Справа № 2 - 1301/ 2007р
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26
червня 2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд  Автономної  Республіки
Крим в складі: головуючого - судді
Проскурні С.М.,

при
секретарі - Корнацькій І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2

про стягнення суми боргу за
розпискою та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1. 10 травня 2007 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про
стягнення боргу в сумі 465,75 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі
1000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач 01 березня 2007 року
позичила у нього гроші в сумі 465,75 грн., які пообіцяла повернути протягом
місяця. Після спливу місячного строку у зв'язку з неможливістю повернути борг, 02 квітня ОСОБА_2.
написала письмову розписку про повернення боргу 06 квітня 2007 року. Однак
замість повернення боргу ОСОБА_2. звернулась з заявою в міліцію за фактом
вимагання у неї грошей.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що 01 березня
2007 року відповідач позичила у нього гроші в сумі 465,75 грн., пообіцяв, що
поверне їх протягом місяця.  Письмового
договору позики не укладалось Після того, як                 ОСОБА_2. 01 квітня 2007 року
не повернула гроші, 02 квітня 2007 року вона написала боргову розписку, що
поверне 465,75 грн. 06 квітня. До даного часу ОСОБА_2. добровільно не повернула
позичені гроші, замість цього з заявою звернулась в міліцію про вимагання ним
від неї грошей. За даним фактом проводилася перевірка, його неодноразово
викликали в міліцію, з приводу чого він сильно переживав та зазнав моральної
шкоди. В порушенні кримінальної справи було відмовлено. Просив стягнути з
відповідача в рахунок боргу 465,75 грн., на відшкодування моральної шкоди 1000
грн. та понесені ним судові витрати по справі.

Відповідач
у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що ніяких грошей у
борг в ОСОБА_1. не позичала. Вона змушена була під психологічним впливом на неї
батька позивача 02 квітня 2007 року написати письмову боргову розписку на суму
465,75 грн., які зобов'язалась повернути 06 квітня. Підставою для написання розписки слугувала
виявлена недостача в магазині на ринку в смт. Октябрське Красногвардійського
району, який належить підприємцю ОСОБА_3., де вона з грудня 2006р. по квітень
2007р. працювала без оформлення трудових відносин. Просила у задоволенні позову
ОСОБА_1. відмовити.

Вислухавши
пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно
зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до ч.1 ст. 509 ЦК України  зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно
зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає
у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики).

В силу
ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно
до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк
та в порядку, що встановлені договором.

На
підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності
таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2. взяла в борг у ОСОБА_1. 465 грн.

75 коп., які зобов'язалась
повернути 06 квітня, про що написала письмову розписку від

02 квітня 2007 року.

Відповідно
до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідач, не визнаючи позов,
оспорює угоду позики, при цьому не оспорюючи власноручно написання розписки, вказуючи, що гроші в сумі 465,75 грн.
від позивача
не отримувала, а розписку написала під психологічним тиском
з боку батька позивача, оскільки від неї вимагали погасити виявлену в магазині
недостачу. Однак, на підтвердження своїх заперечень, зокрема факту виявлення недостачі, ОСОБА_2. жодних
доказів суду не надала.

На
підставі заяви ОСОБА_2. з приводу вимагання від неї ОСОБА_1.  грошей
Красногвардійським РВ ГУ МВС України в АР Крим була проведена перевірка
за результатами якої в порушенні кримінальної справи було відмовлено за
відсутністю складу злочину (постанова про відмову в порушенні кримінальної
справи від 19.04.07).

Враховуючи
викладені обставини справи, те, що відповідачем не виконані взяті на себе
зобов'язання по поверненню одержаної від позивача суми, суд вважає позов в цій
частині таким, що підлягає задоволенню в обсязі неповернутої суми боргу 465,75
грн.

Що
стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі                 1000 гривень, суд  не знаходить підстав щодо їх задоволення,
оскільки законодавство не передбачає відшкодування моральної шкоди при
здійсненні угод за договорами позики, до того ж, позивачем не надано будь яких
доказів заподіяння йому моральної шкоди. Звернення ОСОБА_2. з заявою до
правоохоронних органів про вчинення по відношенню до неї злочину та проведення
за даною заявою перевірки само по собі не може бути підставою для визнання
факту заподіяння ОСОБА_1. моральної шкоди, тому в цій частині позову суд вважає
за необхідне відмовити.

Згідно зі ст.88 ЦПК України з
ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. підлягають стягненню понесені ним судові витрати в
сумі 81 грн. (51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи).

На
підставі викладеного і керуючись ст. 509, 525, 526, 625, 1046, ч.2 ст. 1047,
1049 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1в рахунок боргу 465 грн. 75 коп., а також 81 грн.
понесених ним судових витрат, всього 546 грн. 75 коп.

В
іншій частині позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя