УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Григор'євої Л.І.,

суддів:                      Барсукової В.М.,
Балюка М.І.,

Данчука
В.Г.,               Косенка В.Й., -

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів,

в с т а н о
в и л а:

У лютому 2007 року ОСОБА_1., звернувшись до суду з указаним
позовом, зазначала, що з лютого 1985 року по квітень 1991 року вона перебувала
в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають повнолітню доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження. Посилаючись на те, що донька продовжує
навчання на денному відділенні Шепетівського медичного училища і потребує
матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на
утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу),
проте не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця до
закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення двадцяти трьох років.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від            30 березня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2007 року,
позов задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, в розмірі 1/4 частини з
усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2007 року до
закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суди виходили з того, що ОСОБА_2. має змогу
надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, в
розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Проте з такими висновками суду погодитися не
можна.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на те, що його сукупний дохід складає 1100 грн. і він має на
утриманні трьох неповнолітніх дітей, а тому не в змозі надавати матеріальну допомогу
на утримання повнолітньої доньки. Крім того, донька ОСОБА_3навчається на
державній основі, проживає разом з матір'ю в          м.
Шепетівка і не витрачає коштів на оплату навчання, проживання в гуртожитку та
за проїзд до місяця навчання.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо
повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач
є пенсіонером, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей і при цьому його
сукупний дохід складає  1248 грн.
(а.с.23,26).

Згідно пояснень ОСОБА_3. (а.с.30), вона навчається в
Шепетівському медичному училищі і отримує стипендію в розмірі 140 грн.

Суд, стягуючи з відповідача аліменти на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку
(доходу), не звернув увагу на порушення при цьому прав відповідача та його
неповнолітніх дітей, оскільки в даному випадку місячний дохід ОСОБА_3.
складатиме 452 грн., а відповідача і його неповнолітніх дітей - по 234 грн.

Крім того суд, вирішуючи спір, не врахував роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України, які дані в п. 20 постанови № 3 “Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення аліментів” від 15 травня 2006 року - що у
разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі
(якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Суд, в порушення зазначених роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, допитав повнолітню дочку як свідка, аліменти стягнув на користь
матері, а в резолютивній частині рішення зазначив, що аліменти стягуються не
менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку тоді
як аліменти стягувались на повнолітню дочку і ст. 182 СК України в даному
випадку не застосовується. Апеляційний суд, залишаючи рішення міськрайонного
суду без зміни, не звернув увагу на допущені помилки.

Оскільки порушення судом норм матеріального та процесуального права
призвело до неправильного вирішення справи, постановлені судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької
області від              30 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької області від                29 травня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

В.Г.
Данчук

В.Й. Косенко