У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                  Патрюка
М.В.,

суддів:                             Григор'євої Л.І.,          Барсукової В.М.,

Балюка
М.І.,                 Лященко Н.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення суми позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_3на
рішення апеляційного суду Херсонської області від 21 лютого 2007 року,

встановила:

У липні 2002 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що 16 жовтня 1998 року між його матір'ю                       ОСОБА_4 та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 66 300 грн.

Зазначав, що в обумовлений договором строк ОСОБА_2 вказану суму коштів
ОСОБА_4 не повернув.

Посилаючись на те, що 7 липня 2001 року ОСОБА_4 померла, а він є єдиним
спадкоємцем та ураховуючи, що дані правовідносини допускають правонаступництво,
просив стягнути з відповідача 95 тис. грн. суми позики з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, 5 тис. грн. річних простроченої суми, 1 тис.
грн. судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від                            11 грудня 2002 року
позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 95 тис. грн.
суми боргу за договором позики, 5 тис. грн. суми за період прострочення за
грошовим зобов'язанням, 1 тис. грн. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 9 квітня 2003 року
рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2002 року скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 5 квітня 2004 року у задоволенні
касаційної скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від                                         15 листопада 2006 року
задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 про перегляд рішення суду в
зв'язку з нововиявленими обставинами, рішення апеляційного суду Херсонської
області від 9 квітня 2003 року скасовано.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 21 лютого 2007 року
рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2002 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1   просить скасувати рішення апеляційного суду
Херсонської області від
21 лютого 2007 року та ухвалити нове рішення, яким рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 11 грудня 2002 року залишити без змін,
посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення апеляційного
суду - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Рішення є таким, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі договору позики від                                     16 жовтня
1998 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 66 300 грн., які
зобов'язувався повернути до 16 жовтня 1999 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив
з того, що договір позики, наданий позивачем суду під час перегляду рішення, не
може бути прийнятий ним як доказ невиконання відповідачем грошового
зобов'язання, тому що станом на 10 травня 1999 року в позикодавця ОСОБА_4
оригінал цього договору був відсутній. Крім того суд виходив з відсутності за
життя претензій з боку ОСОБА_4 до ОСОБА_2 у зв'язку з поверненням ним боргу в
повному обсязі, про що зазначено в наданій відповідачу розписці від 24 жовтня
1998 року.

Однак із таким висновком не можна погодитися, оскільки
суд дійшов його з порушенням вимог матеріального та процесуального закону.

Застосовуючи норми ч. 2 ст. 216 ЦК України (1963 року),
за якою борговий документ повертається кредитором боржнику в разі виконання
останнім зобов'язання, суд залишив поза увагою той факт, що оригінал договору
позики знаходився у правонаступника позикодавця - ОСОБА_1

Відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 57 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин
справи, сприяти здійсненню прав осіб, які беруть участь у справі, у випадках,
встановлених цим Кодексом, а також встановлювати наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які
мають значення для вирішення справи, зокрема, на підставі висновків експертів.

Приймаючи як доказ погашення відповідачем боргу розписку
від                  24 жовтня 1998 року
від імені ОСОБА_4 (а.с. 128), суд, всупереч вимогам ч. 4 ст. 10, ст. 57 ЦПК
України, при наявності заперечень позивача щодо погашення боргу та оспорювання
підпису позикодавця, не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи
та не обговорив питання про проведення почеркознавчої експертизи, хоча
з'ясування зазначених обставин має суттєве значення для правильного вирішення
спору з урахуванням факту знаходження боргової розписки у позивача.

За таких обставин, апеляційним судом неправильно застосовано норми
матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, а тому, враховуючи вимоги                   ст. 107, ч. 2 ст. 338 ЦПК України,
рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 107, п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 21 лютого 2007 року
скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:
Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Н.П.
Лященко