Справа №2-813/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06
лютого 2007
року                                    Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:
головуючого -
судді                                                     Кухтея Р.В.

при секретарі                                                                                      Яблончук Л.Б.

з участю :
позивача                                                                             ОСОБА_1.

представника
позивача                                                                        ОСОБА_2.

відповідача                                                                                         ОСОБА_3.

представника
відповідача                                                                    ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до відповідача
ОСОБА_3. про відшкодування завданих збитків.
Свій позов обґрунтовує тим, що є власником 1/6 частини житлового будинку №
АДРЕСА_1 в м.Луцьку відповідно до договору дарування від 21 серпня 2004 року та земельної ділянки розміром 0.018 га
для обслуговування житлового будинку
відповідно до купівлі-продажу від 26 жовтня 2004 року. Навесні 2005 року він вирішив здійснити добудову до будинку.
Виконком Луцької міської ради
затвердив проект та надав дозвіл на будівництво. Письмова згода сусідів
засвідчила те, що будівництво не порушує їх прав як
суміжник користувачів, але відповідач по справі ОСОБА_3., який є сусідом
відмовився дати згоду на вказане будівництво.

15 червня 2005 року він уклав договір підряду з
будівельною організацією ТзОВ «СВ-БУД» про будівництво веранди з реконструкцією
будинку, яке повинен був закінчити 30 серпня 2005 року. Відповідач не задовольнившись відповідями і
висновками відповідних органів
міськвиконкому, почав чинити перешкоди при проведенні будівельних робіт. Коли було виконано ряд будівельних робіт, зокрема
залито фундамент, виведено цоколь, відповідач
почав руйнувати та перешкоджати далі здійснювати будівництво, а тому він був змушений найняти сторожів для охорони своєї власності.

Крім того відповідач, побачивши, що його незаконні дії не дають бажаних результатів, звертався до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні майном та визнання неправомірними і скасування
рішення виконавчого комітету, в задоволенні якого було відмовлено і рішення суду першої інстанції
апеляційним судом було залишене без змін.
В забезпечення даного позову ОСОБА_3. просив накласти заборону на проведення будь-яких будівельних робіт і 08
серпня 2005
року відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління
юстиції по даній ухвалі накладено таку заборону.

Своїми небзаконними діями відповідач добився того, що він
не зміг побудуватися влітку-восени 2005 року, а вимушений був це робити навесні-влітку 2006
року.

В результаті неправомірних дій відповідача ним понесені
такі збитки : 9910 грн.
-різницю в
ціні вартості будівництва, 1500 грн. - вартість послуг по охороні майна, 600
грн. вартість юридичних послуг, 14448 грн. - вартість оренди іншого аналогічного приміщення, тобто
втрачена вигода, а всього йому завдано неправомірними діями відповідача шкоду
на загальну суму 34458 грн.,
яку просить стягнути з відповідача на його користь.

Оскільки діями відповідача йому спричинена моральна
шкода, яка полягла у перешкоджанні
проведення законного будівництва, подачі безпідставних позовів, наклепу в засобах масової інформації, яку він оцінює у 8000
грн., тому просить її стягнути з відповідача в його користь.

Крім того, просить судові витрати
покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачем було подано уточнення
позовної заяви, в якому він вказав, що моральну шкоду оцінює у 4000
грн., яку просить стягнути з
відповідача в його користь.

В судовому засіданні позивач та його представник
підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просили позов
задовольнити повністю. Крім того, позивач в судовому засіданні додатково
пояснив, що перешкоджати у будівництві йому стали з моменту винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали,
просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його
представника, допитаних в якості
свідків, представника позивача, дослідивши представлені по справі докази,
покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. та ОСОБА_9, суд приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. є власником
1/6 частини
будинку №АДРЕСА_1в м.Луцьку, що стверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі
правочинів (а.с.7).

Згідно дозволу на виконання будівельних робіт №
НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1. було надано дозвіл на здійснення реконструкції з розширенням 1/6 частки житлового будинку по вул.СтілецькійД в
м.Луцьку (а.с.8).

Згідно договору від 15 липня 2005 року, укладеного між ОСОБА_1. та ТзОВ «СВ-Буд»,
виконавець ТзОВ «СВ-Буд» зобов*язалося виконати роботи по добудові офісного приміщення та ремонту приміщень, які розташовані за
адресою м.Луцьк, АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволені позову суд
виходив з наступного.

Посилання позивача на те, що він поніс збитки в сумі 9910
грн., тобто різницю в ціні вартості будівництва суд вважає безпідставним з
наступних причин.

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 13
лютого 2006
року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Луцької міської ради про усунення перешкод в користуванні
майном та визнання неправомірним
і скасування рішення виконкому було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Волинської області вказане рішення було залишене без змін.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду від 08
серпня 2005
року ОСОБА_1. було заборонено проведення будь-яких будівельних
робіт по реконструкції з добудовою
житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.Луцьку (а.с. 17).

Відповідно до постанови державного виконавця відділу
державної виконавчої служби м.Луцька вказана ухвала суду
була виконана.

Ні ухвала суду, ні постанова державного виконавця відділу державної
виконавчої служби м.Луцька ОСОБА_1. не
оскаржувалось, він не подавав заяву про скасування заходів забезпечення позову і продовжував будівельні
роботи, а тому подані позивачем розрахунки
матеріальних витрат від різниці цін на будівництво та розрахунок втрат втраченої вигоди від оренди приміщень, суд до уваги не бере.

Що стосується 1500 грн. витрат по охороні об*єкта, то суд, вважаючи
її також безпідставною виходив з того, що
дана обставина не була підтверджена в судовому засіданні, оскільки не подано письмових доказів щодо
виплати даних коштів. Крім того, даний
вид діяльності підлягає ліцензуванню, а об*єкт охороняли фізичні особи, тому
суд не брав до уваги поданий позивачем розрахунок (а.с.27).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6. суду
пояснив, що бачив побитий фундамент. ОСОБА_3. з ломом
не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7. суду
пояснив, що бачив як ОСОБА_3. бив ломом стіни.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8. суду пояснив, що Олександр тримав лом. Чув звуки ударів лома по фундаменту. Потім на
запитання представника відповідача
суду пояснив, що зробив висновок, що ОСОБА_3. руйнує фундамент.

З відповіді в.о.начальника Луцького MB УМВС України у Волинській області Кулика В.Д. № НОМЕР_2 вбачається, що по результатам розгляду заяви ОСОБА_1. в порушенні кримінальної справи було
відмовлено та вказано, що встановити
осіб, які пошкодили цоколь на будівництві не виявилось можливим, а в разі їх
встановлення заявнику буде повідомлено додатково (а.с. 11). Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи ОСОБА_1. також не
оскаржувалось.

Враховуючи дану обставину та розбіжність в показах самих
свідків, суд не брав ці покази до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЖК України переведення придатних для проживання жилих
будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду
в нежилі, як правило не допускається. У випадках переведення жилих будинків і
жилих приміщень у нежилі може здійснюватися
за рішенням органів, зазначених у ч.2 ст.7 цього Кодексу (виконавчого комітету міської ради).

А тому суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не
було доведено втрачену вигоду в
розмірі 14448 грн.,
оскільки частина приміщення, яка йому була подарована відноситься до статусу житлових, в зв*язку з чим
розрахунок суми втрати вигоди суд не брав до уваги, оскільки він відноситься до категорії нежитлових приміщень.
Позивач також не подав суду доказів того, яке приміщення він орендував.

Що стосується витрат на правову допомогу, то суд також не
вбачає підстав для їх стягнення,
оскільки відповідно до ч.1 ст.88
ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що підстав для відшкодування завданих збитків у суду не має, а тому в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків слід відмовити.

Керуючись ст.ст.З, 10,
57, 60, 88, 208, 209, 215, 218 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 1166,1167
ЦК України, ст.8 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Волинської
області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги
або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня
його проголошення якщо не буде
подана заява про апеляційне оскарження. Якщо буде подана заява про апеляційне оскарження, рішення набирає законної
сили протягом двадцяти днів, якщо не буде подана апеляційна скарга. Якщо буде подана апеляційна скарга, рішення
набирає законної сили після розгляде справи судом апеляційної інстанції.