Справа № 2-229/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 квітня 2007 року              Красноармійський міськрайсуд
Донецької області

в складі:
головуючого-судді                 Савкевич
К.М.

при секретарі                         Челядник
ТІ.

з участю адвоката                 ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Красноармійську справу за позовом

ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Красноармійська міська тепломережа» про   відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ПозивачкаОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства «Красноармійська
міська тепломережа» про відшкодування моральної шкоди, в якому вказує, що 18 листопада 2003 року
Красноармійським міським судом було винесено рішення, яким суд відмовив у
позові до відповідачки відповідачам про стягнення заборгованості по сплаті за
теплопостачання, це рішення набуло законної сили 19 грудня 2003
року.

Рішення суду, на
думку позивачки, виконано не повно, відповідач не списав всю суму боргу 2538 гр. 68 коп., відповідно
до вищевказаного рішення суду, їй продовжують надходити квитанції, в яких
вказується заборгованість по сплаті за теплопостачання.

Позивачка
неодноразово зверталась до відповідача з проханням про перерахунок
заборгованості, але відповідач не приймав ніяких заходів про перерахунок
заборгованості.

Бездіяльністю
відповідача позивачці спричинено моральну шкоду, яку вона просить стягнути з
відповідача на її користь в сумі 5000
гривень.

Відповідач позов
не визнав, пояснивши суду, що згідно наказів № 80 від 31.03.2004
року та від 30.08.2005
року № 166-1 заборгованість
за теплопостачання списано в сумі 1776
гр. 87 коп. та
в сумі 761 гр. 81 коп. повністю.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що рішенням Красноармійського міськсуду від 18.03.2003 року відповідачу
по справі Комунальному підприємству «Красноармійська міська тепломережа» було
відмовлено у позові до відповідачки та членів її сім'ї про стягнення
заборгованості за теплопостачання у зв'язку з тим, що відповідачем не
надавалось належне теплопостачання в квартиру позивачки.

Відповідач
рішенням Красноармійського міськсуду від 18.03.2003
року не був зобов'язаний зробити позивачці перерахунок раніш сплачених сум
за теплопостачання.

Згідно ст.60 ЦПК
України - кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому
засіданні позивачка не надала суду доказів того, на підставі якого закону та в
який строк відповідач повинен був перерахувати заборгованість за теплопостачання.

Представник
відповідача пояснив суду, що згідно наказу Міністерства фінансів України № 237 від 08.10.1999 року,
затвердженого Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку - 10 «Дебіторська
заборгованість», яке дає поняття «безнадійна дебіторська заборгованість» - це поточна
заборгованість, відносно якої є впевненість про її неповернення боржником, чи
по якій минув строк позовної давності.

На підприємстві
існує комісія, яка встановлює існує чи не існує дебіторська заборгованість та
вирішує питання про списання такої заборгованості.

2

Згідно засідання
комісії від 31.03.2004 року
(протокол №1) та
наказу № 80 від 31.03.2004 року позивачці
було списано заборгованість за теплопостачання на 1776 гр. 87 коп., а згідно
протоколу комісії про списання дебіторської заборгованості від 29.08.2005 року та наказу № 166-1 від 30.08.2005 року позивачці
була списана заборгованість повністю 761

гривня 68
коп., про що позивачка повідомлялась листами (а/с 17).

У судовому
засіданні позивачка не надала письмових доказів того, що відповідач на будинку,
де проживає позивачка, вивішував списки, в яких позивачка вказувалась як особа,
яка своєчасно не сплачувала суми за теплопостачання, а також не довела судові,
що хвороба, на яку вона хворіє, зв'язана з тим, що відповідач не зробив
своєчасно перерахунок сум за теплопостачання з урахуванням того, що повний
перерахунок за теплопостачання було зроблено позивачці в серпні 2005 року, тому
позивачці у позові до відповідача про стягнення моральної шкоди треба
відмовити, бо вона не довела суду, що діями (або бездіяльністю) відповідача їй
спричинено моральну шкоду.

Керуючись ст.23,1167
ЦК України, ст.213,214ЦГЖ України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 у позові
до Комунального підприємства «Красноармійська міська тепломережа» про стягнення
моральної шкоди відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції  може бути подано

протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.