УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2007 року колегія суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді   Курської А.Г. суддів   Горбань
В.В.

Шаповалової О.А.
при секретарі Волковій О.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної ради
м.Сімферополя про стягнення компенсації у зв'язку з невчасною виплатою частини
заробітної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного
районного суду м.Сімферополя АР Крим від 08.09.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

01.09.2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Залізничної районної ради м.Сімферополя АР Крим про
стягнення компенсації в сумі 596 грн. 70 коп. у зв'язку з невчасною виплатою частини заробітної плати на підставі
Закону України „Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати".

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Сімферополя АР Крим від 22.11.2000 року у справі №2-3664 з Залізничної районної ради м.Сімферополя на його користь була стягнута
заборгованість по заробітній плати за період з 1998 року по 2000 року в сумі 1371 грн. 22 коп. Вказану суму він одержав
тільки 22.06.2006 року,
унаслідок чого втратив її частину.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Сімферополя АР Крим від 08.09.2006 року у відкритті провадження за вищевказаним позовом
відмовлено на підставі п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України з посиланням на те, що рішенням суду, на яке посилається
позивач, з Залізничної районної ради м.Сімферополя на користь позивача вже
стягнуто компенсацію у зв'язку з невчасною виплатою
заробітної плати в сумі 323 грн. 99 коп., тобто є рішення суду, яке набрало законної сили, у
спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_1 просить її скасувати та вирішити питання щодо відкриття провадження у справі.
Апелянт вважає висновки суду безпідставними, оскільки розрахунок
виплаченої йому компенсації зроблений станом на 15.11.2000 року, але він просив за період з 2000 року до 22.06.2006 року, коли він фактично отримав суму
заборгованості по заробітній платі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача,
розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає їх необгрунтованими, а
ухвалу суду визнає такою, що відповідає вимогам процесуального закону, з
наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України суд відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення
по спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Справа №22-ц-322/2007

Головуючий у першії інстанції

Адаменко О.Г.

Доповідач

Курська А.Г.

Як убачається з
позовної заяви, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що рішення Залізничного
районного суду м.Сімферополя АР Крим від 22.11.2000
року по справі №2-3664
про стягнення з Залізничної райради м.Сімферополя на його користь
заборгованості по заробітній платі в сумі 1371
грн. 22 коп.
виконано державною виконавчою службою тільки 22.06.2006 року, у зв'язку з чим вважав, що має право на отримання
компенсації заробітної плати за період з 01.09.2000
року по 01.08.2006 року в
розмірі 596 грн. 70 коп. на підставі
Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати".

Проте, в даному
випадку, мова йде про несвоєчасне виконання судового рішення, і на цій стадії
питання підлягає регулюванню Законом України „Про виконавче провадження",
а не вищезгаданим Законом і не трудовим законодавством.

За нормами
діючого законодавства не передбачена сплата середнього заробітку за затримку
розрахунку за період з часу ухвалення рішення суду і до моменту його виконання.
За своєю правовою природою такі виплати до заробітної плати не належать.

Як убачається з
вищенаведеного рішення суду, яке набрало законної сили, компенсація втрати
частини заробітної плати у зв'язку з її несвоєчасною виплатою вже була
застосована судом на підставі ст.34 Закону України „Про оплату праці", і
на користь позивача було стягнуто суму 323
грн. 99 коп.,
яку ОСОБА_1 одержав в порядку виконання рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312,
313-315, 317, 325, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Залізничного районного
суду м.Сімферополя АР Крим від 08.09.2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.