Головуючий у 1-й інстанції: Тюмін
Справа
№22ц-2219/2007 р.
Доповідач:Сегеда С.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2007
року
м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                        Сегеди СМ.,

суддів:
Гайворонського СП.,

Виноградової
Л.Є., при секретарі:
Шкрабак В.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кілійського районного суду Одеської області від 02 березня 2007 року,
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання дітей в твердій грошовій сумі,

встановила:

24 листопада
2006 року позивачка звернулася з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим,
що за час спільного проживання з відповідачем, вони мають неповнолітніх дітей
-доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які після розпаду
сім'ї знаходяться з нею, на її утриманні. Відповідач не має постійної роботи,
доходу, постійної участі в утриманні дітей не приймає, в зв'язку з чим просить
стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, а саме по 200 грн. - на утримання
доньки ОСОБА_4 та по 300 грн. -на утримання сина ОСОБА_3, посилаючись на те, що
він тяжко хворіє та потребує лікування.

Відповідач у
судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погоджуючись лише з
розміром аліментів, пояснивши, що не має постійної роботи та стабільного
доходу, а тому згоден на стягнення з нього аліментів по 150 грн. щомісячно на
кожну дитину.

Рішенням
Кілійського районного суду Одеської області від 02 березня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення
нового, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів
на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі, по 150 грн.
кожному, оскільки судом при ухваленні судового рішення неправильно застосовані
норми матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач має неповнолітніх
сина та доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ІНФОРМАЦІЯ_1 та
забов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними
повноліття. Ці обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, тому
суд вмотивовано стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на
утримання доньки ОСОБА_4 у сумі 200
грн. щомісячно.

Разом з тим,
ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення
аліментів на утримання сина, суд недостатньо врахував обставини справи і
допустився помилки при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

2.

Судова колегія
зазначає, що наявність у дитини інвалідності, без врахування інших обставин, не
може бути підставою для стягнення додаткових витрат, оскільки на утримання
дитини позивачка вже отримує від держави пенсію у зв'язку із її хворобою, у
розмірі 284 грн. Також позивачка отримує допомогу на догляд за хворим сином у
розмірі 261 грн.

У разі, якщо
позивач буде нести додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина, при
наявності достатніх підстав та доказів цих витрат, ці обставини можуть стати
підставою для звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення цих
додаткових витрат на підставі ст. 185
СК України. Суд першої інстанції цих обставин не досліджував і судова
колегія позбавлена можливості їх дослідити, оскільки відповідно до ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Позивач не надала
суду доказів того, що нею понесені додаткові витрати на лікування сина.

Разом з тим, як
зазначав відповідач під час судового засідання в судах першої та апеляційної
інстанцій, додаткові витрати на лікування сина ніс саме він, що не
заперечувалося позивачкою.

З огляду на
викладене, судова колегія зменшує розмір аліментів, які підлягають стягненню
щомісячно з відповідача на утримання неповнолітнього сина з 300 грн. до 200 грн.

Крім того, суд
першої інстанції при ухваленні судового рішення безпідставно не стягнув з
відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
сумі 30 грн. та
не вказав на чию користь стягнуто судовій збір.

Згідно ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Зважаючи на те,
що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини
справи встановлені судом повно і правильно, але допущено помилку в застосуванні
норм матеріального і процесуального права, судове рішення першої інстанції
підлягає зміні.

Керуючись п.3
ч.1 ст. 307; п.4 ч.1
ст. 309; ст.ст. 313; 314; 316; 317; 319 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Кілійського районного суду Одеської області від 02 березня 2007
року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі змінити, в частині розміру
аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
зменшити розмір цих аліментів з 300
грн. до 200 грн.,
стягуючи їх щомісячно до досягнення ним повноліття.

Абзац четвертий
резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - на користь
Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області у
розмірі 30грн.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.