Справа № 22ц-661/2007                                 Головуючий у
1  інс. - Карапута Л.В.
Доповідач - Скрипка А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04 квітня 2007
року        Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

Головуючого -
судді Коренькової З.Д. Суддів - Скрипки А.А., Заболотного В.М.

при секретарі -
Куксі М.В.

з участю :
ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Чернігові матеріали апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2007
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби у
Деснянському районі м. Чернігова, Головного управління Державного казначейства
у Чернігівській області про стягнення моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Не
погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого
2007 року , яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване ним
рішення суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд до
того ж суду в іншому судовому складі. ОСОБА_1 вказує, що
рішення суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального та
матеріального права.

Зокрема,
апелянт вважає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції допустив
процесуальне порушення, а саме, не залучив до участі у справі в якості третьої
особи старшого державного виконавця ДВС в Деснянському районі м. Чернігова Ребенок І.М., постанову якої
було визнано незаконною в судовому порядку. Також, на думку апелянта , суд
першої інстанції не взяв до уваги ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від    28 липня 2006 року,
залишену без змін    ухвалою апеляційного
суду

2

Чернігівської
області від 27 вересня 2006 року , згідно якої визнано неправомірною постанову
старшого державного виконавця ДВС в Деснянському районі м. Чернігова ОСОБА_2
про відмову у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню
судового рішення. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції
не узгоджується з зазначеними судовими рішеннями, оскільки в ньому зазначено,
що дії відповідача не були визнані незаконними , а тому відсутня і його вина у,
прийнятті постанови.

Апелянт
також зазначає, що висновки оскаржуваного ним судового рішення не відповідають
положенням статті 56 Конституції України та статті 1167 Цивільного кодексу
України.

По
справі встановлено, що в жовтні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом
до ДВС в Деснянському районі м. Чернігова про стягнення моральної шкоди в сумі
1000 грн. В ході судового судовому розгляду даної справи позивач збільшив
позовні вимоги, просив стягнути з ДВС у Деснянському районі м. Чернігова 2000
грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди. Спричинення йому
моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що ухвалою Деснянського районного суду
м. Чернігова від 28.07.2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 27 .09. 2006 року, визнано неправомірною постанову
державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження по
примусовому виконанню рішення суду та зобов'язано державного виконавця прийняти
від ОСОБА_1 виконавчий лист , відкрити виконавче провадження і виконати рішення
суду .

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового
процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін , з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ( а. с. 6)
, - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова
, зобов'язано вибачитися перед ОСОБА_1. на загальних зборах трудового колективу
СП „Росинка" Чернігівського обласного фонду „Олімп". На підставі
рішення суду 12. 05. 2006 року видано виконавчий лист за №2-2862/05 , який було
пред'явлено ОСОБА_1. для примусового виконання до ДВС у Деснянському районі м.
Чернігова. 16.06. 2006 року державним виконавцем Ребенок  І.М було
винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі
п. 6 ст. 26 Закону України „Про виконавче провадження" , при цьому
державний виконавець посилався на відсутність у виконавчому листі місця
проживання боржниці ОСОБА_5

22. 06.
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати
незаконною і скасувати постанову державного виконавця Ребенок  І.М. про
відмову  у відкритті   виконавчого провадження

3

від 16. 06. 2006
року. Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.2006
року ( а. с. 6) , вимоги скарги ОСОБА_1 задоволені частково. Зазначена
постанова державного виконавця ДВС у Деснянському районі м. Чернігова визнана
неправомірною ; державного виконавця ДВС у Деснянському районі м. Чернігова
було зобов'язано прийняти від ОСОБА_1 виконавчий лист Деснянського районного
суду м. Чернігова № 2 -2862/ 05 від 12. 05. 2006 року та відкрити виконавче
провадження і виконати рішення суду в порядку, встановленому Законом України „
Про виконавче провадження „.

В
обґрунтування вимог свого позову ОСОБА_1 посилається на положення статті 56
Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди ,
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади
, органів місцевого самоврядування , їх посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень.

Виходячи
з положень статей: 23 , 1167 Цивільного кодексу України, необхідно зазначити,
що відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про, відшкодування моральної шкоди підлягають :
наявність такої шкоди , протиправна поведінка заподіювача , наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина.

Пункт 3
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 року „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди „
регламентує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ , завданих
фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач
обґрунтовує наявність моральної шкоди тим, що Державна виконавча служба у
Деснянському районі м. Чернігова не сприяла йому у виконанні рішення суду та
державний виконавець ДВС у Деснянському районі м. Чернігова прийняв
неправомірну постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по
примусовому виконанню судового рішення.

Відповідно
до положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Апеляційний
суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що позивачем
не доведено факт спричинення йому моральної* шкоди , - втрат немайнового
характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних йому відповідачем у зв'язку з прийняттям зазначеної постанови .

Крім
того, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження була винесена
державним виконавцем ДВС у Деснянському районі м. Чернігова 16 червня 2006 року
, а 28 липня 2006 року право позивача було вже відновлено, згідно ухвали
Деснянського районного суду м. Чернігова ( а. с. 6),

4

залишеної без
змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27 вересня 2006 року (
а. с. 18-19).

Доводи
апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення не взяв до уваги зазначені ухвали судів , не можуть бути
підставою для скасування вірного по суті судового рішення.

Як не
можуть бути підставою для скасування судового рішення і доводи апелянта щодо
незалучення до участі у справі в якості третьої особи державного виконавця ДВС
у Деснянському районі м. Чернігова Ребенок  І.М,
оскільки дане питання не має правового значення для вирішення справи по
суті.

В ході
апеляційного розгляду даної справи також не знайшли свого підтвердження і
посилання апелянта на невірне застосування судом першої інстанції положень
статті 56 Конституції України , статті 1167 Цивільного кодексу України та
положень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди „ , оскільки оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи
вищенаведене та керуючись статтями : 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.