УХВАЛА      ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 січня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді:                           Любобратцевої Н.І..

Суддів:                                                ДанілаН.М.

Чистякової
Т.І.

При
секретарі:           Бахтагарєєвій
М.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду М.Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 18.09.2006 p., -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що він і відповідачка проживають у трьохквартирному
домоволодінні АДРЕСА_1.
Будинок знаходиться на балансі Кримської республіканської
санітарно-епідеміологічної станції. Двір та земля знаходяться у загальному
користуванні і знаходяться у комунальній власності. Відповідачка самочинно, без
його згоди забудовує частину двору прибудовою до своєї квартири. Внаслідок
будівництва руйнується його квартира, тріщина на торці дому, що була раніше,
почала збільшуватись, з'явились інші пошкодження. Здійснюючи облицювання фасаду відповідачка вийшла за межи своєї квартири
на 50 см. Головним архітектором Відділу
архітектури Виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя 09.09.2005 р. ОСОБА_2.
був виданий припис НОМЕР_1 про
припинення будівництва. Позивач, уточнивши позовні вимоги, просить зобов'язати
ОСОБА_2. укріпити фундамент належної йому половини будинку, провести
реконструкцію даху квартири позивача, усунути течу даху, прибрати будівельний
бруд, з'єднати стропила та дерев'яні конструкції даху в єдине ціле, визнати
будівництво незаконним.

Представники
відповідачки позов не визнали, пояснивши, що відповідачка діє згідно з нормами діючого законодавства,
позовні вимоги необгрунтовані.

18.09.2006 р.
Київським районним судом м. Сімферополя Автономної Республіки Крим ухвалено
рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду як необгрунтоване, постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального
права, просить ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши
відповідача і її представника, позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з їх необґрунтованості.
Судова колегія погоджується з висновками суду, оскільки вони відповідають
матеріалам справи і фактичним обставинам.

Справа №22-ц-416/07

Так, з
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 і членам його сім'ї на праві власності
належить квартира НОМЕР_4 в
будинку АДРЕСА_1.
ОСОБА_2. належать квартири НОМЕР_2 і
НОМЕР_3 у вказаному
домоволодінні. Відповідачка зробила перепланування і з'єднала обидві квартири,
демонтувала прибудову „А2" і частину прибудови „А1", що відносились
до квартири НОМЕР_2, побудувавши
на їх місці нову двоповерхову прибудову. Реконструкція частки будинку
позивачкою здійснюється з дозволу власника будинку - Кримської республіканської
санітарно-епідеміологічної станції.

Колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про недоведеність позивачем
позовних вимог.

Посилання
позивача про те, що внаслідок будівництва створюються умови для недостатнього
зовнішнього освітлення в квартирі, правильно не прийняті судом до уваги,
оскільки згідно з висновками будівельно-технічної експертизи від 07.02.2006
р. ведення будівельних
робіт ОСОБА_2. не має взаємозв'язку з невідповідністю рівня зовнішнього
освітлення вимогам ДБН 79-92 в
квартирі співвласників ОСОБА_1 (а.с.29-32).

Доводи
ОСОБА_1 про збільшення тріщини в стіні його частки будинку також не знайшли
підтвердження в суді, тому обґрунтовано не прийняті до уваги. Відповідно до
висновків будівельно-технічної експертизи від 07.02.2006 р. неможливо визначити точну причину
тріщин у квартирі позивача, оскільки для цього потребується тривалий процес
нагляду за поведінкою тріщин в процесі ведення будівельних робіт. Крім того, у
вказаному висновку експерта зазначено, що тріщина була вказана робітниками
СМБТІ в технічному паспорті до начала ведення будівельних робіт ОСОБА_2.

Що стосується
вимог в частині визнання будівництва незаконним, то суд першої інстанції
правильно відмовив в задоволенні позову в цій частині. Як вбачається з
матеріалів справи, відповідач на теперішній час здійснює процедуру оформлення
дозволу на будівництво. Доказів того, що здійсненням відповідачем будівельних
робіт заподіяно шкоду, позивачем не надано, тобто сам факт здійснення
будівельних робіт без відповідного дозволу, є
підставою для пред'явлення позову належним позивачем, яким у даному випадку є
не ОСОБА_1

Згідно
з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд, в межах заявлених
вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам,
наданим сторонами, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Доводи
апелянта, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду
першої інстанції і їм дана належна оцінка. Інших доводів в апеляційній скарзі
не наведено. Підстави для скасування рішення за апеляційною скаргою відсутні.

Відповідно
до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись
ч.1 ст.303, ч.1 п.1 ст.307, ст.308, ч.1 п.1 ст.314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду М.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 18.09.2006
р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.