УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 13 дня
колегія суддів судової палати по цивільних

справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді                                   Любобратцевої
Н.І.,

Суддів                                                                     Чистякової Т.І.,

Даніла Н.М.,

При секретарі     Бахтагарєєвій М.В.,

За участю
прокурора Туробової Г.С., представника відповідача,

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Державного
Казначейства України до ОСОБА_1 про стягнення суми, за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим
від 19.02.2003 року,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Автономної Республіки Крим в
інтересах держави в особі Державного Казначейства України звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення 55000 грн. на підставі ст.203 ЦК України
і п.14 Постанови Кабінету Міністрів України №992 від 22.08.1996 року „Про
порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалася за державним замовленням". Вимоги мотивовані тим, що
відповідач за рекомендацією прокуратури АР Крим від 07.07.1997 р. за № 6-207
відповідно до договору про цільову підготовку спеціалістів з вищою юридичною
освітою для органів прокуратури був направлений до Національної юридичної
академії України ім. Ярослава Мудрого. Національна юридична академія і студент 1-го курсу факультету прокурорських
кадрів ОСОБА_1. 1 вересня 1997 року за №
197251 уклали угоду про те, що після закінчення навчання відповідач повинен
прибути до місця направлення і відпрацювати не менше, ніж три роки, а у випадку
відмови, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку. Після закінчення навчання ОСОБА_1. згідно з наказом прокурора АРК був прийнятий на роботу до
органів прокуратури АРК на посаду слідчого прокуратури м. Армянська, проте
відпрацювавши шість місяців, звільнився за власним бажанням за наказом прокурора АРК від 15.10.2002 року № 1286,
а тому повинен відшкодувати кошти, затрачені на його навчання.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 19.02.2003 року постановлено: Позов
прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити. Стягнути із ОСОБА_1на
користь державного бюджету в особі Державного казначейства України 55000 грн. і
державне мито в дохід держави в сумі 550 грн.

На вищевказане
рішення суду першої інстанції ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, а справу направити на новий розгляд. Апелянт вважає, що кошторис
витрат на підготовку студента в Національній юридичній академії України на суму
55000 грн., наданий позивачем, не може бути доказом у справі, оскільки у ньому
не зазначено дату. В матеріалах справи

Справа № 22-ц-2351/07

2

відсутній
договір між прокуратурою та академією на навчання ОСОБА_1, а в угоді, яку
відповідач уклав з академією, не вказаний порядок розрахунку за навчання.

Заслухавши
доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши доводи апеляційної
скарги в межах ст. 303 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1. не виконав
взятий на себе обов'язок і не відпрацював 3 роки в органах прокуратури, а тому
повинен відшкодувати до державного бюджету вартість свого навчання.

З такими
висновками суду повною мірою погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, а
також вимогам чинного законодавства.

Так, п. 14
Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним замовленням, встановлює, що у разі неприбуття
молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до
роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

З матеріалів
справи вбачається, що 1 вересня 1997 р. між Національною юридичною академією
України імені Ярослава Мудрого та студентом ОСОБА_1 була укладена угода,
відповідно до якої відповідач взяв на себе обов'язок прибути після закінчення
академії на місце направлення і відпрацювати не менш трьох років; у разі
відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість
навчання в установленому порядку (а.с.17).

Після закінчення
навчання ОСОБА_1. 8 квітня
2002 року був прийнятий на роботу до органів прокуратури АР Крим на посаду
слідчого м. Армянська (а.с.24). але не відпрацювавши 3 роки, наказом прокурора
Автономної Республіки Крим від 15.10.2002 р. № 1286 був звільнений з 8 жовтня
2002 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 31).

За такими
обставинами суд обгрунтовано стягнув з відповідача до державного бюджету
вартість навчання і усі витрати, пов'язані з його навчанням.

Колегія суддів
не може взяти до уваги довід апеляційної скарги, що між Прокуратурою АРК та
юридичною академією, Генеральною прокуратурою України та юридичною академією
відсутній договір на навчання ОСОБА_1, не вказано строк і порядок розрахунків,
розмір оплати, і це є підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог,
оскільки відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 77/96 від 23 січня 1996
р. „Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" (зі змінами, внесеними
Указом Президента України № 342/96 від 16 травня 1996 р.) вищі навчальні
заклади України здійснюють підготовку спеціалістів за рахунок Державного
бюджету України за державним замовленням. Тобто у всякому випадку підготовки
спеціаліста за рахунок

3

Державного   бюджету   замовником
на  навчання   виступає
держава,   якої   і
повинні компенсуватися всі витрати у випадках, передбачених
законом.

Кошторис витрат на підготовку студента денної форми навчання в Національній
юридичній академії ім. Ярослава Мудрого на суму
55000 грн. (а.с.19) не є кошторисом витрат на
навчання саме відповідача ОСОБА_1, а є сумою, яку потрібно виділити з Державного бюджету України на кожного студента для
забезпечення функціонування академії як учбового закладу.

За такими обставинами оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та
обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303, 307, 308, 313, 314
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_1, відхилити.
Рішення Ялтинського міського суду від 19 лютого 2003 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо у
Верховний Суд України протягом двох

місяців.