Справа 1968                                                           Голов, в 1 інстанц.
Категорія 21                                                                             Доповідач
Ухвала
Іменем України

20 лютого      2007 року                                                        м. Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області у складі головуюча суддя Зубова Л.М. судді Соломаха Л.І, Барсукова О.І. секретар
Андрусішина М.Г.

розглянув у
відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1  до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Жданівка
(далі - Фонд)

про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою відповідача

на рішення Шахтарського
міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року

Вислухавши
доповідача, пояснення представника Фонду Морозової Т.А., яка апеляційну скаргу
підтримала, перевіривши матеріали цивільної справи, апеляційний суд, -

встановив:

У листопаді   2006 року позивачка звернулася до
відповідача з вказаним позовом і просила відшкодувати на її користь моральну
шкоду в сумі 60 000 грн. на підставах, вказаних в Законі України « Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», посилаючись на те, що під час виконання трудових обов'язків
вона отримала професійне захворювання, що підтвердженого актом розслідування
хронічного професійного захворювання від 19.09.2004 року (а.с. 6). За
висновками МСЕК від 12.10.2004 року позивачці вперше встановлено втрату
працездатності на 80 %, за висновком МСЕК від 9.11.2005 року їй повторно встановлено
втрату працездатності 80 % та інвалідність 2 групи (а.с. 12), за висновком МСЕК
від 5.12.2006 року повторно - 60 % втрати працездатності та третя група
інвалідності (а.с. 20).

Оскільки
втрата працездатності спричинила позивачці фізичні та моральні страждання,
призвела до порушення нормальних соціальних зв'язків, необхідності додавати
додаткові зусилля для організації життя, то їй завдано моральну шкоду, яку вона
просила відшкодувати на її користь за рахунок Фонду.

Рішенням  Шахтарського міськрайонного суду від 11
грудня 2006 року позов про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, з
Фонду на користь позивачки стягнуто 30 000 грн.

У апеляційній
скарзі відповідач - Фонд - просив рішення суду скасувати і у задоволенні вимог
відмовити , мотивуючи тим, що  суд
невірно застосував матеріальний закон, позивачка не довела факт завдання їй
моральної шкоди, бюджетним законодавством зупинено дію закону, яким передбачено
відшкодування моральної шкоди, Фонд виплачує позивачці всі передбачені законом
страхові платежі, у справі відсутній висновок МСЕК на підтвердження факту
завдання моральної шкоди, суд виходив лише з припущень позивачки про завдання
їй моральної шкоди та не навів переконливих мотивів своїм висновкам, крім того
наявність групи інвалідності не перешкоджає ви конанню роботи, згідно даних
трудової книжки позивачка продовжує працювати, стан її здоров'я поліпшується,
наразі у неї 60 % втрати працездатності та позивачка пропустила    встановлений ст. 233 КЗпП України строк на
звернення у суд з позовом за захистом порушеного права..

Апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відшкодовуючи
на користь позивачки моральну шкоду, суд повно встановив обставини справи та
дійшов підставних висновків про те , що у позивачки виникло право на
відшкодування моральної шкоди, які ґрунтуються на Законі України « Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд підставно врахував характер і
ступінь завданої моральної шкоди, оскільки встановив, що позивачка втратила
професійну працездатність на 80 %, що потягло встановлення інвалідності 2
групи, наразі в неї 60 % втрати працездатності, за даними трудової книжки та з
пояснень представника Фонду видно, що позивачка працює , але вона є молодою
людиною - 1971 року народження ( а.с. 2), отримала тяжке захворювання, яке
потягло тяжкі наслідки - втрату працездатності на 80 % на тривалий період,
необхідність лікуватися, відчуття фізичних та моральних страждань, внаслідок
чого порушено звичні соціальні зв'язки позивачки .

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає , що суд першої інстанції
підійшов виважено і розумно - у відповідності до вимог ст.. 23 ЦК України та
встановлених фактичних обставин справи при визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального закону, на відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну
скаргу слід відхилити.

Керуючись
ст. ст. 308   ЦПК України, апеляційний
суд -ухвалив :

Апеляційну
скаргу   відхилити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала  набирає чинності негайно та
може бути  оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом

двох місяців з
дня проголошення .