Справа № 2-5а 2007 рік
Рішення

Іменем України

23 лютого 2007 року Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді - Біленької A.M.

при секретарі - Богданович А.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до харківського орендного заводу "Спортінвентар",
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми та стягнення моральної шкоди, -

Втановив:

Позивачка,
ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в якому зазначає, що 27 червня
2001 року замовила у ОСОБА_3 три віконні блоки та заплатила за них 1362 гривні,
що склало 40% вартості виробу, про що їй був виданий розрахунковий документ.
Надалі, 31 липня 2001 року вона заплатила ще 1350 гривень. Однак, виявилося, що
розміри вікон не співпадають із віконними прорізами. ОСОБА_3 за її згодою
розібрав та розширив вікно. Однак, воно не відповідало необхідним розмірам,
тому, були виготовлені ще два вікна. В вересні ОСОБА_3 захворів та довгий час
був відсутній на роботі. 5 лютого 2002 року в присутності директора ХОЗ
"Спортінвентар" ОСОБА_3 надав розписку, в якій вказав дату
виготовлення замовлення - 01.04.2002 року. ОСОБА_3 був звільнений із роботи, з
ХОЗ "Спортінвентар". На територію заводу її більше не допускали. Вона
забрала три віконні блоки на суму 1356 гривень, однак вони не можуть бути
використані, оскільки виготовлені неякісно. Замовлення у кількості трьох
віконних блоків на суму 1356 гривень зобов'язався виконати ОСОБА_4, з яким у
неї не було ні усної ні письмової домовленості. Просила суд стягнути із
відповідача, ХОЗ "Спортінвентар" 1356 гривень, вартість трьох
віконних блоків та з відповідача ОСОБА_2 1356 гривень моральної шкоди. В
судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила суд стягнути із ХОЗ
"Спортінвентар" 1778 гривень, із ОСОБА_2 2000 гривень моральної
шкоди.

В судовому
засіданні позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 підтримала, просила суд позов
задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити,
пояснив, що відповідач ОСОБА_3 виготовляв замовлення позивачеві з власної
ініціативи. Він, чи харківський орендний завод "Спортінвентар" не
мають ніякого відношення до замовлення позивача ОСОБА_1.

Представник
харківського орендного заводу "Спортінвентар" позов не визнала, в
його задоволенні просила відмовити з аналогічних підстав.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Пояснив, що
виготовляв замовлення для позивача за вказівкою директора харківського
орендного заводу "Спортінвентар", оскільки це входило до його
обов'язків, завод виготовляв таку продукцію. Він не повинен нести
відповідальність перед позивачем.

Відповідач
ОСОБА_4 про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином,
причини своєї неявки суду не повідомив. Суд розглядає справу за його
відсутності.

Вислухавши
учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Матеріалами
справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 що 27 червня 2001 року замовила у
ОСОБА_3 три віконні блоки та заплатила за них 1362 гривні, що склало 40%
вартості виробу. 31 липня 2001 року вона заплатила ще 1350 гривень, що
підтверджується наданими суду копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру
(а.с. 5). Однак, виявилося, що розміри вікон не співпадають із віконними
прорізами. ОСОБА_3 за її згодою розібрав та розширив вікно. Однак, воно не
відповідало необхідним розмірам, тому, були виготовлені ще два вікна. В вересні
ОСОБА_3 захворів та довгий час був відсутній на роботі. 5 лютого 2002 року в
присутності директора ХОЗ "Спортінвентар" ОСОБА_3 надав розписку, в
якій вказав, що зобов'язується виготовити замовлення, а саме - 4 вікна та 4
підвіконня до 01.04.2002 року. (а.с. 6). Надалі, ОСОБА_3 був звільнений із
роботи, з ХОЗ "Спортінвентар". На територію заводу її більше не
допускали. 15.09.2003 року позивачка ОСОБА_1 отримала на ХОЗ
"Спортінвентар" три віконні блоки на суму 1356 гривень, про що
свідчить розписка, що є в матеріалах справи 9а.с. 7). Однак, вони не можуть
бути використані, оскільки виготовлені неякісно. Замовлення у кількості трьох
віконних блоків на суму 1356 гривень зобов'язався виконати ОСОБА_4, з яким у
позивачки не було ні усної ні письмової домовленості.

Суд вважає, що за таких обставин, позов підлягає
задоволенню частково.

Суд вважає, що
належним відповідачем за цим позовом, який повинен нести відповідальність - є
відповідач ОСОБА_3. Саме з ним, позивачка уклала усну угоду про виготовлення
вікон. Недотримання письмової форми угоди в цьому випадку не тягне за собою її
недійсність. Відповідач ОСОБА_3, належним чином, в обумовлений термін та з
належною якістю не виконав прийняті на себе зобов'язання по виконанню
замовлення. Позивачка ОСОБА_1 зазнала моральних страждань в результаті винних
дій відповідача ОСОБА_3.
З відповідача ОСОБА_3 суд стягує вартість трьох віконних блоків - 1356
гривень та 1000 гривень моральної шкоди, держмито на користь держави у розмірі
135-60 гривень та 17 -00 гривень. В іншій частині позову суд відмовляє,
оскільки інші відповідачі не є належними відповідачами, позовні вимоги в
частині стягнення вартості трьох віконних блоків у розмірі 1778 гривень не
можуть бути задоволені, оскільки не надано суду підтвердження саме такої
вартості виробів.

З вищезазначених підстав, суд відхиляє доводи відповідача
ОСОБА_3

Керуючись ст.
ст.130, 174, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. 42,43 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1356 (одна тисяча триста п'ятдесят шість) гривень та
1000 (одну тисячу ) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В
іншій частині позову відмовити.

Стягнути із
ОСОБА_3 на користь держави держмито у розмірі 135-60 гривень та 17-00 гривень.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.