АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справам №2-132/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року                                                                м.
Арциз

Арцизький
районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Борисової С.П., при
секретарі Каширній О.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про визнання угоди такою, що відбулася та про визнання права власності
на житловий будинок,

Встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з наявним позовом до ОСОБА_2, в якій просить визнати дійсним
договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд,
розташованого в АДРЕСА_7,
укладений ІНФОРМАЦІЯ_1
р. між нею та відповідачкою, та визнати за нею права власності на
зазначений житловий будинок, посилаючись на те, що на мо­мент укладення
нотаріального договору купівлі-продажу спірного будинку відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_2р.
ОСОБА_2перебувала у шлюбі зОСОБА_3. Після розірвання шлюбу відповідачка
вирішили продати будинок та ІНФОРМАЦІЯ_1
р. вона уклала із позивач­кою угоду, згідно якій позивачка повинна була
сплатити частину боргів за комунальні послуги, а також сплатити грошову суму,
еквівалентну 1500 доларів
США, провести ремонт в будинку. Від­повідачка, в свою чергу, повинна була
звільнити житловий будинок та не перешкоджати її прожи­ванні в ньому. Вона
виконала свої обов'язки в повному обсязі, а відповідачка - ні. По причині
того, що у колишнього чоловіка відповідачки був відсутній ідентифікаційний код,
нотаріус відмовив їм в оформлені правочину належним чином.

Позивачка в
судовому засіданні позов підтримала, пробила задовольнити його в повному об­сязі,
відповідачка позов визнала, додатково пояснивши, що дійсно житловий будинок був
придба­ний в період шлюбу, зі своїм чоловіком вона шлюб розірвала. Вона дійсно
продала зазначений бу­динок позивачці.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не під­лягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена за­коном (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимага­ється.
Звідси прямує, що застосувати аналогію закону, як того припускає позивачка, в
цьому разі неприпустимо, оскільки з цього питання є пряма норма закону - ст.
220 ЦК, яка передбачає правові наслідки недодержання вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору.

Так, згідно ч. 1 зазначеної
статті у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріа­льне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Матеріалами
справи встановлено, що відповідачка на підставі договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2p., посвідченого
державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори, є власницею
житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_7

Як пояснили в
судовому засіданні сторони зазначений будинок був придбаний відповідач­кою в
період шлюбу з ОСОБА_3.

Відповідно до ч.
1 ст. 22 КпШС України,
який діяв під час купівлі відповідачкою житлового будинку з господарськими
спорудами, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною

2

сумісною
власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Таким чином,
враховуючи, що зазначений житловий будинок був придбаний в період шлю­бу, то
він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

Ч. 3 ст. 65 СК України
передбачено, що для укладення одним із подружжя договорів, які по­требують
нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації згода другого з подружжя
має бути подана письмово та нотаріально засвідчена.

В даному випадку
відсутня така згода другого з власників житлового будинку - колишнього
чоловіка відповідачки, який є, як було вище зазначено, співвласником.

Враховуючи ці
обставини справи суд вважає, що в даному випадку неможливо застосовувати
положення ч. 2 ст. 220 ЦК України про
визнання судом такого договору дійсним, оскільки при за­значених обставинах не
може йти мова про те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,
що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилися від його нотаріального
посвідчення.

Більш того як
було встановлено в судовому засіданні, та як зазначає позивачка в позові ні од­на
із сторін не ухилялася від нотаріального посвідчення договору.

Тому в цьому
випадку слід застосовувати, як було вище наведено, положення ч. 1 ст. 220 ЦК України про
нікчемність договору при недодержані його нотаріальної форми.

Таким чином,
зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав
для задоволення позовних вимог позивачки про визнання за нею права власності на
житловий бу­динок.

Керуючись ст.
ст. 215,220 ЦК
України, ст. ст. 10,11,209,212
- 215 ЦПК України,

Вирішив:

В задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання угоди такою, що відбулася та про
визнання права власності на житловий будинок відмо­вити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської обла­сті
через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.