Справа №
РІШЕННЯ                 ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 березня 2007
року                                                                                                             смт.Шацьк

Шацький районний
суд Волинської області в складі:

головуючого -
судді -                                    Храновської
Н.В.,

при секретарі -                                              Бортнік
С.П.,

з участю

представника
позивача -                             ОСОБА_2

представників
відповідачів -                       Прохорова С.А., Мазура Д.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому заіданні в залі суду смт.Шацьк цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини - А-1778 м.
Ужгорода, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача -
Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної здоров"ю під час проходження строкової військової
служби,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач звернувся в Шацький районний
суд з позовом до Міністерства оборони України, військової частини - А-1778 м.
Ужгорода, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача -
Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної здоров"ю під час проходження строкової військової
служби.

Позовну заяву обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року він
був призваний на військову строкову службу, яку проходив спочатку у військовій
частині А-3907 м. Десна, Чернігівської області. В ІНФОРМАЦІЯ_3 року був переведений
у в/ч А-0610 м.
Хмельницький, а в ІНФОРМАЦІЯ_4року був направлений у в/ч А-1778 м. Ужгород. До
призову на військову службу проходив лікарняну комісію при Любомльському
райвіськкоматі, внаслідок якої, був визнаний здоровим і придатним для
проходження військової служби. Під час проходження служби в липні 2004 року
відчув слібкість у кінцівках ніг, яка поступово збільшувалась, неодноразово
звертався до лікаря, проте, хвороби виявлено не було і він продовжував нести
службу. І лише, коли відчув більшу слабкість в кінцівках ніг та утруднення
згинання в колінних суглобах, ІНФОРМАЦІЯ_5 року знову звернувся до лікаря за
медичною допомогою і був госпіталізований на стаціонарне лікування у в/ч А-1687
м. Мукачево, а ІНФОРМАЦІЯ_6 року був переведений для подальшого лікування у в/ч
А-1047. ІНФОРМАЦІЯ_8 року був переведений у 1120 ЦВКГ і ІНФОРМАЦІЯ_7 року йому
була проведена операція, після якої 70% його тіла паралізувало. В результаті
обстеження був встановлений діагноз: гемангіома тіла Д5 хребця з вторинним
епідуритом, вторинним мієлітом, компресією спинного мозку з порушенням функції
провідності (нижня параплегія, порушення функції тазових органів). Оскільки,
згідно висновку ВЛК встановлено, що він отримав дане захворювання в
зв"язку з проходженям військової служби та став інвалідом першої групи,
просив стягнути з відповідача Міністерства оборони України матеріальну шкоду в
розмірі 637,00 гривень на придбання металевих конструкцій та 98000,00 гривень
на відшкодування моральної шкоди, яку мотивує, тим, що внаслідок отриманого
захворювання переносить неймовірні фізичні, душевні та психічні страждання,
оскільки позбавлений можливості рухатись, а значить вести повноцінний спосіб
життя, створити сім"ю.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній
заяві, просила позов задовольнити, а крім того, змінила позовні вимоги і
просила стягнути майнову та моральну шкоду, саме, з відповідача - військової
частини -А -1778 м. Ужгород, яка являється юридичною особою, наділена цивільною
дієздатністю, під час проходження служби в якій її син отримав дане
захворювання. Вважає, що неналежні умови проходження військової служби, а саме,
переохолодження, надмірні фізичні навантаження, ігнорування медперсоналом та
безпосереднім керівництвом скарг її сина на стан здоров"я, призвели до
прогресування даної хвороби. Просила позов задовольнити, стягнути з військової
частини - А-1778 м. Ужгорода 637,00 гривень матеріальної шкоди та 98000,00 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

Представники
відповідачів Мазур Д.Г. та Прохоров
С.А., кожен зокрема, заперечили позовні вимоги, мотивуючи тим, що,
матеріальна та моральна шкода може бути відшкодована лише винною особою при
наявності причинного зв"язку між завданою шкодою та діями винних осіб, а
оскільки, дана обставина не доведена, так як не встановлено винних осіб та не
доведено причинний зв"язок виникнення захворювання саме під час
проходження служби, тому, за безпідставністю позовних вимог та їх
недоведеністю, в позові просили відмовити.

Допитаний в судовому
засіданні спеціаліст - головний нейрохірург ЦВКГ Західного командування,
начальник клініки неврології та нейрохірургії - ОСОБА_3, пояснив, що
діагностоване захворювання, наявне в позивача, являється вродженим. Яке може
протікати без клінічних проявів, а може, під впливом певних факторів: фізичного
навантаження, переохолодження, інфекційних захворювань - прогресувати. В
зв"язку з чим, на підставі п.6 Наказу МО України № 2 від 04.01.1994 року, висновком ГВЛК було
встановлено, що дане захворювання, ТАК, пов"язане з проходженням
військової служби, що і доводить причинний зв"язок.

Заслухавши
пояснення представника позивача, представників відповідачів, спеціаліста,
дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно копії військового квитка /ар.сп. З/, ОСОБА_1 був
призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яку проходив у військовій
частині А-3907 м. Десна, Чернігівської області. В ІНФОРМАЦІЯ_3 року був
переведений у в/ч А-0610 м. Хмельницький, а в ІНФОРМАЦІЯ_4року був направлений
у в/ч А-1778 м.
Ужгород.

Згідно записів в
медичній книжці, ОСОБА_1
був призваний на строкову військову службу здоровим, що підтверджується
висновками лікарів /ар.сп. 11-16/. Під час проходження військової служби,
згідно записів в медичній книжці /ар.сп. 17-28/, неодноразово знаходився на
стаціонарному лікуванні з приводу ГРЗ та бронхиту,
а саме: з ІНФОРМАЦІЯ_9 року - по ІНФОРМАЦІЯ_10 року; з ІНФОРМАЦІЯ_11 року -
по ІНФОРМАЦІЯ_12 року, ІНФОРМАЦІЯ_13 року по ІНФОРМАЦІЯ_14 року , ІНФОРМАЦІЯ_15
року по ІНФОРМАЦІЯ_16 року, а також, в медичній книжці наявний запис від
25.08.2004 року з приводу обстеження ОСОБА_1
- практично здоровий, проте, з приводу яких скарг звертався останній, не
зазначено.

Згідно свідоцтва
про хворобу /ар.сп. 5/ вбачається, що позивач вважає себе хворим, з ознаками
відчуття слабкості в кінцівках ніг, з ІНФОРМАЦІЯ_17 року, тобто, під час
проходження служби у в/ч. А-1778 м. Ужгород. Внаслідок його обстеження був
встановлений діагноз: гемангіома тіла Д5 хребця з вторинним епідуритом,
вторинним мієлітом, компресією спинного мозку з порушенням функції провідності
(нижня параплегія, порушення функції тазових органів). В зв"язку із
прогресуванням даної хвороби, позивачу була проведена операція.

Висновком ВЛК
встановлено, що дане захворювання , ТАК, пов"язане з проходженням
військової служби. Постановою ВЛК ОСОБА_1
визнавий непридатним для військової служби. Згідно копії посвідчення /а.с.
30/ являється інвалідом армії 1 групи із 100% втратою працездатності.

Згідно п.6 Наказу МОУ № 2 від 04.01.1994 року
передбачено, що "Захворювання, ТАК, пов"язане з проходженням
військової служби", - якщо воно виникло у період служби у військових
частинах та установах, або коли захворювання, що виникло до військової служби,
у період  служби  досягло
такого  розвитку,  який
обмежує  придатність  або
призводить  до

непридатності до
військової служби, що в даному випадку мало місце.

Оскільки,
позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 року був призваний на військову строкову службу, тому він,
згідно ст. 9 Закону України "Про військовий обов"язок і військову
службу" із змінами від 4 квітня 2006 року № 3597-Iv,
являвся військовослужбовцем, а значить, спеціальним суб"єктом
правовідносин і на нього, відповідно, розповсюджується дія спеціальних законів,
а саме, згідно ст. З вищезазначеного Закону правовою основою військового
обов"язку і військової служби є Конституція України, Закон України
"Про військовий обов'язок і військову службу", Закон України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" , згідно ст.16 якого, передбачено, що військовослужбовці підлягають
державному обов"язковому особистому страхуванню ... на випадок
захворювання, одержаного у період проходження служби, у розмірі, залежно від
ступеня страти працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від
загальної суми (100%) страхування на випадок загибелі або смерті. А умови
страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям встановлюються
Постановою KM України від 19 серпня 1992 року № 488 "Про Умови
державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців і
військовозобов"язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам
їх сімей страхових сум" . Судом встановлено, що позивач отримав страхові
платежі та отримує пенсію по інвалідності, оскільки являється інвалідом першої
групи, що підтверджується копією Посвідчення серії НОМЕР_1, вид. ІНФОРМАЦІЯ_18
року Управліням ПФУ в Шацькому районі. Проте, крім того, п.б ст.6 даної
Постанови передбачено, що страхові виплати виплачуються незалежно від виплат у
порядку відшкодування збитків.

ст 17 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" передбачає, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної
моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку,
тобто в порядку, передбаченому ЦК
України.

Главою 82 ЦК
України, передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову
та моральну шкоду, а саме, згідно ст. ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана особі ... відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала, а згідно ч.2 даної норми, особа, яка завдала шкоди, звільняється від
її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1
ст. 1167 ЦК України також передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній
особі... неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених
частиною 2 даної статті, два з яких є виключними, а 3 - й - в інших випадках,
встановлених законом. Крім того, згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що
фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров"я фізичній особі, зобов"язана відшкодувати потерпілому
заробіток, втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або
загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати..., тощо.
Згідно висновку ВЛК встановлено, що дане захворювання в позивача пов"язане
з проходженням військової служби, а отже, і відповідальність повинна нести
юридична особа - військова частина А-1778 м.Ужгород під час проходження служби
в якій, позивач отримав дане захворювання, або хвороба досягла таких наслідків.
Адже, із висновку військово-лікарської комісії від ІНФОРМАЦІЯ_19 року, анамнезу
захворювання вбачається, що ОСОБА_1 вважає себе хворим з ІНФОРМАЦІЯ_17 року,
коли з'явилась слабкість у нижніх кінцівках, яка поступово наростала. В своєму
позові позивач зазначає, що відразу після відчуття слабкості в нижніх кінцівках
звернувся до медичних фахівців, проте, хвороби відразу виявлено не було і він
продовжував далі нести службу. Лише, коли він відчув, що слабкість стала
сильнішою і утруднилось згинання ніг в колінних суглобах, він вдруге звернувся
до лікаря і був госпіталізований у в/ч А-1047, проте лікування було
безрезультатним і лише коли він був переведений у 1120 ЦВКГ було проведене його
комплексне обстеження та діагностування, внаслідок чого був проооперований.
Отже, в даному випадку, причинний зв"язок доведений висновком ВЛК, в якому
зазначено: "Захворювання "ТАК" пов"язане з проходженням
військової служби", що є підставою відшкодування шкоди та чим
спростовуються заперечення представників відповідачів.

Позивач просить стягнути 637,00
грн.- витрати на придбання металоконструкцій, які були використані при
проведенні операції та підтверджуються копією квитанції від ІНФОРМАЦІЯ_20 року.
На підставі вищевикладеного, зазначена майнова шкода в розмірі 637,00 грн.
підлягає стягненню з військової частини - А - 1778 м. Ужгород в повному
розмірі.

Згідно ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв"язку з ушкодженням здоров"я. А розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В даному
випадку, враховуючи характер захворювання позивача, який будучи здоровим
юнаком, під час проходження строкової військової служби отримав захворювання,
внаслідок якого став інвалідом першої групи, прикутим до лікарняного ліжка,
позбавленим можливості вести нормальний, здоровий спосіб життя, навчатись,
працювати, створити власну сім"ю, бути повноцінним членом суспільства,
отже, моральна шкода є очевидною і підлягає відшкодуванню в повному розмірі -
98000,00 грн.

Згідно ч.З ст.88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 58, 59, 60,
88,137,159, 209, 88, 212,213,214, 215, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути з Військової частини - А - 1778 Закарпатська область м. Ужгород на
користь ОСОБА_1 637 ,00 (шістсот тридцять сім) гривень на відшкодування
майнової шкоди та 98000,00 (дев"яносто вісім тисяч) гривень на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Військової частини - А - 1778 Закарпатська
область м. Ужгород в дохід держави судовий збір в розмірі: 51,00
(п"ятдесят однієї) гривні, 8 (вісім) гривень 50 копійок, всього 59
(п"ятдесят дев"ять) гривень 50 копійок та 30,00 (тридцять) гривень
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно ст.294 ЦПК України на рішення суду може бути подано заяву про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст..294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.