Справа № 22ц-1435/2007                                 Головуючий у суді 1
інстанції: Зайцев В.В.
Категорія     21                                                  Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14
березня 2007 року                 Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді:   ПерцовоїВ.А.

Суддів :                         Козлова С.П., Повєткіна В.В.

При
секретарі:              Лещинській О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Першотравенську про стягнення страхової суми за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції
ФССНВтаПЗ України у м. Першотравенську і просила стягнути з відповідача на її
користь страхову виплату за моральну шкоду у сумі 70 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що вона
знаходилась в трудових відносинах з ВАТ "Павлоградвугілля", працювала
в якості оператора теплового пункту котельні мікрорайону. При виконанні
трудових обов'язків захворіла на професійне захворювання - туговухість.

Згідно висновку МСЕК від 1 травня 2006 року їй було встановлено сукупно 20%
втрати професійної працездатності. Раніше вона була травмована, про що 18
лютого 2003 року було складено відповідний акт, і висновком МСЕК від 17 лютого
2003 року їй було встановлено 10% втрати працездатності.

У зв'язку з отриманими захворюваннями вона відчуває
фізичний біль, вимушена лікуватись, , змінилось її життя і душевний стан, тобто
їй спричинена моральна шкода, яку повинен відшкодувати відповідач.

Рішенням Першотравенського міського суду від 7 грудня 2006 року позов
задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 8 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з тих
підстав, що суд не врахував вимоги норм матеріального права щодо відшкодування
моральної шкоди, не витребував необхідні докази, не зазначив, в чому полягає
вина відповідача, а також не врахував, що на 2006 рік зупинено дію норм щодо
відшкодування моральної шкоди.

При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що
позивачка працювала оператором теплового пункту котельні мікрорайону
"Південний" ДВАТ "Павлоградське підприємство" ДХК
"Павлоградвугілля", правонаступником якого є ВАТ
"Павлоградвугілля". При виконанні трудових обов'язків вона отримала
травму правого колінного суглоба, про що було складено акт розслідування від 18
лютого 2003 року і відповідно до висновку МСЕК їй було встановлено 10% втрати
професійної працездатності внаслідок зазначеної травми.

Згідно акту розслідування професійного захворювання від
16 березня 2006 року позивачка отримала також у зв'язку з виконанням трудових
обов'язків професійне захворювання і за висновком МСЕК від 10 травня 2006 року
їй було встановлено ще 10% втрати професійної працездатності.

Враховуючи, що в результаті отриманої на виробництві
травми позивачка втратила працездатність, відчуває фізичний біль, душевні
переживання, вимушена тривалий час

лікуватись,
застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про
спричинення їй моральної шкоди і що страхові виплати за цю шкоду їй повинен
сплатити відповідач на підставі ст.ст. 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Також, апеляційний суд вважає, що міський суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення страхової
виплати за моральну шкоду, спричинену в результаті отриманого професійного
захворювання, виходячи з того, що дія норм зазначеного Закону про виплату
страхового відшкодування моральної шкоди на 2006 рік зупинена Законом України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік".

Доводи в апеляційній скарзі про пропуск позивачкою строку на звернення до
суду і необхідність медичного висновку щодо спричинення їй моральної шкоди не
грунтуються на законі.

Посилання на відсутність доказів спричинення такої шкоди є безпідставним,
оскільки в матеріалах справи є документи підтверджуючі втрату позивачкою
працездатності, стан її здоров'я, проходження лікування. Наявність вини
відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачці не є умовою для страхової виплати.

Не може бути прийнято до уваги і те, що на 2006 рік зупинена дія норм
вищезазначеного Закону щодо відшкодування моральної шкоди, так як втрата
працездатності позивачці по травмі встановлена до 2006 року. Страхову виплату
за моральну шкоду, спричинену в результаті професійного захворювання, у зв'язку
з яким втрата працездатності позивачці була встановлена у 2006 році суд не
стягував.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно
зависив розмір страхової виплати і вважає за необхідне зменшити цей розмір з
урахуванням розміру втрати позивачкою працездатності, характеру і ступеню
спричинених моральних страждань, з 8 000 грн. до 5 000 грн., змінивши в цій
частині рішення суду і частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись
ст.307, пп. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Першотравенську задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду від 7 грудня 2006 року змінити в
частині розміру страхової виплати за моральну шкоду, яка підлягає стягненню,
зменшивши її з 8 000 грн. до 5 000 (п'яти тисяч) гривень.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення; може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з цього часу.