Справа № 2-290/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

OS березня 2007року Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області в складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В.,

при секретарі
судового засідання - Погорєлової
Н.М.,

за участю
позивачки - ОСОБА_1.,

третіх осіб - ОСОБА_2.
ОСОБА_3., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м. Вознесенську цивільну справу
за позовом     ОСОБА_1до     виконавчого  комітету Вознесенської міської Ради
Миколаївської області про визнання
права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 року
ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Вознесенської
міської Ради Миколаївської області про визнання права власності на самочинно
збудовані будівлі на земельній ділянці, площею 0,0687 га, виділеній їй у приватну власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на підставі
Державного Акту на право власності на земельну ділянку ЯГ 596291 від 04 грудня  2006
року.

В позовній заяві позивачка зазначала, що вона є власником, згідно Свідоцтва
на право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідченого державним
нотаріусом Вознесенської Державної нотаріальної контори Миколаївської
областіОСОБА_4 28 травня 1964 p., реєстровий номер
№ 584 та
Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом
Вознесенської Державної нотаріальної контори Миколаївської областіОСОБА_4 28 травня 1964 p., реєстровий номер
№ 585 житлового
будинку № 6 з
надвірними господарськими і побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1в м.
Вознесенську Миколаївської області. Своєю працею та за власні кошти на
земельній ділянці, на якій розташовано житловий будинок №6 вона, самочинно
збудувала будівлі, а саме: сарай, позначений на плані літ. Д- 1, розміром 11.4
кв.м., тамбур - літ. з - 1, розміром 0.4 кв.м., душ - літ. Е - 1, розміром 1.6
кв.м., вбиральню - літ. Ж - 1, розміром 1.7 кв.м., баню - лгг. З - 1, розміром
7.8 кв.м. Посилаючись на вимоги ст.376 ЦК України та на те, що при цьому нею були
дотримані будівельно - архітектурні, санітарні, екологічні, протипожежні норми
та правила, про що вона має відповідні довідки, земельна ділянка
використовувалася за призначенням та не порушувалися права й законні інтереси
інших осіб, позивачка просила позов задовольнити і визнати за нею право
власності на вищевказані самочинно збудовані будівлі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала
та просила визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме
майно, а саме: сарай, позначений на плані літ. Д - 1, розміром 11.4 кв.м.,
тамбур - літ. з - 1, розміром 0.4 кв.м., душ - літ. Е - 1, розміром 1.6 кв.м.,
вбиральню - літ. Ж - 1, розміром 1.7 кв.м., баню -літ. 3-1, розміром 7.8 кв.м.
на земельній ділянці, на якій розташовано житловий будинок № 6 по АДРЕСА_1 в м.
Вознесенську Миколаївської області.

Третя особа -
ОСОБА_2. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не
заперечувала, пояснивши, що самочинно збудоване нерухоме майно позивачкою не
порушує її прав.

Третя особа - ОСОБА_3.
в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказуючи
на те, що самочинно збудоване нерухоме майно позивачкою не порушує її прав й
законних інтересів.

2

Представник відповідача - виконавчого комітету Вознесенської міської Ради
Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, згідно якої не
заперечує проти задоволення позовних вимог і просить розглянути справу у
відсутність представника. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність
представника відповідача, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та
взаємовідносини сторін.

Вислухавши пояснення позивачки, третіх осіб, свідка, дослідивши матеріали
справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, позивачці
ОСОБА_1. згідно Свідоцтва на право власності на частку в спільному майні
подружжя, посвідченого державним нотаріусом Вознесенської Державної нотаріальної
контори Миколаївської областіОСОБА_4 28
травня 1964 p., реєстровий номер
№ 584 та
Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом
Вознесенської Державної нотаріальної контори Миколаївської областіОСОБА_4 28 травня 1964 p., реєстровий номер
№ 585 на праві
власності належить житловий будинок №
6 по АДРЕСА_1в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 12, 13, 17).

Відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку,
виданого 04 грудня 2006 р. Вознесенською
міською Радою Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на землю та на право постійного користування
землею, договорів оренди землі за № 76, ОСОБА_1. належить земельна
ділянка, розміром 0, 0687 га, що розташована по АДРЕСА_1, в м.
Вознесенську Миколаївської області, виділена їй у приватну власність для
будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд
(а. с. 16).

За час проживання в будинку позивачка на земельній ділянці, переданій їй у
власність для будівництва та обслуговування будинку самочинно збудувала
будівлі, а саме: сарай, позначений на плані літ. Д-1, розміром 11.4 кв.м.,
тамбур - літ. з - 1, розміром 0.4 кв.м., душ - літ. Е - 1, розміром 1.6 кв.м.,
вбиральню - літ. Ж - 1, розміром 1.7 кв.м., баню - літ. 3-1, розміром 7.8 кв.м.
( а.с.7- 11).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок, вищезазначені
самочинні будівлі зведенні з дотриманням будівельно - архітектурних,
протипожежних, санітарних та екологічних
норм та Правил (а.с. 22,28- 30 ).

Відповідно до ч5 ст.376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати
за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо
це не порушує права інших осіб.

Оскільки, сарай, позначений на плані літ. Д-1, розміром 11.4 кв.м., тамбур
-літ. з-І, розміром 0.4 кв.м., душ - літ. Б - 1, розміром 1.6 кв.м., вбиральня
- літ. Ж - 1, розміром 1.7 кв.м., баня - літ. 3-1, розміром 7.8 кв.м. складають
з будинком одне ціле, відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий
будинок» (з наступними змінами), яким передбачено, що господарські будівлі
(літні кухні, сараї, тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне
ціле та враховуючи, що самочинні будівлі побудовані позивачкою з дотриманням
будівельно - архітектурних, протипожежних, санітарних та екологічних норм та
Правил та не порушують права інших осіб, суд приходить до висновку про
можливість задоволення позовних вимог позивачки й за ОСОБА_1. слід визнати
право власності на вищевказані самочинно збудовані будівлі.

Згідно п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне
мито" від 21 січня 1993 року, позивачка
звільнена від сплати судових витрат на користь держави.

На підставі викладених обставин, керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212 213, 214, 215, ЦПК
України, суд, -

3

ВИРІШИВ;

Позов
ОСОБА_1до виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області
про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а
саме: сарай, позначений на плані літ. Д-1, розміром 11.4 кв.м., тамбур - літ.
з1, розміром 0.4 кв.м., душ - літ. Е - 1, розміром 1.6 кв.м., вбиральню - літ.
Ж - 1, розміром 1.7 кв.м., баню - літ. 3-1, розміром 7.8 кв.м. на земельній
ділянці, на якій розташовано житловий будинок № 6 по АДРЕСА_1в м. Вознесенську
Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.