Справа № 2-905/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 березня 2007 року.
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді - Поймай
Ю.С.

при
секретарі - Марискіній
О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Кременчуці справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2006 року ОСОБА_1
звернулась в суд з вищеназваним позовом.

В своїй позовній заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 22.09.2001
року, даний шлюб для сторін є першим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не
мають.

Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в червні 2006 року, по
причині, того, що відповідач порушує подружню вірність, внаслідок чого в сім'ї
виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги. А
тому позивач просила суд шлюб розірвати, витрати, пов'язані з розірванням шлюбу
покласти на неї.

Ухвалою Автозаводського районного суду М.Кременчука, Полтавської області
від 08 вересня 2006 року сторонам
було надано строк на примирення 6
місяців, але сторони не примирились.

Позивач в
судовому засіданні позов підтримала, просила суд позов задовольнити.

Відповідач позов
визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам,
знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного
Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони 22
вересня 2001 року
зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Від даного шлюбу неповнолітніх
дітей не мають.

Шлюбно-сімейні стосунки між ними були припинені в червні 2006 року, і з
цього часу вони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання
підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і
підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню,
оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу
суперечило б інтересам сторін по справі.

Витрати по розірванню шлюбу за її згодою необхідно покласти на позивача у
вигляді необхідності сплати мита на користь держави у розмірі 17 грн. 00 коп. за
одержання свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідача у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст.ст. 14,57-59,130,208,209,212-215,218
ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,112
Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 22
вересня 2001 року в
Кременчуцькому міському відділі РАГС Полтавського обласного управління юстиції,
між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
актовий запис за № 804 -
розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 держмито на
користь держави в сумі 17
грн. 00 коп.

ОСОБА_2   від даного виду платежу звільнити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду
Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня
проголошення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про
апеляційне оскарження, апеляційної скарги у випадку їх спільного чи окремого
неподання або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.