Справа№2-5702007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 березня 2007
року Сніжнянський міський суд Донецької області в складі:

головуючого -
судді               Кучми
В.В.

при секретарі -                         Дуровій 1.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сніжне справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення тимчасових жильців, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про виселення
тимчасових жильців. З позовної заяви вбачається наступне: позивачка є власником
12 житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .Відповідачка по
справі - ОСОБА_2  її онука, а ОСОБА_3 її
чоловік. У відповідачів троє неповнолітніх дітей. У зв'язку з тим, що
відповідачі посварилися з батьками ОСОБА_2, вони попросили ,щоб позивачка
ОСОБА_1, як тимчасовим жильцям, надала можливість проживати у неї, так як вони
не могли мешкати за місцем реєстрації по АДРЕСА_2, у будинку батьків онуки.
Позивачка погодилась і відповідачи переїхали в її будинок. Згоди на реєстрацію
позивачка не давала. Однак відповідачі проживаючи у будинку, стали поводити
себе не достойно, створювати умови неможливі для сумісного проживання:
зловживають спиртними напоями, висловлюються нецензурною лайкою, ображають та
понижують гідність позивачки. Неодноразово намагалися наносити позивачці удари,
погрожують, вигнали позивачку у зимовий період у літню кухню. У зв'язку з чим,
переночував декілька ночей у неопалювальній літній кухні, вона змушена була
попроситися на тимчасове проживання до своєї молодшої онуки ОСОБА_4 та з 10
січня 2007 року позивачка мешкає за адресою -.АДРЕСА_3. Позивачка вимагала
виселення відповідачів неодноразово, останній раз вона звернулася до дільничого
інспектора та голови Первомайської селищної Ради , які 9.01.2007 року  приїхали у її квартиру, позивачка у їх
присутності вимагала звільнити житло. Вказані представники місцевої влади
намагалися переконати відповідачів звільнити її квартиру, так як вони не
набували права на проживання в неї. Однак відповідачі до теперішнього часу
проживають в її квартирі, тому позивачка змушена проживати у онуки. Тому
просить суд виселети відповідачів.

В судовому засіданні позивачка підтримав позовні вимоги частково, надав
пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, але просить суд виселити
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а їх трьох дітей залишити. Відповідачі в
судове засідання не з'явились, про день та час судового засідання були
повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що в квартирі
ОСОБА_1 мешкають її онука, її чоловік та діти. Їй відомо, що ОСОБА_1 зверталась
в селищну Раду з заявою про прийняття заходів до чоловіка онуки, вона була
присутня при розмові представників органів виконавчої влади з відповідачами по
справі, вини підтвердили, що з бабусею в них дійсно неприязнені відносини.

Відповідно до ч. 2
ст. 77 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини
неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідачі, які
належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили
суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явились в судове засідання
без поважних причин.

Відповідно до ч. 1
ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти
такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини , а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд
згідно з вимогами ч. 1
ст. 225 ЦПК України, постановив
ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачів на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, свідка, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому
засіданні фактично встановлено, що позивачка є власником 1/2 частини житлового
будинку буд. АДРЕСА_1. Відповідачка по справі - ОСОБА_2 її онука, а ОСОБА_3 її
чоловік. У відповідачів троє неповнолітніх дітей. У зв'язку з тим, що відповідачі
посварилися з батьками ОСОБА_2, вони попросили ,щоб позивачка ОСОБА_1, як
тимчасовим жильцям, надала можливість проживати у неї, так як вони не могли
мешкати за місцем реєстрації по АДРЕСА_2, у будинку батьків онуки. Позивачка
погодилась і відповідачи переїхали в її будинок. Згоди на реєстрацію позивачка
не давала. Однак відповідачі проживаючи у будинку, стали поводити себе не
достойно, створювати умови неможливі для сумісного проживання: зловживають
спиртними напоями, висловлюються нецензурною лайкою, ображают та понижують
гідність позивачки. Неодноразово намагалися наносити позивачці удари,
погрожують, вигнали позивачку у зимовий період у літню кухню. У зв'язку з чим,
переночував декілько ночей у неопалювальній літній кухні, вена змушена була
попроситися на тимчасове проживання до своєї молодшої онуки ОСОБА_4 та з 10
січня 2007 року   позивачка мешкає за
адресою: АДРЕСА_3.

2

Позивачка вимагала виселення відповідачів неодноразово, останній раз вона
звернулася до дільничого інспектора

та голови Первомайської селищної Ради , які 9.01.2007 року приїхали у її квартиру, позивачка у їх присутності

вимагала звільнити житло. Вказані представники місцевої влади намагалися
переконати відповідачів звільнити її

квартиру, так як вони не набували права на проживання в неї. Однак
відповідачі до теперішнього часу проживають

в її квартирі, тому позивачка змушена проживати у онуки.

Згідно ч.1 ст. 116
ЖК України, якщо наймач або члени його сім*ї, інші особи,
які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення,
або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб проводиться без надання іншого житлового приміщення.

Судом фактично встановлені саме такі обставини.

Таким чином необхідно позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення
тимчасових жильців задовольнити частково. Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 150 ЖК України, ст.ст. 81,88,212,
213, 214, 215, 224, 225, 226, 227, 228 ЦПК України,
ст..48 ч.2 Закону «Про власність», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення тимчасових жильців
задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартириАДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуте Сніжнянським міським судом Донецької
області за письмовою заявою відповідача, що повинна відповідати формі і змісту,
передбаченим ст. 229 ЦПК України, та може бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Відповідно до вимог ст. 232 ч. 2 ЦПК України позивач має право оскаржити
заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним
кодексом України, тобто заочне рішення може бути повністю або частково
оскаржено заявником до Апеляційного суду Донецької області через Сніжнянський
міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява заявника про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.