РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ      справа№2-1640/2007р.

27 лютого
2007 року        Оболонський районний суд
м. Києва

у
складі головуючого судді     Махлай Л.Д.

при секретарі                              Москаленко І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права

власності на частину квартири,

встановив:

у лютому 2007
року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право
власності на 1/3 частину квартири посилаючись на те, що йому на праві власності належить 2/3 частина квартири
АДРЕСА_1.

1/3 частина цієї
квартири належить йому згідно з договором дарування від 5 лютого 2004 року, а
інша 1/3 частина квартири належить на праві власності згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого
Державним комунальним управлінням житлового
господарства Мінського району м. Києва 18 серпня 1998 року, І/3 частина цієї квартири
належить відповідачу.

Дана квартира
складається з 2-х ізольованих кімнат площею 19,3 та 11,9 кв.м. Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2005 року визначено порядок користування квартирою, згідно з яким
йому виділено в користування кімнату площею 19, 3 кв.м., а відповідачу -
кімнату площею 11,9 кв.м.

Оскільки свідоцтво про право власності на житло одне та відповідач утримує
його в себе, він позбавлений можливості розпорядитися своєю часткою. У видачі
дублікату свідоцтва про право власності в
управлінні житлового господарства йому було відмовлено через відсутність
згоди на видачу дубліката з боку відповідача.

Посилаючись на
те, що він не має правовстановлюючого документа на 1/3 частину спірної квартири просив визнати за ним право власності на цю
частину квартири для того, щоб він мав можливість розпоряджатися своєю
власністю.

У попередньому
судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач у
судовому засіданні визнав позов та всі обставини, викладені в позовній заяві.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Квартира
АДРЕСА_1 перейшла у спільну сумісну власність ОСОБА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом приватизації, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 18 серпня 1998 року.

ОСОБА_3 подарувала свою частку, а саме 1/3 частину квартири позивачу, що підтверджується
договором дарування від 5 лютого 2004 року.

За змістом
ст.ст. 370, 372 ЦК України
частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними.

Таким чином
позивач має право на 1/3 частину спірної квартири, що належить йому та
відповідачу на праві спільної сумісної власності та на 1/3 частину цієї
квартири, що належить йому на підставі договору дарування.

Відповідно до
ст. 4 Закону України "Про власність" власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать
закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та
іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування
іншим особам.

2

Згідно з ч. 2
ст. 48 Закону України "Про власність" власник може вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Згідно ст. 41 Конституції України право власності є
непорушним.

В даному випадку позивач позбавлений можливості розпорядитися належною йому
на праві власності частиною квартири через відсутність правовстановлюючого
документу на 1/3 частину цієї квартири, оскільки відповідач свідоцтво про право
власності на житло утримує у себе та не надає позивачу.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб,
а позовні вимоги є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Фактично
позивачу на праві власності належить 2/3 частини спірної квартири, проте
оскільки правовстановлюючий документ (договір дарування) на 1/3 частину квартири знаходиться у позивача, а
правовстановлюючий документ на іншу 1/3 частину квартири - у відповідача
суд розглядаючи спір в межах позовних вимог визнає за позивачем право власності
на 1/3 частину спірної квартири.

На підставі викладеного,    керуючись ст. ст. 4, 48    Закону України «Про власність», ст.ст. 370,
372 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 174 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано потягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження