Справа №2-132/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2006
року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді
-Білецької A.M. при секретарі -
Богданович А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
відділ у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб
Комінтернівського РВ ГУ
МВС України в Харківській області та про визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа Комінтернівський РВК м. Харкова про поновлення порушеного
права та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Комінтернівський РВК м.
Харкова про поновлення порушеного права та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулись до
суду із позовом до відповідачів, ОСОБА_4
та ОСОБА_3, в якому просили визнати відповідачів такими, що втратили
право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1. В обгрунтування
позову зазначили, що відповідач ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_1, батько ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 син від першого шлюбу ОСОБА_3 - не проживають в квартирі АДРЕСА_1. Дана
сім'я у складі 4 чоловік, вселилася в квартиру АДРЕСА_1 згідно ордеру № НОМЕР_1
від 18.02.1989 року і з моменту вселення всі члени сім'ї зареєструвалися у
вказаній квартирі. Відповідач ОСОБА_4
не проживає в квартирі з 1995 року. 28.07.1995 року було винесено рішення
Комінтернівського районного суду м. Харкова, згідно якого, батько дитини ОСОБА_3 був позбавлений
батьківських прав відносно сина. Рішенням Комінтернівського РВК від 5.07.1994
року за № НОМЕР_2, опікуном дитини був визнаний його дідусь, ОСОБА_5, цим же
рішенням, було закріплено право ОСОБА_4 на житло по місцю його прописки. З 1995
року, ОСОБА_4 постійно проживає і навчається в школі інтернаті № 8, а потім з
1998 року по 2001 рік навчається в обліково -економічному технікумі м. Харкова
та постійно проживає в гуртожитку технікуму. До його повноліття, а саме до 2000
року за відповідачем ОСОБА_4 було закріплено право користування квартирою
АДРЕСА_1, проте, з моменту закінчення технікуму не проживає за місцем
реєстрації. Відповідач ОСОБА_4
не користується житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 без поважної причини
понад один рік. Відповідач ОСОБА_3
не проживає за адресою своєї реєстрації з вересня 2004 року, коли він пішов
з сім'ї. Покинувши місце свого проживання, відповідач ОСОБА_3 забрав свої
особисті речі, а саме одяг, взуття, предмети гігієни. Також відповідач забрав і
майно, яке належало на праві спільної сумісної власності: матрац, туристичний
намет, надувний човен, телевізор. Пояснив причину свого уходу тим, що йде до
іншої жінки. Відповідач не несе зобов'язань по оплаті комунальних платежів.
Відповідач ОСОБА_3 не користується житловим приміщенням АДРЕСА_1 без поважної
причини понад один рік.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що за
відповідачем ОСОБА_4, до його повноліття, а саме до 2000 року за відповідачем
ОСОБА_4 було закріплено право користування квартирою АДРЕСА_1. Проте, з моменту
закінчення технікуму, з 2001 року, відповідач без поважних причин не проживає
за місцем реєстрації. Деякий час із своєю співмешканкою відповідач ОСОБА_4 наймав квартиру,
а потім став проживати на квартирі у своєї бабусі в м. Харкові, за адресою
АДРЕСА_2, де проживає і по цей час. Відповідач ОСОБА_3 добровільно пішов з
квартири, забрав свої особисті речі. Пояснив, що у нього склалася інша сім'я.
Комунальні послуги не сплачує. Однак, після звернення з даним позовом до суду,
відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 зі своєю співмешканкою в січні 2006 року поселились без
попередження в квартирі. Мешкали там біля трьох тижнів, а потім, закривши одну
із кімнат на ключ, покинули квартиру. Вона, позивач ОСОБА_1, та позивач ОСОБА_2 ніяким чином не
перешкоджають проживанню відповідачів в квартирі.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач ОСОБА_4 в квартирі
ніколи не проживав, а її батько, відповідач ОСОБА_3 пішов з квартири, забрав
свої речі та пояснив, що в нього склалася інша сім'я. Однак, після звернення з
даним позовом до суду, відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 зі своєю співмешканкою в січні 2006 року поселились без
попередження в квартирі. Мешкали там біля трьох тижнів, а потім, закривши одну
із кімнат на ключ, покинули квартиру.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Звернувся до суду із
зустрічним позовом про поновлення порушеного права та вселення. В обгрунтування
позову зазначив, що взаємовідносини в сім'ї не склалися через те, що позивач
ОСОБА_1 погано ставилася до його сина від першого шлюбу, відповідач ОСОБА_3.
Вона його ображала, била, в зв'язку з чим, ОСОБА_4 вимушений був підти з квартири
до дідуся, а пізніше, був влаштований до школи інтернату № 8 м. Харкова.
Протиправна поведінка позивача ОСОБА_1 негативно відзначилось на сімейних
відносинах. В сім'ї постійно виникали сварки, скандали, внаслідок чого склалися
неможливі умови для проживання в квартирі. З вказаних причин, з 2005 року,
взаємовідносини з позивачем ОСОБА_1 стали неприязними. З цього часу позивач ОСОБА_1 створювала
умови, неможливі для проживання. Він вимушений був звернутися до ЖЕК з заявою,
в якій просив не вживати ніяких дій з квартирою в період його тимчасового не
проживання. З серпня 2005 року тимчасово не проживає, однак житлом цікавиться,
постійно буває в період відсутності позивача ОСОБА_1 та користується житлом. В
квартирі залишились його особисті речі та спільно нажите майно із позивачем
ОСОБА_1. В судовому засіданні пояснив, що на даний момент ночує у знайомих, або
в квартирі АДРЕСА_2, де тимчасово мешкає син. Шлюбні відносини припинені біля
двох років. За комунальні послуги не сплачує біля одного року. До цього, регулярно
сплачував за комунальні послуги, гроші надавав дружині, квитанції заповнювала
вона, а сплачував він. В січні 2006 року він встановив в одну із кімнат замок.
В цій кімнаті знаходяться його особисті речі, лодка, палатка, телевізор, які він привіз в січні 2006 року, а
до цього вони знаходились в машині.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги
не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Звернувся до суду із
зустрічним позовом про поновлення порушеного права та вселення. В обгрунтування
позову зазначив, що позивач ОСОБА_1
погано до нього відносилась, била його, влаштовувала скандали. В 1993 році
він вимушений був втекти до дідуся. Таким чином, позивач ОСОБА_1 фактично вигнала
його з квартири і він тимчасово проживав у дідуся. Пізніше, він був влаштований
до спеціальної школи інтернату № 8 в м. Харкові. А потім, з вересня 1998 року
по 26.06.2001 року, навчався в обліково - економічному технікумі - інтернаті,
де йому було надано тимчасове проживання в гуртожитку. Вказував, що фактично
проживає в квартирі, там знаходиться його майно, однак позивачі перешкоджають
його проживанню в квартирі. В судовому засіданні пояснив, що після закінчення
технікуму не хотів повертатися до квартири, оскільки залишились погані спогади,
тому квартиру винаймав, а потім, переїхав поживати до бабусі. В січні 2006 року
йому не було де жити, і він разом із співмешканкою, з ініціативи батька,
переїхав в квартиру. Однак потім переїхав, оскільки обстановка була дуже
напружена. За квартиру самостійно не сплачував, гроші давав батькові.

Представник
третьої особи, РВК Комінтернівського району м. Харкова, надав судові заяву з
проханням розглядати справу за його відсутності та винести рішення на розсуд
суду.

Від третьої
особи, відділу у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб
Комінтернівського РВ ГУ
МВС України в Харківській області надійшла заява з проханням розглядати справу
за відсутності представника відділу та винести рішення на розсуд суду.

Суд вислухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
відділ у справах громадянства, іміграції, та реєстрації фізичних осіб
Комінтернівського РВ ГУ
МВС України в Харківській області та про визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Комінтернівський РВК м. Харкова про поновлення
порушеного права та вселення та зустрічного позову     ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Комінтернівський РВК м. Харкова про
поновлення порушеного права та вселення -відмовити.

Матеріалами
справи встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Дана сім'я,
вселилася в квартиру АДРЕСА_1 згідно ордеру № НОМЕР_1 від 18.02.1989 року.
Відповідач ОСОБА_4 не
проживає в квартирі з 1995 року. 28.07.1995 року було винесено рішення
Комінтернівського районного суду м. Харкова, згідно якого, батько дитини ОСОБА_3 був позбавлений
батьківських прав відносно сина. Рішенням Комінтернівського РВК від 5.07.1994
року за № НОМЕР_2, опікуном дитини був визнаний його дідусь, ОСОБА_5, цим же
рішенням, було закріплено право ОСОБА_4 на житло по місцю його прописки. З 1995
року, ОСОБА_4 постійно проживає і навчається в школі інтернаті № 8, а потім з
1998 року по 2001 рік навчається в обліково - економічному технікумі м. Харкова
та постійно проживає в гуртожитку технікуму. До його повноліття, а саме до 2000
року за відповідачем ОСОБА_4 було закріплено право користування квартирою
АДРЕСА_1, проте, з моменту закінчення технікуму, в 2001 році не проживає за
місцем реєстрації. Відповідач ОСОБА_4
не користується житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 без поважних причин
понад 5 років.

Відповідач ОСОБА_3 не проживає за
адресою своєї реєстрації з вересня 2004 року, коли він пішов з сім'ї. Покинувши
місце свого проживання, відповідач ОСОБА_3
забрав свої особисті речі, а саме одяг, взуття, предмети гігієни. Також
відповідач забрав і майно, яке належало на праві спільної сумісної власності:
матрац, туристичний намет, надувний човен, телевізор. Пояснив причину свого уходу тим, що йде до
іншої жінки. Відповідач не несе зобов'язань по оплаті комунальних платежів.
Відповідач ОСОБА_3 не користується житловим приміщенням АДРЕСА_1 без поважної причини
понад один рік.

Факт непроживання відповідачів ОСОБА_4. та ОСОБА_3 підтверджується:

Поясненнями позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

Актами про
непроживання відповідачів від 12.07.2005 року, від 17.09.2005 року, 26.04.2005
року;

Копіями квитанцій про сплату комунальних послуг, наданих
позивачем ОСОБА_1;

Поясненнями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які в судовому засіданні підтвердили факт
непроживання відповідачів ОСОБА_4. та ОСОБА_3. та відсутність речей
відповідачів.

Суд не приймає
до уваги посилання відповідача ОСОБА_4.
про те, що він не поживав в квартирі внаслідок того, що позивач ОСОБА_1 перешкоджала
йому проживати. Доказів цього, судові не надано. Сам же відповідач ОСОБА_4 пояснив в
судовому засіданні, що не намагався вселитися в квартиру до 2006 року.

Суд не приймає
до уваги посилання відповідача ОСОБА_3
про те, що він не втратив право користування квартирою. Твердження
відповідача ОСОБА_3 спростовуються
матеріалами справи. Так, відповідачем була надана судові довідка про те, що
він, ОСОБА_3, водій троллейбусного депо № 2
користується службовою розвозкою для проїзду на роботу та з роботи на першу
зміну з 4 - години до 5 години ранку, а вечором з 23-20 годин до 00-30 годин.
Однак, ця довідка суперечить поясненням відповідача про те, що він не ночує в
квартирі. Стосовно доводів відповідача про те,що його особисті речі знаходились
в квартирі, однак їх сховала позивач ОСОБА_1, то вони спростовуються
поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про те, що під час складання
актів, особисті речі відповідача в квартирі не знаходились.. Квартира
оглядалась уважно. Надані суду довідки із поліклініки № 19 про те, що
відповідач знаходився на лікарняному з 11.06.2005 року по 21.06.2005 року, не
спростовують факт його непроживання в квартирі. В довідці № 5 від 09.01.06 року
зазначено, що за 2004-2005 рік викликів на дім від ОСОБА_3 не надходило,
дільничний лікар хворого на дому не відвідував. Відповідач ОСОБА_3 міг
проходити лікування і за місцем реєстрації. Звернення відповідача до
дільничного інспектора міліції про те, що ОСОБА_1 погрожує йому, суд розцінює
критично, оскільки воно мало місце 4.01.206 року, тобто вже після звернення до
суду позивачів.   Суд розцінює факт
поселення відповідачів в січні 2006 року, після звернення

до
суду позивачів, намаганням штучно
зберегти за собою житлове
приміщення. Аналогічну оцінку суд дає і зверененню ОСОБА_3 з заявою до
ЖЕКу, його поясненням про те, що він буває в квартирі протягом дня, але не
ночує. Судом не встановлено фактів перешкоджання з боку позивачів проживанню в
квартирі відповідачеві ОСОБА_3.
В матерілах справи є власноруч написана відповідачем ОСОБА_3 позовна заява
про розірвання шлюбу, з якої вбачається, що в обгрунтування причин розірвання
шлюбу із позивачем ОСОБА_1 він вказав, що зустрів іншу жінку. В судовому засіданні,
відповідач не заперечував, що казав доньці про те, що в нього склалася фактично
інша сім'я, однак пояснив це тим, що жартував.

З вищезазначених
підстав, суд критично розцінює пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Таким чином,
пояснення позивачів є послідовними та підтверджуються матеріалами справи, їх
позов підлягає задоволенню. В задоволенні зустрічних позовів суд відмовляє.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 71,72 Житлового кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 -задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Відмінити
реєстрацію ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартирі
АДРЕСА_1.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.