У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
квітня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Берднік І.С.,   Григор'євої Л.І.,  -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
ОСОБА_5, про визнання права власності на 1/2 частку спільного майна, на 1/12
частку домоволодіння за кожним в порядку спадкування, визнання договору
дарування 1/2 частки домоволодіння частково недійсним, про перевід прав та обов'язків покупця, про визнання права власності на 1/3 частку суми за договором
позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди, завданої продажем спадкового майна в розмірі
308500 грн., стягнення витрат по сплаті комунальних послуг і ремонту
водопроводу в розмірі 8580 грн.,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2004 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним
позовом, зазначали, що 26 травня 2006 року їх батько ОСОБА_3 подарував все
майно ОСОБА_4.  Тому, просили визнати за
їх померлою матір'ю ОСОБА_7 право власності на 1/2 частку подружнього майна, визнати право
власності на 1/4 частку домобудівлі  з
надвірними будівлями АДРЕСА_1, визнати за ними право власності в порядку
спадкування після смерті матері ОСОБА_7 на 1/12 частку вказаної домобудівні,
виділити в натурі її 1/6 частину, визнати недійсним, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, договір дарування 1/2 частини цієї домобудівні.

У листопаді 2004 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої
продажем спадкового майна в розмірі 308500 грн., стягнення витрат по сплаті
комунальних послуг і ремонту водопроводу в розмірі 8580 грн. Посилався на те,
що повнолітні діти не надають йому матеріальної допомоги.

Після доповнення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (правонаступник
померлого 2 січня 2005 року ОСОБА_6) просили визнати за кожним з них право
власності на 1/12 частину домобудівлі, визнати недійсним договір дарування 1/2
частини домобудівлі, визнавши його дійсним в 1/3 частині будівлі, перевести на
ОСОБА_2 права та обов'язки за договором купівлі-продажу та визнати за ним право
власності на 1/3 частину домобудівлі, продану ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 на
користь кожного з них 10706 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2006 року позов
задоволено. Визначено, що 1/4 жилого будинку АДРЕСА_1, що складається з
одноповерхового кам'яного будинку літ. “А”, загальною жилою площею 46,8 кв.м., а саме з 1/2
частини приміщень: 2-7, 2-8, 2-9 жилою площею 34,7 кв.м., 1/2 тамбура 2-4, 1/2
веранд 2-5 та 2/10, 1/2 коридору 2-6, 1/2 підвалу під літ. “А”, 1/2 гаража “Д”,
1/2 сараю “Е”, 1/2 навісу “Г”, 1/2 вбиральні “К” та “Ж”, 1/4 огорожі “а-2”, 1/2
воріт № 4, 1/2 огорожі  5,8,6 та 1/2
мостіння “І” належала ОСОБА_7. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування після смерті матері - ОСОБА_7 на 1/12 частку жилого будинку
АДРЕСА_1, що складається з одноповерхового кам'яного будинку літ. “А”, загальною площею 46,8 кв.м., а саме 1/6 приміщень:
2-7, 2-8, 2-9 жилою площею 34,7 кв.м., 1/6 тамбура 2-4, 1/6 веранд 2-5 та 2/10,
1/6 коридору 2-6, 1/6 підвалу під літ. “А”, 1/6 гаража “Д”, 1/6 сараю “Е”, 1/6
навісу “Г”, вбиральні 1/6 “К” та “Ж”, 1/12 огорожі “а-2”, 1/6 воріт № 4, 1/6
огорожі № 5,8,6 та 1/6 мостіння “І”. Визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування після смерті бабки ОСОБА_7 та батька ОСОБА_6 на 1/12 частку
жилого будинку АДРЕСА_1, що складається з одноповерхового кам'яного будинку літ. “А”, загальною площею 46,8 кв.м., а саме 1/6 приміщень:
2-7, 2-8, 2-9 жилою площею 34,7 кв.м., 1/6 тамбура 2-4, 1/6 навісу “Г”,
вбиральні 1/6 “К” та “Ж”, 1/12 огорожі “а-2”, 1/6 воріт № 4, 1/6 огорожі №
5,8,6 та 1/6 мостіння “І”. Визнано частково недійсним договір  дарування від 24 травня 2004 року,
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4. 1/2 частку домоволодіння
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку жилого будинку
АДРЕСА_1, що складається з одноповерхового кам'яного будинку літ. “А”, загальною площею 46,8 кв.м., а саме 2/3 приміщень:
2-7, 2-8, 2-9 жилою площею 34,7 кв.м., 2/3 тамбура 2-4, 2/3 веранд 2-5 та 2/10,
2/3 коридору 2-6, 2/3 підвалу під літ. “А”, 2/3 гаража “Д”, 2/3 сараю “Е”, 2/3
навісу “Г”, 2/3 вбиральні “К” та “Ж”, 1/3 огорожі “а-2”, 2/3 воріт № 4, 2/3
огорожі № 5,8,6 та 2/3 мостіння “І”.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2006
року ОСОБА_3 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2006 року заява
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2006 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2006 року змінено, виключено з
нього визнання права власності на конкретні складові частини ідеальних часток
будинку АДРЕСА_1. У решті судове рішення залишено без змін. Додаткове рішення
Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2006 року скасовано,
запропоновано суду розглянути виділені в окреме провадження цивільні справи за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення аліментів, за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення шкоди в сумі 308500 грн., про стягнення
витрат по сплаті комунальних послуг та ремонт водопроводу в сумі 8580 грн.,
яким суд надав самостійні номери.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Київського районного
суду м. Одеси від 14 червня 2006 року, додаткове рішення Київського районного
суду м. Одеси від 11 жовтня 2006 року, рішення апеляційного суду Одеської
області від 19 грудня 2006 року, ухвали Київського районного суду м. Одеси від
28 жовтня 2004 року та від 21 січня 2005 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження може бути лише
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2004 року, ухвалу
Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2005 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М.Барсукова

І.С.Берднік

Л.І. Григор'єва