АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
Головуючий в суді 1-ої
інстанції ШембелянВ.С.
Доповідач Свинцова Л.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007
року                                                             місто Луганськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого:
Свинцової Л.М.

Суддів:                       Карташова О.Ю., Савченко
В.О.

при секретарі:            Малошонок О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду Луганської області в місті Луганську апеляційні скарги
ОСОБА_1 у своїх нн інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2,
представника позивачки ОСОБА_3 на рішення місцевого Ленінського районного суду
міста Луганська від 06 лютого 2007 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах її
малолітньої дитини ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право на користування
житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням місцевого Ленінського районного суду міста
Луганська від 06 лютого 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені були частково:ОСОБА_1 та її малолітня донька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнані такими, що втратили право користування житловим лриміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням задоволені позовні вимоги за зустрічним
позовом ОСОБА_4 про вселення у кв. АДРЕСА_1, а в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2
про вселення у кв. АДРЕСА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1. в своїх інтересах
та в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3
звернулися з апеляційними скаргами.

ОСОБА_1. у доводах апеляційної скарги посилалася на те,
що не згодна з рішенням суду в частині визнання її та малолітньої доньки
ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, а також в
частині відмови в задоволенні її зустрічних вимог в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої доньки про вселення у вказану квартиру.

ОСОБА_4 зареєстрована в цій квартирі з 27.05.1982 року після
одруження зі ОСОБА_5

ОСОБА_1., донька ОСОБА_4 зареєстрована в спірній квартирі
з 06.03.1996 року.
ОСОБА_1. одружилася з ОСОБА_6 20.09.2002
року і ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народила доньку ОСОБА_2. Остання 12.07.2006
року була зареєстрована у спірній квартирі за місцем реєстрації матері.

Мати ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 має на праві власності квартиру у АДРЕСА_2.

ОСОБА_6, чоловікові ОСОБА_1, належить на праві власності
будинок у АДРЕСА_3!

Факт непроживання в спірній квартирі ОСОБА_1. після її одруження
підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. Оскільки ОСОБА_1. втратила
право на проживання в спірній квартирі на момент реєстрації в ній малолітньої
ОСОБА_2, то така
реєстрація дитини є незаконною.

ОСОБА_4, яка перебувала до смерті свого чоловіка з ним у
шлюбі, не могла вважатися в період з 26.12.2006
року - дня
народження дитини - по ІНФОРМАЦІЯ_2 року членом
сім'ї ОСОБА_1., яка з 20.09.2002
року перебуває у шлюбі, а також членом сім'ї ОСОБА_2, яка належить до сім'ї
своїх батьків.

Колегія суддів, заслухавши, доповідача, обговоривши
доводи апеляційних скарг, обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення,
заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи,
дійшла до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1., що підлягає
задоволенню, про необґрунтованість апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8, яка не
підлягає задоволенню.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне
змінити оскаржуване рішення в частині визнання ОСОБА_1. та її малолітньої
доньки ОСОБА_2 такими, що втратили право користування спірною квартирою, а
також в частині відмови у вселенні ОСОБА_1. та ОСОБА_2 у спірну квартиру,
ухвалити в цій частині рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
про визнання ОСОБА_1. та її малолітньої доньки такими, що втратили право
користування спірною квартирою, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1. в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 про вселення в спірну
квартиру. В іншій частині рішення залишити без змін.

До такого висновку колегія суддів дійшла за наступних
підстав.

Як правильно зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_1. суд,
ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_1. та її малолітньої дитини такими, що
втратили право користування спірною квартирою на підставі ст.. 71 ЖК України,,
змінив підставу позову ОСОБА_3, вийшов за межі позовної заяви останньої, яка в
уточненій позовній заяві просила визнати ОСОБА_1. та її малолітню дитину
такими, що втратили право користування спірною квартирою на підставі ст.107 ЖК України.

Між тим згідно абзацу четвертому п.10 Постанови № 2 Пленуму
Верховного Суду "України від 12.04Л985 року «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» з подальшими змінами,
суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням
лише з однієї з указаних позивачем підстави, передбаченої ст.. 71 або ст.. 107 ЖК України.
Зміняти підставу позову суд за своєю ініціативою не має права відповідно до
ст.11 ЦПК
України.

Як вірно посилалася ОСОБА_1. в апеляційній скарзі,
виходячи з роз'яснень, що містяться в п.10 постанови №2 Пленуму
Верховного Суду України ві.12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами Житлового Кодексу України» із подальшими змінами,
необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача у справі у житловому
приміщенні за місцем реєстрації понад встановлені строки, а у разі поважності
таких причин суд може продовжити пропущений строк.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1. не виїзджала на постійне
місце проживання в інше житлове приміщення, У спірній квартирі й на теперішній
час знаходяться речі ОСОБА_1 такі, як телевізор, холодильник, особисті речі,
проти чого не заперечували в суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_3 Ці
обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не мала наміру міняти місце проживання.

Відсутність ОСОБА_1. в спірній квартирі тривалий час з 13.12.2005 року до 03.01.2006 року через те,
що вона знаходилася на лікуванні у лікарнях, пологовому будинку незаконно
оцінена була судом першої інстанції як відсутність з причин, що є неповажними.

Крім того, суд першої інстанції не дав оцінки тій
обставині, що ОСОБА_1 та її малолітня дитина не мають іншого житла, ніж спірна
квартира.

В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1. після
одруження вибрала своїм місцем проживання інше житлове приміщення.

Судом першої інстанції не надано оцінки тим обставинам,
що між ОСОБА_3 з одного боку, та ОСОБА_4, ОСОБА_1. з іншого боку, існували
неприязнені стосунки, що в судовому засіданні підтвердили свідки-сусіди сторін.
Після сперті свого сина ОСОБА_5 мати ОСОБА_3 не бажала, щоб ОСОБА_4 та ОСОБА_1.
жили у спірній квартирі, не пускала останніх жити в квартиру. Між тим, такі
обставини перешкоджали проживанню ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в спірній квартирі.

Суд також безпідставно визнав малолітню ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування спірною квартирою. Так в мотивувальній частині
рішення суд зробив висновок про незаконну реєстрацію дитини у спірній квартирі,
а в резолютивній частині вказав на те, що вона втратила право користування цією
квартирою

Таким чином, виходячи з позовних вимог ОСОБА_3, яка
просила визнати ОСОБА_1 та її малолітню дитину такими, що втратили право
користування спірною квартирою на підставі ст. 107 ЖК України, суд першої інстанції в у порушення вимог ст.. 11 ЦПК України
визнав їх втративши ми право користування спірною квартирою на підставі ст. 71 ЖК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8,
посилаючись на незаконність рішення суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування спірною квартирою, вказав, що суд першої інстанції неправильно
оцінив показання свідків, які підтверджували, що ОСОБА_4 після смерті чоловіка
постійно не проживала в спірній квартирі, а вибрала місцем проживання інше
житлове приміщення.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно
дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 не втратила права на проживання в спірній
квартирі, оскільки після смерті ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_3 перешкоджала ОСОБА_4
жити в спірній квартирі, не пускала до квартири її та ОСОБА_1.

Крім того, якщо виходити з позовних вимог ОСОБА_3 в
уточненій позовній заяві, позивачка як на підставу для своїх позовних вимог
вказувала ст. 107 ЖК
України, а не ст. 71 ЖК
України, на яку посилався суд в оскаржуваному рішенні.

ОСОБА_3 не довела в судовому засіданні, що ОСОБА_4 вибула
на постійне проживання в інше житлове приміщення..

В спірній квартирі знаходяться особисті речі ОСОБА_4

Той факт, що ОСОБА_4; не сплачувала кошти за комунальні
послуги не може бути оцінений як доказ у підтвердження вибуття ОСОБА_4 на
постійне проживання в інше житлове приміщення.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції в
порушення вимог ч.З ст. 215
ЦПК України не вказав в мотивувальній частині статтю, її частину, пункт,
підпункт закону, на підставі якого вирішено справу.

Суд неповно з'ясував обставини справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи. Крім того, судом неправильно застосовані норми
матеріального права, порушені норми процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не
врахував, що після реєстрації шлюбу 20.09.2002
р. ОСОБА_1. не вивозила свої речі із спірної квартири. Між ОСОБА_1.,
ОСОБА_4 з одного боку, а також ОСОБА_3 з іншого боку існували неприязне ні
стосунки.

ОСОБА_1. страждає на ряд хронічних захворювань, через що
у період з 2004 до 2005 року тривалий час знаходилася або на стаціонарному
лікуванні в Луганській міській лікарні № 11, або у пологовому будинку № 2 на
зберіганні вагітності, а у період часу з

13.12.2005  року до 03.01.2006
року знаходилася у пологовому будинку №
3 де ІНФОРМАЦІЯ_1 року
пологи їй здійснені кесаревим розтином. Через вказані причини ОСОБА_1. була
відсутня тривалий час за місцем постійного проживання.

На порушення ст. 212
ЦПК України суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про
втрату ОСОБА_1. та її малолітньою дитиною ОСОБА_2 права користування спірною
квартирою.

В оскаржуваному рішенні суд не навів назву статі, на
підставі якої він визнав ОСОБА_1 та малолітню її доньку ОСОБА_2 такими, що
втратили право користування спірною квартирою.

Суд не надав оцінку тому, що ОСОБА_1. та її малолітня
донька не мають іншого житла, крім спірної квартири.

ОСОБА_1. в своїх інтересах та в інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині визнання
ОСОБА_1. та її малолітньої доньки ОСОБА_2 такими, що втратили право
користування спірною квартирою, і в частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1. в своїх інтересах та в інтересах її малолітньої доньки ОСОБА_2
про вселення в спірну квартиру., ухвалити нове рішення в цій частині, яким
визнати за ОСОБА_1. та її малолітньою дочкою ОСОБА_2 право користування
житловим приміщення в спірній квартирі, вселити їх в цю квартиру.

У доводах апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 вказано,
що висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні не відповідають
обставинам справи, не були доведені обставини, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не прийняв на увагу,
що ОСОБА_4 не здійснювала догляд за своїм чоловіком ОСОБА_5, який був
інвалідом, самостійно не міг пересуватися, потребував постійного догляду. 3 19 вересня 2005 року ОСОБА_4 в
спірній квартирі не живе, а мешкає в квартирі своєї матері.

Суд не звернув уваги на медичні документи, які
підтверджують факти заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_3. Не врахував
суд також того, що за комунальні послуги в спірній квартирі плату вносила
ОСОБА_3

Суд не прийняв на увагу, що ОСОБА_4 приходила до спірної
квартири на нетривалий час, але постійно не жила в ній після смерті ОСОБА_5

Представник ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить змінити
рішення суду, визнавши ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим
приміщенням-спірною квартирою.

Суд першої інстанції в судовому засіданні встановив, що
ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_1 з 16.03.1961 року.

ОСОБА_5, її син, також був зареєстрований в цій квартирі
до смерті, яка настала

ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Колегія суддів вважає за необхідне доповнити мотивувальну
частину рішення назвою статті закону, на підставі якої ОСОБА_4 визнана такою,
що не втратила право проживання в спірній квартирі, тобто ст. 107 ЖК України.

На підставі ст.9, ч.З ст.64 ЖК України за зазначених вище
підстав ОСОБА_1 та її малолітня дитина підлягають вселенню до спірної квартири,
оскільки раніше вона була членом сім'і ОСОБА_4, яка проживала однією сім'єю з
сином ОСОБА_3 -ОСОБА_5
до смерті останнього.

Те, що ОСОБА_1 вийшла заміж, не свідчить , що вона
перестала бути членом сім'і ОСОБА_4, тому що ОСОБА_1. продовжувала жити однією
сім'єю з матір'ю ОСОБА_4 і після реєстрації шлюбу. ОСОБА_4 та ОСОБА_1. дійсно
зараз не є членами сім'і наймача спірної квартири ОСОБА_3, з якою знаходяться у
неприязнених стосунках, але згідно ч.З ст.64 ЖК України вони продовжували після
смерті ОСОБА_5 проживати в спірній квартирі до часу, поки ОСОБА_3 не стала
перешкоджати їх проживанню в цьому житловому приміщенні. За таких підстав вони
мають такі ж права та обов'язки, що й наймач квартири.

На підставі ст.ст. 9,107
ЖК України, керуючись ст.ст. 307.
309, 313. 316 ЦПК України, колегія судді

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, надану у своїх інтересах та в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення місцевого Ленінського районного суду міста
Луганська від 06.02.2007
року змінити: скасувати в частині визнання ОСОБА_1 та її малолітньої дитини
ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, в частині
відмови у вселенні ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_2 до квартири
АДРЕСА_1. В цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 такими, що
втратили право користування квартирою АДРЕСА_1,
Вселити ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1. Вказати в мотивувальній частині рішення ст. 107 ЖК України, на
підставі якої ОСОБА_4 вважається не втратившею право на проживання в квартирі АДРЕСА_1.В іншій частині
рішення залишити без змін.

На рішення може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
проголошення.

З мотивувальною частиною рішення сторони можуть
ознайомитися 5 червня 2007 року.

Головуючий суддя

Судді