Справа №
22-Ц-296 2007р.                                Головуючий у 1-й інстанції  Салон О.В.
Категорія ЗО                                                     Суддя-доповідач                       Данильченко Л.О.
УХВАЛА

іменем України

06 березня 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у
складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Данильченко
Л.О., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового
засідання - Пархоменко
А.П.

адвокатів - ОСОБА_6, ОСОБА_7

та осіб, які
беруть участь у справі -
відповідачки ОСОБА_1,

третіх осіб
ОСОБА_4., ОСОБА_8 представника позивача

виконавчого
комітету Глухівської міської ради ОСОБА_9

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Глухівського
міськрайонного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року у справі за позовом виконавчого комітету Глухівської міської ради до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про виселення з
гуртожитку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Данильченко
Л.О., вивчивши матеріали справи в межах апеляційної скарги та доводи апелянта,
викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1 та її
адвоката ОСОБА_7, які підтримали доводи скарги, пояснення представника позивача
ОСОБА_9, третіх осіб ОСОБА_4., ОСОБА_8 їх адвоката ОСОБА_6, які заперечували
проти доводів апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Глухівського міськрайонного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 року позов
задоволено.

Постановлено виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без надання їм іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Апелянт вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права,
висновки суду не відповідають обставинам справи. При

2

цьому апелянт вказує, що суд невірно
з'ясував статус будинку, який, на думку апелянта, є
не гуртожитком, а відомчим жилим будинком. Також апелянт зазначає, що вона як член сім'ї наймача, мала право залишитись проживати на
законних підставах у жилому приміщенні, з якого
вибула не вся сім'я. Крім того, апелянт вказує, що оскільки
вона постійно проживала і не виселялась з жилого приміщення з 1996 року, то вже сплив строк позовної давності для звернення
з позовом про виселення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої інстанції і передати
справу на новий розгляд з тих підстав, що суд розглянув
справу, не повідомивши його як відповідача про час розгляду справи. Строк дії довіреності, якою він уповноважував ОСОБА_1 представляти його інтереси в суді, закінчився 01 листопада

ІНФОРМАЦІЯ_2         року,
тому апелянт вважає,  що суд повинен
був  повідомити його

особисто про дату розгляду справи, чого судом не було зроблено.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню,
апеляційна скарга ОСОБА_1 -
частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 доручив представляти інтереси в суді своїй дружині
ОСОБА_1 Строк дії довіреності закінчився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, після чого
строк дії довіреності не продовжувався,
нова довіреність не оформлювалась.

З судових
розписок (а.с. 121,124,126)
вбачається, що на двох відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виписувалась по одній судовій повістці - повідомлення про призначення справи
до розгляду на ІНФОРМАЦІЯ_4року, але робились перерви на ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на ІНФОРМАЦІЯ_6року, і на кожній розписці є лише
один підпис одержувача - ОСОБА_1.

Як пояснила відповідачка в суді апеляційної
інстанції, вона з чоловіком не підтримує подружніх стосунків, і вона не
повідомляла його про перерви в судових засіданнях.

Таким чином, у колегії суддів є певні сумніви у
тому, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином
повідомлений про час судового засідання, оскільки строк дії
довіреності закінчився, він особисто жодного разу не з'явився в судове засідання і не подав заяву про розгляд справи у
його відсутність, його підпис на розписці про отримання
ним судової повістки відсутній, а він у апеляційній скарзі стверджує, що про
розгляд справи не повідомлявся належним чином.

3

Згідно ч. З ст. 191 ЦПК України, суд, відкладаючи розгляд справи або оголошуючи перерву в її розгляді, призначає відповідно
день нового судового засідання або його продовження, про що ознайомлює під
розписку учасників цивільного процесу, присутніх у судовому засіданні.
Учасників цивільного процесу, які не з'явилися або яких суд залучає до участі в
процесі, викликають у судове засідання на призначений день.

За викладених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції постановив рішення з порушенням вимог п.
З ч. 1
ст. 207 ЦПК України, так як дані про належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 в
матеріалах справи відсутні.

За таких підстав і згідно п.З ч.1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду
першої інстанції та направлення справи на новий розгляд.

Керуючись ч.З ст. 191, ст.307, п.З ч.1 ст.312, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія
суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в даній справі скасувати, а справу
направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.