Справа №22-492                                                 Головуючий у 1 інст.Сидорук Є.І.
Доповідач - Собіна І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007 року                                                                                                  м. Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого
судді Собіни І.М.

Суддів Оніпко О.В., Ковалевича С.П.

При секретарі судового засідання Сеньків Т.Б.

З участю
сторін та представників, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника - ОСОБА_4 на рішення Рівненського
міського суду від 5 лютого 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням
честі, гідності та ділової репутації,

встановила:

Рішенням Рівненського міського суду
від 5
лютого 2007 року позов ОСОБА_5 задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхній представник -ОСОБА_4 посилаються на незаконність рішення суду першої
інстанції, через порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

2

Вказують, що суд підійшов до вирішення справи односторонньо, не вказав на те, що виплата премій працівникам коледжу
проводилась в супереч законодавству.

Факт будівництва Корсунами власного будинку, на кошти отримані незаконним шляхом
компетентними органами ще не перевірялись, а тому суд не мав
підстав стверджувати, що ці факти не відповідають дійсності.

Зміст Колективного договору затверджений 7 листопада 2002 року відносно зменшення
педагогічного навантаження викладачам-пенсіонерам є
сфальсифікованим оскільки, на зборах трудового колективу не
приймався.

Зазначають, що вони не поширювали
неправдивих відомостей щодо ОСОБА_5, а ні в колективі коледжу, а ні в засобах масової інформації.

Факти викладені ними у зверненні, частково знайшли
своє підтвердження.

ОСОБА_1 вважає, що вона строку на звернення з
позовом про захист честі і гідності не пропустила.

Вважають, що рішення суду постановлено з порушенням
всіх пунктів ст. 309 ЦПК України, просять його скасувати
, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхній представник свою апеляційну скаргу підтримали
і дали пояснення в межах її доводів.

Представник ОСОБА_5 -ОСОБА_6 просив рішення муду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доводи та заперечення
сторін, перевіривши матеріали справи, прийшла до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 275, ч. 2 ст. 276 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого
немайнового права від протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права здійснюється способами,
встановленими Главою 3 цього Кодексу.

3

Захист особистого немайнового права може
здійснюватися також іншим способом відповідно до
змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх
спричинило це порушення.

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення
порушеного особистого немайнового права
фізичної особи, не вчиняються, суд може
постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що відповідачі та їхній представник у травні 2005 року звернулись зі скаргою на ім'я Міністра аграрної
політики України, в якій допустили
порушення особистого немайнового права директора Рівненського державного
аграрного коледжу.

В ході перевірки комісією, викладені у скарзі факти
не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції, повно та всебічно перевірив факти наведені у скарзі і
дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність
обставин, на які посилались відповідачі, як на підставу своїх вимог, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного
суду.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди щодо поширених ОСОБА_5. неправдивих відомостей в офіційному листі від 17 травня 2001 року, то суд першої інстанції обгрунтовано залишив їх без задоволення через пропуск річного строку встановленого ст. 7 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) на звернення до суду, який
діяв до набрання чинності новим ЦК України з 1 січня 2004 року.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року правила
Цивільного кодексу України про позовну
давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Колегія суддів визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків суду наведених
у ньому, тому підстав для його скасування не знаходить.

4

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхнього представника - ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Рівненського міського суду від 5 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони мають право оскаржити
ухвалу апеляційної інстанції і рішення місцевого суду до
Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з дня набрання законної сили цією ухвалою, з подачею касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.