У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 липня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Пшонки М.П.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
“Національний центр медичних технологій” про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 30
листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю “Національний центр медичних технологій” (далі -
ТзОВ “НЦМТ”) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач
зазначав, що є учасником ТзОВ “НЦМТ”. Рішенням зборів учасників товариства від
19 березня 2004 року його обрано ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням зборів учасників
товариства від 10 жовтня 2005 року ІНФОРМАЦІЯ_1 переобрано та таким обрано
учасника товариства ОСОБА_2, у зв”язку з чим наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 жовтня
2005 року НОМЕР_1 його звільнено з посади ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки збори
учасників товариства проведено з порушенням встановленого законом та статутом
порядку скликання та проведення зборів, його звільнення з роботи проведено з
порушенням норм трудового законодавства, позивач вважав звільнення незаконним та
просив задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного суду від 26 липня 2006 року позов
задоволено частково. Визнано незаконним рішення зборів учасників ТзОВ “НЦМТ”
від 10 жовтня 2005 року про переобрання ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасовано наказ
ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 жовтня 2005 року про звільнення ОСОБА_1 з посади
ІНФОРМАЦІЯ_1. Поновлено ОСОБА_1 на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто на його
користь з ТзОВ “НЦМТ” 23 853 грн. 30 коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 100 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2006 року зазначене
рішення скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на його
необгрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з
того, що про збори учасників товариства позивача не було повідомлено у
встановленому законом та статутом товариства порядку, звільнено з роботи його в
період тимчасової непрацездатності, що є підставою для скасування прийнятого на
зборах рішення та поновлення позивача на роботі.

Скасовуючи зазначене рішення та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд вказав, що позивач брав участь у засіданні зборів
учасників товариства, а тому порушення порядку його повідомлення про скликання
зборів немає правового значення. Так само немає правового значення видання
наказу про звільнення позивача з роботи в період його тимчасової непрацездатності,
оскільки наказ є лише фактичним оформленням рішення зборів учасників товариства
про переобрання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові
відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють
за трудовим договором з фізичними особами.

Особливості праці членів кооперативів та їх об”єднань, колективних
сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств,
працівників підприємств з іноземними інвестиціями визначаються законодавством
та їх статутами.

Суд на зазначене уваги не звернув та не з”ясував які підстави та порядок
звільнення з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 передбачено статутом ТзОВ “НЦМТ” та з якої з
цих підстав проведено звільнення, а якщо такі статутом не передбачено, то з
яких правових підстав, передбачених КЗпП України, проведено звільнення, чи
фактично мали місце підстави, передбачені законом чи статутом товариства, для
звільнення позивача з роботи, чи дотримано при цьому відповідачем процедури
звільнення.

Без з”ясування зазначених обставин ухвалення рішення в справі є
передчасним.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для  скасування
судового рішення з направленням справи на новий розгляд. Оскільки зазначене
порушення було допущено судом першої інстанції і не було усунено апеляційним
судом справу слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2006 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2006 року скасувати і
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М.
Лихута

М.П. Пшонка

Я.М.
Романюк