Справа № 1475                                      Суддя 1-ї ін.- Пелеп Ю.К.
Категорія - 21                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007
р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О..

Суддів -
Рєзникової Л.В., Стратіло В.І.

При секретарі- Кошмак Т.С.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві
та профзахворювань України в м. Красноармійську

На рішення
Красноармійського міськрайонного суду від 12
грудня 2006 року

За позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.
Красноармійську про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Вказане вище
відділення виконавчої дирекції Фонду звернулось в суд з апеляційною скаргою про
скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду від 12 грудня 2006 року яким
вирішений спір між ОСОБА_1. та відділенням виконавчої дирекції Фонду (надалі
Фонд) про відшкодування моральної шкоди.

З відповідача на
користь позивача стягнуто на відшкодування моральної шкоди 16 000 гр.

В апеляційній
скарзі Фонд ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення
нового- про відмову в задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що на думку
апелянта, факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв"язку з ушкодженням
здоров"я на виробництві не знайшов свого підтвердження. Дія ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності" в
частині відшкодування моральної шкоди призупинена Законом „Про Державний бюджет
України на 2006 рік".

Заслухавши
доповідача, представника Фонду ,
перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, з наступних
підстав.

Розглядаючи
справу по суті суд встановив, що ОСОБА_1 тривалий час працює на підприємствах
вугільної промисловості .
в . небезпечних
та шкідливих умовах праці з повним робочим днем на підземних роботах.. Останнім
часом працював гірничо-робітником очисного забою.

В результаті
недосконалості технологічних гірничо-шахтних обладнань 07.12.2005 р. під час
виконання позивачем трудових обов'язків в лаві виник пожар та

2

вибух. В результаті даних подій 8 шахтарів
отримали ушкодження здоров"я, один -загинув.

Позивач отримав
опік голови, шиї, рук, всього опік тіла склав 40%. Крім цього в результаті даного нещасного випадку він
отримав струс головного мозку, рану голови, яка за характером відноситься до
ступеню важких.

Висновком МСЕК
від 25.05.2006 року
йому встановлено 60% стійкої
втрати працездатності у зв"язку із вказаним вище пошкодженням
здоров"я, а також встановлена третя група інвалідності.

У зв"язку
із пошкодженням здоров"я поивачу протипоказана робота в підземних умовах,
важка фізична праця, він потребує медикаментозного лікування.

Позивача переведено на іншу роботу-слюсарем ремонтником
на поверхні.

Звертаючись в
суд позивач посилався на те, що має 27
років, але вже є інвалідом третьої групи, втратив працездатність на 60%. У зв"язку з
каліцтвом , він
відчуває фізичний біль. Стан здоров"я заважає йому виконувати важку
фізичну роботу. Ушкодження здоров"я негативно вплинуло на зміну образу
життя, потребує від нього додаткових зусиль для організації свого побуту.

Зазначеним йому заподіяна моральна шкода.

Відповідач
відмовився відшкодувати моральну шкоду у зв"язку з ушкодженням
здоров"я на виробництві в добровільному порядку.

Просив стягнути з відповідача на його користь 45 000 грн.

Розглядаючи
справу по суті, суд правильно встановив правовідносини по ній і обгрунтовано
виходив з того, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у
зв"язку із профзахворюванням ,
па підставі ст.ст. 21,
28, 34 Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання,
які потягли втрату працездатності"

Відповідно до
роз"яснень Пленуму Верховного Суду України в п. З, постанови „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",- під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, які, зокрема, полягають у моральних переживаннях у
зв"язу з ушкодженням здоров"я, порушенні нормальних життєвих
зв"язків.

Розглядаючи
справу суд обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у
зв"язку з тим, що він відчуває фізичні та моральні страждання. Ушкодження
здоров"я на виробництві потягло негативні зміни в образі життя, потребує
додаткових зусиль для організації життя та побуту.

Даний висновок суду підтверджується, обставинами справи
та письмовими доказами. Зокрема, з висновку МСЕК, медичних документів, акту по
ф. Н-1, трудової книжки вбачається, що у зв"язку з каліцтвом у потерпілого
настала стійка втрата працездатності .
Він відчуває фізичні та моральні страждання., Позивач вимушений перевестися
у зв"язку із станом здров"я на іншу роботу і залишити роботу ГРОЗа,
яка забезпечувала його постійним та стабільним заробітком. (а.с. 4-26).

Правовий
висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди перебуває у
відповідності із вказаними вище роз'ясненнями Пленуму, якими дане поняття
моральної шкоди.

У зв"язку з
цим не можна прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, щодо відсутності
доказів заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1

Доводи
апеляційної скарги про неможливість відшкодування моральної шкоди у
зв"язку із припиненням дії ст. 34
Закону в даній частині Законом „Про державний бюджет України на 2006 рік", не
можна прийняти до уваги, з наступних підстав.

Закон України
„Про державний бюджет України на 2006
рік", як норма матеріального права, не має зворотньої сили та
поширюється на правовідносини, які виникли після його прийняття.

3

З обставин по
справі вбачається, що позивач отримав ушкодження здоров"я на виробництві у
2005 році.
Відповідно до Закону України „Про охорону праці", ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності"
право на відшкодування моральної шкоди при травмі, може виникати у потерпілого
незалежно від настання стійкої втрати працездатності. Тобто вказаними нормами
законодавства право на відшкодування моральної шкоди при каліцтві не
пов"язується із встановленням органами МСЕК стійкої втрати працездатності.
Тому право на відшкодування моральної шкоди виникло у потерпілого у 2005 р.- до прийняття Закону
України „Про державний бюджет України на 2006
рік",

Відповідно до
рішення Європейського Суду з прав людини від 8.11.2005 по справі „Кечко проти України" - держава може
вводити призупинення або закінчити виплату , за умови внесення відповідних змін в законодавство і
органи державної влади не можуть відмовити у виплаті належних сум.

Зміни в ст. 34 вказаного вище
Закону України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасною випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності", відносно відшкодування моральної шкоди на момент
вирішення спору не вносились.

Крім того,
згідно зі ст. 46 даного
Закону, а також згідно із Законом України „Про страхові тарифи на
загальнообов"язкове соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань, які спричини втрату
працездатності" , Фонд має
автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування. Фінансування
Фонду здійснюється за рахунок внесків підприємств. Кошти на здійснення
страхування не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються
за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний централізований рахунок
Фонду.

Розмір моральної
шкоди, відповідно до п. 9
вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, визначається
залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, тривалості
втрат, можливості їх поновлення, тяжкості вимушених змін у життєвих та
виробничих стосунках.

Оцінивши
обставини та наслідки ушкодження здоров"я, характер, обсяг моральних
страждань: а саме настання, через каліцтво, стійкої втрати працездатності в
розмірі 60%, обмеженості
дій потерпілого, суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди в сумі 16000 гр.

Апеляційний суд
вважає за можливе погодитись з таким розміром, оскільки він встановлений в
межах, передбачених ст.34 вказаного вище Закону, відповідає обставинам справи,
обсягу та ступеню моральних страждань.

Рішення суду
відповідає Закону України „Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які
потягли втрату працездатності", ст.ст. 10,11, 213-215 ЦПК України Підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 308,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У ХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Красно армійську
відхилити.

4

Рішення Красно армійського
міськрайонного суду від 12
грудня 2006 року
року залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України безпосередньо протягом двох місяців з дня
її проголошення.

Головуюча: Судді: