Справа №2-240/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 березня
2007 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі: головуючого судді
Куценка О. В., при секретарі Гуйван О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в М.Кіровограді цивільну справу за  позовом
ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визначення
порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод в користуванні
домоволодінням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить (після змін та доповнень)
зобов'язати відповідача знести самовільно побудовані споруди в тому числі дві
вигрібні ями, визначити порядок користування земельною ділянкою, зобов'язати
відповідача не порушувати умови, які склалися по користуванню земельною
ділянкою станом на 10.03.2000 року, не перешкоджати в користуванні належними
позивачу будівлями та земельною ділянкою, відновити паркан, встановлений
попереднім власником домоволодіння, відшкодувати 50000 грн. збитків у вигляді
втраченої вигоди та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому
засіданні представник позивача від вимог в частині визначення порядку
користування земельною ділянкою відмовився і дана відмова була прийнята судом.
В іншій частині вимоги підтримав і просить їх задовольнити. На обґрунтування
своєї позиції пояснила суду, що відповідачем самовільно
побудовано ряд споруд, будівництво, яких проведено з порушенням будівельних
вимог і без згоди позивача. Вигрібні ями не відповідають вимогам СанШНу, що
негативно впливає на будівлі позивача. Внаслідок самовільно побудованих
будівель, позивач позбавлений можливості обслуговувати належні йому будівлі,
користуватися земельною ділянкою. Завдання матеріальної шкоди обумовлене тим,
що позивач, не маючи можливості обслуговувати свою земельну ділянку,
позбавлений можливості отримати на земельній ділянці сільськогосподарський
врожай, а знесення паркану завдало додаткових матеріальних збитків. Моральна
шкода полягає в моральних переживаннях з приводу самовільних дій відповідача,
обмеженнях, які зазнав позивач в наслідок незаконних дій відповідача, змушений
тривалий час захищати свої інтереси в суді, що порушило звичний ритм життя.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце
розгляду справи, про причини неявки в суд не сповістив. За згодою з
представником позивача суд вважає можливим постановити по справі заочне
рішення.

2

Судом встановлено наступне.

Позивач є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.11.1978 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 було проведено розподіл
домоволодіння між сторонами. Даний розподіл є обов'язковим для нових співвласників домоволодіння. З наданих суду плану
присадибної ділянки, плану будівлі, відновленої
схеми земельної ділянки згідно рішення суду від
23.11.1978 року та схеми фактичного користування вбачається, що відповідачем побудовано ряд будівель. Дані будівлі, як
вбачається з довідок інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю є самовільними та не відповідають вимогами державних будівельних норм. Так, будівлі під літерами
аі та М розміщено частково на земельній ділянці, яка належить позивачу. Більш того, кімната 2-6, площею 8,30 м. кв.
частково закриває вікно в кімнаті позивача.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо
це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за
її рахунок.

Враховуючи те, що в судовому засіданні доведено факт порушення відповідачем
будівельних норм, відсутність згоди власника на визнання права власності за відповідачем на споруджені приміщення, суд
вважає за можливе зобов'язати відповідача знести
споруди, які порушують права та свободи позивача. До
таких приміщень відносяться житлове приміщення, позначене на плані цифрами 2-6
площею 8,30 м. кв. та позначене літерою "М".

Вимоги позивача про знесення вигрібних ям не підлягають задоволенню, оскільки
згідно довідки головного державного санітарного лікаря м. Кіровограда, спірні вигрібні ями відповідають
вимогам СНіПУ 2.04.03-85.

Аналізуючи позовні вимоги та пояснення представника позивача суд вважає, що вимоги про зобов'язання відповідача знести
самовільно побудовані споруди в тому числі вигрібні ями,
зобов'язати відповідача не порушувати умови, які склалися по користуванню
земельною ділянкою станом на 10.03.2000
року, не перешкоджати в користуванні належними позивачу будівлями та земельною ділянкою є взаємо
доповнюючими, спрямованими на настання
одних і тих же наслідків. Так, знесення будівель, які розташовані на земельній
ділянці позивача автоматично означає утримання відповідача від подальшого
порушення прав позивача. Тому дані вимоги суд розглядає в їх сукупності.

Стосовно вимог про відновлення паркану та відшкодування збитків, завданих
його знесенням, суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не
доведено ні його розмір, якість, матеріал
та довжину даного паркану. Окрім того, не доведено той факт, що знесенням паркану завдано матеріальну шкоди саме
позивачу.

3

В частині стягнення збитків у зв'язку з втраченою вигодою вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт таких збитків. Як пояснила представник позивача, позивач не може
обрахувати вартість вигоди, втраченої у зв'язку з
неможливістю виростити на земельній ділянці сільськогосподарську продукцію, оскільки, жодного разу її не вирощував. Розрахунки, надані представником позивача, ґрунтуються на
припущенні.

Суд погоджується з тим, що позивачу було завдано моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки останній, був
позбавлений можливості розпоряджатися належною
земельною ділянкою та змушений був докладати
додаткових зусиль для організації свого життя. Однак, завдані моральні страждання не відповідають розміру, яка вказана
позивачем до відшкодування моральної шкоди. Суд
оцінює моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

За таких підстав позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

В силу ст.ст. 83, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення.

На підставі ст. 376, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 83, 88,
224-229 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести самовільно збудоване житлове приміщення,
позначене на плані цифрами 2-6 площею 8,30 м. кв. та навіс,
позначений літерою "М".

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1000
грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави 17 грн. судових витрат на 7 грн. 50
коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Кіровоградської області протягом одного місяця з дня його
проголошення, шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом перших 10-ти діб та апеляційної скарги протягом
наступних 20-ти діб.