Справа №2- 1505/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 січня   2007 року         Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі головуючого   - судді    Панас О.В.

при секретарі                            Щудло
М.О.

з участю представника позивача        ОСОБА_2.

представника відповідача     Чернозуб
О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю „У крпромбанк"
про стягнення боргу та моральної шкоди, -

встановив:

Представник відповідача в судовому засіданні позов не
визнав і в обгрунтування своєї позиції пояснив, що дійсно між ОСОБА_1. і ТОВ
„Укрпромбанк" було укладено договір банківського вкладу від ІНФОРМАЦІЯ_1.
на суму 35.000,00
грн. терміном по 08.02.2006р. Згідно заяв від імені
ОСОБА_1. на видачу готівки було видано 33.926,23 грн. Позивач від факту отримання вказаних коштів відмовляється. За
аналогічним випадком Рівненською обласною прокуратурою було порушено
кримінальну справу, тому до закінчення слідства не може пояснити яким чином
здійснювалася виплата коштів з депозитного рахунку позивачки. Документи, що
пов'язані з виплатою коштів позивачці вилучені Рівненською обласною
прокуратурою у зв'яз ку з розслідуванням кримінальної справи.

Представник позивача в судовому засіданні змінив позовні
вимоги. Просив стягнути з відповідача 41704,66 грн. з розрахунку 35.000
грн. вкладу та 19 % процентної
ставки; пеню в розмірі 6977,03
грн. відповідно до п.5.2 Договору; моральну шкоду в
розмірі 5000
грн. оскільки через неповернення вкладу переживала, та
зверталася до медичної установи. Відповідно до вимог діючого законодавства
просив стягнути 3%
річних в розмірі 1194,19 грн. Крім того, 14.02.200р. між ОСОБА_1. та. ТзОВ „ Укрпромбанк" було укладено договір банківського вкладу відповідно на
вклад у розмірі 40
000 грн. з 16 % річних, за даним
вкладом його довірителька мала б отримати 6243,14 грн. Оскільки по даному договору банк коштів не перерахував, то вважає що
не отримані відсотки по вкладу це не одержаний прибуток, тому просив стягнути
втрачену вигоду в розмірі 6243,14 грн. Просив стягнути
витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., та понесені його довірителькою судові витрати.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові
матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 04 лютого 2005
року між сторонами був укладений договір банківського
вкладу №
НОМЕР_1відповідно до якого банк приймає від вкладника кошти у
депозитний вклад в сумі 35.000,00
грн., терміном з ІНФОРМАЦІЯ_1. по 08.02.2006р., процентна
ставка за вкладом складає 19 відсотків річних.
Відповідно до заяви на переказ готівки № НОМЕР_2позивачкою було внесено відповідачу готівкові кошти в сумі 35.000,00 грн., що підтверджується оглянутою в судовому засіданні заявою. Відповідно
до ст. 1058
ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вкладу), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та
проценти на неї або дохід в іншій формі та в порядку, встановлених договором.

З оглянутих в судовому засіданні заяв на видачу готівки
вбачається, що 16.05.2005р. до банку надійшла заява від імені ОСОБА_1. на
видачу 21119,83
грн. готівкою, 17.05.2005р. до банку надійшла заява від
імені ОСОБА_1. на видачу 4512,00 грн. готівкою; 23.05.2005р. до банку надійшла
заява від імені ОСОБА_1. на видачу 8294,40 грн. готівкою. За вказаними заявами
було видано готівкою на загальну суму 33.926,23 грн.

Відповідно до п.4.1 Договору , у разі дострокового розірвання цього договору з ініціативи Вкладника
останній письмово повідомляє Банк про свої наміри не менше, як за 2 банківські дні, по закінченні яких Банк зобов'язаний повернути вклад.
Згідно з ч.2 ст. 1060
ЦК України - за договором
банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору
про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Крім того, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Як передбачено в ст. 525 ЦК України -
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом. Суд прийшов до висновку, що відповідачем не
надано доказів на підтвердження своїх доводів з приводу того, що позивачка
зверталася з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу, та
16.05.2006року він був достроково розірваний, а тому доводи відповідача в цій
частині суд оцінює критично. Суд прийшов до висновку, що станом на 08.02.2006 року відповідач не повернув ОСОБА_1. банківський вклад в сумі 35.000, 00 грн. Крім того, за умовами договору було передбачено нарахування відсотків
в розмірі 19%
річних (п.1.3 Договору), які підлягають нарахуванню та
виплаті в розмірі 6704,66
грн. А всього 41704,66 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

2

Відповідно до п.5.2 Договору за несвоєчасне виконання
своїх грошових зобов'язань за цим Договором винна сторона сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день
прострочення.

Суд прийшов до
висновку, що з вини відповідача допущено порушення зобов'язань за Договором , а тому підлягає
до стягнення з відповідача пеня у розмірі 6977,03
грн. за період з 10.02.2006р. по 20.01.2007р.( з розрахунку 345 днів х 0,0466%х 41704,66 грн.= 6977,03 грн.).

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625
ЦК України з відповідача підлягає до стягнення три відсотки річних від простроченої
суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором. За період з
10.02.2006р. по 20.01.2007
року підлягає до стягнення 1194,19 грн. (з розрахунку 41704,66 грн. х 0,0083% х 345 днів = 1194,19).

Відповідно до ч.І СТ.22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування, за п.2 ч.І ст.22 ЦК України збитками
є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода). Як доказ щодо упущеної вигоди
позивачем надано суду договір банківського вкладу № НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2. на вклад в сумі 40.000,00
грн. з 16 процентів
річних. Судом встановлено, що за даним договором кошти не були внесені і тому,
суд прийшов до висновку що даний доказ є неналежним і до уваги не приймається.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження позову в частині
стягнення з відповідача упущеної вигоди, а судом їх не встановлено, то суд
прийшов до висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Як
роз'яснює Пленум Верховного Суду України „Про судову практику в справах
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. № 4 в п.2 , спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній
особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються у випадках, коли право
на її відшкодування безпосередньо передбачено спеціальним законодавством.

Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі - є договірними.
Договором не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку порушення договору,
тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. до
задоволення не підлягають.

З оглянутого в судовому засіданні прибуткового касового ордеру № НОМЕР_3 .вбачається, що
ОСОБА_1. сплатила 5000 грн. за
правову допомогу.

Крім того за
подачу позову до суду було оплачено- 584,24
грн. судового збору та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Відповідно до ст..
88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення 5000 грн. витрат за
правову допомогу та 614 грн.
судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 525,
526,1058,1060 ЦК України, керуючись ст..ст10, 60, 88, 212-218, 223 ЦПК
України, суд-

вирішив:

Позов ОСОБА_1задовольнити
частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ,*Укрпромбанк" в особі
Рівненської філії на користь ОСОБА_1кошти в сумі 41704 (сорок одна тисяча сімсот чотири) грн.. 66 коп., пеню в розмірі 6977,03 грн.; З відсотки
річних в розмірі 1194,19
грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., судові витрати в розмірі 614 (шістсот
чотирнадцять) грн. А всього стягнути 55489,88
грн. В позові в частині стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через
Рівненський міський суд з поданням в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20 денний строк,
після подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги.Рішення може
бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк, рішення
набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подачі заяви   про подачу
заяви про апеляційне оскарження і в разі збігу 20-денного строку і не подачі

апеляційної скарги, то рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Суддя    підпис

З оригіналом
згідно:

Суддя Рівненського міського суду               О.В.Панас