Справа № 2-316
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
березня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючій судді Цалко А.А., при секретарі Єршовій Я.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег», третя
особа голова Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег»
Зубанич Михайло Михайлович про відміну наказів, поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час змушеного прогулу, відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка,
уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, просить суд визнати
незаконними та скасувати накази голови СВК «Южний берег» Зубанич М.М. № 33 від
02 серпня 2006 року та № 34 від 08 вересня 2006 року про оголошення їй догани,
поновити її на роботі на колишній посаді агронома в Алуштинській ділянці СВК
«Южний берег» з 20 жовтня 2006 року, стягнути на її користь середній заробіток за
час змушеного прогулу з 20 жовтня 2006 року по день поновлення на роботі, та
відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Позовні вимоги мотивовані
тим, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності є незаконним, тому що
з наказами №№ 33, 34 її не ознайомили, пояснення з цього приводу в неї не
відбирали. Дані накази послужили підставою для її звільнення з займаної посади
за систематичне порушення зобов'язань, покладених на неї по трудовому договору,
і правил внутрішнього трудового розпорядку, про що головою СВК «Южний берег»
Зубанич М.М. 27 вересня 2006 року був виданий наказ № 35. В ході розгляду
цивільної справи в суді зазначений наказ був скасований наказом № 46 від 09
листопада 2006 року та вона була звільнена з 20 жовтня 2006 року по ст. 38 КЗпП
України за власним бажанням на підставі рішення загальних зборів членів ВСК
«Южний берег» від 20 жовтня 2006 року в зв'язку з припиненням її членства в
кооперативі, оскільки вона добровільно з нього вийшла. Однак, заяву про
звільнення за власним бажанням вона не писала, крім того, припинення членства в
кооперативі та добровільний вихід з нього не являється підставою для звільнення
за власним бажанням. Незаконними наказами про притягнення її до дисциплінарної
відповідальності та про звільнення їй заподіяна моральна шкода, тому що
порушено її конституційне право на труд, порушений звичайний уклад її життя,
вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав.

Представник
позивачки у судовому засіданні позов підтримала.

Представник
відповідача у судовому засіданні просив суд про закриття провадження у справі,
вважає, що справа не підсудна Ялтинському міському суду, тому що спор між
сторонами відноситься до корпоративних відносин.

Третя
особа Зубанич М.М. у судове засідання не заявився, раніше надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутність.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно
до ст. 3 КЗпП України, - законодавство про працю регулює трудові відносини
працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які  працюють за трудовим договором з фізичними
особами. Особливості праці членів кооперативів та їх об'єднань, колективних
сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств, працівників
підприємств із іноземними інвестиціями визначаються законодавством та їх
статутами.

На
підставі ст. 34 Закону України «Про кооперацію», - трудові відносини в
кооперативних організаціях регулюються цим законом, законодавством про працю,
статутами кооперативних організацій та правилами їх внутрішнього розпорядку.
Для здійснення мети і статутних завдань кооперативна організація може залучати
до роботи за трудовим договором осіб, які не є її членами. У разі залучення
осіб на визначений строк чи на час виконання певної роботи за згодою сторін між
кооперативною організацією та найманим працівником може укладатися договір у
формі контракту.

Судом
встановлено, що 01 квітня 2000 року позивачка була прийнята на роботу в якості
робочій рослинництва на ділянку «Алушта» у колективне сільськогосподарське
підприємство фірма «Южнобережна».

01
грудня 2001 року вона була переведена агрономом Алуштинского розплідника цієї ж
фірми.

06
червня 2003 року на зборах членів КСП «Агрофірма «Южнобережна» було ухвалене
рішення: «реорганізувати КСП «Агрофірма «Южнобережна» шляхом приєднання до
Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег», який стає
правонаступником всіх майнових прав і обов'язків КСП «Агрофірма «Южнобережна»
згідно передатного балансу (а.с. 68-69).

Запис
про цю реорганізацію шляхом приєднання зроблена в трудовій книжці ОСОБА_1
(п.19) з посиланням на ст. 36 КЗпП України (а.с. 11-13).

На
підставі ст. 36 КЗпП України, - у разі зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення)
дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору
з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі
скорочення чисельності або штату працівників.

05
червня 2003 року ОСОБА_1 написала заяву загальному збору кооперативу «Южний
берег» про прийом її до складу асоційованих членів (а.с. 67).

Протоколом
загальних зборів від 19 червня 2003 року прийняли до складу асоційованих членів
ОСОБА_1 (а.с. 30).

Пунктом
3.3 Статуту кооперативу передбачена обов'язкова трудова участь у діяльності
кооперативу для членів кооперативу (крім асоційованих). Також п. 4.9.

Відповідно
до п. 3.6 Статуту, - кооператив зобов'язаний забезпечувати дотримання
законодавства про працю.

ОСОБА_1
продовжувала працювати в кооперативі агрономом, одержувала за свою працю
заробітну плату та була асоційованим членом кооперативу.

02
серпня 2006 року наказом № 33 голова СВК «Южний берег» оголосив агрономові
ОСОБА_1 догану у зв'язку з відмовою в проведенні інвентаризації за наказом від
31 липня 2006 року. 08 вересня 2006 року голова СВК «Южний берег» знову
оголосив агрономові ОСОБА_1 догану у зв'язку з відмовою в проведенні
інвентаризації згідно наказу від 05 вересня 2006 року.

27
вересня 2006 року ОСОБА_1 була звільнена наказом № 35 по ст. 40 п. 3 КЗпП
України за систематичне порушення обов'язків, покладених за трудовим договором
і Правилами внутрішнього трудового розпорядку.

ОСОБА_1
оскаржила цей наказ до суду 17 жовтня 2006 року.

20
жовтня 2006 року на позачергових зборах членів кооперативу «Южний берег»
ОСОБА_1 виключили зі складу асоційованих членів кооперативу згідно поданої нею
заяви від 26 квітня 2006 року (а.с. 70-72).

У
період судового розгляду по оскарженню наказу про звільнення ОСОБА_1, - голова
СВК «Южний берег» скасував свій наказ № 35 від 27 вересня 2006 року і звільнив
ОСОБА_1 наказом № 46 від 09 листопада 2006 року з 20 жовтня 2006 року по ст. 38
КЗпП України (за власним бажанням).

ОСОБА_1,
уточнивши позовні вимоги також оскаржила цей наказ.

Як
зазначено у вищезгаданому наказі, підставою для звільнення послужило те, що
рішенням загальних зборів членів СВК «Южний берег» від 20 жовтня 2006 року
членство ОСОБА_1 у кооперативі припинено у зв'язку з її добровільним виходом з
кооперативу.

На
ці ж обставини посилається і відповідач у своїх запереченнях, вказуючи при
цьому на п. 8.1 Статуту кооперативу, де зазначено, що трудова діяльність у
кооперативі регулюється Статутом і Правилами внутрішнього розпорядку
кооперативу та не витлумачується і не може бути витлумачена як утворююча
які-небудь взаємини роботодавця і найманого робітника.

Суд
не може погодитися з такими доводами відповідача і вважає, що наказ № 46 від 09
листопада 2006 року виданий з порушенням Закону і повинен бути відмінний.

Як
зазначено вище в рішенні суду в силу ст. 3 КЗпП України, - на трудові відносини
членів кооперативу поширюється дія цього кодексу і інших актів законодавства
про працю.

ОСОБА_1
до прийому до асоційованих членів кооперативу працювала по безстроковому
трудовому договору агрономом, після реорганізації підприємства шляхом
приєднання до КСП «Южний берег» вона також продовжувала працювати на цій посаді,
одержуючи за це заробітну плату відповідно до встановленого їй окладу, що видно
з її довідки про заробітну плату за 2006 рік (а.с. 29).

Після
того, як 20 жовтня 2006 року її асоційоване членство в кооперативі припинили,
вона повинна була продовжувати працювати вже як найманий робітник за трудовим
договором, який з нею ніхто не розривав. Звільнити ОСОБА_1 можна було тільки на
підставі ст. 36 КЗпП України.

На
підставі ст. 38 КЗпП України голова СВК «Южний берег» Зубанич М.М. не мав права
її звільняти, оскільки ОСОБА_1 не писала заяву про звільнення її з посади
агронома за власним бажанням.

Таким
чином, ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі в посаді агронома Алуштинської
ділянки з 20 жовтня 2006 року, як незаконно звільнена.

Що
стосується наказів від 02 серпня і 08 вересня 2006 року про оголошення ОСОБА_1
доган, то вони також підлягають скасуванню, як незаконно видані по наступних
підставах:

Як
видно з наказу № 33 від 08 серпня 2006 року ОСОБА_1 оголосили догану за те, що
вона відмовилася проводити інвентаризацію згідно наказу № 9/1 від 31 липня 2006
року (а.с. 37).

Однак,
судом встановлено, що з наказом № 9/1 від 31 липня 2006 року її ніхто не
знайомив, у члени комісії по проведенню інвентаризації на її ділянці її, як
матеріально відповідальну особу, не включили.

Як
пояснювала ОСОБА_1 у судовому засіданні, у липні і у серпні 2006 року ніхто зі
членів комісії по інвентаризації до неї на Алуштинську ділянку не приїжджав, ні
про яку інвентаризацію вона не знала, не знала і про оголошення їй догани.
Пояснень ніяких вона не давала, ніхто в неї їх не вимагав.

Цієї
ж обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
які знаходились із ОСОБА_1 у цей період на ділянці. У суду немає підстав не
довіряти показанням цих свідків, тому що вони є незацікавленими.

Що
стосується актів від 31 липня, 01 серпня, 02 серпня 2006 року (а.с. 35, 36,
38), то суд ставиться до них критично, тому що вони написані і підписані тими
самими особами, які є керівниками підприємства, зацікавленими особами. Тому суд
критично ставиться і до показань допитаних свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

По
тим же підставам суд вважає незаконним і наказ № 34 від 08 вересня 2006 року.

Перевіряючи
довід ОСОБА_1 про те, що ніяких наказів у серпні і вересні 2006 року про
проведення інвентаризації і оголошення їй доган не пред'являлося і вона про них
не знала до звільнення 27 вересня 2006 року, суд досліджував книгу наказів у
СВК «Южний берег», яка не прошита, не пронумерована, не скріплена печаткою,
багато наказів мають той же самий номер з додатковими буквами.

Таким
чином, суд вважає, що при таких обставинах оспорюванні накази могли бути
написані і перед звільненням ОСОБА_1.

Що
стосується відшкодування моральної шкоди, то позов підлягає частковому
задоволенню.

Так,
ОСОБА_1 була незаконно звільнена з 20 жовтня 2006 року, а фактично не працює з
моменту її першого незаконного звільнення з 27 вересня 2006 року, наказ по
якому скасований лише 09 листопада 2006 року і знову вона була звільнена.

ОСОБА_1 не має іншого джерела існування, було порушено її конституційне
право на працю, неправомірними діями відповідача був порушений нормальний уклад
її життя, вона змушена була звертатися до суду за захистом своїх прав.

При таких обставинах, суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування
моральної шкоди позивачці буде 3000 гривень, які підлягають стягненню з
відповідача.

З відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню середній
заробіток за час змушеного прогулу з 20 жовтня 2006 року по день ухвалення
судом рішення (за 4 місяця 21 день). Середній заробіток позивачки становить 605
гривень, в зв'язку з чим на користь позивачки необхідно стягнути 2844 гривні 20
копійок.

Крім того, суд вважає, що доводи представника відповідача про те, що даний
спір являється корпоративним і не може розглядатися в загальному суді, не
можуть бути прийняти до уваги, оскільки позивачка оспорює своє право на труд,
просить поновити її на посаді агронома, а не в члени кооперативу, та також
просить відмінити накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності
як робітника підприємства.

З відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 30 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України,
ст. ст. 3, 38, 147, 149, 221, 232, 233, 237-1 КЗпП України, ст. 34 Закону
України «Про кооперацію»,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати
накази голови Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег»
Зубанич М.М. № 33 від 02 серпня 2006 року та № 34 від 08 вересня 2006 року про
оголошення догани ОСОБА_1, як незаконні.

Поновити
ОСОБА_1 на роботі в Алуштинській ділянці Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Южний берег» з 20 жовтня 2006 року на колишній посаді агронома.

Стягнути
з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час змушеного прогулу в сумі 2844 (дві тисячі
вісімсот сорок чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути
з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег» на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег» на
користь держави судовий збір у сумі 51 (п'ятдесят одна) гривня.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Южний берег»
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30
(тридцять) гривень на розрахунковий рахунок Управління Державної Судової
Адміністрації в АРК № 0604 ОКПО 26273942 МФО 824026 Банк Управління
державного казначейства м. Сімферополь за розгляд справи Ялтинським міським
судом.

Рішення в частині поновлення на роботі і стягненні середнього заробітку за
час змушеного прогулу протягом одного місяця підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного
суду АРК через Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. ст.
294-296 Цивільного процесуального кодексу України.

СУДДЯ