Справа №
22ц-399/2007                                           Головуючий
у першій інстанції -
Категорія - цивільна  Доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2007
року                                                                                       м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.

суддів:                                  Лакізи
Г.П., Редьки А.Г.

при
секретарі:                    Вареник О.М.

з
участю: представників позивачів ОСОБА_4та ОСОБА_5, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою представника позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2- ОСОБА_4на рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 13
грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до ОСОБА_3про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати
рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 13 грудня 2006 року та
направити справу на новий розгляд до того ж суду в іншому його складі. Свої
вимоги мотивує тим, що суд однією з підстав відмови в задоволенні позову
визначив неподання позивачами доказів знаходження спірного майна у
відповідачки. Однак, в судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти
цього. Також в рішенні вказано, що суду не подані докази вартості часток
спільного майна. Однак п.3 ст.358 ЦК України, на яку посилається суд, не
вимагає від співвласників експертної чи іншої незалежної оцінки вартості частки
майна. Більше того, п.1 тієї ж статті вказує, що право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. І згода на виплату
компенсації співвласникам саме у вказаному розмірі відповідачка дала при
укладанні усної угоди.

Оскаржуваним
рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

В засіданні апеляційного
суду представник позивачів підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач
апеляційну скаргу не визнала, рішення суду першої інстанції вважає вірним.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив з того, що сторонами не укладалися будь-які
договори щодо встановлення порядку володіння, користування своїх часток
спільного майна в натурі, але суду не надані докази вартості часток спільного
майна в натурі.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від
21.07.2005р. за ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на
автомобіль ГАЗ-3102, д.н.з. НОМЕР_1, та гараж НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі №30
Новозаводського району м. Чернігова. Першою Чернігівською державною
нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2. у
рівних частинах на майно, а саме: причеп моделі Скиф 1, 1985 року випуску, рама №НОМЕР_3, н.з. НОМЕР_4. Гараж
НОМЕР_2 в автокооперативі №30 Новозаводського району м. Чернігова був проданий
сторонами, а виручені від продажу гроші розділено між ними порівну. Автомобіль
та причеп зберігаються у відповідачки ОСОБА_3 Зазначені обставини
підтверджуються копією ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від
21.07.2005р., копією мирової угоди, копіями свідоцтв про право на спадщину за
законом (а.с. 8-13), та не оспорюються учасниками судового розгляду.

Відповідно до
ч3З ст.358 ЦК України
кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування
тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати
від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Позивачами або їх представником не надано допустимих доказів укладення між
сторонами по даній справі договору про виплату ОСОБА_3 грошової компенсації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по
3787,50 грн. за їх частки у спільному майні. Тому доводи апелянта в цій частині
не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Доказів на
підтвердження реальної вартості часток спільного майна суду також не надано.
Відповідно до ч.І ст.11 та ч.І ст.303 Цивільного кодексу України суд розглядає
справу в межах заявлених вимог. За таких обставин, рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації
за частку позивачів в спільному майні в сумі по 3787,50  грн.
кожному,  ухвалено з
додержанням  норм  матеріального та

процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не містять підстав для скасування правильного по суті
заявлених вимог рішення суду.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2- ОСОБА_4відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду М.Чернігова від 13 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.