Справа 22ц -2101/ 2007 р.
першої інстанції  Добров П.В.
Доповідач суддя
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 травня 2007
року
м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді
Мизи Л.М. суддів Федорової А.С,
Процик М.В. при секретарі  Тімченко 0.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на   рішення Комінтернівського районного суду
Одеської області від 22 червня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна,

ВСТАНОВИЛА:

23.09.2005 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і
вказав, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2 він перебував з
відповідачкою у шлюбі, за час шлюбу ними придбаний будинок АДРЕСА_1.

Посилаючись на
зазначене та на те, що відповідачка в добровільному порядку вирішити питання
про поділ спільного майна та сплатити йому вартість 1/2 частини будинку
відмовляється, позивач просив поділити спільне майно, визнати за ним право на
1/2 частину спірного будинку та зобов'язати відповідачку сплатити йому вартість
1/2 частини будинку.

Відповідачка
позов не визнала з тих підстав, що шлюб з позивачем вони укладали двічі, коли у
1996 році
шлюб між ними був вперше розірваний, то майно було поділене в судовому порядку
і за рішенням суду їй було виділено у власність спірний будинок, а ОСОБА_1 виділено
квартиру, автомобіль та грошову компенсацію. Після набрання законної сили
рішення суду про поділ майна було виконане, в тому числі вона сплатила ОСОБА_1 грошову
компенсацію, а потім вона 63/100
частин будинку подарувала їхній доньці ОСОБА_3. Позивач ОСОБА_1
свою частину майна продав та витратив кошти на свої потреби. Після
реєстрації шлюбу у ІНФОРМАЦІЯ_1 ніякого
спільного майна вони не придбали.

Рішенням суду у
задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено.

В   обґрунтування   апеляційної
скарги         апелянт     посилається   на
неправильне

застосування
норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення і направити
справу на новий розгляд.

2

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи апеляційної скарги,
заперечення на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах
позовних вимог, приходить до висновку до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позову суд виходив з того, що спірний будинок вже був предметом
розділу майна між цими ж сторонами, як спільне майно подружжя, при першому
розірванні шлюбу і був виділений рішенням суду у власність ОСОБА_2, тому є її
власністю.

Такий висновок
суду оснований на достатніх і допустимих доказах, відповідає обставинам справи
та діючому законодавству.

Відповідно до
ч.1 ст. 62 СК
України майно дружини, чоловіка може бути визнане за рішенням суду об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя, якщо за час шлюбу воно істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або
затрат другого з подружжя.

Однак, доказів
значного поліпшення спірного будинку та збільшення його вартості під час шлюбу
суду не надано.

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що виділене судовим рішенням позивачу майно
(квартира) після повторного укладення шлюбу продане і гроші витрачені на
поліпшення стану та реконструкцію будинку, не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції, оскільки вони є голослівними і не підтверджені жодним
доказом.

Крім того, ОСОБА_1 підтвердив, що
договір купівлі-продажу квартири він підписував особисто, а оскільки квартира
була його особистим майном, то він вправі був розпорядитися нею на власний
розсуд.

Не спростовують
рішення суду доводи апеляційної скарги щодо залучення до участі у справі ОСОБА_1 яка є
співвласником спірного будинку. Колегія суддів вважає, що залучення до участі у
справі не викликалося необхідністю, а враховуючи, що у задоволенні позову
відмовлено, то рішенням суду права ОСОБА_1
жодним чином не порушені.

Відповідно до
ч.2 ст. 308 ЦПК
України не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише
формальних міркувань.

З огляду на
зазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду і не дають
підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального
права, а отже, відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 червня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.