Справа
№ 22а-105/2007                                  Головуючий
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року
м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:
ПОЗІГУНА МЛ.,

суддів:
ГУБАР В.С., ЛИТВИНЕНКО LB.

при секретарі:
ГАВРИЛЕНКО Ю.В.

з участю:   третьої
особи ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2006 року по
справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Петрушівської сільської ради,
третіх осіб ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про визнання рішень в частині виділення земельних
ділянок недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову
Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2006 року, якою
визнано недійсними рішення тринадцятої сесії двадцять четвертого скликання
Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 06
липня 2004 року про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки
з видачею державного акта на руки ОСОБА_2 площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, що
розташоване в АДРЕСА_1, і про
передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки з видачею
державного акта на руки ОСОБА_1 площею 0,35
га, із них 0,25 га для
обслуговування житлових та господарських будівель і 0,10 га для ведення
особистого селянського господарства, що розташоване в АДРЕСА_2.

Стягнуто з Петрушівської сільської ради на користь
ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 8 грн. 50 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду
скасувати та постановити нову про відмову ОСОБА_2 в позові, посилаючись на те,
що оскаржувана постанова винесена за умови неповного з'ясування обставин
справи, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи та
неправильного   застосування   норм
матеріального   та  процесуального   права.

Апелянт вважає, що судом неправильно застосовані норми
Земельного кодексу, Закону України "Про місцеве самоврядування" та
КАС України. Зокрема, при порушенні провадження у справі судом не з'ясовано чим
і яке право позивача порушене, оскільки ст. 104 КАСУ надає право звернення до суду лише особам, які
вважають, що їх права порушені. Вимога позивача у заяві від 12.03.2004 року про
виділення йому земельної ділянки площею 0,2
га задоволена, а тому відсутній факт порушення його прав. Крім того,
позовна заява про визнання спірного рішення недійсним та оскаржувана постанова
суду мотивовані тим, що вказане рішення не відповідає волевиявленню депутатів,
які за це рішення не голосували, тобто не має порушення прав позивача. Суд
вказав, що в його заяві не вказано бажані розміри земельної ділянки та мети її
використання, однак, не врахував, що на час придбання ним садиби в АДРЕСА_2, сусідні земельні
ділянки НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 вже були
виділені в натурі та приватизовані. Оскільки заява про надання йому земельної
ділянки мотивована тим, що він придбав домоволодіння, то і мета використання
цієї землі очевидна, проте вказані обставини судом не досліджені. На підставі
показань свідків суд дійшов висновку про те, що на "сесії 06.07.2004 року
вирішувалося питання про виділення земельних ділянок ОСОБА_1 навпроти будинку
НОМЕР_3 і ОСОБА_2 навпроти будинку НОМЕР_2", однак, у спірному рішенні
йдеться про земельні ділянки НОМЕР_3 і НОМЕР_2, а не про земельні ділянки
навпроти вказаних. Судом не досліджувався Державний Акт на право власності на
земельну ділянку, виданню якого передує виділення ділянки на місці та її обмір.
Висновок суду про те, що спірне рішення "суперечить здоровому
глузду", оскільки ОСОБА_1 приватизував земельну ділянку площею 0,35 га, а для
виділення земельної ділянки ОСОБА_2 землі не залишилося, свідчить про неповне
з'ясування обставин справи, оскільки вони претендували на різні земельні
ділянки.

Крім того, апелянт зазначає, що жодної повістки про час і
місце слухання справи не отримував і відповідно не був повідомлений про
слухання справи, внаслідок чого були порушені його права, визначені ст. 49 КАСУ.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з направленням справи на
новий розгляд з таких підстав.

Згідно вимог ст. 33
КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про
виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються
особам, які беруть участь у справі рекомендованою кореспонденцією (листом,
телеграмою) або кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими
особами.

Згідно ч. З ст. 35
КАС України, повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за сім днів до
судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в
суді.

Як вбачається з матеріалів справи, дані про те, що
апелянт належним чином повідомлений про день слухання справи відсутні. Судова
повістка йому відповідно до вимог ст.ст. 33,
35 КАС України не вручалась.

Згідно до вимог п. 1
ч. 1 ст. 128 КАС України в
разі неприбуття сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені повістки суд
відкладає розгляд справи.

2

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до
висновку, що розгляд справи відбувся за відсутності апелянта, належним чином не
повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Згідно п. 6
ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно до ст. 204
КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду і направляє
справу на новий розгляд, якщо: 1)
справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні
судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі
обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід
визнано судом апеляційної шстанції обґрунтованою; 3) судове рішення
ухвалено чи підписано не тим суддею, який розглянув справу.

Тобто нормами КАС України, які регулюють порядок
апеляційного провадження, не передбачено таку підставу для скасування судового
рішення та направлення справи на новий розгляд, як розгляд справи за
відсутності сторін, належним чином не повідомлених про дату, час і місце
судового засідання.

Відповідно до ч. 7
ст. 9 КАС
України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних
засад права (аналогія права).

Правове регулювання подібних ситуацій міститься в нормах
КАС України, що регулюють порядок касаційного провадження та в нормах ЦПК
України, які регулюють порядок апеляційного провадження.

Згідно п. 4
ч. З ст. 227 КАС
України та п. З ч. 1 ст. 311 ЦПК України,
розгляд справи за відсутності сторін, належним чином не повідомлених про дату,
час і місце судового засідання є безумовною підставою для скасування рішення і
направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи той факт, що ст. 204 КАС України не
передбачено таку підставу для скасування судового рішення і направлення справи
на новий розгляд, як розгляд справи за відсутності сторін, належним чином не
повідомлених про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд
застосовує п. 4 ч. З ст.
227 КАС
України та п. З ч. 1 ст. 311 ЦПК України, що
регулюють подібні правовідносини.

Крім того, згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на
судовий захист, а відповідно до ч. 1
ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Законом України
від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (зі
змінами внесеними Законом України від 09
лютого 2006 р. № 3436-IV), кожна людина має
право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного терміну незалежним
і безстороннім судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у
справі „Стрижак проти України" неспроможність національних владних органів
поінформувати заявника про дату та час слухань у справі є порушенням ч. 1 ст. 6 "Конвенції".

За викладених обставин, постанова суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі для

З

всебічної і повної перевірки доводів сторін з дотриманням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 1
ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Законом України
від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (зі
змінами внесеними Законом України від 09
лютого 2006 p. № 3436-IV), ст.ст. 198, 204, 206, 9, п. 4 ч. З ст. 227 КАС України, п.
З ч. 1 ст. 311 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської
області від 15 вересня 2006 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом 1 місяця.

Головуючий:

Судді:

4