити в межах
заявлених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь відповідача
53840,67 грн. за затримку розрахунку при звільненні та 3711,41 грн.
заборгованої зарплати   з урахуванням
індексу інфляції, що в сумі дорівнює 57552,08 грн.

З
огляду на те, що сума 57552,08 грн., що підлягає стягненню з відповідача
вказана з урахуванням обов'язкових платежів, відповідача слід зобов'язати
здійснити обов'язкові платежі із суми зазначеної позивачем в межах позовних
вимог 53840,67 грн.

Суд не
приймає до уваги пояснення відповідача про те, що позивач безпідставно
встановив, нараховував собі та отримував заробітну плату, працюючи на посаді
директора ТзОВ ПІК “Стрийжитлобуд”, оскільки протягом строку позовної давності
з часу звільнення позивача, відповідач до суду з позовом про стягнення з
позивача зайвовиплачених коштів не звертався.

Враховуючи
те, що станом на 06.03.07 відповідачем сплачено на користь позивача 21946,34
грн. розмір стягнення з відповідача на користь позивача слід зменшити на цю
суму та стягнути 35605,74 грн.

Судові
витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 215, 367 ЦПК України,
ст.ст. 116, 117 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Зобов'язати ТзОВ „Проектно - інвестиційна компанія
„Стрийжитлобуд” нарахувати  ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі  53840,67 грн. та провести усі обов'язкові
платежі з цієї суми.

Стягнути з ТзОВ „Проектно - інвестиційна компанія „Стрийжитлобуд” на
користь ОСОБА_1  35605,74 (тридцять п'ять
тисяч шістсот п'ять гривень 74 копійки), заборгованої зарплати з урахуванням
індексу інфляції, та середнього заробітку за затримку розрахунку при
звільненні.

Стягнути з ТзОВ ПІК “Стрийжитлобуд” 356,05 грн. судового збору
на користь держави та 30,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи на користь територіального управління ДСА у Львівській області.

Допустити
негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати в сумі
2000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської
області шляхом подання через Стрийський міськрайонний суд Львівської області
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення,
та  апеляційної скарги - протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.

Суддя                                                                                               Р.
Хобор