АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-310
2007 р.                                                           Головуючий
земельних                                                           Смілянець
правовідносин                                                                               Доповідач   в
інстанції Магда Л.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19  березня
2007   р.   колегія
суддів  судової  палати
в   цивільних  справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                Храпка В.Д.

суддів                            Магди Л.Ф. Сіренка
Ю.В.

при секретарі        Ковтун Л.Б.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Уманського міськрайонного суду від 19 грудня 2006 р. по
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа земельний відділ
Уманської міської ради про встановлення меж земельної ділянки та знесення
самочинного будівництва, вивчивши матеріали справи,

встановила:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 9 лютого 2005 р. звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_4, третя особа земельний відділ Уманської міської ради про
встановлення меж земельної ділянки та знесення самочинного будівництва. В
позовній заяві вказували, що проживають в приватному будинку АДРЕСА_1,
присадибна земельна ділянка також перебуває у їх приватній власності.

Відповідач по справі їх сусід, що проживає в будинку АДРЕСА_2, порушує їх права
землекористувачів, зокрема захватив
1,5 м їх земельної ділянки по ширині по вул. Чехова, побудував капітальний
гараж на межі їх земельних ділянок, захвативши 0,28 см земельної ділянки
позивачів та на відстані 1,08 м. від їх сараю, дах якого нависає над сараєм, що
призведе до руйнації цього сараю, так

як вона з даху гаража буде стікати на дах та стіни сараю, відстань цього
гаражу

від їх будинку складає 7-8 м, тоді як згідно норм відстань повинна складати
не

менше 10-12 м.

На неодноразові звернення до відповідача з цього приводу останній реагував
зневажливо, ігнорував законні вимоги позивачів, тому вони вимушені були
звертатися з заявами про незаконне будівництво до відповідних інстанцій в м.
Умані.

Згідно з висновком Управління містобудування і
архітектури Уманського міськвиконкому гараж, побудований ОСОБА_4, є об'єктом
самочинного будівництва, зведений з порушенням державних будівельних норм та з
порушенням межі між домоволодіннями на 28 см.

Відповідно до висновку Уманської міської  санітарно-епідеміологічної станції гараж побудовано
з порушенням санітарних норм, на відстані від будинку позивачів, яка не
відповідає встановленим вимогам.

Крім того, ОСОБА_4 без згоди позивачів провів до свого
будинку газ по їх земельній ділянці, що також являється порушенням прав
землекористування.

Відверто зневажлива і цинічна поведінка відповідача
заподіяла позивачам, що являються людьми похилого віку, інвалідами 1 групи,
значної моральної шкоди, яка полягає у погіршенні їх стану здоров'я, постійному
нервуванні, втраті спокою і сну. Розмір моральної шкоди позивачі визначили у
2000 грн. кожному.

На підставі викладеного позивачі просили суд зобов'язати
відповідача встановити межу між земельними ділянками сторін по справі згідно з
правовстановлюючими документами, звільнивши самовільно захвачені 1,5 м землі,
перенести самочинно збудований гараж на відстань від межі та будинку, яка
відповідає встановленим вимогам, перенести газопровід на свою ділянку, стягнути
з відповідача на користь позивачів по 2000 грн. на відшкодування моральної
шкоди кожному.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 19 грудня
2006 р. в задоволенні
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу про
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення їх вимог з
тих підстав, що суд дав неналежну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема
висновку експертизи, висновкам Управління містобудування і архітектури та
Уманської міської СЕС, матеріалам перевірки, проведеної Уманською міською
прокуратурою, не розглянув уточнені позивачами позовні вимоги, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Позивачі та представник земельного відділу Уманської
міської ради в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені про час і
місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм
повісток. Уманська міська рада листом від 14 березня 2007 р. просила
апеляційний суд розглядати справу без участі їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти доводів
апеляційної скарги представника відповідача та адвоката ОСОБА_1, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що по межі між
земельними ділянками позивачів та відповідача існує старий, напівзруйнований
паркан, слідів його переносу в сторону домоволодіння позивачів не виявлено ні
при обмірі земельних ділянок, що проводився експертом, ні судом, який з виїздом
на місце обстежував межу земельних ділянок.

Судом також встановлено, що обидві земельні ділянки
приватизовані, сторони отримали державні акти про право власності на ці
земельні ділянки. Зазначені державні акти позивачами в ході розгляду справи не
оспорювались.

Згідно з державним актом про право власності на земельну
ділянку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 складає 15 м 37 см., відповідно до технічного паспорту на частину цього
домоволодіння, що належить відповідачу, ширина земельної ділянки по вул. Чехова складає 15 м 25
см, а фактично, як встановлено при проведенні експертизи, ширина цієї земельної
ділянки з вулиці становить 15 м 20 см, тобто менше, ніж належить. Отже суд
обґрунтовано прийшов до висновку про те, що відповідач не порушував межу, що
розділяє земельні ділянки сторін у справі по вул. Чехова.

Не встановлено судом порушення ним межі і в середині земельних ділянок, в
тій її частині, що прилягає до гаражу, про знесення якого просили суд позивачі.
Гараж побудовано на земельній ділянці ОСОБА_4 на відстані від межі 60 см в
передній його частині і на відстані 75 см
в задній частині. Цей гараж збудовано в 2004 р. на місці сараю-літньої кухні,
який до цього протягом більше 20 років також використовувався як гараж і спорів
з цього приводу між сторонами не було. І хоча розмір гаражу порівняно з сараєм
відповідачем збільшено, від межі стіна гаражу побудована по старому фундаменту.
Двоскатний дах сараю відповідач замінив на односкатний в сторону свого
домоволодіння, тому сточні води не можуть потрапляти на земельну ділянку
ОСОБА_2 та руйнувати її господарські будівлі.

Інших доводів про те, яким чином цей гараж перешкоджає
користуванню ними своєю земельною ділянкою позивачі в ході розгляду справи не
навели.

В ході розгляду справи не підтвердилися і доводи
позивачів про проведення відповідачем по їх земельній ділянці газопроводу,
оскільки встановлено, що труби газопроводу до будинку ОСОБА_4 проходять по його
земельній ділянці.

Доводи апелянта про те, що ширина їх земельної ділянки по
вул. Чехова зменшилась внаслідок захвату відповідачем частини їх земельної
ділянки спростовуються також висновком земельного відділу Уманської міської
ради про те, що таке зменшення відбулося не в зв'язку порушенням межі з боку
ОСОБА_4, а внаслідок зміни меж землекористування між співвласниками
домоволодіння НОМЕР_1.

За наведених обставин суд обгрунтовано відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і підстав для скасування рішення суду
колегія суддів не вбачає.

А тому керуючись
ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відхилити, рішення Уманського
міськрайонного суду від 19 грудня 2006 р. залишити без змін.

Ухвала судової палати набирає чинності одразу після проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з моменту її проголошення.