Справа
№ 22ц -
163/07               Головуючий першої
інстанції: Щербина С.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
РІШЕННЯ

Іменем   України

23   січня
2007 року                        колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:           Мурлигіної
О.Я.,

Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання:                                                                           Бобуйок
І.Ф.,

за участю
представника відповідача Косяк Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною скаргою                        ОСОБА_1

на
рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2006 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановила:

31 березня 2005 р.
ОСОБА_2. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1. про поділ
спільного майна подружжя.

Позивачка вказувала, що з 1995 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 р. перебувала у шлюбі з
ОСОБА_1., мають доньку ОСОБА_3 1997 р. народження, яка проживає з нею та
знаходиться на її утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ними було придбано 7/25 частки жилого АДРЕСА_1

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вона утримує доньку
сама, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не сплачує аліменти, а стан
здоров'я й навчання дитини потребують додаткових витрат, позивачка просила
провести поділ спільного майна подружжя і визнати за нею право власності на
14/75 частки жилого АДРЕСА_1. Рішенням Заводському районному суду м. Миколаєва
від 11 вересня 2006 р. позов ОСОБА_2 . задоволено.

Постановлено розділити спільне майно подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді 7/25
частин АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 14/75 частки будинку та
за ОСОБА_1. - право власності на 7/75 частки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1посилається на невідповідність висновків суду
дійсним обставинам спору і просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про
визнання за кожною із сторін право власності на Уг частку спірного будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 1995 р. по червень
2004 р. сторони перебували у шлюбі.

8 серпня 1997 р. у них
народилася донька ОСОБА_3,
яка після розірвання батьками шлюбу проживає з матір'ю.

ІНФОРМАЦІЯ_2  р.
було укладено договір купівлі-продажу 7/25 часток АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1., який зареєстровано Біржею нерухомості "Едвайс-Консульт".

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2005 р.
даний договір визнано дійсним.

Виходячи з наведених обставин та положень ст. 22 КпШС України, який діяв на
час придбання спірного майна, суд обґрунтовано визнав, що 7/25 часток АДРЕСА_1
є спільною власністю подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 і в силу ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної
власності.

Між тим, колегія суддів вважає, що суд помилково прийшов до висновку про
можливість збільшення частки майна позивачки.

Так, відповідно до ч. З ст. 70 СК України ця частка може бути збільшена за
рішенням суду, якщо з дружиною (чоловіком) проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку
та лікування.

З копії виконавчого листа (а.с. 29) видно, що аліменти було стягнуто з ОСОБА_1 рішенням суду
29 серпня 2002 p.,
а виконавчий лист видано лише 20 січня 2005 р. і цей лист тривалий час до
виконання позивачкою не пред'являвся.

Крім того, представником відповідача в суді першої та апеляційної інстанції
надано копії квитанцій, які підтверджують часткову сплату відповідачем
аліментів у 2004 - 2006 роках (а.с. 33).

Що стосується тверджень позивачки про необхідність додаткових витрат на
фізичне, духовне виховання доньки, її навчання та лікування, то суду не надано
доказів того, у яких розмірах здійснюються ці витрати.

З урахуванням наведеного, а також того, що спірне нерухоме майно
складається тільки з двох жилих кімнат, а ОСОБА_1іншого житла не має, колегія
приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для збільшення частки
позивачки при поділі спільного майна подружжя.

За такого рішення суду необхідно змінити, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на Уг частку від 7/25 часток АДРЕСА_1.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в up ішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2006 року змінити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/50 часток
АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може було оскаржено у касаційному порядку до Верховному Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.