Справа
№ 2 - 197
травня  2007 року                                                                       Ялтинський
міський   суд АР Крим
судді:                                                                                    Білюнас В.Ю..
секретарі:                                                                                    Меметові Е.М.
представника відповідача
у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського   суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
третій особі комунальному підприємству Ремонтно-експлутаційній організації № 3
про визнання недійсним договору користування земельною ділянкою,
Позивачка звернулася до суду з
позовом, у якому просить суд визнати недійсним договір користування земельної
ділянкою загальною площею 0,1189 га, розташованої в АДРЕСА_1,   від 17 квітня 2000 р. між участниками
спільної власності, сторонами по справі.
Вимоги мотивує тим, що їй і
відповідачам належать на праві спільної сумісної власності квартири у АДРЕСА_1,
на підставі свідоцтв о праві власності на квартири, будинок має прибудинкову
територію, відносно якій без відома позивачки
і інших відповідачів, окрім Копилової, був складений недійсний договір
користування цією земельною ділянкою з виділом окремо тільки відповідачці по
справі, земельної ділянки площею 0,0020 га, а іншим співвласникам по цьому
договору надавалось тільки у спільне користування 0,0013 га. Вказаний договір
на землю не був підписаний користувачами
земельної ділянки. Тому вона повинна була звернутись в прокуратуру для вирішення
питання про порушення кримінальної справи по факту фальсифікації документа. На
підставі цього фальсифікованого
документу відповідачці був незаконно наданий державний акт на земельну
ділянку. На її думку, право спільного користування  між співвласниками повинно бути в рівних
частках, тобто їй належить 441000 долі будинку і ії частка даної земельної
ділянки повинна бути соразмірно цієї долі, також як і всім іншим співвласникам.
Разом з тим, на прибудинкової території будинку тільки відповідачці була  надана більша частина земельної ділянки, і
позивачка, як і інші, позбавлена можливості нею користуватися.
відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що земельна ділянка
між співвласниками в натурі поділена на підставі договору, який завіреній  чинним образом. Вважає, що  порядок користування земельною ділянкою
склався таким чином, крім того, позивачка пропустила строк оскарження договору.
Відповідачі по справі:
ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9 позов визнали, підтвердили, що договір
не підписували і не знали про його існування, просять суд задовольнити позов.
Представник третьої особи КП РЕО №
3 в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений
належним чином, причин неявки суду не представив.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачка є
власницею квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 26 грудня 2000
року (а.с.8).       Відповідачам по справі
також належать на праві власності квартири розташовані в цьому будинку. У  будинку мається  прибудинкова територія. До матеріалів справи
наданий договір про порядок користування
при будинковою територію між співвласниками сумісної власності за
адресою: АДРЕСА_1 від 17.04.2000 року.
що цій договір не був узгодженій з співвласниками, знайшов своє повне
підтвердження в судовому засіданні. А саме: з договору слідує, що він
підписаний ОСОБА_12, яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом
про смерть (а.с.9); відповідачі по справі: ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому
засіданні підтвердили, що не підписували оскаржений договір; відповідач по
справі - ОСОБА_9 підтвердив, що в договорі, одним зі  співвласників вказана його неповнолітня
донька -  ОСОБА_13, яка  народилася у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31). Позивачка
по справі  підтвердила, що в договорі
підпис не її чоловіка  - ОСОБА_14,
за  висновками фахівця від 18.03.07 р.
підпис у договорі імовірно зроблена не ОСОБА_14, а іншою особою (л.с.69).
колишній чоловік ні вона, не знали про
існування  цього договору. Тільки
в 2006 р.  позивачка  звернувшись до управління земельних ресурсів,
дізналася   про те що існує такий
договір. Вважаючи договір фальсифікованим, позивачка звернулась зі скаргою до
прокуратури. Постановою від 17.08.06 р. було відмовлено в порушенні по цьому
факту кримінальної справи, але,
постановою Ялтинського
міського  суду від 22.11.06 р. ця
постанова  була   скасована з зобов'язанням       проведення  повного та об'єктивного досудового слідства.  Ці
факти,  встановленні  у
судовому засіданні,
стверджують  про  те
що,   позивачка   не
пропустила  строк  позовної давності  для звернення
до суду  з вимогою  про скасування   договору, оскільки   про його існування  їй  стало  відомо
тільки у 2006  році.  Тобто
згідно  ст. 261 ЦК України
теча  позовної давності   починається зі  дня ,
коли особа  дізналася   про порушення   свого
права.

Згідно ст.
89 ЗК України, володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою
спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом.
Оскаржуємій  договір  не
відповідає  вимогам ст. 369 ЦК
України,   тому  що
розпорядження  майном , яке  знаходиться
в спільної   сумісної власності,
здійснюється  за  згодою усіх співвласників,  але
як  встановлено в  судовому
засіданні,  така  згода
не  була надана   кожнім
співвласником.

Відповідно  до  ч.
1 ст. 203  ЦК України зміст угоди  не
може  суперечить  Цивільному Кодексу України і  іншим
актам  цивільного   законодавства.     Частина
1  стаття 215  передбачає
визнання   угоди  недійсною у
разі    недотримання у момент
здійснення  такої угоди,  вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК
України.

Крім того, привласнення відповідачем ОСОБА_4
частини прибудинковій території для власних потреб суперечить Положенню «Про
порядок встановлення і закріплення меж прибудинкових територій існуючого
житлового фонду і надання в загальне користування або спільну сумісну власність
земельних ділянок для споруди житлових будинків», в якому говориться, що
прибудинкова територія встановлюється для будинку і не може  виділятися для частини будинку (блоку,
поверху, секції, квартир та ін.). Те, що спірна земельна ділянка є
прибудинковою територією будинку, власниками якої є сторони, підтверджено
цільовим призначенням використовування даної ділянки - для будівництва й
обслуговування житлового будинку, який на ній розташований.

Таким  чином, судом
достовірно встановлено  що
договір  від 17 квітня 2000  року
про порядок   користування  земельною ділянкою  між
учасниками  сумісної
власності  не  відповідає
вимогам  закону  та
повинен  бути визнаний  недійсним, що у  свою
чергу скасовує юридичні  наслідки,
зв'язані  з цім договором.

Керуючись
ст.13 Конституції України,  ст.ст.202,
203 ч.3, 207, 215 ч.1, 216   ЦК України,
ст.. 89 ЗК України,  ст.ст . 10, 11,   209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-228 ЦПК
України,

В и р і в
ш и в :

Позовні вимоги
ОСОБА_3 -  задовольнити.

Визнати недійсним договір   від 17 квітня 2000  року складений  ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про користування земельною ділянкою між
співвласниками,   яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк з наступного дня
після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження  й поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. ст. 223, 295
ЦПК України.

СУДДЯ -