Справа № 2-1494/07 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 липня 2007 року             Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді   -
Слюсар Л.П.

при секретарі             -     Олексенко М.В.

за участю адвоката   -
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну

справу
за позовом     ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні ? частиною

квартири,  вселенні та стягнені моральної шкоди,  -

В
С Т А Н О В И В:

В
квітні 2007 року позивач
звернувся до Індустріального районного

суду
м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про

усунення
перешкод у користуванні ? частиною квартири, вселенні  та стягнення

моральної
шкоди.

В
обґрунтування позовних вимог  позивач в
позовній заяві, в уточненій позовній

заяві,   як позивач та  і його представник   в ході судового засідання

посилалися
на те, що  ОСОБА_1 є власником  ? частини
квартири АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську. Право власності на

вищезазначену
квартиру він набув у зв'язку з приватизацією. Відповідачка є

власником
? частини квартири  відповідно до  Свідоцтва про право  на спадщину

за
заповітом.  В даний час відповідачка
самовільно, захопила квартиру і чине

позивачу
перешкоди у користуванні його власністю.
У квітні 2006 роки,  доки

позивач
був у відрядженні по роботі, замінила вхідні двері до квартири АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську на металеві, ключів від вхідних дверей

не
надає.  За квартиру  та комунальні платежі не сплачує.  В даний час позивач

вимушений
проживати у своєї колишньої дружини.
Вважають, що своїми діями

відповідачка
спричинила позивачу моральну шкоду, яку
оцінили  в сумі 5000 грн.

Просили суд,
усунути перешкоди у
користуванні  належній  ОСОБА_1

на праві приватної власності ? частини
квартири АДРЕСА_1

в
м. Дніпропетровську, та вселити його в квартиру.  Просили витребувати у

ОСОБА_2
оригінали  приватизаційних
документів

ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1 в м.

Дніпропетровську,
які знаходилися в квартирі  до його
відрядження, оскільки

відповідачка
добровільно повернути категорично відмовляється.  Просили зобов'

язати
відповідачку привести квартиру в первісний стан згідно до плану квартири

зробленому
БТІ м. Дніпропетровська станом на 11.11.2004 року та відшкодувати

завдану
моральну шкоду в сумі 5000 грн. та стягнути судові витрати по справі.

Відповідачка  ОСОБА_2,
у судове засідання з`явилася.
Позовні

вимоги
визнала частково  в частині вселення. В
іншій частині позову просила

відмовити.
Суду пояснила, що вона  не чинила
перешкод в користуванні власністю

позивачу.   Позивач ніколи в квартирі не проживав. Не
заперечує проти надання

позивачу
ключів  від вхідних дверей в спірну
квартиру за  умови, що буде

переписано
все майно, яке знаходиться в квартирі.
Позивач добровільно залишив

квартиру,
оскільки в квартирі були в поганому стані батареї опалення, квартира

була
не відремонтована,  в квартирі раніше
проживала  її матір -  бабуся

позивача.  Позивач ніколи не оплачував комунальні
послуги,   за нього завжди

бабуся
оплачувала всі комунальні платежі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,  адвоката, представника,  свідків,

вивчивши
матеріали справи, вважає, що  позовні
вимоги підлягають частковому

задоволенню
з наступних підстав.

Судом
встановлено, що  відповідно  свідоцтва про право  власності на житло від

24
січня 1997 року, виданого  Виконкомом
міської Ради народних депутатів

квартира
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську   належала
на

праві
спільної часткової власності   ОСОБА_4 і

ОСОБА_1
( а.с.18).  Відповідно  до свідоцтва

про
право на спадщину за заповітом  посвідченого  державним нотаріусом Шостої

дніпропетровської
нотаріальної контори 25 листопада 2004 року Леон І.О.

спадкоємцем  гр.. ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є -  ОСОБА_2.
Спадкове майно  складається із ?

частини
квартири №37 що знаходиться в місті Дніпропетровську, АДРЕСА_1 ( а.с.20).   Відповідно до технічного паспорту на
квартиру №10 в

житловому
будинку №10 АДРЕСА_1,  виданого

11.11.2004
року,  ОСОБА_2 належить ? частина
квартири

і
ОСОБА_1 належить ? частина квартири .

Відповідачка в судовому засіданні не
заперечувала, що вона дійсно  замінила

вхідні
двері на металеві і не заперечувала щодо надання ключів, однак ставила

свої
умови, щодо передачі ключів.

Як
показали свідки  ОСОБА_5, ОСОБА_6  позивач неодноразово

приїздив
в спірну квартиру за ключами, однак двері йому ніхто не відкривав.

Суд
не може прийняти до уваги показання свідків
ОСОБА_7,  ОСОБА_8 про те, що
позивач в спірній квартирі проживав періодично і добровільно

залишив
спірну квартиру, оскільки це спростовується іншими доказами по

справі.

Відповідно
до ч.1,4 ст.41 Конституції України,
кожен має право володіти,

користуватися
і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто
не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної

власності
є непорушним.

Відповідно
до ст. 155 ЖК України  жилі будинки (
квартири), що є у власності

громадян,
не може бути в них вилучено, власника, не може бути позбавлено права

користування
жилим будинком ( квартирою), крім випадків, установлених

законодавством.

У
відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати

усунення
перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм

майном.

Виходячи
із вищевикладеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача в частині

усунення
перешкод в користуванні власністю і вселенні підлягають задоволенню.

Вимоги
позивача в частині витребування  у
відповідачки оригіналів

приватизаційних
документів ОСОБА_1 та зобов'

язання
привести квартиру в первісний стан задоволенню не підлягають.   Як

встановлено
в судовому засіданні,  спірна квартира
була приватизована  і

належала
на  праві спільної часткової власності
померлій ОСОБА_4 і

позивачу
по справі  ОСОБА_1 та  було видане свідоцтво на право

власності
на житло, оригінали приватизаційних документів окремо  ОСОБА_1 не видавались.

Стосовно
вимог приведення квартири в первісний стан, позивачем не надані суду

докази,
що були  переобладнання в квартирі.  Заміна
старих вікон на

пластикові,
про що не заперечувала позивачка, є покращенням умов для

проживання,
тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій

частині.

Відповідно
до  ч.3 ст.387 ЦК України власник права
якого порушені, має право на

відшкодування
завданої йому майнової та моральної шкоди.

Суд не вбачає підстав для задоволення позивачем
позовних вимог в частині

відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 грн., оскільки позивачем не доказано

її
спричинення,  крім того позивач пов'язує
спричинення моральної шкоди

затратами,
які начебто були понесені ним на  оренду
житла.

У
відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи  не інакше

як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього

Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших

осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно
зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають

стягненню
судові витрат по справі в сумі 47 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст.  41 Конституції України,  ст. ст.

150,152,155,156
ЖК України ст.  ч.3 386, 391,1167 ЦК України,
ст. ст.11, 15,

60,
88, 212-215   ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В
:

Позовні
вимоги   ОСОБА_1   - задовольнити

частково
.

Усунути
ОСОБА_1  перешкоди в користуванні

квартирою
АДРЕСА_1.

Вселити
ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1  в м.
Дніпропетровську.

В
частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 судові витрати в сумі 47
грн.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти

денний
строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, або без подання

заяви
про апеляційне оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар