У Х В А Л А

І м е н е м   У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 3 жовтня 2007 року справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток» до ОСОБА_1, Закритого акціонерного товариства «Рівненський
ливарний завод», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Флавія»
про розірвання договору та стягнення збитків за касаційною скаргою ТОВ «Фірма
«Восток» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2007
р.,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 р. ТОВ «Фірма Восток» звернулось з позовом до ОСОБА_1, ЗАТ
«Рівненський ливарний завод» про розірвання договору поставки, укладеного з ЗАТ
«Рівненський ливарний завод», та стягнення
з цього товариства заборгованості в розмірі 150000 грн. та з ОСОБА_1 як
поручителя 30000 грн.

Позовні вимоги ТОВ «Фірма Восток» обґрунтовувало тим, що 5 листопада 2002
р.  між ТОВ «Фірма «Восток» та ЗАТ
«Рівненський ливарний завод» укладено договір поставки продукції виробничого
призначення. У грудні 2004 р. було укладено договір поруки між ТОВ «Фірма
«Восток» та ОСОБА_1, відповідно до якого останній поручився перед позивачем за
виконання відповідачем умов договору поставки в субсидіарному порядку. У липні
2005 р. між ТОВ «Фірма «Восток» та ТОВ «Флавія» було укладено договір уступки
права вимоги, за яким ТОВ «Фірма «Восток» уступила ТОВ «Флавія» усі права вимоги
щодо боржника ЗАТ «Рівненський ливарний завод». Цей договір у подальшому
рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Проммашінвест»
визнаний недійсним.

Позивач ТОВ «Фірма Восток», посилаючись на ст. 612 ЦК України, просив
розірвати договір поставки та стягнути з ЗАТ «Рівненський ливарний завод»
1500000 грн. та, посилаючись на ст. 553 ЦК України, стягнути з  ОСОБА_1 30000 грн., оскільки відповідачі не
виконали умов договорів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 5 березня 2007 р.
позов задоволено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня
2007 р. рішення районного суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено в частині позовних вимог ТОВ «Фірма Восток» до
ЗАТ «Рівненський ливарний завод» про розірвання договору поставки та стягнення
збитків, провадження в цій частині закрито. У задоволенні позову до ОСОБА_1
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Фірма Восток» посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та ставить
питання про скасування його рішення  та
залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
рішення апеляційного суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ТОВ
«Фірма «Восток» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня
2007 р. відхилити, а зазначене судове рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.