Справа № ЗЗ-ц-79                                                                                                      Категорія
Головуючий в першій інстанції:
Бейко М.А. Суддя-доповідач: Демянчук С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року                                                                                            м.
Рівне

Колегія   суддів  судової
палати  у  цивільних
справах  апеляційного  суду Рівненської області в складі: Собіни
І.М.

Демянчук С.В.
Шимківа С.С.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим
приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського місьрайонного
суду від 30.06.2004 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області
від 21 вересня   2004 року ,

встановила:

30 квітня 2004 року ОСОБА_1. звернулась з позовом в суд
до ОСОБА_2. про визнання втрати права на житло.

Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони по справі бувше подружжя, яке
перебувало в зареєстрованому шлюбі до 2000 року і проживали в квартирі
АДРЕСА_1в м. Калуші з 1995 року.

В 1999 р. відповідач забрав свої речі, а згодом і дочку та перейшов
проживати до своїх батьків в с
Слобода Небилівська Рожнятівського району, де проживає і по даний час.
Посилаючись на підстави, передбачені ст. 71 ЖК України.

Просила
задовольнити її позов.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 червня
2004 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської
області від 21 вересня 2004 року, позов ОСОБА_1. задоволено. Визнано ОСОБА_2.
таким, що втратив право на житло в квартирі АДРЕСА_1 в м. Калуші.

В касаційній скарзі на рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_2, просить
скасувати зазначені рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

В поданих поясненнях на касаційну скаргу ОСОБА_1. просить касаційну скаргу
відхилити, зазначає, що рішення суду є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів вважає,
що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з
положеннями статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалено з додержанням судом норм матеріального та
процесуального права, і доводи скарги висновків суду не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись Законом України "Про внесення змін до Закону України
"Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, ст.ст. 331, 332, 335-337, 343,
344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського місьрайонного суду від 30.06.2004 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2004 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню
не  підлягає.