Справа № 2-512 /07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16  червня  2007 р.                         Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

в складі:
головуючого судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Олексенко М.В.

за
участю адвоката:       ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Дніпропетровську

цивільну справу за позовом    ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа  КВЖРЕП

Індустріального району
про визнання права користування житловим приміщенням ,

суд -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006 року
позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про

визнання за нею і її малолітньою дитиною  право користування житловим

приміщенням квартирою АДРЕСА_1

посилаючись на те, що
вона є дружиною ОСОБА_4 та проживає разом із ним

та їх дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у спірній
квартирі.  Квартира

належить на праві власності відповідачам.  Відповідачка заперечує проти

визнання за нею
та її малолітньою дочкою права користування цією квартирою і

тому вона вимушена звернутися з позовом до суду.

Рішенням Індустріального районного суду від 23  серпня 2006
року позовні

вимоги ОСОБА_2 були
задоволені.

Ухвалою  колегії
суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду

Дніпропетровської області від 27 грудня 2006 року   рішення Індустріального

районного суду м. Дніпропетровська  від 23 серпня 2006 року скасовано і справа

направлена на новий розгляд .

В судовому засіданні позивачка  просила позов задовольнити.  Суду
пояснила, що

вселилася в спірну квартиру в грудні 2004 року зі
згоди  свого чоловіка

відповідача по справі.
Матір відповідача на той час в спірній квартирі не

проживала, а проживала в
Харківській області.  Розповіла,
про те, що її ніколи

не визивали до Індустріального районного відділу
внутрішніх справ по заявам

відповідачки, що з нею спілкувався дільничний і вона
йому розповідала, що

причиною заяв
ОСОБА_3 є підбурювання її зі сторони співмешканця.

Відповідачка ОСОБА_3
у судове засідання з'явилася, позов не визнала.

Суду пояснила, що вона є матір'ю відповідача ОСОБА_4.
Спірна квартира

приватизована на неї та її сина.  З невісткою у неї склалися неприязні стосунки

і тому вона вимушена була піти з дому і на теперішній
час знімати   проживати

в Харківській області.
Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач
ОСОБА_4 у судове засідання з'явився, позовні вимоги

визнав. Суду пояснив, що він є чоловіком позивачки.  З грудня 2004 року вони

проживають у спірній квартирі, оплачують комунальні
платежі, позивачка

вселилася у квартиру як член його сім'ї. Тому вважає, що
позивачка та їх

малолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мають право
користування

цим житловим приміщенням.  В подальшому просив розглядати справу в його

відсутності.

Представник третьої особи у судове засідання  не з'явився. Просили розглядати в

їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, адвоката, вивчивши
матеріали справи, вважає,

що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно Свідоцтва
про право власності на

житло від 25.12.1998 року (а. с. 31), квартира АДРЕСА_1
загальною площею 28,8 кв. м. належить на праві

спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Відповідно
до Свідоцтва про одруження (а. с. 6), 10 квітня 2004

року ОСОБА_4 уклав шлюб із позивачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
у

них народилася дочка ОСОБА_5, про що свідчить Свідоцтво
про

народження (а. с. 7).
З грудня 2004 року позивачка та її дочка,  як члени сім'

ї ОСОБА_4
проживають у спірній квартирі. Іншого місця проживання у

позивачки немає. Позивачка та її чоловік здійснюють
оплату комунальних платежів.

Відповідно до
довідки ДМБТІ  від 27.03.2007 року
№2757  станом на 21.03.2007

року  нерухоме
майно по м. Дніпропетровську за гр.. ОСОБА_2 відсутнє ( а.с.102).

Як показала в судовому засіданні позивачка до вересня
2004 року вона  була

зареєстрована  в
с. Васильківка  Синельниківського
району   Дніпропетровської

області, що підтверджується  довідкою Синельниківського міжміського бюро

технічної інвентаризації
від 22.03.2007 року №19 ( а.с.103) та
випискою із

домової книги  (
а.с.105-106).    Після одруження із
ОСОБА_4 сім'я

орендувала
квартиру, а в грудні 2004 року, як член сім'ї разом із донькою

вселилася в спірну квартиру.

Суд  критично
відноситься до показань відповідачки
ОСОБА_3  про те, що

позивачка без її дозволу вселилася в спірну квартиру,
оскільки це

спростовується самими показаннями відповідачки. Так
ОСОБА_3 показала, що

в 2004 році  після
смерті матері, вона в листопаді 2004 року поїхала проживати

до батька в с.
Солівка Зачепилівського району Харківської області. Батько

відповідачки є хворою людиною, 1937 року
народження.  Розповіла про те, що вона

доглядає за
батьком, оскільки в нього є і фізичні вади і він не може сам себе

обслуговувати.
Тому приїздила в м. Дніпропетровськ періодично.

Суд також не може прийняти до уваги твердження
відповідачки, про  неприязнені

відносини, які склалися між сторонами,  оскільки як встановлено в судовому

засіданні відповідачка сама  провокувала, як позивачку так і  свого сина,

відповідача по справі.
Так   ОСОБА_3 було подано до  Індустріального

районного суду позовну заяву, щодо вселення, однак від
позову вона відмовилася,

оскільки ніхто не перешкоджає їй вселятися  і проживати в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника
квартири, які проживають

разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються
жилим приміщенням

нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не
було іншої угоди про

порядок користування цим приміщенням. За згодою власника
квартири члени його

сім'ї вправі вселяти в займане приміщення інших членів
сім'ї. На вселення до

батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Позивачка із малолітньою донькою вселилася у спірну
квартиру як член сім'ї

одного із власників квартири, іншого місця для
проживання не мають, тому суд

приходить до висновку, що позивачка та її малолітня
дочка мають право

користування спірною квартирою.

Відповідно до ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільні справи не інакше як за

зверненням фізичних чи юридичних осіб,  в межах заявлених ними вимог  і на

підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Відповідно до ст.81 ЦПК України із ОСОБА_3 підлягають
стягненню витрати

на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 7 грн.
50 коп.

Керуючись  ч. 1, ч. 2 ст.  156 ЖК України, ст. ст. 11, 15, 60, 81, 88,
212-

215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та її малолітньою дитиною

Пузаченко ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування
житловим

приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне

забезпечення в розмірі 7 грн.50 коп.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської

області через Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська, шляхом подачі у

10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і

подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги
або без подання

заяви про апеляційне оскарження шляхом подачі
апеляційної скарги на протязі

10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:

Л.П.Слюсар