Справа № ЗЗ-ц-237                                                                                      Категорія ЦК: 36
першій інстанції: Дузінкевич І.М. Суддя-доповідач: Демянчук С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 червня 2007 року                                                                                    м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської
області в складі: Собіни І.М.

Демянчук С.В. Шимківа С.С.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом
Акціонерно-комерційного банку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 35111 грн. за
касаційною скаргою Акціонерно-комерційного банку "Укрсоцбанк" на
ухвалу Тисменицького районного суду від 09
лютого 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Івано -Франовської
області від 08 квітня 2005 року ,

встановив:

20 вересня 2004 року
Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" далі
/АКБ „Укрсоцбанк"/ звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 35 111,34 гривень.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач в супереч кредитного
договоруНОМЕР_1 та в порушення договорів застави
зловживаючи владою і своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, не повернув суму наданих кредитів,
відсотків, реалізував заставлене майно власного фермерського
господарства, яке було в нього на зберіганні, чим сподіяв шкоду АКБ
„Укрсоцбанк".

Вироком Тисменицького районного суду від 29.05.2002 року за скоєння злочинів ОСОБА_1 засуджений, а
цивільний позов залишено без розгляду.

Просив суд задовольнити позов.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 09.02. 2002 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області
від 08 квітня 2005 року, в прийнятті позовної заяви відмовлено у зв'язку із
непідвідомчістю справи суду загальної юрисдикції.

На зазначені ухвали АКБ
„Укрсоцбанк" подав касаційну скаргу в якій вказує, що відмовляючи в
прийнятті позовної заяви, суд неповно з"ясував фактичні
обставини спору, не врахував того, що шкода заподіяна відповідачем внаслідок споєння ним злочину і відповідальність за неї повинен
нести сам відповідач.

Просить скасувати вказані ухвали суду першої та
апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті та справедливе рішення з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в
межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає,
що судом прийнято ухвалу з додержанням вимог
закону.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи,
що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права, і доводи скарги висновків суду не
спростовують.

Відсутні   й
передбачені   ст.   338   ЦПК   України   підстави
для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись Законом України "Про внесення змін
до Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ"
від 22 лютого 2007 року, ст.ст. 331, 332, 335-336, 342, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
акціонерно-комерційного банку "Укрсоцбанк" відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду
від 09
лютого 2005 року та

ухвалу апеляційного суду Івано - Франовської області від 08 квітня 2005

року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.