У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 червня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                 Яреми А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Романюка Я.М., Сеніна
Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (надалі -
ТОВ) “Кокос”, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням
Шевченківського районного суду від 27 грудня 2001 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково.

Ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 22 квітня 2002 року рішення суду першої інстанції скасовано в
частині стягнення вартості ліків та медичних засобів, відшкодування вартості
санаторно-курортного лікування та відшкодування втраченого заробітку й справа в
цій частині направлена на новий розгляд; скасовано в частині стягнення з
ОСОБА_2 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. витрат
на побутовий догляд й ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТОВ
“Кокос” на користь ОСОБА_1 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та
відмовлено в задоволенні позову про стягнення вартості побутового догляду;
змінено рішення в частині стягнення вартості милиць та ковіньки, збільшено
розмір стягнутої з ТОВ “Кокос” суми зі 158 грн. 33 коп. до 176 грн.54 коп., а в
частині стягнення вартості рентгенівських знімків - зменшено розмір суми з                 57 грн.83 коп. до 31 грн. 49
коп.; а в решті  рішення залишено без
зміни.

Ухвалою Шевченківського
районного суду від 20 серпня 2002 року відмовлено в прийнятті касаційної скарги
ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду через пропуск строку на касаційне
оскарження.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 16 вересня 2003 року ухвала районного суду змінена: касаційна скарга
ОСОБА_1 залишена без розгляду.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати постановлені в справі ухвали
посилаючись порушення судом норм процесуального права.

В
обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1. посилається на те, що він не пропустив строк на
оскарження, який на його думку на час подачі скарги становив 3 місяці.

Колегія суддів вважає, що
касаційна скарга  задоволенню не
підлягає.

Згідно з
вимогами ст.321 ЦПК України 2003 року в редакції від           21 червня 2001 року на подачу
касаційної скарги діяв тримісячний строк з дня проголошення ухвали або рішення
апеляційного суду.

Проте Законом України від 7
березня 2002 року були внесені зміни до ЦПК України 1963 року. Зокрема в
частині першій ст.321 згаданого ЦПК слова “трьох місяців” замінені словами
“одного місяця”. Цей закон набирав чинності з дня опублікування. Вперше він був
опублікований в офіційному виданні - газеті ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином з 4 квітня 2002 року діяла ст.321 ЦПК
України 1963 року в редакції Закону України від 7 березня 2002 року.

Оскільки ухвала апеляційного суду
м. Києва була проголошена            22 квітня 2002 року, то строк на подачу касаційної скарги
був 1 місяць від цієї дати.

Враховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_1 була подана з пропуском строку лише ІНФОРМАЦІЯ_1 і питання про поновлення строку не ставилось,
апеляційний суд обґрунтовано ухвалою від 16 вересня 2003 року залишив її без розгляду.

Судова ухвала
постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 336, 337, 343, 344
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у  х  в
а  л  и
л  а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2003 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:
Левченко Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Романюк Я.М.

Сенін
Ю.Л.