АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 28 » лютого
2007 р.                                                                                                м.
Чернівці

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Чернівецької
області у складі:

Головуючого:
Чупікової В.В.

Суддів:
Височанської Н.К., Галичанського А.Д.

При секретарі: Орлецькій Я.І.

За участю:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до господарського товариства аграрно-промислова фірма
„Риф-Агро" про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та
заробітку за час затримки розрахунку, за апеляційною скаргою господарського
товариства аграрно-промислова фірма „Риф-Агро " на рішення Сокирянського
районного суду Чернівецької області від 22.12.2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2006
року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до

відповідачів.

Посилався на те, що з 17 січня 2002 року по 18 лютого 2004 року він
працював ІНФОРМАЦІЯ_1з одночасним виконанням обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_2в
господарському товаристві аграрно-промислова фірма „Риф-Агро".

За наказом № НОМЕР_1 він був звільнений з роботи за
власним бажанням.

Запис в трудовій книжці під №НОМЕР_2 про його переведення
з посади ІНФОРМАЦІЯ_1на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2вчинений відповідачем по своїй
ініціативі, без його згоди. З наказом про переведення, що зазначений в трудовій
книжці за НОМЕР_10 він не був ознайомлений і взагалі не знав про його існування
до отримання трудової книжки. Характер роботи, умови праці і виконання трудових
обов'язків у нього не змінювалися до дня звільнення з роботи.

За вказаний період роботи йому був встановлений посадовий
оклад в розмірі 250 грн. За цей період з 17 січня 2002 року по 18 лютого 2004
року заробітна плата в зазначеному розмірі взагалі не виплачувалась, тобто
період не виплати заробітної плати складає 24 місяці і 21 день.

Справа №
22ц-189 2007 р.                            Головуючий
у І інстанції: Римлянська Г.О.

Категорія:
39/41-спір про стягнення
Суддя-доповідач: Галичанський А.Д. розрахунку при звільненні з роботи

Таким чином на день звільнення
відповідач заборгував йому нараховану для видачі, але не виплачену в
установлені строки заробітну плату в розмірі 6249,90 грн.

Він неодноразово
звертався до відповідача з проханням виплатити йому зазначену суму боргу, однак
останній, посилаючись на відсутність коштів відмовляв йому в цьому, хоча як
йому стало відомо, регулярно і вчасно платить податки та інші обов'язкові
платежі, проводить виплати заробітної плати з іншими працівниками.

Вважає, що
відповідачем грубо порушені ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, які
регламентують строки виплати заробітної плати, порядок проведення розрахунку з
працівником в разі його звільнення з роботи та відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні. Після дня звільнення він зміг працевлаштуватись
тільки 20 липня 2005 року.

Побічних доходів
та допомоги по безробіттю в цей період не отримував. Таким чином затримка
розрахунку при звільненні з 18 лютого 2004 року по 19 липня 2005 року складає
192 робочих дні. Середньоденний заробіток складає 11,90 грн. (заробіток за
останні два місяці: грудень 2003 р. (23 дні), січень 2004 р. (19 днів) =150
грн. Всього 500 грн.: 42 дні х 11,90 грн.). Сума, яка підлягає відшкодуванню за
вказаний період затримки розрахунку становить 2284,48 грн. (11,90 х 192 дні =
2284,48 грн.). Загальна сума боргу складає 853438 грн. (2284,48 + 6249,90 =
8534,48 грн.).

Просив стягнути
з відповідача на його користь заборговану невиплачену йому заробітну плату в
сумі 6249,90 грн.; 2284,49 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, а всього на загальну суму 853438 грн. Допустити негайне
виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача середньомісячного
заробітку в розмірі 250 грн.

Також позивачем
подано до суду першої інстанції зміни та доповнення до його позовної заяви, в
якій зазначав, що на підставі наданих відповідачем суду первинних
бухгалтерських документів, які відображають частковий розрахунок по отриманій
заробітній платі, не визнає суму отриманої заробітної плати, яка була йому
видана відповідачем в рахунок виданих матеріальних цінностей та виконаних робіт.

Зазначає, що по
накладній НОМЕР_3 водонагрівач - 672 грн. він не отримував і в накладній підпис
не його. Накладна НОМЕР_4 в якій зазначено, що в рахунок заробітної плати він
отримав будівельні матеріали на суму 217 грн. 32 коп. - вказані матеріальні цінності
він також не отримував і підпис за отримання не його. В рахунку НОМЕР_5
вказано, що за виконані сільськогосподарські роботи у липні 2003 року з його
заробітної плати утримано 120 грн. Вказані роботи відповідачем не виконувались,
заяви позивача на виконання таких робіт він не підписував і вказаний рахунок
теж.

По видаткового
касовому ордеру № НОМЕР_6 з заробітної плати ОСОБА_1 утримано 23 грн.
відрядних. Однак відрядні не враховуються як заробітна плата, тому отримані
відповідачем незаконно.

В наданій
відповідачем довідці за №НОМЕР_7 зазначений № НОМЕР_8за яким з заробітної плати
ОСОБА_1 утримано  364 грн. 42 коп. як зарахування переплати по підзвіту.
Вказаної суми він не отримував.

Таким чином
відповідачем незаконно утримано з заробітної плати позивача по вищевказаним
документам 13% грн. 74 коп.. Відповідачем в порушення трудового законодавства
невиплачена компенсація за невикористані відпустки за період 2002 р. - 2003 р. в сумі 500 грн.,
тобто за кожен рік по 250 грн. Також ним недораховано заробітну плату у зв»язку
з незаконним переводом позивача на посаду водія з 01.07. по 31.12.2003 року
-399 грн. (з 01.07. по 31.12.2003 рік щомісячно нараховано по 185 грн.,
недораховано до посадового окладу по 65 грн., тобто 65 грн. х 6 місяців = 390
грн.).

Крім того,
відповідач зобов»язаний сплатити позивачу суму середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за період з 18.02.2004 року по січень 2005
року в розмірі 2867 грн. 90 коп.

Таким чином
ОСОБА_1 вважає, що без урахування неотриманої заробітної плати за виконання
роботи водія автобуса, яка повинна бути нарахована відповідачем по шляховим
листам за період з 17.01.2002 року по 18.02.2004 рік, сума боргу по неотриманій
заробітній платі складає 5154 грн. 64 коп. і підлягає зняттю з відповідача.

Рішенням
Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.12.2006 року, позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнуто з
відповідача на користь позивача недораховану суму заробітної плати, компенсацію
невикористаної відпустки та середній заробіток за час затримки розрахунку в
загальній сумі 2962 грн. 83 коп. з утриманням з неї всіх обов"язкових
платежів, а також суму 507 грн. 42 коп. без їх вирахування.

Вирішено питання
про сплату судового збору, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

До негайного
виконання підлягає рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за
один місяць в сумі 185 грн.

На дане рішення
суду господарським товариством аграрно-промислова фірма „Риф-Агро" подано
апеляційну скаргу, в якій просять постановити ухвалу, якою змінити оскаржуване
рішення, в частині зменшення стягнутої судом суми.

Вважають рішення
суду незаконним в зв"язку з неправильною оцінкою судом доказів по справі
та неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її
відхилити.

Колегія суддів
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов частково суд першої інстанції виходив із встановлених ним на підставі
належних та допустимих доказів обставин яким дав вірну юридичну оцінку і
застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність позивачем роботи в період з 22.12.2003 року по 18.02. 2004 року
спростовуються крім пояснень позивача записом в трудовій книжці ОСОБА_1 про
його звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підстав наказу №
НОМЕР_1, що спростовує відмітки в табелях обліку робочого часу та покази свідка
ОСОБА_2, то вони не підтверджені іншими об»активними доказами.

Посилання апелянта на те, що на компенсаційні суми щорічної відпустки
розповсюджується 3-місячний строк позовної давності, оскільки це не є
заробітною платою є помилковим.

За змістом ч.1 ст. 83, ч.1 ст. 116, ч.1 ст. 117 КЗпП
України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за
невикористані ним щорічні відпустки в день звільнення, а в разі невиплати всіх
сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за
весь час затримки. Тобто, невиплата в тому числі грошової компенсації за
невикористані дні щорічної відпустки не встановлений тримісячний строк звернення
до суду.

Часткове заперечення стягнення з відповідача суми 1373,58 грн. не
ґрунтується на матеріалах справи, а довідка № НОМЕР_9 про відсутність
заборгованості розрахунку відповідача при звільненні позивача спростовано
матеріалами справи.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст. 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу господарського товариства
аграрно-промислова фірма „Риф-Агро" відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.12.2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 2-х місяців до Верховного Суду України.