Справа №22 ц -
392 - 2007р.                                Головуючий
у І інстанції Бельченко Л.А.
Категорія 33                                                                                Доповідач
квітня 2007року    колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в складі:
Ігнатоля Т.Г. суддів Кочегарової Л.М. Козлова О.М. з участю секретаря Фік К.В.
розглянувши   у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі     справу   за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ново
азовської міської ради Донецької області, ОСОБА_3про визнання недійсним
державного акту про право власності на землю, поновлення межі      за апеляційною скаргою   представника   позивачів
ОСОБА_4на   рішення Новоазовського
районного суду   Донецької області від 26
Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області
від 26 лютого2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1і ОСОБА_2відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачів просить
рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог
про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, виданого на
ім."я відповідачки ОСОБА_3. і про зобов'язання Новоазовської міської ради
поновити межі земельної ділянки у відповідності з кадастровою документацією і
даними бюро технічної інвентаризації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1.
і його представника ОСОБА_4., які підтримали апеляційну скаргу, заперечення
відповідачки і її представника ОСОБА_5., перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.116 Земельного Кодексу
України (в редакції 2003 року) громадяни та юридичні особи набувають право
власності та право користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України ( в
редакції 2003 року) право власності та право постійного користування на
земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення
її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на
неї, та державної реєстрації забороняється.

У відповідності зі ст. 126 даного Кодексу право власності
на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.152 зазначеного Кодексу
власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов"язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих
збитків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами
справи, що позивачі   є власниками
житлового будинку АДРЕСА_1

2

області.(а.с.
13-і5). Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0715 га, яка
була виділена виконкомом І іовоазовської міської ради 30.10.1998 року
колишньому власнику будинку ОСОБА_6. (а.с.
19).

Відповідачка ОСОБА_3. мешкає у будинку АДРЕСА_1і є
суміжною землекористувачкою позивачів. У відповідності з Державним актом на
право приватної власності на землю серії ДН № 027335, виданим на підставі
рішення Новоазовської міської ради від 29.12.1999 року, вона є власницею
земельної ділянки площею 0,09 га (а.с. 69).

Згідно пояснень ОСОБА_3., які підтверджуються актом узгодження
меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами від 20.12.1999 року, згоду
на встановлення межі давав ОСОБА_6. (а.с. 38).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що
позивачі не мають документів, які б встановлювали їх право власності або
користування земельною ділянкою, а тому не мають права вимагати усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою. Крім того, позивачі не надали
доказів порушення їх прав на земельну ділянку з боку відповідачки.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно встановив фактичні обставини, наданим
доказам надав правильну оцінку і обгрунтовано прийшов до висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки позивачі не мають правовстановлюючих документів,
які б посвідчували їх право власності або право постійного користування
земельною ділянкою з визначенням меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Висновок суду грунтується на вимогах закону -
ст.ст.125,126 Земельного Кодексу України і відповідає роз'ясненням, які
містяться у пп "в" п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 16 квітня 2004 року „Про практику застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних справ", відповідно до яких
відсутність документів на право власності на земельну ділянку не дає підстав
вимагати усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Тому, вимоги позивачів про визнання недійсним державного
акту, виданого на ім."я ОСОБА_3. та поновлення межі є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність
висновку суду. Ніяких нових доказів чи обставин, які б не були предметом
розгляду суду першої інстанції сторонами не надано.

Оскільки рішення суду постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права воно є законним і обгрунтованим і підстав
для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303,307, 308, 313-314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1. і ОСОБА_2. -
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новоазовського районного суду Донецької області
від 26 лютого 2007 року   залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з моменту
набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги   безпосередньо до суду касаційної інстанції.