Справа № 22ц-2174- 2007р. Категорія 21
Головуючий 1 інстанції Чапланова О.М. Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

27 лютого 2007 року Апеляційний суд Донецької області у складі: головуючого
судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі Степаненко
В.Б.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі Донецької області на
рішення Торезького міського суду Донецької області від 05 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Торезі Донецької області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006 році ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Торезі Донецької області, посилаючись на те, що він працював
на підприємствах вугільної промисловості з 1993 по 2006
роки в підземних умовах тяжкої фізичної праці, запиленості, що перевищує
допустимий рівень.

Висновком МСЕК
від 03 жовтня
2006р. йому було вперше встановлено втрату професійної працездатності 40% у зв'язку з
професійним захворюванням -
хронична вертеброгенна хребтово-крестцова радикулопатія.

Позивач вважає,
що йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в тому, що він обмежений в
активному способі життя, йому протипоказана робота в підземних умовах, важкий
фізичний труд, він був вимушений звільнитися з роботи, не має можливості
обробляти земельну ділянку і виконувати роботу по дому, постійно має звертатися
в медичні заклади за медичною допомогою, постійно приймає ліки. Все це
спричиняє йому моральні страждання і в рахунок відшкодування моральної шкоди
просив стягнути з відповідача 28
000 грн.

Рішенням
Торезького міського суду Донецької області від 05 грудня 2006
року позов задоволений частково і на користь ОСОБА_1. з відповідача
стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань в м. Торезі
Донецької області просить рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в
позові відмовити. В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на
те, що довідка МСЕК про процент стійкої втрати професійної працездатності є
підставою для

відшкодування матеріальної, а не
моральної шкоди і не підтверджує факту заподіяння моральної шкоди. Сам факт
наявності моральної шкоди позивачем в суді не доведений. Крім того, Законом
України „Про Державний бюджет України на 2006
рік" зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", які
передбачають виплату моральної шкоди, тому правових підстав для стягнення сум
не існує.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на підприємствах

вугільної промисловості з 1993
по 2006 роки в
підземних умовах тяжкої фізичної праці,

запиленості, що перевищує допустимий рівень. Висновком МСЕК від 03 жовтня 2006р.

йому було вперше встановлено втрату професійної працездатності 40% у зв'язку з

професійним    захворюванням    -    хронична    вертеброгенна    хребтово-крестцова

радикулопатія. У зв'язку з чим
позивачеві заподіяна моральна шкода.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, перевіривши матеріали
справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановлениям
нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Відповідно до змісту
ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництв та професійних захворювань України покладено обов'язок відшкодувати
застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну
умовами виробництва, при цьому сума страхової виплати не може перевищувати
двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Відповідно до ч.
27 ст. 77 Розділу 6 „Особливі
положення" Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", з
метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом, зупинено на
2006 рік дію
абзацу четвертого статті 1
( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „е" пункту 1
частини першої статті 21,
частини третьої статті 28
та частини третьої статті 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Задовольняючи
позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача є право
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", у зв'язку з отриманням ним професійного захворювання - хронична
вертеброгенна хребтово-крестцова радикулопатія.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з
наступних підстав.

Відповідно до
ст.13 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у Законі, з настанням яких
виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та/або соціальних послуг.

Позивачу ОСОБА_1. втрату
професійної працездатності висновком МСЕК вперше було встановлено 03 жовтня 2006 року, в цей же
час настав і страховий випадок. Тобто право потерпілого на відшкодування
моральної шкоди згідно висновку МСЕК виникло у термін дії ст. 77 „Про Державний
бюджет України на 2006 рік".

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції не врахував зазначеної норми Закону, не застосував
її, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Тому відповідно
до п. 4 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Апеляційний суд
приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, тому в
задоволенні його позову про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Керуючись ст.
ст. 304, 307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. З, 314 ч.2, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі
Донецької області задовольнити.

Рішення
Торезького міського суду Донецької області від 05 грудня 2006
року скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Торезі Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але воно може бути
оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду апеляційної інстанції
законної сили.