СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22 ц - 360/ 07
Головуючий у 1-й інстанції
Категорія-21                                                                              Доповідач-   Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:   х   ,

головуючого -
Гайдук В.І.

суддів -
Дерев'янко 0Г-, Козлова СП.

при секретарі -
Горобець К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Орджонікідзевського
міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

У ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с Путилівка,
Нікопольського району Дніпропетровської області, її неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження,
який на час літніх канікул гостював у своєї бабусі, знаходився біля двору
бабусі і сидів на дереві, а син відповідачки кинув у нього плодом каштану і
влучив в ліве око, в результаті чого причинив сину травму ока, яка призвела до
втрати зору, син став інвалідом дитинства по зору. Тому позивачка просила суд
стягнути на її користь у рахунок матеріальної шкоди, яку вона понесла на
лікування сина, 6678,67 грн. та
у рахунок моральної шкоди -
15 000 грн., а також витрати по справі.

Відповідачем по справі судом було залучено ОСОБА_5.,
батька ОСОБА_2.

В ході судового
розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги і остаточно просила суд
стягнути на її користь з ОСОБА_3 та ОСОБА_5.. в рахунок матеріальної шкоди 8347 грн. 84 коп., в рахунок
моральної шкоди - 25 000
грн., а також витрати по справі 51
грн. та витрати на правову допомогу у сумі 300 грн.

Ухвалою суду від
ІНФОРМАЦІЯ_6 року
належним відповідачем по справі було визнано ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2. проти позову заперечував.

Рішенням
Орджонікідзевського міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року позов ОСОБА_1. задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8347 грн. 84 коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 15
000 грн. і судові витрати в сумі 351
грн., а всього 23
698 грн. 84 коп., а
також витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн. В решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_2. ставить питання про скасування рішення суду та
направлення справи на новий судовий розгляд, оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

2.

Розглянувши
матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції
скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи
рішення про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної в повному об'ємі і
моральної шкоди частково, суд послався на ст.ст.22, 23,1166 1167 ЦК України.

Однак висновок суду зроблено без достатніх підстав.

Суд в рішенні
зазначив, що саме з вини ОСОБА_2 (малолітнього на той час), син позивачки
повністю втратив зір на ліве око та на 20%
знизився зір на правому оці, але цей висновок не обгрунтував, питання про
проведення судово-медичної експертизи з цього приводу в судовому засіданні не
обговорювалося.

Як вбачається із
матеріалів справи, а саме, постанови Нікопольського РО УМВД України в
Дніпропетровській області про відмову в порушені кримінальної справи від
ІНФОРМАЦІЯ_7 p.,
що ІНФОРМАЦІЯ_8 р. під
час розваг неповнолітній ОСОБА_2, якому було 10 років, випадково плодом каштана потрапив в^обличчя в
область ока неповнолітньому ОСОБА_4, якому було 8 років, чим ненавмисно спричинив тілесні ушкодження
(а.с.74).

Відповідно до
ч.І ст.446 ЦК України
(1963р., яка діяла на час заподіяння шкоди ), за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15-ти
років, відповідають його батьки (усиновителі) або опікун, якщо не доведуть, що
шкода сталася не з їх вини.

Згідно до ч.І
ст.1178 ЦК (2003 p.,
що діє на час розгляду справи), шкода завдана малолітньою особою (яка не
досягла 14-ти років),
відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною
особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не
доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від
здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. А в ч.5 цієї статті
зазначено, що обов'язок осіб, визначених частиною першою цієї статті,
відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі
досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути
зобов'язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, затщану нею
у віці до чотирнадцяти років життю або здоров'ю потерпілого, якщо вона має
достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є
неплатоспроможними або померли.

Проте, ці положення матеріального
закону при розгляді справи суд не врахував і розглядаючи спір не з'ясував щодо
цих положень закону обставини які мали суттєве значення для правильного
вирішення спору. Суд без достатніх підстав своєю ухвалою від ІНФОРМАЦІЯ_6 р. належним
відповідачем по справі визнав лише ОСОБА_2., виключивши його батьків відповідачами
у справі (а.с.229), що перешкоджає суду апеляційної інстанції відповідно до
ст.303 ЦПК України розглянути справу в повному об'ємі і є безумовною підставою
для скасування рішення суду на новий розгляд згідно з п. 4 ст. 311 ЦПК України. На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,311
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Орджонікідзевського міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення і може

бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох

місяців.