Справа N 22ц
34 -2007 року.                                   Головуючий
1 інстанції Димитров B.I.
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА

29 січня
2007 року.                                                                          м.
Миколаїв.

Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

судців: Кутової
Т.З. та Данилової О.О.,

із секретарем
судового засідання Фірсовою Т.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1, у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 переглянула ухвалу місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 25 жовтня 2006 року, постановлену на стадії вирішення питання про прийняття
його ж позовної заяви до ОСОБА_1 про визнання майна спільним, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши у межах
оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували ,-

установила:
21 серпня 2006 року ОСОБА_2
пред'явив зазначений позов. Ухвалою позовну заяву було залишено без руху, з
мотивів її невідповідності вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме, відсутності:

·
чітко виписаного змісту позовних вимог;

·
викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

·
зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від доказування;

Позивачеві запропоновано в термін до 21 вересня 2006 року
виправити недоліки позовної заяви і роз'яснено правові наслідки ігнорування
такої вимоги суду.

Пославшись на невиконання ОСОБА_2 його вимог, викладених
у попередній ухвалі, суд своєю ухвалою від 25 жовтня 2006 року визнав позовну
заяву неподаною і повернув позивачеві.

Не згодившись з таким, ОСОБА_2 останню ухвалу оскаржив й
просив скасувати з тих мотивів, що його позовна заява повністю відповідає
вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, а суд безпідставно
визнав її неподаною і повернув.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену
ухвалу скасувати в частині, і, у частині, позовну заяву повернути до місцевого
Ленінського районного суду для вирішення питання про відкриття провадження,
оскільки місцевий суд постановив її без точного дотримання норм процесуального
законодавства.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд 1 інстанції виходив
з того, що по ній не може бути відкрито провадження, оскільки у ній нечітко
виписано зміст позовних вимог; не викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги і не зазначено докази, що підтверджують кожну
обставину. У зв'язку з цим, позивачеві слід надати строк для виправлення
зазначених недоліків.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, він виходив з того,
що і у визначений судом строк, останній не виправив наявні в ній недоліки, а це
позбавляє суд можливості прийняти її й відкрити по ній провадження

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області не у повній мірі погоджується з такими
висновками суду 1 інстанції із наступних підстав.

Так, ст. 119 ЦПК
України виписані вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Зокрема, вона
повинна містити :

·
зміст позовних вимог;

·
виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

·
зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від доказування;

·
ціну позову щодо вимог майнового характеру;

·
переліку документів, що додаються до заяви.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Виписані у зазначеній статі вимоги до форми та змісту позовної заяви є
вичерпними.

Позовна заява ОСОБА_1 в частині вимог про визнання майна
спільним, відшкодування збитків та моральної шкоди названим вимогам відповідає,
а відповідно, у цій частині могла і повинна була вирішуватися.

Що ж до інших вимог позивача, то замість чітко і зрозуміло виписаного їх
змісту, заява містить особисті, підсилені емоційними висловлюваннями, роздуми
позивача щодо поведінки колишньої дружини і її теперішнього чоловіка, його
філософські погляди щодо відповідності чинного законодавства загальноприйнятим
правовим стандартам, оцінку діям суддів та інших державних органів, що повністю
невілює предмет та підставу цих вимог й унеможливлює їх вирішення.

Тому, по цих вимогах не могло і не може бути порушено провадження, що вірно
констатував і суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 25 жовтня 2006 року про повернення позовної заяви у частині вимог про
визнання майна спільним, відшкодування збитків та моральної шкоди скасувати і,
у обсязі названих вимог, позовну заяву повернути до місцевого Ленінського
районного суду м. Миколаєва для вирішення питання про відкриття провадження.

В іншій частині ухвалу залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і касаційному
оскарженню не

підлягає.