Справа
№ 22- 1349
Головуюча у 1 інстанції -  Музичук Н.Ю.
№  33
Колегія суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Рівненської області у складі:  головуючого
судді          --
суддів                                      -      Гордійчук С.О.,  Шимківа С.С.
з участю секретаря судового засідання     -                      Чалої Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 02 жовтня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Рівненська міська Рада, про
визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частини самовільно зведеної
мурованої огорожі та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа Рівненська міська Рада, про поділ прибудинкової
земельної ділянки пропорційно часткам будинковолодіння на момент його
Рішенням
Рівненського міського суду від 02 жовтня 2007 року задоволено позов ОСОБА_2. та
встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 1181 кв.м. по
АДРЕСА_1.

Зобов”язано
ОСОБА_1усунути перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки для ОСОБА_2.
шляхом знесення частини самочинно зведеної муровонаї огорожі від кута житлового
будинку до межі земельної ділянки ОСОБА_2..

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто
з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2. в рахунок відшкодування судових витрат 1357 грн..

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1. вважає рішення суду незаконним і
необгрунтованим у зв”язку з невірним застосуванням судом норм матеріального
права та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи.

На
її думку, суд незаконно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2. і встановив порядок
користування земельною ділянкою, застосувавши п. 4 ст. 120 ЗК України.

За
змістом ст. 120 ЗК, предметом визначення порядку користування земельною
ділянкою може бути лише земельна ділянка, яка виділена під забудову і на якій
розташовані будівлі та споруди, належні громадянам на праві спільної власності.
Суд же встановив порядок користування земельною ділянкою, яка сторонам не
надавалася і які не набули на неї права користування.

Встановивши
порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до Ш варіанту
судової експертизи, суд не врахував, що частина належних їй будівель залишилася
на земельній ділянці, виділеній у користування ОСОБА_2.. Крім того, там
залишилися плодові дерева та інші насадження прокладена бруківка. Передчасним є
також рішення суду про знесення частини мурованої огорожі, оскільки ОСОБА_2. не
набула у встановленому порядку права користування цією земельною ділянкою

Просить
скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2. та
ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за його безпідставності.

В решті
рішення суду не оскаржується.

Перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно
ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний
суд перевіряє  законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна
сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею
213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте, суд першої інстанції вказаних
вимог закону не виконав.

Постановляючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_2., суд першої інстанції визнав за
необхідне та доцільне визначити порядок користування та розпорядження сторонами
земельною ділянкою площею 0,1181 га на якій знаходяться житловий будинок,
надвірні будівлі, насадження.

З таким висновком місцевого
суду колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

З
матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками двоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1.

Дане
будинковолодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,06 га, яка була
виділена забудовнику ОСОБА_4. на підставі рішення Рівненського райвиконкому №
213 від 23 квітня 1956 року (а.с. 53).

ОСОБА_2.
належить 56/100 будинковолодіння, а ОСОБА_1. - 44/100. Сторони набули права
власності на зазначені частки будинковолодіння відповідно до укладених
цивільно-правових угод (а.с. 5-10, 54-71).

Беручи
за основу при визначенні порядку користування земельною ділянкою площу  0,1181 га місцевий суд послався на дані
матеріалів інвентаризації міського управління земельних ресурсів та фактичні
обміри, проведені експертом. В той же час, суд не врахував, що за даним
будинковолодінням рахується земельна ділянка площею 0,06 га, а решта землі
обліковується землями житлової та громадської забудови міста (а.с. 115).

Згідно
роз”яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 “Про практику застосування судами земельного законодавства
при розгляді цивільних справ”,  якщо до
вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у
спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок,
господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у
користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок
користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на
користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості
будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної
власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Згідно ч. 4 ст. 120 Земельного
кодексу України при переході права власності на будівлю або споруду до кількох
осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди.

Статтею
125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки
до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Право власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право оренди землі
оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

У сторін відсутні правовстановлюючі
документи на право власності чи право користування спірною земельною ділянкою
(за винятком земельної ділянки площею 0,06 га відносно якої спору немає).
Не встановлено судом і факту наявності відповідного рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого самоврядування щодо надання їм вказаної земельної
ділянки у власність чи у користування.

Виходячи
з наведеного, доводи апеляційної скарги є обгрунтованими і таким, що підлягають
задоволенню.

Враховуючи
те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, його
висновки не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає
частковій зміні з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 309 п.п. 3, 4,
ч. 1, 313-316 ЦПК України, на підставі ч. 4 ст. 120, ст. 125 ЗК України,
колегія суддів -

в
и  р  і
ш  и  л
а  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 02 жовтня  2007 року в частині
задоволення позову ОСОБА_2 скасувати.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні
позову до ОСОБА_1, третя особа Рівненська міська Рада, про визначення порядку
користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення частини самовільно зведеної мурованої огорожі за
недоведеністю позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно. Воно може бути оскаржене безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий - суддя
В.С. Василевич

Судді:
С.О. Гордійчук

С.С. Шимків