Справа № 22ц - 462                    Судця суду 1 -ої інстанції Чернієнко С А.
Категорія 34                                  Суддя-доповідач апеляційного суду Вовненко Г.Ю.
РІШЕННЯ

Іменем   України

14 березня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої Вовненко Г.Ю., судців Галущенка О.І., Колосовського С.Ю., при секретарі судового
засідання Плотник С.А.,

за участю відповідачки ОСОБА_1. та її представника ОСОБА_4., представника
третьої особи - органу опіки та піклування Сизової І.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_4. на
рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 січня
2007 року, постановлене за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1та за зустрічним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про встановлення місця
проживання дитини,

встановила:

6 вересня 2006 року ОСОБА_2. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1. про
встановлення місця проживання дитини.

Позивач зазначав, що з 2 березня 1996 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано 2 червня 2005 року. Мають сина ОСОБА_3, народження
ІНФОРМАЦІЯ_1року. Оскільки відповідачка безвідповідально ставилась до виховання
їхнього сина, дитина з листопада 2004 року знаходиться на вихованні у його
батьків.

Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив передати сина на виховання бабусі дитини
ОСОБА_5.

В подальшому
ОСОБА_2. змінив свої позовні вимоги і просив передати сина ОСОБА_3йому для
виховання та проживання з ним. Позивач посилався на те, що він має самостійний
доход, забезпечений житлом, для сина заброньоване місце в дошкільному дитячому закладі за місцем його проживання,
перебуває в зареєстрованому шлюбі і в його сім'ї створені необхідні
умови для виховання дитини.

14 вересня 2006
року ОСОБА_1. звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_2. і просила визначити
місце проживання дитини із нею. Позивачка за зустрічним позовом зазначала, що
син з вересня 2006 року постійно проживає з нею. Вона має постійний доход,
забезпечена матеріально і житлом. Син влаштований у дошкільний дитячий заклад.
Нею створені необхідні умови для виховання та розвитку дитини.

Рішенням
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 січня 2007 року
позов ОСОБА_2. задоволено. Постановлено передатиОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1року, для проживання з батьком ОСОБА_2.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1.
- ОСОБА_4., посилаючись на те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1.,
а в задоволенні позову ОСОБА_2. відмовити.

В запереченнях
на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_5. вважає рішення суду правильним.
Зазначає, що 18 січня 2007 року вона і дідусь забрали

2

дитину у ОСОБА_1.
у хворобливому стані, що на її думку свідчить про безвідповідальне ставлення
ОСОБА_1. до дитини.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення відповідачки та її представника, представника органу опіки та піклування,
перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Ухвалюючи про
передачу дитини батькові ОСОБА_2., суд вважав, що саме таке рішення відповідає
інтересам дитини.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з
наступних підстав.

Відповідно до
ст.ст. 141, 161 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо
дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться
до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них, стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Довідки про
доходи сторін, характеристики на них, акти дослідження їх житлово-побутових
умов свідчать, що кожен із них має належні умови для виховання дитини.

За висновком
органу опіки і піклування проживання малолітнього ОСОБА_3можливе як з матір'ю
ОСОБА_1., так і з
батьком ОСОБА_2. (а.с.95).

При рівних матеріально-побутових умовах батьків, колегія суддів вважає, що важливе
значення має вік дитини. Син сторін є п'ятирічною дитиною, тобто перебуває у
такому віці, коли малолітня дитина для правильного розвитку більше потребує
материнської турботи.

Крім того,
колегія судців приймає до уваги і ту обставину, що в той період, коли дитина не
проживала з матір'ю, вона не проживала і з батьком. Останній передав її на
виховання бабусі та дідусю дитини. Після розгляду справи судом першої інстанції
відповідач вдруге передав дитину на виховання своїм батькам, хоча за рішенням
суду дитину було передано йому. Тому висновок суду, що батько виявляє більшу
увагу до дитини і більше турбується про неї не відповідає обставинам справи. Не
відповідає обставинам справи і висновок суду, що ОСОБА_1. не має самостійного
доходу. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. працює продавцем в магазині
"Сим-Сим" в м.
Очаків, в вересні - листопаді 2006 року
працювала за сумісництвом в комунальному підприємстві "Сирена" в м.
Очаків (а.с.24,25, 38, 39) і це свідчить про її турботу щодо
матеріального стану сім'ї.

Посилання на те,
що ОСОБА_1. в період з
20 серпня по грудень 2004 року залишала дитину на свою матір, виїхавши в м.
Суми, не є свідченням її безвідповідального ставлення до виховання дитини,
оскільки цей факт мав місце три роки тому. Виїзд, як пояснила ОСОБА_1., був пов'язаний з
пошуком роботи з метою поліпшення матеріального стану сім'ї і ці її пояснення
нічим не спростовані.

Висновок щодо
того, що ОСОБА_1. безвідповідально ставиться до здоров'я дитини, займається її
самолікуванням, не звертаючись за допомогою до лікарів, об'єктивно нічим не підтверджено. Той факт, що 14 січня 2007
року у дитини підвищилась температура не є підставою для такого
висновку, оскільки на час підвищення температури дитина знаходилась під
наглядом фахівців в дитячому садочку. Крім
того, факт перебування дитини в дитячому садочку свідчить, що на час її
приводу до садочку ознаки захворювання були відсутні інакше дитину не прийняли
б до дитячого закладу.

Доводи третьої
особи ОСОБА_5. в запереченнях на апеляційну скаргу щодо безвідповідального
ставлення ОСОБА_1. до виховання дитини також не можуть бути прийнятими до
уваги. Згідно з медичними довідками, які надала ОСОБА_5. 20 січня 2007 року
дитині був встановлений діагноз ОРВІ, що є типовим для тієї пори року та з
врахуванням віку дитини. Крім того, із заперечень ОСОБА_5. вбачається, що вона
вирушила з нездоровою дитиною в дорогу із м.

3

Очаків в м.
Донецьк, чим наражала дитину додатковому риску і це не свідчить про її
занепокоєність саме дитиною.

Враховуючи
наведені вище обставини, та виходячи із принципу 6 Декларації прав дитини від
20 листопада 1959 року, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у
винятковій ситуації та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, за змістом якої
необхідно виходити із найкращих інтересів дитини, на підставі ст. 161 СК України колегія суддів приходить до висновку,
що найкращим інтересам дитини сторін відповідає визначення місця її
проживання з матір'ю ОСОБА_1.

Зважаючи на це,
рішення суду на підставі п.3 ст. 309 СК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про передачуОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1року для проживання його матері
ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316
ЦПК України, колегія суддів

в иріш и л а:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_4.
задовольнити.

Рішення
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 січня 2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов
ОСОБА_1задовольнити.

Передати дитину ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1року, для проживання з
його матір'ю ОСОБА_1.

В задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визначення
місця проживання дитини з ним відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього
часу протягом двох місяців може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.