РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 березня
2007р.                                                                                                    м.Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого:                  Градовського Ю.

суддів:                             Артеменко І.А.

Суворова В.О.

при секретарі:                   Велич О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за апеляційною скаргою голови Новобілярської селищної ради Комінтернівського
району Одеської області та ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 14 березня 2006р. по
справі за позовом ОСОБА_2 до Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_1 про відміну рішення Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області в частині затвердження ОСОБА_1 на
отримання ордеру на жилу площу, визнання права
власності на домоволодіння і виселення ОСОБА_1 зі
всіма особами, які проживають з нею із займаної будівлі будинку без
надання їм іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді
2002р. ОСОБА_2. звернулась в суд із позовом до Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської області та ОСОБА_1. про скасування рішення Новобілярської селищної ради №15 від 12.02.2002р. „Про затвердження громадян на отримання ордерів", в
частині затвердження рішення на отримання ОСОБА_1. ордеру на жилу
площу за адресою: Одеська область, Комінтернівський
район, смт.Н.-Біляри, АДРЕСА_1, визнання за ОСОБА_2. права власності на будівлю, яка розташована за вказаною адресою і виселення
з цієї будівлі ОСОБА_1. зі всіма особами,
які проживають разом з нею, без надання їм іншого жилого
приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що у
жовтні 1991р. вона купила у Одеського
припортового заводу для розбирання на будівельні матеріали житловий будинок, розташований за адресою смт.Н.-Біляри,АДРЕСА_1, який підлягав знесенню. Протягом тривалого часу у
Новобілярській

Справа №22ц-131/07                                                                                                Категорія ЦП:30

Головуючий у інстанції: Громік Р.Д.
Доповідач: Градовський Ю.М.

2

селищній раді
її відмовляли у оформленні необхідних документів на будинок. У подальшому без попередження та у відсутність позивачки,
Новобілярською селищною радою була незаконно вселена в даний будинок ОСОБА_1.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 березня 2006р.
позов задоволений.

Визнано за ОСОБА_2. право власності на будівлю дому, який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт.
Н.-Біляри, АДРЕСА_1.

Скасувало рішення Новобілярської селищної ради № 15 від 12.02.2002 року у частині про затвердження відповідачки ОСОБА_1. у списку
громадян на отримання ордеру №93 на отримання житла за
адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт.Н.-Біляри,
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_1. і всіх проживаючих з нею осіб з дому за адресою: Одеська
область, Комінтернівський район, смт. Н.-Біляри, АДРЕСА_1 без надання
їм іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі голова Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області та ОСОБА_1. просять рішення суду
скасувати, прийняти по справі нове рішення про відмову у позові, посилаючись на
порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши
законність та обгрунтованність рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія судців дійшла до висновку про задоволення скарги,
скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення про відмову
у позові, з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_2. придбала у Одеського
припортового заводу (далі ОПЗ) будівельні матеріали під розібрання житлового
будинку по АДРЕСА_1 в смт.Нові-Біляри. Розхідна накладна, надана до
матеріалів справи підтверджує, що позивачка
дійсно сплатила гроші у рзомірі 125грн.79к. (а.с.8,9) за будівельні матеріали. Враховуючи, що зазначені
будівельні матеріали є фактично житловий
будинок, який підлягав зносу, ОСОБА_2. вважала, що вона є власником не будівельних матеріалів, а житлового будинку.
Однак, не дивлячись на зазначені документи,
Ново-Білярська селищна рада прийняла рішення №15 від 12 лютого 2002р. про затвердження ОСОБА_1. у списку на отримання ордеру
на спірну будівлю, та видала ордер
на вселення її. Враховуючи, що ОСОБА_2. є власником житлового будинку, рішенням селищної ради та видачею ордеру іншій
особі порушуються її права на житло, суд
першої інстанції вважав необхідним позовні вимоги задовольнити.

Між тим з таким висновком суду не може погодитись судова колегія, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи,
суд першої інстанції не правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, судова колегія відповідно до
п.п.3,4 ст.309ЦПК України рішення суду скасовує, приймає по
справі нове рішення про відмову позові, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено,
що відповідно до розходної накладної від 16 жовтня 1991р. (а.с.8) та прибуткового ордеру №1881 від 20 жовтня 1991р.
(а.с.9) ОСОБА_2. придбала будівельні матеріали, а
саме: камінь, лісоматеріали, шифер, сплативши гроші у розмір 125грн.79к. Факт придбання будівельних матеріалів від
знесенного будинку підтвердив у своєму листі
№1680 від 5.01.02р. (а.с.29) Одеський припортовий завод, повідомивши додатково, що первинні документи щодо продажу
будівельних матеріалів не збереглися, у звязку
з закінченням строків збереження.

3

ОСОБА_2. вважає, що вона придбала взагалі житловий будинок, а тому це є її власністю.

Вирішуючи позовні вимоги, судова колегія вважає, що зазначені спірні правовідносини виникли у 1991р., коли позивачка придбала
будівельні матеріали, а тому вважає необхідним керуватися Цивільним Кодексом
України (в редакції 1963р.).

Так, за
правилами ст.128ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.227ЦК України (в редакції 1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2. надала документи, які підтверджують факт придбання не житлового будинку, а будівельних
матеріалів, які до часу подачі
позовної заяви вона не прийняла. Договору купівлі-продажу житлового будинку
не укладала, нотаріально не посвідчила.

Дійшовши висновку про те, що позивачка придбала не будівельні матеріали, а фактично житловий будинок, суд першої інстанції не дав
належної оцінки наданим доказам, та помилково застосував ту
норму закону, яка не підлягає застосуванню.

А тому, судова колегія вважає, що з придбанням будівельних матеріалів
ОСОБА_2, не набула права власності на
житловий будинок за адресою: Одеська область, Комінтернівський
район, смт. Н.-Біляри, АДРЕСА_1.

За правилами ст.58ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної
в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення. Ордер можу бути видано лише на вільне
жиле приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний жилий будинок перебував на
території Новобілярської селищної ради, відповідно до акту від 15.04.2000р.
(а.с.112) був вільний.

Рішенням Новобілярської селищної ради від 18 липня 2001р. (а.с.115) ОСОБА_1.
поставлено на чергу на отримання житла.

Рішенням Новобілярської селищної ради №12 від 12 лютого 2002р. (а.с.117) вирішено видати ОСОБА_1. ордер на житлову площу, будинок
№8 по вул..Одеській в смт.Нові-Біляри Комінтернівського району Одеської
області.

Ордер виданий відповідно до вимог житлового Кодексу України, ОСОБА_1.
правомірно вселилась на житлову площу, а тому прийнявши рішення про виселення
її з житлового будинку, суд першої інстанції належної
оцінки вказаним доказам не дав, дійшов помилкового висновку про те,
що права ОСОБА_2. порушенні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду не можливо вважати законним та обгрунтованним, оскільки воно
прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому воно підлягає скасуванню.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2. необгрунтованні, судова колегія вважає, що
підстав для їх задоволення не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.309,315ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу голови Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області та ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 14 березня 2006р. скасувати.

4

В позові ОСОБА_2 до Новобілярської
селищної ради Комінтернівського району
Одеської області, ОСОБА_1 про скасування рішення Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської
області в частині затвердження
ОСОБА_1 на отримання ордеру на жилу площу, визнання права власності на домоволодіння і виселення ОСОБА_1 зі всіма особами, які проживають з нею із займаної будівлі
будинку без надання їм іншого житлового приміщення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
з моменту проголошення, однак може бути оскарженим у
касаційному порядку до Верховного Суду України, протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.