Справа №2-744/07/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

07 березня 2007
року                 Київський районний
суд м.Харкова у складі:

головуючого
судді      Муратової С.О.

при
секретарі                Нагорній Ю.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства ..Спеціалізоване будівельно-монтажне управління
„Тунельбуд" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку, витрат на правову допомогу. -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 09 жовтня 2006 року звернувся до суду з позовом до ВАТ
..Спеціалізоване будівельно-монтажне управління „Тунельбуд" про стягнення
заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку у
зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,
витрат на допомогу адвоката при складанні позову, моральної шкоди, який в ході
судового розгляду уточнював, зменшив розмір позовних вимог у зв'язку з виплатою
йому частково заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну
її виплату, та просить суд стягнути з відповідача на його користь 816 гр. 09
коп. - заборгованість по заробітній платі. 4192 гр. 56 коп. - середній
заробіток за час затримки розрахунку, та 150 гр. - витрати на правову допомогу
при підготовці позову, вказуючи, що він працював у ВАТ „Спеціалізоване
будівельно-монтажне управління „Тунельбуд" з 01.04.2002 року. З грудня
2005 року по травень 2006 року йому не виплачувалася заробітна плата, сума
заборгованості на день звільнення складала 3091 гр. 77 коп. У жовтня 2006 року,
після звернення до суду, відповідач частково задовольнив його позовні вимоги та
виплатив йому заборгованість у сумі 2275 гр. 68 коп. Відповідно до наказу від
22 травня 2006 року. 31 травня 2006 року він звільнився з роботи за власним
бажанням. При звільненні з ним не був зроблений розрахунок, у зв'язку з чим він
просить, відповідно до ст. 117 КЗпП України, стягнути заробітну плату за
травень 2006 року в сумі 816 гр. 09 коп., середній заробіток за час затримки по
день фактичного розрахунку в сумі 4192 гр. 56 коп., виходячи з розрахунку :
465.84 гр. х 9 місяців 20 днів за період з червня 2006 року по лютий 2007 року.

Представник відповідача в судовому засіданні визнала позовні вимоги щодо
стягнення заробітної плати за травень 2006 року з відповідача на користь
позивача, проти інших позовних вимог заперечувала, вказуючи, що в березні 2006
року, коли ВАТ„Спеціалізоване будівельно-монтажне управління „Тунельбуд"
уклало контракт на виконання робіт, на підприємство надійшла велика сума
грошей, яку було витрачено на виплату зарплати працівникам підприємства,
наступного разу гроші на підприємство надійшли у жовтні 2006 року, і з ОСОБА_1
було проведено розрахунок по заробітній платі, та виплачена компенсація за
несвоєчасну виплату зарплати, лишилася невиплаченою лише заробітна плата за
один місяць. Підприємство не мало можливості виплатити зарплату позивачу в день
його звільнення у зв'язку відсутністю коштів, оскільки під час розробки
проектів на виконання робіт за укладеними контрактами було допущено в документах
помилки, наслідком чого стало зупинення роботи всього підприємства, та
зупинення його фінансування.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали
справи у їх сукупності, представлені суду докази, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач працював у відповідача з 01 квітня
2002 року по 31 травня 2006 року, коли, згідно наказу НОМЕР_1 від 22 травня
2006 року, він був звільнений з посади сторожа ІНФОРМАЦІЯ_1 за власним
бажанням, по ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копіює трудової книжки,
наказу (ах. 6-7, 18).

"Відповідно
до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, проводиться вдень звільнення.

З представлених
документів вбачається, що фактичний розрахунок з позивачем при звільненні
проведено не було, що підтверджується довідкою, виданою ВАТ..Спеціалізоване
будівельно-монтажне управління „Тунельбуд" 10 липня 2007 року (а.с. 4). з
якої вбачається, що загальна сума заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 за
грудень 2005 року, з січня по травень 2006 року включно становить 3091 гр. 77
коп., про що також підтвердили позивач, представник відповідача в судовому
засіданні:

06 жовтня 2006
року фактично була погашена заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 за
грудень 2005 року, січень-2006 року, лютий 2006 року в загальній сумі 1344 гр.
65 коп., нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати за
грудень

2005
року, січень-лютий 2006 року в сумі 59 гр. 99 коп., 09
листопада 2006року погашена заборгованість по заробітній платі за березень 2006
року в сумі 448 гр. 71 коп., про що свідчить лист голови правління
ВАТ„Спеціалізоване будівельно-монтажне управління „Тунельбуд" від 16 листопада
2006 року (а.с. 13); в грудні 2006 року ОСОБА_1 виплачена заробітна плата за
квітень 2006 року в сумі 428 гр. 46 коп. та компенсація за несвоєчасну виплату
заробітної плати, про що свідчать відповідний лист підприємства від 23 січня
2007 року та платіжні відомості (ах. 22, 34-39), а також пояснення сторін в
судовому засіданні. В зв'язку з цим ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 23 січня 2007 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1
щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за грудень 2005
року, січень,   лютий, березень, квітень

2006
року, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з
порушенням строків її виплати було закрито в зв'язку з відмовою позивача від
позову, позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди була залишена без
розгляду за клопотанням позивача (а.с. 26).

Таким чином, суд
задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі в сумі 816 гр. 09 коп. за травень 2006 року,
відповідно до довідки про заборгованість (а.с. 5).

При цьому судом
достовірно встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 за грудень 2005 року,
січень, лютий, березень, квітень 2006 року була з порушенням строків її
виплати.

Суд критично
ставиться до заперечень в цій частині представника відповідача про відсутність
вини в діях ВАТ„Спеціалізоване будівельно-монтажне управління „Тунельбуд"
щодо порушення строків виплати зарплати позивачу у зв'язку з відсутністю
фінансування підприємства. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 20
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 ..Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд, на
підставі ст. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи
- по день постановления рішення,
якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В ході судового
розгляду справи представником відповідача не було наведено достатніх
обгрунтованих причин, які би достовірно свідчили про відсутність вини
роботодавця у порушенні строків розрахунку з позивачем по справі.

Відповідно до
ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116, при
відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При
наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відповідно до листа від 02.02.2007р. вих. НОМЕР_2 голови правління
ВАТ„Спеціалізоване будівельно-монтажне управління „Тунельбуд",
середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 465 гр. 85 коп. виходячи з
такого розміру, з яким також погодився позивач, середній заробіток за час затримки
по день фактичного розрахунку складає суму 4192 гр. 56

коп., виходячи з розрахунку : 465, 84 гр. х 9 місяців за
період з червня 2006 року по лютий 2006 року.

Разом з тим,
згідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті,
міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк, він дізнався або повинен
був дізнатися про порушення свого права; ч. 2 ст. 233 КЗпП України  визначає право працівника в разі порушення
законодавства про оплату праці звернення до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд. відповідно
до ст. 234 КЗпП України, може поновити ці строки у разі їх пропуску з поважних
причин.

В судовому засіданні
позивач просив поновити йому встановлений законом тримісячний строк для
звернення до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача середнього
заробітку за час затримки розрахунку, вказуючи, що про невиплату йому
заробітної плати та непроведения
з ним розрахунку він дізнався в день звільнення, неодноразово він звертався
до підприємства з проханням виплатити йому зарплату, але не звертався до суду,
оскільки покладався на порядність підприємства. Судом достовірно встановлено,
що про своє порушене право позивач дізнався в день звільнення, тобто 31 травня
2006 року, а до суду звернуся лише 09 жовтня 2006 року.

Вказані
позивачем обставини, на думку суду, не можуть бути визнані поважними причинами
пропуску строку звернення до суду з позовом. Інших причин позивачем ОСОБА_1
суду не наведено.

Таким чином, суд
визнає вину підприємства у затримці виплати заробітної плати позивачу та
проведенні з ним розрахунку, при цьому відмовляє позивачу у його позовній
вимозі щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки
розрахунку у зв'язку з пропуском позивачем тримісячного строку, встановленого
ч. 1 ст. 233 КЗпП України для звернення до суду з позовом.

Разом з тим,
судом достовірно встановлено, що позивач звернувся до суду внаслідок порушення
підприємством відносно нього законодавства про оплату праці, під час
знаходження справи в суді відповідач виплатив позивачу частково заробітну
плату, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, тому суд вважає
позовну вимогу позивача щодо стягнення на його користь витрат на правову
допомогу при підготовці позову в сумі 150 гр. такою, що підлягає задоволенню, а
тому стягує на користь позивача вказану суму з відповідача, яка підтверджується
квитанцією НОМЕР_3 від 01.10. 2006р. (а.с. 8). Також, виходячи з положень ст.
ст. 88, 89 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий
збір у розмірі 51 гр., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у сумі 30 гр.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 209. 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116, 117,
233, 234 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ :

Стягнути з
відкритого акціонерного товариства „Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління „Тунельбуд" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі за травень 2006 року в сумі 816 гр. 77 коп. (вісімсот шістнадцять гривень
77 копійок), на відшкодування витрат на правову допомогу 150 гр. (сто п'ятдесят
гривень), а всього 966 гр. 77 коп. (дев'ятсот шістдесят шість гривень 77
копійок).

Відмовити
ОСОБА_1 в поновленні строку звернення до суду з позовною вимогою щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку, в зв'язку з чим в частині
позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку -
відмовити.

Стягнути з
відкритого акціонерного товариства „Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління „Тунельбуд" на користь держави судовий збір у розмірі 51 гр.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гр.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Харківської області  шляхом  подачі
протягом   10 днів  після
проголошення  рішення до

Київського районного суду м. Харкова заяви про апеляційне оскарження
рішення суду та шляхом подачі протягом 20
днів після подачі вказаної заяви апеляційної скарги до Київського районного
суду м. Харкова, або в порядку ч.4 ст.-295 ЦПК України.