Справа №
22-Ц-66/2007 р.                                         Головуючий у 1-й інстанції - Левченко Т.А.
Категорія 31                                                            Суддя-доповідач - Попруга С.В.
УХВАЛА

іменем України

2007 року лютого 13 дня колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого - Попруги С.В.

Суддів                 - Дубровної В.В., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового
засідання - Кияненко Н.М.

та осіб, які приймають участь у справі ОСОБА_1 та представника позивача Костюк Л.М., розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 23 листопада 2006 року у справі за позовною заявою
приватного ремонтно-будівельного підприємства „Рембуд" до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за послуги по утриманню житлового будинку і
прибудинкової території,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2006 року позов приватного
ремонтно-будівельного підприємства „Рембуд" задоволено: стягнуто з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь приватного
ремонтно-будівельного підприємства „Рембуд" заборгованість за послуги по
утриманню житлового будинку і прибудинкової території в сумі 303, 34 грн. та в дольовому порядку судові витрати в сумі 30 грн., тобто по 15 грн.
з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дольовому порядку на користь держави судовий збір в сумі 30 грн., тобто по 15 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати
незаконними дії позивача щодо нарахування 100% оплати за надані послуги по утриманню жилого будинку і прибудинкової території з 01 травня 2001 року по 01 червня 2006 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача
Костюк Л.М. заперечувала проти них, вважаючи
рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши
пояснення сторін перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду підлягає зміні з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ПРБП „Рембуд", суд першої інстанції виходив з того, що п.2
ст. 4 Бюджетного
кодексу України передбачено, що при
здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів, в тому числі і Закону
України „Про міліцію", застосовуються
лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
Кодексу та Закону про Державний бюджет, в даному випадку Законом „Про Державний бюджет України на 2003 рік", 2004 - 2006 роки. Названими Законами
передбачено, що витрати на пільгове матеріальне і побутове забезпечення
(у тому числі знижка плати за комунальні
послуги (газ), на які згідно з Законами України мають право окремі категорії працівників (військовослужбовці)
бюджетних установ (військових
формувань), здійснюються за рахунок асигнувань на утримання цих
бюджетних установ (військових формувань).

Так факт, що кошторисом УМВС України в Сумській області не передбачались кошти на відшкодування вищезгаданих витрат,
не має юридичного значення для вирішення
даного позову. Отже відповідачі зобов'язані оплачувати позивачу
надані послуги в повному обсязі (100%).

Проте з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального права.

Так, як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 1984 року і по даний час проходить службу на
атестованій посаді в органах внутрішніх справ - УМВС України в Сумській області. Він, його дружина
ОСОБА_2 та неповнолітній син проживають в
АДРЕСА_1.

З березня 2000 року ПРБП „Рембуд" (виконавець послуг) надає відповідачам послуги по утриманню жилого будинку і
прибудинкової території. Ці послуги відповідачі
безпосередньо оплачують позивачу за рахунок своїх коштів.

Статтею 22 Закону України „Про міліцію",
від 20
грудня 1990 року встановлено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівникам міліції та членам їх сімей надається 50 - процентна знижка по

оплаті жилої площі, комунальних
послуг, а також палива. Дана норма носить безумовний
характер.

Згідно п.6 ч.І ст. 21 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" саме виконавець
має   право на
отримання компенсації за надані відповідно
до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з
оплати житлово-комунальних послуг.

У 2000 та 2002 роках відповідачі вносили плату позивачу з 50 -відсотковою
знижкою.

3 01 травня 2001 року по кінець цього року та з 01 січня 2003 року по 01 червня 2006 року позивач надавав послуги відповідачам без 50 -процентної знижки, нараховував оплату в розмірі 100%. В той же час відповідачі, зокрема ОСОБА_1 вносив
оплату з розрахунку її 50
-процентної знижки, однак при цьому не доплатив за
вищезгаданий період 51, 52 грн., станом на 01 червня 2006 року, що визнали сторони під час
розгляду справи в апеляційному суді. З
матеріалів справи також вбачається, що позивач в
установленому порядку не вносив зміни до своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідачів суми боргу з 01 червня по
01 листопада 2006 року, отже суд першої інстанції не мав достатніх підстав для
стягнення боргу з відповідачів за цей період часу.

Статтею 59 Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік" установлено, що керівники бюджетних
установ (військових формувань) утримують чисельність
працівників (військовослужбовців) та здійснюють фактичні видатки на заробітну
плату (грошове утримання), включаючи видатки на премії та інші
види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах
фонду заробітної плати (грошового утримання), затверджених для
бюджетних установ (військових формувань) у кошторисах.

Витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно з законами України мають
право окремі категорії працівників (військовослужбовців)
бюджетних установ (військових формувань), здійснюються за рахунок
і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих бюджетних установ
(військових формувань). До таких витрат належать: забезпечення форменим одягом,
речовим майном, службовим обмундируванням; забезпечення
безоплатною медичною допомогою; надання санаторно-курортного
лікування та відпочинку для оздоровлення; надання жилого приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення; знижка плати за користування
житлом (квартирної плати), паливом,
телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання,
газ, електрична та теплова енергія), надання кредитів на

індивідуальне   та
кооперативне   житлове   будівництво
або   придбання індивідуального жилого будинку; безоплатний проїзд і
перевезення багажу.

Установлено, що пільги, компенсації і гарантії, на які згідно з законами України мають право окремі працівники
(військовослужбовці) бюджетних установ (військових
формувань) щодо знижки плати за користування житлом (квартирної
плати), паливом, телефоном та плати за комунальні
послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія), за безоплатний
проїзд всіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі) та автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним
транспортом приміського сполучення та автобусами приміських
маршрутів, надаються у разі, якщо грошові доходи цих працівників
(військовослужбовців) менше величини прожиткового мінімуму, встановленої для
працездатних осіб.

Розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом з грошовими доходами зазначених працівників (військовослужбовців) не
повинен перевищувати величини прожиткового
мінімуму, встановленої для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частин третьої, четвертої
статті 59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік", відповідно до яких: пільги, компенсації і гарантії, на які згідно з законами України мають
право окремі працівники (військовослужбовці) військових
формувань та правоохоронних органів щодо знижки
плати за користування житлом (квартирної плати), паливом,
телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання,
газ, електрична та теплова енергія), щодо безоплатного проїзду всіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі) та
автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а
також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів, надаються у разі, якщо грошові доходи цих працівників
(військовослужбовців) менше величини прожиткового
мінімуму, встановленої для працездатних осіб, а розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом з
грошовими доходами зазначених
працівників (військовослужбовців) не повинен перевищувати величини прожиткового
мінімуму, встановленої для працездатних осіб.

Статтею 78 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2004 рік" установлено, що керівники
бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, податкової міліції (далі - працівників) та здійснюють фактичні видатки на заробітну
плату (грошове забезпечення), включаючи видатки  на
премії  та  інші
види  заохочень  чи
винагород,  матеріальну

допомогу, лише в межах фонду
заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого
для бюджетних установ у кошторисах.

Витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно з законами України мають
право окремі категорії працівників, здійснюються за рахунок
і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих бюджетних установ. До
таких витрат належать: забезпечення форменим
одягом, речовим майном, службовим обмундируванням; забезпечення безоплатною медичною допомогою; надання санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення;
надання жилого приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом (найом)
жилого приміщення; знижка плати за користування
житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за
комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія);
безоплатний проїзд і перевезення багажу, безоплатне
встановлення квартирної охоронної сигналізації і користування нею.

Установлено що пільги, компенсації і гарантії, на які згідно з законами України мають право окремі категорії працівників
бюджетних установ, щодо знижки плати за
користування житлом (квартирної плати), паливом,
телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія), безоплатний проїзд всіма
видами міського пасажирського транспорту (за
винятком таксі) та автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами
приміських маршрутів надаються у разі, якщо
грошові доходи цих працівників менше величини
прожиткового мінімуму, встановленої для працездатних осіб.

Розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом з грошовими доходами зазначених працівників не повинен перевищувати
величини прожиткового мінімуму, встановленої
для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення частин другої, третьої, четвертої статті 78 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", відповідно до яких:

- витрати на безоплатне або пільгове
матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно з
законами України мають право окремі категорії працівників, здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на
утримання цих бюджетних установ. До таких витрат
належать: забезпечення форменим одягом, речовим майном, службовим
обмундируванням; забезпечення безоплатною медичною допомогою; надання
санаторно-курортного лікування та
відпочинку для оздоровлення; надання жилого приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом (найом)
жилого приміщення; знижка   плати
за   користування   житлом
(квартирної   плати),   паливом,

5

телефоном
та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова
енергія); безоплатний проїзд і перевезення багажу; безоплатне встановлення
квартирної охоронної сигналізації і користування нею;

·  пільги,
компенсації і гарантії, на які згідно з законами України мають право окремі
категорії працівників бюджетних установ, щодо знижки плати за користування
житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги
(водопостачання, газ, електричну та теплову енергію), безоплатного проїзду
всіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі) та
автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а
також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами
приміських маршрутів надаються у разі, якщо грошові доходи цих працівників
менше величини прожиткового мінімуму, встановленої для працездатних осіб;

·  розмір
наданих пільг у грошовому еквіваленті разом з грошовими доходами зазначених
працівників не повинен перевищувати величини прожиткового мінімуму,
встановленої для працездатних осіб.

Статтею 73 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2005
рік" установлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність
працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі - працівників) та
здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення),
включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну
допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення),
затвердженого для бюджетних установ у кошторисах або планах використання
бюджетних коштів.

Витрати на
безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із
законодавством України мають право окремі категорії працівників (крім медичних,
фармацевтичних, педагогічних і культурно-освітніх працівників закладів
комунальної власності, які проживають і працюють у сільській місцевості), а
також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та
відпочинку для оздоровлення

-  члени
сімей військовослужбовців і осіб рядового і начальницького складу,

пенсіонерів з
числа військовослужбовців і осіб рядового і начальницького

складу та членів
їх сімей, здійснюються за рахунок і в межах бюджетних

асигнувань на
утримання цих бюджетних установ. До таких витрат належать:

забезпечення
форменим одягом, речовим майном, службовим

обмундируванням;
забезпечення безоплатною медичною допомогою;

надання
санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення;

надання жилого
приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом

(найом) жилого
приміщення; знижка плати за користування житлом

(квартирної
плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги

6

(водопостачання,
газ, електрична та теплова енергія); безоплатний проїзд і перевезення багажу, безоплатне встановлення квартирної охоронної сигналізації
і користування нею.

Статтею 75 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2006 рік" установлено, що керівники
бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб
рядового і начальницького складу (далі - працівників) та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи
видатки на премії та інші види заохочень чи винагород,
матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної
плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах або планах використання бюджетних коштів.

Витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України
мають право окремі категорії працівників (крім
категорій, пільги яким передбачаються пунктом "ї" частини першої статті 77 Основ законодавства України про
охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради
України, 1993 p., N 4, ст. 19; 2003 p., N 10 - 11, ст. 86; 2004 p., N 17 - 18, ст. 250, N 43 - 44, ст. 493; 2005 p., N 26, ст. 355), частиною четвертою статті 29 Основ законодавства України про культуру (Відомості Верховної Ради України, 1992 p., N 21, ст. 294; 2005 p., N 4, ст. 83), абзацом першим частини четвертої
статті 57 Закону України "Про освіту" (Відомості Верховної Ради України, 1991 p., N 34, ст. 451; 2003 p., N 10-11, ст. 86; 2004 p., N 17 - 18, ст. 250, N 43 - 44, ст. 493; 2005 p., N 4, ст. 83), а також у частині медичної допомоги
і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців і осіб рядового і начальницького складу, пенсіонерів з числа
військовослужбовців і осіб рядового і начальницького
складу та членів їх сімей, здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих бюджетних установ. До таких витрат належать: забезпечення форменим
одягом, речовим майном, службовим обмундируванням;
забезпечення безоплатною медичною допомогою; надання
санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення;
надання жилого приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення; знижка плати за користування житлом (квартирної плати), паливом,
телефоном та плати за комунальні
послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія); безоплатний
проїзд і перевезення багажу, безоплатне встановлення квартирної охоронної сигналізації і користування нею; безоплатна
відправка та одержання листів
військовослужбовцями строкової служби.

УМВС України в Сумській області протягом спірного періоду не отримувало бюджетних асигнувань на компенсацію
вищезгаданих витрат.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону в Україні
визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що
права і свободи людини і громадянина, закріплені
цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист,
неприпустимість обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України виокремлюють
певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях
Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін
до чинних законів за статтею 22
Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99, від
20 березня 2002 року №5-рп/2002, від
17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004).

Правова позиція
Конституційного Суду України з питань обмеження
пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях
Конституційного Суду України полягає
в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального
захисту їх та їхніх сімей, зумовлений
особливістю професійних обов'язків, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, жорсткими вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих
осіб чи наявності фінансування з
бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані
чи знижені без відповідної компенсації.

*

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що даний спір має
вирішуватись на підставі вищезгаданих норм Основного Закону та Закону України „Про міліцію", бо застосування до спірних
правовідносин наведених положень законів Про Державний
бюджет призведе до звуження змісту та обсягу існуючих прав відповідачів.

За таких обставин, з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку на користь приватного ремонтно-будівельного
підприємства „Рембуд" заборгованість за
надані послуги по утриманню житлового будинку і прибудинкової території в сумі 51, 52 грн., станом на 01 червня 2006 року, в іншій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.І ст. 309, ст.ст. 313 - 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 23
листопада 2006 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь приватного
ремонтно-будівельного підприємства „Рембуд"
заборгованість за надані послуги по утриманню житлового будинку і прибудинкової
території в сумі 51, 52 грн., станом на 01 червня 2006 року. В іншій частині
рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяця
безпосередньо до Верховного Суду України.