Справа №22-ц-798/07р.
Категорія: визнання угоди недійсною
Головуючий 1 інстанції -Уханьова І.С.
Доповідач- Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в
складі:

Головуючого-судді:
Міненкової Н. О.

суддів:                             Гальянової І.Г.

Ларенка
В. І.

при секретарі:                   Набока О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вовчанського
районного суду Харківської області від 04
грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи по справі: ОСОБА_3,
приватний нотаріус Вовчанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі -продажу недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006
року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати
договір купівлі -продажу  12  жилого будинку з надвірними будівлями,
розташованими в АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.06.2006
року та засвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
відповідачем в період з 1984
року по 1998 рік
знаходилась у шлюбі, а до 1999 року
продовжували проживати однією сім*єю В період шлюбу ними дули збудовані кухня,
сарай, підвал, значно перебудований жилий будинок проведена заміна кровлі
будинку, добудований ґанок, поштукатурені стіни, в будинку поклеїш, шпалери,
стеля підбита пластиком, проведено водяне опалення. Вважаючи, що за час шлюбу
цінність будинку, внаслідок трудових та грошових внесків подружжя, істотно
збільшилась, 12 частіша будинку стала їх спільною сумісною власністю, в
зв*язку з чим, відповідач не мав права без її згоди продавати вказану частину
будинку, а приватний нотаріус , засвідчувати вказаний договір.

Рішенням Вовчанського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2006 року, в
задоволенні вказаних позовних вимог, ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнивши
її позовні вимоги. Доводи апеляційної скарга обґрунтовує тими ж підставами, що
і позовні вимоги, заявлені нею в суді першої інстанції, посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції, обставин, що мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного :

Як вбачається із позовної заяви позивачки, підставою для
визнання договору купівлі-продажу 12 частини домоволодіння, укладеного 27.06.2006 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, недійсним
,вона вважала відсутність її згоди на його продаж як колишньої дружини,
вважаючи при цьому, що вказане домоволодіння, є їх спільною сумісною власністю
з ОСОБА_2.

Між тим, судом першої інстанції встановлено, підтверджено
наявними у справі доказами та не оспорюється сторонами, що позивачка та
відповідач знаходились у шлюбі в період з 1984
року по 1998 рік.

Відповідачеві до шлюбу, на підставі договору купівлі -
продажу від 11.06.1978 року на
праві приватної власності належала спірна частина домоволодіння.

Враховуючи той факт, що шлюбні відносини, виникли та
припинились між сторонами до набрання чинності СК України в редакції 2004 року, їх майнові
права та обов"язки,
регулюються ст.ст. 23,
24, 29 КЗпШС України в редакції 1969 року.

Відповідно до ч.І та 2 ст.24
КЗпШС України в редакції 1969
року, майно, яке належало кожному із подружжя до вступу в шлюб, є власністю
кожного з них. Кожний із подружжя самостійно володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном.

Частішою 3
ст. 29 КЗпШС
України передбачено право вимоги розподілу майна, яке є сумісною власністю подружжя - три роки після
розірвання шлюбу.

Позивачка з вимогою про розподіл спірної частини
домоволодіння та визнання за нею права власності н» неї до суду не зверталась.

На час продажу 12 частини домоволодіння позивачка з
відповідачем майже вісім років в шлюбі не перебувала та зазначена частина
домоволодіння належала відповідачеві на праві приватної власності, а тому її
згода на укладення відповідачем договору купівлі-продажу 12 частини
домоволодіння, законом не передбачена.

За
таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив позивачці в
задоволенні позовних вимог, а її доводи, викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків суду.

Між тим, суд першої інстанції, невірно застосував норми
матеріального права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини,
застосувавши ст. ст. 6
0,62 СК України в редакції 2004
року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає зміні та застосуванню до правовідносин, які виникли між
сторонами ст.ст.23, 24,
29 КЗпШС України в редакції 1969
року.

Керуючись ст. 303,
п.4 ч.І ст.309. ст.ст. 313,
316, 319, 218 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області
від 04 грудня 2006 року змінити,
застосувавши до правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ст.ст.23, 24, 29 Кп ПІ С України в
редакції 1969 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий

суддя: