Головуючий 1 інстанції
Справа № 22ц-1228- 2007р.  Доповідач Курило В.П.
РІШЕННЯ Іменем
України

13 лютого 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С.,
Шамрило Л.Г. при секретарі     Личкатій
В.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі
Донецької області на рішення Торезького міського суду Донецької області від 21 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Торезі Донецької області про стягнення одноразової допомоги.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року позивачка
звернулась в суд з таким позовом до відповідача. Вона посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
чоловік ОСОБА_2. При житті від отримував страхові виплати у зв"язку з
ушкодженням здоров"я на виробництві і втратою працездатності на 20% відповідно до
висновку МСЕК від З жовтня 2002
року. Висновком Донецької обласної МСЕК від 2 лютого 2006
року № 151 встановлено
причинний зв"язок між смертю чоловіка і професійним захворюванням.

У зв"язку з
втратою годувальника відповідач своєю постановою №8240 від 2
березня 2006 року
призначив їй страхові виплати і призначив одноразову допомогу в сумі 15076.80 грн. Між тим
відповідач порушив закон і її права і інтереси через те, що розмір одноразової
допомоги визначив не вірно. Для розрахунку суми цієї допомоги відповідач
прийняв лише суму страхових щомісячних виплат, що отримував її чоловік без
врахування його пенсії за віком, яку він також отримував при житті. За її
розрахунками сума одноразової допомоги має складати 42143.40 грн. Тому
недоплата складає 27066.60
грн., яку вона просила стягнути примусово.

Рішенням
Торезького міського суду Донецької області від 21 листопада 2006
року позовні вимоги задоволені, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1
одноразову п'ятирічну допомогу на сім'ю в розмірі 27066 грн. 60 коп.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду і просить
постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Посилається   на   те,
що   судом   першої
інстанції   неправильно   застосовані
норми

2

матеріального права. Пенсія за віком, яку отримував
потерпілий, не пов'язана з отриманими страховими виплатами, тому не може бути
прийнята при начисленні страхових виплат особам, які перебували на утриманні
потерпілого. Заліку належить лише пенсія по інвалідності, яку  потерпілий на момент смерті не отримував.

В засіданні суду
апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної
скарги, просив її задовольнити.

Позивачка в суд
не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином,
про що свідчить її розписка про отримання судової повістки.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, виходячи з
наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправильно
визначив розмір страхової суми позивачки через те, що не врахував пенсію
померлого за віком, яка мала бути зарахована. Тому стягнув з відповідача на
користь позивачки різницю між виплаченою сумою і тією, що на думку суду мала
бути сплачена.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитися не
можливо.

Відповідно до ч.
7 ст. 34 Закону України
„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім"ї повинен
бути не меншим за п"ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не
меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на
його утриманні.

Відповідно до ч.
9 ст. 34 Закону України
„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати
і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст. 33 цього Закону,
визначаються виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які
одержував потерпілий на день його смерті.

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
рок-/ помер ОСОБА_2 -чоловік
позивачки (7, 9).

Згідно висновку
МСЕК від 3 жовтня 2002 року ОСОБА_2 у
зв"язку з професійним захворюванням антрако-сілікатоз втратив на 20% професійну
працездатність безстроково.с.8).

Висновком
Донецької обласної МСЕК від 2
лютого 2006 року
встановлений причинний зв"язок між професійним захворюванням ОСОБА_2 і
його смертю, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1
року (а.с.6).

Постановою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у місті Торезі від
2 березня 2006 року № 8240 позивачці
ОСОБА_1 - дружині
померлого у зв"язку із смертю годувальника призначена до виплати
одноразова допомога у сумі п"ятирічного доходу померлого 15076.80 грн. При цьому
відповідач для розрахунку суми одноразової допомоги виходив з щомісячної
страхової виплати померлого у 251.28
грн.

Дії відповідача є правильними, такими, що грунтуються на
законі.

Перелік
страхових виплат, що здійснює фонд соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності, міститься в у ст. ст. 21
і 28 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності". Вказаний перелік не передбачає такої страхової
виплати як пенсія за віком.

3

Отже, пенсія за
віком, яку міг отримувати потерпілий на виробництві, не пов"язана з
отриманими ним страховими виплатами. Тому не може бути врахована при начисленні
страхових виплат, які здійснює фонд соціального страхування у зв"язку із
пошкодженням здоров"я потерпілого на виробництві.

Відповідно до
ст.ст. 21 і 28 вказаного Закону
страховою виплатою є пенсія по інвалідності, яка відповідно до ч. 9 ст. 34 Закону мала бути
врахована при начисленні позивачці одноразової страхової виплати. Але померлий
пенсію по інвалідності не отримував. Тому відповідач, визначаючи розмір
адноразетої сірахової виплати на користь позивачки, правильно виходив лише з
розміру щомісячних страхових виплат, які отримував чоловік позивачки при житті.

Оскільки розмір
щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 на час його смерті складав 251.28 грн., то
відповідач правильно визначив і розмір п"ятирічного доходу померлого,
тобто одноразової допомоги позивачки у 15076.80
грн.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції не врахував викладеного, неправильного застосував
норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.
4 ст. 309 ЦПК України
неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права є
підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення.

Тому рішення
суду першої інстанції є незаконним, і підлягає скасуванню. А через те, що
позовні вимоги ОСОБА_1
не грунтуються на законі, в їх задоволені необхідно відмовити.

Керуючись ст.. 304, 307, 309 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИ РІШИВ:

Апеляційну
скаргу задовольнити. Рішення Торезького міського суду від 21 листопада 2006 року скасувати.

В задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Торезі про стягнення одноразової допомоги відмовити.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з часу його проголошення і може
бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції.