Справа № 22-843                                                                                                     Головуючий
Категорія 12                                                                                                               Кобзар
Доповідач Приколота Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

23
квітня 2007 року    колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду

Львівської області в складі:

Головуючого-судді Зубарєвої К.П.

Суддів:                       Мікуш Ю.Р., Приколоти
Т.І.

При секретарі            Раб О.В.

З участю                    адвоката ОСОБА_1

ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від
22 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_2., третіх
осіб: Жовківської державної нотаріальної контори, Львівського обласного
державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про
визнання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки
недійсними, визнання недійсною реєстрації права власності -,

встановила:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області
від 22 грудня 2006 року позов
задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2480
га, посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної
контори, як укладений внаслідок обману. Визнано недійсною реєстрацію права власності
на ОСОБА_2. вказаних вище об»єктів.

Рішення  оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом при розгляді цієї справи
дана невірна оцінка фактам та обставинам, висновки суду не відповідають
матеріалам справи та фактичним обставинам, суд безпідставно позбавив
відповідача права власності. Обставинами справи та дослідженими судом доказами
стверджується, що ОСОБА_5. добровільно без будь-якого впливу чи обману, маючи
на меті відчуження належного їй спірного будинковолодіння, уклала з відповідачем
оспорюваний договір купівлі-продажу. Продаж вчинено за 57292 грн., які продавець
одержала від покупця повністю. Сторони домовилися, що продавець проживатиме в
будинку довічно. Просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в позові за
безпідставністю вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,

заявлених  у суді
першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що  апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних
підстав.

Встановлено,
що ОСОБА_5. на підставі спадкування після смерті 25.10.1992 року її чоловіка -
ОСОБА_6 стала власником спірного будинку та земельної ділянки, на якій він
розміщений. Вона проживає в цьому будинку, іншого придатного для проживання
житла не має. У вказаному будинку також проживає сім»я ОСОБА_3. - дочки
ОСОБА_5. 05.03.2003 року державним нотаріусом Жовківської нотаріальної контори
ОСОБА_7. посвідчено договір купівлі-продажу належного ОСОБА_5. АДРЕСА_1, який
за цим договором переходить до ОСОБА_2. (а.с.15). Задовольняючи позов, суд
першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач навмисно ввела в оману
ОСОБА_5. щодо обставин вчинення нотаріальної дії стосовно будинку, оскільки
остання не мала наміру відчужувати будинок, вважала що підписує заповіт на двох
своїх дочок - ОСОБА_3. та ОСОБА_8. Такі висновки суд першої інстанції зробив,
покликаючись на пояснення ОСОБА_5, свідка ОСОБА_9., з яких вбачається, що
ОСОБА_5. постійно стверджувала про те, що будинок має належати її обом дочкам,
нікому будинку вона не продавала, грошей за нього не отримувала, іншого житла
не має.

Виходячи зі змісту ст. 153 ЦК України в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу вважається укладеним, коли
сторони мають повне розуміння не лише предмету договору, а й досягай згоди за
всіма істотними умовами угоди. Про відсутність у сторін домовленості у
відношенні умов договору купівлі-продажу вбачається з пояснень, заяви (а.с.
13,34) ОСОБА_5, пояснень свідка ОСОБА_9. У даному випадку суд першої інстанції
прийшов до висновку, що сторони уклали безоплатний договір, оскільки позивач
ОСОБА_5. стверджує, що жодних коштів відповідач їй не передавала, остання не
довела походження та передачу грошей за будинок, об»єктивно такі кошти
відсутні. Договір купівлі-продажу будинку відноситься до числа двосторонніх
договорів, оскільки права і обов»язки виникають у обох сторін (у продавця і
покупця). Такий договір завжди оплатний, оскільки покупець обов»язково винагороджує
продавця за одержану від нього річ (ст.224 ЦК України в редакції 1963 року). Як у
будь-якому оплатному договорі, так і у договорі купівлі-продажу житлового
будинку, суттєвою його умовою є ціна. Оскільки умови договору купівлі-продажу
між громадянами визначаються угодою сторін, то і ціна у цьому договорі
встановлюється угодою (ст.228
ЦК України в редакції 1963
року). Матеріалами справи не доведено, що сторони оспорюваного договору
досягай такої угоди щодо ціни. Також немає доказів про те, що ціна, яка вказана
в договорі, є дійсною. Суд першої інстанції, задовольняючи позов і визнаючи
договір купівлі-продажу будинку недійсним на підставі ст. 57 ЦК України в
редакції 1963 року, вірно виходив з того, що відповідач навмисно ввела в оману
ОСОБА_5, яка не мала наміру відчужувати будинок, вважала, що підписує заповіт,
та зробив висновок, що оспорюваний договір укладено під впливом обману. Судом
встановлено наявність обставин, з якими закон пов»язує визнання угоди недійсною
і настання певних юридичних наслідків. Відповідно до ч.2 ст. 57 ЦК України в
редакції 1963 року,
якщо угоду визнано недійсною на підставах, передбачених ч.І цієї статті, то
потерпілому повертається іншою стороною все отримане за угодою. Згідно з п.2
постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними», угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, перевірив доводи й
заперечення сторін, проаналізував зібрані докази, дав їм належну оцінку,
правильно з»ясував обставини спору.

надавши
їм належної правової оцінки; і прийняв рішення про задоволення позову, яке
відповідає закону.

Постановлене
у справі рішення відповідає її матеріалам, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, які підтримані
в судовому засіданні, не спростовують висновків суду, є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні
підстави для скасування рішення Жовківського районного суду Львівської області
від 22 грудня 2006 року, а тому
апеляційну скаргу слід відхилити.

Водночас, правильно з»ясувавши обставини справи, суд помилково покликався
на ст. 230 ЦК
України в редакції 2004 року,
яка не була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Це покликання слід
виключити з мотивувальної частини рішення.

Керуючись ст. 303, ч.І п.1 ст.307, ст.313, ч.І п.1 ст.314, ст.315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_5., ОСОБА_3. до ОСОБА_2., третіх осіб: Жовківської державної
нотаріальної контори, Львівського обласного державного комунального бюро
технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки недійсними, визнання
недійсною реєстрації права власності, -
залишити без змін, виключивши із мотивувальної частини рішення покликання
на ст.230 ЦК України в редакції 2004
року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Верховного Суду
України.