Справа № 80/07
районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого -                                                             судді Єфімік О.О.
при секретарях                                                           Карякіній
Ю.М., Прихненко Г.Д.,
за участю позивача                            ОСОБА_1,
відповідача                    ОСОБА_14
адвоката                        ОСОБА_6
третіх осіб                       ОСОБА_7, ОСОБА_8,
представника третьої особи        ОСОБА_9,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі
Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, треті
особи - Четверта маріупольська державна нотаріальна контора,ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про визнання заповітів недійсними,
із зазначеним позовом про визнання недійсними заповітів, складених за життя
ОСОБА_10 і посвідчених Четвертою маріупольською державною нотаріальною
конторою  31 березня 1993року на імґя
ОСОБА_11, 07 червня 2003року - на імґяОСОБА_3, 23 лютого 2005року на імґя ОСОБА_2.
мотивувала тим, що її  рідна тітка
ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року, і після смерті якої залишилось спадкове
майно у вигляді жилого будинкуАДРЕСА_1 за життя склала  декілька заповітів, які вважає  суд повинен
визнати недійсними, оскільки за станом свого здоровґ я-  вона  хворіла
на церебросклероз важкого ступеню із порушенням мозкового кровообігу, не могла
керувати своїми діями у момент складання заповітів.
В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним в
позові,  і пояснила, що є єдиною
спадкоємицею після смерті ОСОБА_10, звернулась до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, де дізналася про складені  тіткою заповіти. Вважає, що їх треба визнати
недійсними, оскільки остання з 2002року
страждала на глибокий церебросклероз
важкого ступеню із порушенням мозкового кровообігу, розлад психіки.
Позивач  звертала увагу суду  на
неадекватність поведінки
ОСОБА_10, яка неодноразово складала заповіти, обіцяла різним людям
відчуження  належного їй будинку,  не вживалась із квартирантами тощо( а.с.45).
Представник позивача
ОСОБА_13 в суді підтримав позовні вимоги
ОСОБА_1 і її доводи в судовому засіданні. Вважає, що складені ОСОБА_10
заповіти повинні  судом  бути визнані
недійсними, оскільки остання за станом свого здоровґя не могла виразити
свого волевиявлення  при складанні
суду пояснила, що в задоволенні позову
ОСОБА_1 має бути відмовлено, оскільки проживаючи  у ОСОБА_10 з 2000року без укладання договору  житлового найму,  вона знала про те, що  остання
тяжко  хворіла, але весь час
перебувала у здоровому розумі, вона постійно вела в своєму блокноті якісь
записи і ніщо не  свідчило про
неадекватність її поведінки( а.с.50).
ОСОБА_7  пояснила суду, що є
племінницею         ОСОБА_10, яка з 1991 року стала хворіти,
скаржилась на сильний головний біль з втратою свідомості. В 1993році почувалась
погано і склала заповіт на ОСОБА_11, після його смерті  в 2000році
подарувала  свій  будинок ОСОБА_15. В 2002році та померла
і  ОСОБА_10 склала заповіт на ОСОБА_3
Потім анулювала і цей заповіт, прийняла на квартиру ОСОБА_2, і за 10 місяців до
своєї смерті на її користь склала останній заповіт. Таку поведінку пояснює  тим, що ОСОБА_10 боялася жити одна, вона не
могла довго тримати квартирантів, була непостійною в своїх діях. ЗОСОБА_1 у
покійної були добрі родинні стосунки( а.с.139-144).
Аналогічні пояснення
ОСОБА_8 в суді, яка вважає, що заповіт на імґя
ОСОБА_2 складений ОСОБА_10 під тиском ( а.с.156- 157).
Представник  Четвертої маріупольської державної
нотаріальної контори     ОСОБА_9 позов не
визнала і  суду пояснила, що на момент
укладення заповіту  перевіряла дієздатність  ОСОБА_10, та
все розуміла, була при розумі (а.с.155-156).
Свідок  ОСОБА_3 суду пояснила, що з ОСОБА_10 знайома
протягом 25 років, вона була неординарною особою. В 2002році вона поскаржилась
на те, що перенесла інсульт, що люди, яким вона подарувала  свій будинок погано до неї ставляться, потім
запропонувала перевезти жити до неї
матір, тому в будинку  було
зроблено  дорогий ремонт. ОСОБА_10
страждала у свої 84 роки склерозом, важко хворіла. В 2005році  ближче до весни вразили злість і агресія
ОСОБА_10, якісь зміни в особистості, яких раніше не було. Вважає, що записи в
блокнотах  та  вела через склероз    ( а.с.88-93).
Свідок  ОСОБА_16 в суді пояснила, що останні 3 роки
ОСОБА_10 як людина похилого віку заговорювалась, забувала,  про що говорить( а.с.105).
свідчить суду про добрі родинні стосунки ОСОБА_10 із своєю племінницеюОСОБА_1,
якій збиралась залишите  спадщину,
останні три роки  ОСОБА_10 почувала себе
дуже погано, в телефонній розмові забувалась,
бувало- стоїть розмовляє, а  потім
розвертається і уходить, склалася  така
думка, що вона хвора на голову( а.с.106-108).
Свідок ОСОБА_18  в судовому засіданні пояснив, що є онуком
померлої ОСОБА_10, яка в останні роки свого життя часто міняла свою думку,
обіцяла свій будинок ОСОБА_19, та-
переїхала із своїм майном і родиною до Маріуполя, а ОСОБА_10 передумала,  склала заповіт на ОСОБА_3, потім розізлилась
на неї. Крім того, вона скаржилась на своє здоровґя, казала, що забувається,
він вважає, що у ОСОБА_10 не все гаразд було із головою ( а.с.108-110).
пояснила суду, що восени 2000року на прохання         ОСОБА_10  переїхати до неї, погодилися, в селі продали
свій будинок, звільнилися із чоловіком з роботи, переїхали до Маріуполя, а
ОСОБА_10 несподівано передумала. Останні роки вона була в повному негаразді,
дуже нервувала, страждала на психічний розлад( а.с.111-113).
повідомила суд про те, що є донькою позивачки і їй відомо, що в останні роки
свого життя ОСОБА_10 забувалась, часто хворіла, вела записи, щоб нічого не
В тому ж судовому
засіданні свідокОСОБА_21 пояснила, що до складання першого заповіту ОСОБА_10,
її  сусідка, перенесла мікроінсульт,  відзначає невелику втрату памґяті у неї з
бредовою симптоматикою, заговорювалась, хоча всіх впізнавала        ( а.с.158-160).
а.с.160) суду пояснила, що  підтримувала
дружні стосунки із ОСОБА_10, яка була психічно здоровою нормальною людиною.
повідомив суд про те, що  в 1993році
ОСОБА_10 склала заповіт на його батька, після смерті якого  хотіла заповідати все майно  своїй племінниці ОСОБА_24. У ОСОБА_10  була аритмія і склероз сосудів мозку, вона
спостерігалась  невропатологом з
2000року. Восени 2002року з нею стався другий інсульт. Йому не зрозуміло, чому
ОСОБА_10 склала заповіт на ОСОБА_3. Вона впізнавала всіх, не заговорювалась,
пам'ятала назву всіх ліків. Потім склала
заповіт  на ОСОБА_2. Весною
2005року   розуміла все, впізнавала всіх(
тому ж судовому засіданні  пояснила, що
ніяких розладів в поведінці ОСОБА_10 не помітила, та казала, що складе заповіт
на ОСОБА_2             ( а.с.168-170).
Свідок ОСОБА_26 суду
пояснила, що в 1993році ОСОБА_10 склала заповіт на них з чоловіком, в 2001році
та перенесла інсульт, потребувала стороннього догляду. Заповіт на імґя
ОСОБА_2  написаний при розумі. На обліку
в психіатричній лікарні вона не перебувала.( а.с.181-186).
пояснила суду, що по своїй роботі їй доводилось
зустрічатися із ОСОБА_10, яка була при своєму розумі і в нормальному
Свідок  ОСОБА_28 суду пояснив, що за давністю
подій  він не пам'ятає, але  про ОСОБА_10 може сказати, що вона була
В судовому засіданні
були допитані в якості спеціалістів лікар - психіатр ОСОБА_26 та лікар -
невропатолог ОСОБА_27
що ознайомившись з матеріалами справи і враховуючи  вік хворої ОСОБА_10 вона страждала на
гіпертонію, що відкладається  на розумові
здібності, двічі перенесла  порушення
мозкового кровообігу, що є причиною для зниження памґяті, інтелекту. При
атеросклеротичній деменції вона могла бути
вимогливою, капризною, жорстокою, запам'ятовувати або забувати, тобто
змінювати свої рішення. Вважає поведінку ОСОБА_10, яка укладала  декілька заповітів, неадекватною.( а.с.210,
пояснила, що  ОСОБА_10, судячи за
діагнозом, страждала склерозом сердечних судин, ниркових та  мозкових
судин,  двічі перенесла порушення
мозкового кровообігу і в подальшому - хронічна судинна мозкова недостатність.
Склероз приводить до інсульту, а деменція - це хронічне порушення мозкового
кровообігу( а.с.210, 228-229).
Суд, заслухавши
пояснення  сторін, третіх осіб та їх
представників, пояснення  спеціалістів
та  свідків, дослідивши письмові
матеріали справи, дійшов до наступного.
ОСОБА_10 склала заповіт на імґяОСОБА_11, посвідчений Четвертою маріупольською
державною нотаріальною конторою в реєстрі
№ 1-1-1770( а.с.11).
ОСОБА_10 складено і нотаріально посвідчено в реєстрі  № 3-225
Четвертої маріупольської
державної  нотаріальної  контори
заповіт  на імґя ОСОБА_3( а.с.12).
все належне на день смерті  своє майно,
де б воно не знаходилось і з чого не складалось, ОСОБА_10 заповідає ОСОБА_2,
цей заповіт нотаріально посвідчено в реєстрі Четвертої маріупольської  державної
нотаріальної  контори  № 2-118( а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_1року  ОСОБА_10 померла  у віці ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить
актовий запис  № 1775 від 28.11.05. в
Книзі реєстрації смертей Орджонікідзевського відділу РАЦС м.Маріуполя Донецької
залишилось спадкове майно у вигляді жилого будинкуАДРЕСА_1
протягом тижня,  ОСОБА_2 звернулась із
заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини  після смерті
ОСОБА_10 на підставі заповіту( реєстр № 1-5361).
2006року  ОСОБА_1 звернулась  із заявою про прийняття спадщини після
смерті  рідної тітки ОСОБА_10( реєстр №№
Судом було
встановлено, що на час складання заповіту
на користь      ОСОБА_2 23 лютого
2005року ОСОБА_10 страждала на стійкий хронічний психічний розлад - органічне
пораження головного мозку  складного
ґенезу, психоорганичний синдром( органічний розлад особистості в поведінці,
обумовлене захворюванням мозку - в редакції Міжнародної класифікації
захворювань 10 перегляду,  який істотно   впливав
на її здатність розуміти значення своїх дій і керувати  ними, що підтверджується висновком посмертної
судово- психіатричної експертизи( а.с.230- 253).
посмертної судової психіатричної експертизи № 322а/459а  ОСОБА_10 під час укладення нею юридичної
угоди - підписання заповіту 31 березня 1993року ніяких психічних розладів не
виявляла і як не страждаюча на психічне захворювання могла  розуміти значення своїх дій  і керувати ними. На час  підписання нею заповітів 07 червня 2003року і
23 лютого 2005року ОСОБА_10 страждала на стійкий хронічний психічний розлад -
органічне пораження головного мозку
складного ґенезу, психоорганичний синдром( органічний розлад особистості
в поведінці, обумовлене захворюванням мозку - в редакції Міжнародної
класифікації захворювань 10 перегляду,
який істотно   впливав  на її здатність розуміти значення своїх дій і
керувати  ними              ( а.с.230- 253).
Крім цього,  ці обставини підтверджуються поясненнями
третьої особи    ОСОБА_7, поясненнями
свідків  ОСОБА_3, ОСОБА_27,
ОСОБА_28,ОСОБА_29, ОСОБА_19 ОСОБА_30,ОСОБА_31, спеціалістів- лікарів ОСОБА_26 і
особи ОСОБА_8, свідківОСОБА_22,ОСОБА_26, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,  ОСОБА_28 суд не приймає до уваги, оскільки
вони суперечать медичній  документації,
поясненням  названих вище свідків і  третьої особи, поясненням спеціалістів
ОСОБА_26 і ОСОБА_27, а також спростовуються висновком посмертної судової  психіатричної експертизи.
Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків,
зокрема є- договори та інші правочини.
способів  захисту цивільних прав і
інтересів згідно  п.2 ч.2 ст.16 ЦК
України може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення
своїх дій та може керувати ними.
ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обовґязків.
ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.
недійсності правочину  згідно ч.1 ст.215
ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною( сторонами)
вимог, які встановлені частинами  першою
- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх дій та( або) не могла керувати ними,  може бути визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або
ст..236 ч.1 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
має фізична особа  з повною цивільною
дієздатністю, згідно ст..1234 ЦК України.
Суду України в своїх роз'ясненнях, які містяться в п.10 постанови № 3 « Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978року
із змінами, внесеними 25.12.92.
постановою № 13, 25.05.98. постановою № 15, звертає увагу судів на те, що
правила ст.55 ЦК України( в редакції 1963року) поширюються на ті випадки, коли
немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про
те, що в момент укладення угоди він перебував у такому стані, коли не міг
розуміти значення своїх дій або керувати ними( тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння та ін.). Для визначення наявності такого стану на момент
укладення угоди суд призначає судову психіатричну експертизу. Вимоги про
визнання угоди недійсною з цих підстав
вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи,
так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те,
що в момент її укладення він не розумів значення своїх дій і не міг керувати
наведеного,  суд  вважає за необхідне  визнати
заповіт, складений  23 лютого
2005року  від імені ОСОБА_10 і
посвідчений Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою в реєстрі
№  2 -118, на імґя ОСОБА_2, - недійсним.
ст..1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
ЦК України  спадкоємцями за заповітом і
за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після
спадкування відповідно ст.1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення
заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи,
визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.
Судом також
встановлено, що ОСОБА_10 за життя було укладено ще два заповіти:  31 березня 1993року на імґя ОСОБА_11, який не
є живим на час відкриття спадщини, оскільки в 2000році помер, і на імґя
ОСОБА_3, відповідача по справі, за вимогою якої вона була виключена зі  складу учасників процесу, оскільки вона  відмовляється
приймати спадщину після смерті ОСОБА_10
вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_10 страждала захворюванням з 2002року.  Даних про те, що ОСОБА_10 страждала на
психічний розлад здоровґя і не могла розуміти
значення своїх дій  і керувати
ними станом на 1993рік, коли укладався заповіт на імґя ОСОБА_11, суду не
надано, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає, і суд
відмовляє ОСОБА_1 в його задоволенні в цій частині.
ст.55 Конституції України, ст..ст.10,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
ст..ст.11,30,203,215,225,236, 1222,1223, 1234 Цивільного кодексу України, п.10
постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 3 « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28
квітня 1978року із змінами, внесеними 25.12.92.
постановою № 13, 25.05.98. постановою № 15, суд -
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними задовольнити частково.
недійсними: заповіт, укладений ОСОБА_10 07 червня 2003 року на користьОСОБА_3,
посвідчений в Четвертій маріупольській державній нотаріальній конторі в реєстрі
за № 3-225, а також заповіт, укладений ОСОБА_10 23 лютого 2005 року на користь
ОСОБА_2, посвідчений в Четвертій маріупольській державній нотаріальній конторі
в реєстрі за № 2-118.
позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду в Донецькій області
через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі  в десятиденний строк  з
дня  проголошення  рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                                                        О.О.Єфімік