№ 2-376/2006
А О Ч Н Е    Р І Ш Е Н Н Я
М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
червня 2007  року             Індустріальний районний суд м.
складі:  головуючого судді -  Мороз В.П.,
при секретарі          - Губаренко О.А.,
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2
В ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача
стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування вимог, викладених в
позовній заяві, позивач посилався
те, що відповідач відповідно до договору позики від ІНФОРМАЦІЯ_2 року отримав
позивача грошові кошти в розмірі 25 200,00 грн., які зобов'язався повернути
Проте, гроші у визначений термін не
повернув, в зв'язку з чим
року вчинено виконавчий напис нотаріуса.
В ІНФОРМАЦІЯ_5 року відповідач добровільно
року ще 5094,20 грн., таким чином, відповідно до останніх уточнень
заяви від ІНФОРМАЦІЯ_7 року сума боргу з урахуванням індексу інфляції
складає  - 5455,73 грн., 3% річних - 1215,71 грн., а
всього - 6671,44 грн.
у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх
просив суд також стягнути на його користь сплачені при поданні
заяви  судові витрати.
Відповідач в судове засідання
з'явився, позовні вимоги визнав в
стягнення суми основного боргу, проти стягнення з нього на користь
штрафних санкцій за невиконання умов договору
Відповідач про час і місце судового
засідання ІНФОРМАЦІЯ_8 року
належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової
причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення
при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК

України.

Суд вислухав пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, вважає, що

позовна
заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено,
що    відповідач відповідно до

договору
позики від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, укладеного в письмовій формі отримав від

позивача
грошові кошти в розмірі 25200,00 грн., які зобов'язався повернути до

ІНФОРМАЦІЯ_3  року.

Проте, гроші у визначений термін не
повернув, в зв'язку з чим

ІНФОРМАЦІЯ_4
року вчинено виконавчий напис нотаріуса ОСОБА_3 (реєстровий

НОМЕР_1)
на стягнення з боржника ОСОБА_2 суми боргу в розмірі - 25652 грн.

з
урахуванням суми основного боргу та відшкодування ОСОБА_1 плати

внесеної
за вчинення виконавчого напису.

В ІНФОРМАЦІЯ_5 року відповідач добровільно
повернув10446 грн.,

ІНФОРМАЦІЯ_6
року ще 5094,20 грн., таким чином, відповідно до останніх уточнень

позовної
заяви від ІНФОРМАЦІЯ_7 року сума боргу з урахуванням індексу інфляції

складає  - 5455,73 грн., 3% річних - 1215,71 грн., а
всього - 6671,44 грн.

Відповідно
до п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України

(ред.
2003 р.),  цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,

що
виникли після набрання ним чинності, тобто - після 01.01.2004г.

Відповідно до ст.374 ЦК України (ред.
1963 р.) діючої на момент

здійснення
угоди, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає

другій
стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або

речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути

позикодавцеві
таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і

якості.

Договір позики вважається укладеним у
момент передачі грошей або речей.

Зобов'язання відповідача належним чином не
виконано у будь-якому

розмірі
до цього часу. З боку відповідача не надано доказів повернення

відповідачем
грошових коштів позивачу в повному обсязі з урахуванням штрафних

санкцій.

Виходячи
з принципів цивільного судочинства, а саме - ст. 10 ЦПК України -

кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на

підставу
своїх вимог.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті

обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст.

58,
59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Проте, гроші у визначений термін не
повернув та всіляко ухиляється від

виконання
даного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України (в
редакції 2003 р.) договір позики

укладається
в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів

перевищує
встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів

громадян,
а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від

суми.
На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути

представлена
розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання

йому
позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір

позики
на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані

ним
від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено

договором.
Проте, якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі,

рішення
суду не може ґрунтуватися на усних поясненнях та показаннях свідків для

підтвердження
того, що гроші або речі не були одержані позичальником від

позикодавця,
або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором.

Проте, зобов'язання відповідачем
належним чином не виконано у будь-

якому
розмірі до цього часу.

Зазначене вище також кореспондується з
нормами статтей  525, 526 ЦК

України
(ред.2003 року), оскільки   відмова
від  зобов'язання або одностороння

зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або

законом.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов

договору
та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позивачем було надано арифметичний
розрахунок суми боргу позивачка з

урахуванням
індексу інфляції, згідно рекомендаціям листа Верховного Суду

України
від 03.04.97 р. N 62-97р. - відносно порядку застосування індексу

інфляції
при розгляді судових справ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовну заяву потрібно

задовольнити,
стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції

складає  - 5455,73 грн., 3% річних - 1215,71 грн., а
всього - 6671,44 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стягнути з відповідача на користь

позивача  в рахунок відшкодування судових витрат по
сплаті державного мита суму

у
розмірі 63,16 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення -

30
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.374 ЦК України (ред. 1963 р.),

10,
58,59,60, ст.ст. 525, 526, 1047, 1051,
п. 4 Заключних та перехідних

положень
Цивільного кодексу України (ред. 2003 року), ст.ст. 10, 11, 31, 57,

60,
88, 169, 208-209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , який мешкає за
адресою:

АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою: 4АДРЕСА_1 суму боргу у розмірі  з урахуванням індексу інфляції

складає  - 5455,73 грн., 3% річних - 1215,71 грн., а
всього - 6671,44 грн., а

також
сплачену позивачем при подачі позову суму державного мита по справі у

розмірі
63,16 грн.,  та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в розмірі

-
30 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської

області
через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної

інстанції,
або без подання заяви про апеляційне оскарження, шляхом подачі

апеляційної
скарги на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення, може бути переглянуте судом,
що його ухвалив, за письмовою

заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

Мороз В.П