АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 19                                                                         інстанції - Шишак В.О.
Доповідач - Ляховська І.Є.
УХВАЛА ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 січня 2007 року                                                                                            м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.,

при секретарі - КОБЗЄВІЙ К.І.,

за участю - позивача ОСОБА_1 та його

представника
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу
за апеляційними скаргами Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі про відшкодування
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

01 серпня 2002р. ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ВАТ "КЗРК") та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому
Розі (далі - Відділення Фонду) про відшкодування
шкоди, посилаючись на те, що ВАТ "КЗРК" неправильно проводив перерахунок сум відшкодування втраченого
заробітку, у зв'язку із чим у відповідачів виникла заборгованість.

Справа розглядалася
неодноразово. Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2005 року позов ОСОБА_1. задоволено
частково, на його користь стягнуто: з ВАТ "КЗРК" -заборгованість
за щомісячними виплатами у відшкодування втраченого заробітку за період з 01 листопада 1993 року по 01 квітня 2001 року в сумі
23127грн.78коп., а також компенсація втрати частини відшкодування шкоди в
зв'язку з порушенням термінів виплати в сумі 13757грн.02коп.; з Відділення
Фонду - заборгованість
за щомісячними страхових виплатах відшкодування втраченого заробітку за період
з 01 квітня 2001 року по 01 жовтня 2005 року в сумі
29263грн.69 коп., та
починаючи з 01 жовтня 2005 року, щомісячні страхові виплати відшкодування втраченого заробітку в сумі 943грн. 90 коп. до зміни
обставин, що є підставою для їх перерахунку чи припинення.

В апеляційній
скарзі ВАТ ''КЗРК" ставить питання про скасування рішення суду в частині
стягнення з нього сум та ухвалення нового рішення про відмову в позові через
порушення судом норм матеріального права. Зокрема,
відповідач вважає, що при ухваленні рішення судом безпідставно не було
взято до уваги Галузеві угоди на 1995 - 2000 роки, судом неправомірно
застосовано коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів: 2,0-з
01 липня 1994р., 2,5-з 01 січня 1996р., 1,25-з 01 червня 1997р., 1,265 -з
01.07.1999р., 1,226-з 01.01.2000 року,
1,217 - з 01.05.2000 року, необгрунтовано
задоволено позовні вимоги в частині стягнення компенсації у зв'язку з
порушенням термінів виплати щомісячних сум у відшкодування шкоди. Крім того,
судом порушено строк позовної давності.

Відділення Фонду
в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду в
частині стягнення з нього сум та направлення справи на новий через порушення
судом норм матеріального права. Зокрема, відповідач вважає, що Відділення Фонду
не є належним відповідачем по справі, що при ухваленні рішення судом
неправомірно застосовано коефіцієнти
підвищення тарифних ставок і посадових окладів без урахування змін
структури заробітної плати, які відбулися в січні 1996 року та червні 1997 року,
та не надана належна правова оцінка економічному обґрунтуванню застосування або
незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1. з 1969 року
працював на підземних роботах на шахтах "Гвардійська" та імені
Фрунзе, а з 1978 року ~ на шахті імені Леніна ВАТ "КЗРК", де отримав
професійне захворювання.

Згідно висновку
МСЕК від 25.10.1993р. позивачеві вперше встановлено 25% втрати
професійної працездатності по пиловому бронхіту. При переогляді 01.10.1997р. МСЕК встановив позивачеві 35% втрати професійної працездатності на строк з
17.09.1997р. по 01.10.1998р., а 17.10.2001р. розмір втрати працездатності
підтверджено та встановлено безстроково, одночасно позивача визнано інвалідом Ш
групи.

З 15 жовтня 1993 року відповідач
ВАТ "КЗРК" у добровільному порядку
виплачував позивачеві щомісячні виплати в рахунок відшкодування шкоди,
виходячи із його рередньомісячного заробітку за три останні календарні місяці
та ступеня втрати професійної працездатності.

Із матеріалів
справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу незастосування відповідачем з 01 липня 1994р. до базової середньої заробітної плати
коефіцієнту 2,0, на який
збільшилися тарифні ставки (посадові оклади) на підприємстві.

Стягуючи з ВАТ
"КЗРК" суми недоплачених виплат за період з 1993 року, суд не звернув уваги на норми ст. 71 ЦК 1963р. (з урахуванням правила п. 6
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
2003р.) та на роз'яснення, викладені в пунктах 1, 1-1, 1-2, 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 6 "Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" (з наступними змінами), згідно з якими загальний строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна
давність), встановлюється тривалістю у три роки. У випадку, коли вимоги
потерпілого стосуються перерахунку сум
щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем (у тому
числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при
задоволенні позову, кошти стягуються за час, що не перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення
особи до суду.

Відповідно до
Закону від 23 вересня
1999р. № 1105-Х1У
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особам, які потерпіли на виробництві, до 01 квітня 2001р..
Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту передачі відповідними підприємствами в
установленому порядку документів, що підтверджують право цих працівників
на такі послуги.

Однак, стягуючи з Відділення Фонду щомісячні страхові платежі за період з
01 квітня 2001р. до
01 жовтня 2005р.,
суд не звернув уваги на це правило та не
встановив, чи дотримано позивачем строк позовної давності при
пред'явленні вимог до Фонду з урахуванням наведених мотивів.

Крім того,
відповідно до пункту 28 Правил
перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за

умови його роботи протягом повного
календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи спір суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір середньомісячного заробітку відповідного
працівника (після підвищення тарифних ставок) за
умови його роботи протягом повного календарного
місяця або у перерахунок на повний календарний місяць роботи, та чи не буде перевищувати розмір відшкодування нарахованого позивачу
встановлені обмеження.

В зв'язку з тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, ухвалене рішення підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ч. 1 п. 5, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2005 року скасувати, справу направити на
новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.