АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем  України

06 березня 2007
року   апеляційний
суд Житомирської області в складі: головуючої - судді Косигіної Л.М.

суддів:                                    Жигановської
О.С., Олексієнко М.М.

при секретарі
Нечипоренко І.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Олевської
раидержадміністрації Житомирської області про скасування наказу від 25.08.2006 р. № 69-к, стягнення
різниці у заробітку та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Олевського районного
суду Житомирської області від 24
січня 2007 року, -

встановив :

У вересні 2006 року
ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом, в
якому просила скасувати наказ відділу освіти Олевської раидержадміністрації від
25.08.2006 року № 69-к, стягнути
різницю у заробітку та моральну шкоду в сумі 2500 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона працює
вчителем початкових класів Тепеницької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів з 1991 року. Навчальним
планом їй встановлено тижневе навантаження в кількості

23     годин.
За наказом відділу освіти від 25.08.2006
року ОСОБА_2 прийнятий на роботу на посаду вчителя фізичного виховання

молодших класів
Тепеницької загальноосвітньої школи. В зв'язку з

цими обставинами
наказом директора школи від 31.08.2006
року їй

зменшили тижневе
навантаження до 20 годин.
Вважає такий

перерозподіл
навантаження незаконним, оскільки її не попередили за

два місяця про
зміну істотних умов праці відповідно до вимог ст.

32 КЗпП України. Крім того, введення додаткового працівника
за

рахунок
зменшення навантаження інших працівників є неправомірним і

порушує її
права.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області
від

24   січня 2007
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати назване рішення та ухвалити нове - про задоволення
її позову. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги те, що
адміністрація без її згоди зменшила тижневе навантаження, чим порушила вимоги
ст.ст. 32, 97, 103 КЗпП України.

Розглянувши
справу в межах, визначених ст. 303
ЦПК України, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Справа № 22-ц/670                          Головуючий у суді 1-ї інстанції
Стратович О.В.

Категорія 39, 41                                Суддя-доповідач
Косигіна Л.М.

2

Встановлено, що
ОСОБА_1 з 1991 року
працює вчителем початкових класів Тепеницької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів а.с.
4. Тижневе навантаження позивачки на 2005-2006
pp. згідно навчального плану складало 22 години а.с.
75-78.

Наказом відділу
освіти Олевської райдержадміністрації від 25.08.2006
року № 69-к
ОСОБА_2 призначений на посаду вчителя фізичного виховання молодших класів
Тепеницької загальноосвітньої школи 1-3
ступенів з 28.08.2006
року а.с. 18. Прийняття останнього проведено в межах кошторису, штатного
розпису, компетенції відділу освіти та у відповідності до вимог п. 2.8 Положення
"Про відділ Освіти Олевської райдержадміністрації" затвердженого
розпорядженням № 248 від 14.10.2004 р., ст. 14 Закону України
"Про освіту". З огляду на це відсутні підстави для скасування
оспорюваного наказу.

Наказом
директора Тепеницької загальноосвітньої школи від 31.08.2006 року № 94 тижневе
навантаження позивачки зменшено до 20
годин а.с. З, 72-74. Даний наказ є чинним, ОСОБА_1 його

не оскаржила, а тому вимоги щодо стягнення різниці у
заробітку в звхязку із зменшенням тижневого навантаження є безпідставними.

ОСОБА_1 просила
стягнути з відповідача моральну шкоду, повлязуючи її спричинення з винесенням
наказу від 25.08.2006 року № 69-к та
зменшенням оплати праці. Оскільки в задоволенні даних вимог судом відмовлено,
моральна шкода також не підлягає стягненню.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність
заявленого позову.

Відповідно до вимог п. 5 Порядку оплати витрат з інформаційно

-   технічного
забезпечення розгляду цивільних справ затвердженого

постановою KM
України № 1258 від 21.12.2005 р., якщо
позовна

заява містить
одночасно вимоги, які належать до різних категорій

справ і для яких
передбачено різний розмір витрат, їх оплата

здійснюється за
справою з найбільшим розміром.

Ухвалюючи
рішення суд помилково стягнув з позивачки в подвійному розмірі витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи:

·      ЗО грн.
за вимоги матеріального характеру;

·      15 грн. за вимоги
щодо стягнення моральної шкоди.

Враховуючи
наведене, суд апеляційної інстанції виключає з резолютивної частини рішення
висновок суду про стягнення з позивачки 15
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в зв'язку
з розглядом спору немаинового характеру про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись  ст. ст. 303,
307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Виключити з резолютивної частині рішення висновок
суду про стягнення з позивачки 15
грн.  витрат на інформаційно-технічне

з

забезпечення  розгляду  справи
в  зв'язку  з
розглядом  спору немайнового
характеру про відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення
Олевського районного суду Житомирської області від 24 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.