2702 Перша інстанція
справа №2-6199-2005,
2-681-2006,2-1898-2007
РІШЕННЯ

ІМ"Я М     УКРАЇНИ

Від 26 лютого 2007р.. Гагарінського
районного суду м. Севастополя

У
складі: головуючою                       Завгородньої
Л.М.

При
секретарі                                    Колб
Т.П.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні позовну заяву ВАТ «Мусон» до ОСОБА_1 про
виселення, суд

Встановив

Позивач
звернувся до суду з позовом на тих підставах, що відповідач неправомірно
поселився в кімнату НОМЕР_3 гуртожитку по АДРЕСА_1 .Просить виселити
відповідача з даної житлової площі без надання іншого житлового приміщення.

Відповідач
з позовом не згоден, пояснивши, що місце в даному гуртожитку йому було надано у
зв'язку з трудовими відносинами ще в 1977 р.

Вислухавши
сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає відхиленню.

В
судовому засіданні було встановлено, що у зв'язку з трудовими відносинами
відповідачу було надано місце в гуртожитку по АДРЕСА_1 ще в 1977 p., що
підтверджується пропискою і довідкою з місця проживання.

З пояснень
відповідача убачається, що згідно сумісному рішенню адміністрації і
профспілкового комітету в 1977р. йому було надано місце у вищезгаданому
гуртожитку в кімнаті НОМЕР_1, але на момент поселення, місця в даній кімнаті не
було і він був поселений комендантом в кімнату НОМЕР_2, а десь в 2000р. з
відома адміністрації був переселений в кімнату НОМЕР_3, де проживає по
теперішній час .

Той
факт, що відповідач звертався до відповідача про переселення в іншу кімнату,
підтверджується заявою на ім'я директора ВАТ «Мусон» від 12.07.2000р., де є
резолюція про виписування ордера на кімнату НОМЕР_3.

Ті обставини, що
в 1977 р. при наданні місця в гуртожитку не виписувалися ордери і що комендант
гуртожитку проводив переселення мешканців гуртожитку  з однієї кімнати в іншу підтверджується
свідченнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 тим фактом, що відповідач ніколи не
проживав в кімнаті 141, а тривалий час проживав в кімнаті НОМЕР_2, що
підтверджується не тільки його свідченнями, але і кореспонденцією, яка була
адресована відповідачу .

З пояснень даних свідків також убачається, що
відповідач тривалий час проживає в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_1 . Знають про
те, що відповідач довго працює у позивача, спочатку в цеху, а потім в профкомі
заводу по спортивному питанню .

Суд не
може погодитися з доводи представника позивача, що робота в профкомі ВАТ
«Мусон» не є підставою для мешкання в гуртожитку, оскільки профспілковий
комітет є заводу ВАТ «Мусон» і відповідач був переведений за наказом, тому суд
вважає, що відповідач відповідно до ст. 125 ЖК України не може бути виселений
без надання іншого житлового приміщення, оскільки пропрацював у позивача більше
20 років. Крім того в судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає в
даному гуртожитку і по теперішній час, а з 2000р. в кімнаті НОМЕР_3 і позивач
ніколи не ставив питання про виселення .

Представник
позивача пояснив, що іншого житлового приміщення не можуть надати відповідачу.

Враховуючи
вищевикладене, аналізуючи всі обставини і докази по справі, суд вважає , що у
суду не має ніяких підстав для виселення відповідача з кімнати НОМЕР_3 у
вищезгаданому гуртожитку без надання іншого житла . Крім того позивачем
пропущений термін позовної давності.

Керуючись ст.
125, 132 ЖК України, ст.10,60,179,212 ЦПК України, суд

Вирішив

В позові ВАТ
«Мусон» до ОСОБА_1 про виселення відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
10 днів з дня проголошення рішення . Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання про апеляційне оскарження
, якщо апеляційне оскарження не було подано . Рішення віддруковано в нарадчій
кімнаті.