Справа № 22-Ц-213 / 2007 р.                                  Головуючий 1 інстанції Тімонова В.М.
Категорія: поділ спільного
Сумісного майна                                                             Доповідач Борова С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 січня 2007 року судова колегія судової палати в цивільних справах
апе­ляційного суду Харківської області у складі

Головуючого- судді Борової С.А.

Суддів                             Даниленко В.М., Пшенічної Л.В.

При секретарі                   Гребенщиковій Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 листопада 2006
року

По справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім*єю та
про поділ спільного сумісного майна,-

Встановила:

22 травня 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду до ОСОБА_1 з зазначе­ним
вище позовом та з урахуванням доповнень та уточнень позовної заяви просила встановити факт проживання однією сім*ю з ОСОБА_1 в
період з червня 2004 року до жовтня 2005 року та поділити майно, яке було придбане ними за час
спільного про­живання: житловий будинок АДРЕСА_1, трикімнатну квартируАДРЕСА_2 , гараж НОМЕР_1, розташований в кооперативі
«Цементник», автомобіль ГАЗ-31105 , держ НОМЕР_2, виділивши їй квартиру з визнанням
права власності, а відповідачу залишити житловий
будинок, гараж та втомобіль, який він уже
продав.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, відмовившись
від поділу автомобіля.

Відповідач
проти позову заперечував. Вважає, що їх з позивачкою стосунки, но­сили дружній
характер,»я-тобі,ти мені», квартира позивачки не була для нього єдиним та постійним місцем для проживання. Спільне господарство
ними не велось, спільного сімейного бюджету не було, майно для спільного
використання при спільному прожи­ванні не було придбало. Він не мав намір
створювати сім*ю з позивачкою. До жовтня місяця 2004 р. знаходився у
зареєстрованому шлюбі з першою дружиною, а з літа 2005 року став проживати з іншою жінкою по імені «Надія», з якою підтримував
стосунки ще до ОСОБА_2 та у червні 2006 року з
якою зареєстрував шлюб.

Рішенням
Балаклійського районного суду Харківської області від 09 листопада 2006
року   позовні вимоги позивачки
задоволено.

Встановлено
факт спільного проживання однією сім*єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з червня 2004 року по жовтень 2005 року.

Поділено майно, набуте сторонами за час спільного проживання. Виділено
ОСОБА_2 та визнано за нею право власності
на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, вартістю 22966 грн.

ОСОБА_1 виділено майно: житловий
будинок АДРЕСА_1 вартістю 43228 грн., гараж НОМЕР_1, розташований у кооперативі
«Цементник» вартістю 1235 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в сумі 259 грн. 66 коп..

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у
повному обсязі. При цьо­му апелянт посилається на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що висновки суду не
відповідають матеріалам справи, оскільки їм дове­дено, що з ОСОБА_2 вони однією
сім*єю не проживали. Придбане ним майно є його приватною
власністю.

Судова колегія, вислухавши
пояснення осіб, які з*явилися до судового засідання, перевіривши матеріали справи, обсудивши доводи апеляційної скарги, вважає,
що вона підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з то­го, що відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України підлягає встановленню у
судовому по­рядку факт проживання однією сім*єю
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки від цьо­го залежить
виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи,
якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення та доведеності про­живання позивачки та відповідача однією сім*єю, придбання
за цей час майна, яке є їх спільною сумісною власністю.

Проте погодитися з таким рішенням
не можна, оскільки воно ухвалене з пору­шенням норм матеріального та
процесуального права. До такого висновку суд дійшов без повного з*ясування всіх обставин, що мають значення для правильного
вирішення справи, що є підставою відповідно до
ст. 309
ЦПК України для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до
вимог статей 213,215 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним та обгрунтованим, а за змістом має
містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює належність, допус­тимість і достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв*язок доказів
у їх сукупності.

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією
сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою,
майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно, що є
об*єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК
України.

Відповідно до ст.З СК України сім*ю складають особи, які спільно
проживають, пов*язані спільним побутом, мають взаємні права та
обов*язки.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про­живають у
одній місцевості, давно знають один одного та починаючи з червня місяця 2004 р. по жовтень місяці 2005 р. більш тісно спілкувалися один з одним, допомогали один одному в вирішенні деяких питань, будучи одинокими особами деякий час
прожи­вали разом та мали інтимні стосунки.

Разом з тим в порушення зазначених вимог ЦПК України суд залишив без оцінки доводи відповідача про відсутність наміру на вибір
саме такої форми ор-

ганізації свого сімейного життя,
про що свідчить нетривалий період їх стосунків, його проживання не тільки у позивачки, а і в інших осіб та знаходження його
особистого майна у інших осіб, відсутність
сімейного бюджету, наявність зв*язку з іншою жінкою, з якою він спілкувався до ОСОБА_2 та у грудні місяці 2005 р. прописав її у при­дбаному будинку та надані на підтвердження зазначених доводів докази.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачка проживає у АДРЕСА_3. ОСОБА_1 до травня 2004 р. проживав зі своєю сім*єю за адре­сою: АДРЕСА_4. 16 липня 2004 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Рішення набрало чинності 17 серпня 2004 р. У зв*язку з припиненням стосунків з дружиною та
розірванням шлюбу, ОСОБА_1 у травні місяці 2004 р. залишив сім*ю та став
проживати у своїх знайомих, куди переніс свої речі, утому числі і у ОСОБА_2

Постійного,
тривалого часу проживання у однієї і тієї ж особи ОСОБА_1 не мав. Разом з тим, проживаючи у них, спілкуючись, ОСОБА_1
дарував подарунки, надавав необхідну допомогу по господарству.

Таку ж допомогу один одному взаємно
надавали сторони по справі.

Судовою
колегією встановлено, що ОСОБА_2 з ОСОБА_1 не проживали однією сім*ю, їх взаємовідношення носили дружній характер, що не тягне за
собою створення права спільної сумісної власності.

Приходячи до висновку про
встановлення вищенаведеного факту та пра­вовідношень
між сторонами судова колегія виходить з того, що сама позивачка дає про-тирічиві пояснення щодо проживання спільно з ОСОБА_1 В
своїй позовній заяві ОСОБА_2 вказує на те, що вони
проживали разом з червня 2004 р., в своїх пояс­неннях в судовому засіданні вказує на квітень місяць 2004 р. (а.с. 181)

В судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_2 заявила, що доказів , що мав місце спільний сімейний
бюджет у неї немає. Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції вона заявила, що » свої гроші він вкладав у бізнес,
мені їх не давав., комунальні платежі завжди оплачувала я, продукти купували і
я і він.».( а.с.181зв.)

Посилання
позивачки на те, що вони з відповідачем мали спільний бізнес не підтверджено
матеріалами справи, та спростовується тим, що позивачка є державним службовцем
у зв*язку з чим не може займатися підприємницькою діяльністю. ОСОБА_1 з 1993 р. є підприємцем, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця (а.с. 19)

ОСОБА_2 також визнала те, що
автомобіль ОСОБА_1 купляв для себе « га­раж ми купили разом, щоб ОСОБА_1
ставив свою машину. За гараж платили напопо­лам»
(а.с. 182)

Ведення
сумісного господарства та придбання майна позивачка доводить тим,» що на придбання будинку вона давала 3 тисячи грн. (гроші сина), на квартиру давала приблизно тисячу доларів , на гараж - 150 доларів., щодо машини-то я
неодноразово сплачувала кредит» (а.с. 184). При цьому судом не встановлено, що саме за спільні кошти сплачувався
кредит. Надані суду квитанції від імені ОСОБА_1 та не заповнені позивачкою.

Наявність встановлених судом обставин підтверджується її ж згодою закінчити
справу мировою угодою при умові сплати відповідачем їй 1000 доларів СІНА. (а.с.233 зв.) Також ОСОБА_2 пояснила, що борг сину складав приблизно 300 доларів США та він повернутий.

Про наявність
боргу
вказує у своїй записці і сам ОСОБА_1 ( а.с. 12). Відсутність доказів вкладення спільних грошових коштів у покупки визнано теж ОСОБА_2 ( а.с. 184 зв.) Позивачкою визнані також ті обставини, що
микрохвильову піч, фен, чаш­ки, кастрюлі та інше їй дарував
ОСОБА_1, що також спростовує її пояснення, що вони разом
господарювали та купували майно за спільні кошти.

Наявність боргових зобов*язань, що
свідчить про відсутність спільного сімейного
бюджету, також свідчать пояснення позивачки про те, що «після того, як Ко­ля пішов я в першу чергу шукала його, щоб він повернув
гроші» (а.с. 185)

Зазначені
обставини свідчать про відсутність єдиного сімейного бюджету у сторін та ведення спільного домашнього господарства та
підтверджують доводи відповідача про відсутність факту проживання з
позивачкою однією сім*єю.

Допитані судом свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили су­ду, що їм відомо, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1, що не спростовується і сторонами по справі. Разом з тим,
вони не були свідками постійного, тривалого прожи­вання сторін, як вівся
сімейний бюджет та їх пояснення не спростовують встановлених судом
обставин.

Так, свідок ОСОБА_4 підтвердив наявність боргових зобов*язань, йому не відомо чи були у сторін сумісні гроші, не всі свої речі перевіз до ОСОБА_2 ОСОБА_1 (ах. 194)

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що разом
вони зустрічалися 3-4 рази.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що на
липень- серпень місяць ОСОБА_2 з ОСОБА_1 зустрічалися, їй невідомо хто хотів
оплачувати покупку будинка, була в гостях у ОСОБА_2 понад 10 разів.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_2
їй говорила, що з весни 2004 р. зустріла ОСОБА_1 Він допомагав
ОСОБА_2.з весіллям сина, разом відпочивали, проживали разом. Вони
спілкувалися взимку і до літа 2005 року.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1
у липні 2004 року проживав у них продовж довгого часу, у грудні місяці пішов.
їй також відомо, що ОСОБА_1 ще жив у інших осіб-«якійсь бабусі, у ОСОБА_11» , а
також жив і у ОСОБА_2. Речі ОСОБА_1 були у неї частково, у ОСОБА_9, у батька ОСОБА_10. Вона дуже гарно знає відповідача і
він ні з ким не вів єдиний сімейний бюджет. На
той час він зустрічався ще з «ОСОБА_12». Він збирався купити квартиру сестрі та матері. ОСОБА_1, коли жив у них, допомагав їй по
госпо­дарству.

Свідок ОСОБА_9 пояснив , що ОСОБА_1 проживав в тому числі і у нього, у ОСОБА_2. Він допомагав робити ремонт у купленому ОСОБА_1
будинку, ОСОБА_2 там ніколи не бачив.. ОСОБА_2 допомогала в
вирішенні деяких питань ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 допо­магав їй.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що ОСОБА_1 проживав у неї з березня по чер­вень 2005 р., у неї були його речі. Ночував він не
кожну ніч. Допомагав їй по господар­ству.

Свідок
ОСОБА_14 пояснив, що він є сусідою ОСОБА_1, який влітку 2005 р. ку­пив будинок та став його
ремонтувати, а у жовтні місяці 2005 р. він бачив на подвір*ї ОСОБА_1а
«ОСОБА_12» та прийняв
її за його дружину.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він за проханням ОСОБА_1 ремонтував авто­мобіль, який належить ОСОБА_2. Розраховувся з ним
ОСОБА_1. Пояснення свідка

підтверджує доводи відповідача про
те, що у них з ОСОБА_2 були стосунки «я- тобі, ти- мені».

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що з 2003 року ОСОБА_1 зустрічається з «ОСОБА_12». Також вона знайома з сестрою ОСОБА_1а, яка приїзджала до нього в гості та перебували у неї. Вони планували купити для сестри та матері житло. їй
відомо, що відповідач жив у інших осіб- крещеного, батька ОСОБА_10. У неї були його
речі на зберіганні. Після придбання будинку
ОСОБА_1 жив з ОСОБА_12». «ОСОБА_2» допомогала ОСОБА_1 в оформленні
документів на будинок, а він допомагав їй.

Свідок
ОСОБА_17, пояснив суду, що передавала сестра гроші ОСОБА_1 на при­дбання квартири у м. Балаклія та просила купити для них з
матір*ю житло.

Свідок
ОСОБА_18 пояснила, що мала намір придбати для себе квартиру у м. Ба­лаклія, про що просила брата та для чого передавала йому
гроші. Вона у листопаді- по­чатку грудня 2004 р. приїзджала у м. Балаклію. Вона була в гостях разом з
братом у ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9. До них в Росію
приїзджав брат з ОСОБА_12. Брат їй казав, що ОСОБА_2 його гарна знайома. У неї
багато знайомих і вона через них допомагає йому у вирішенні
деяких питань.

Аналіз пояснень свідків свідчить
про відсутність сімейних відношень між сторо­нами, не спростовує встановлених судом фактичних обставин справи та пра­вовідношень
які виникли між сторонами (дружні стосунки) та не свідчать про
прожи­вання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім*єю.

Судова колегія не вбачає протирічь в поясненнях свідків щодо місця
проживання та знаходження речей ОСОБА_1, оскільки ніхто зі свідків не вказав
конкретні дату, де і у кого, коли проживав відповідач,
які б перехрещувались та співпадали.

Також судова колегія бере до уваги
позицію позивачки, яка погоджувалась отрима­ти від відповідача 1000 доларів і закінчити справу миром та
визначення нею часток при розділі майна, які не є
рівнозначними, виключення з поділу автомобіля, що спростовує її твердження про проживання однією сім*єю та відповідно
до цього поділ спільного сумісного майна відповідно до глави 8 СК України, ст. 70 якого передбачає рівність часток
дружини та чоловіка у разі поділу майна.

Про відсутність наміру придбання
будинку та квартири для спільного проживання в них свідчить те, що ОСОБА_2 не збиралася продавати свою
квартиру, та не нада­ла пояснень щодо того, навіщо було
мати дві квартири, будинок, ще і при тому, що їй належить частина
будинку в іншому місці.

Про відсутність сімейних відношень
свідчить та обставина, що не вирішувалось пи­тання щодо реєстрації відповідача
за місцем проживання позивачки.

Також судовою колегією встановлено,
що за час з червня 2004 р. по жовтень 2005 р. ОСОБА_1 без відома та згоди ОСОБА_2
за свої кошти придбав ще й інше майно, про яке вона
нічого не знала. Що також підтверджує відсутність єдиного сімейного бюджету
та наявність сімейних стосунків.

ОСОБА_1 по суті вже влітку 2005 р. проживав разом з ОСОБА_19, зареєстрував її у придбаному будинку, та у червні 2006 р. зареєстрував
з нею шлюб. Рішенням Ба­лаклійського районного суду від 25
листопада 2005 року встановлені обставини, які відповідно до п. З ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню про те, що
з 2004 ро­ку шлюбно- сімейні відносини між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 припинені і
вони прожива­ють окремо, фактично відповідачка
(ОСОБА_19) створила нову сім*ю. ( а.с. 53 т. 2) Зазначені обставини свідчать про те,
що підтверджений матеріалами справи зв*язок

ОСОБА_1а з ОСОБА_12, який існував з
2003
p., спростовує пояснення позивачки та
свідків про намір ОСОБА_1а скласти з ОСОБА_2 одну сім*ю.

Передача ОСОБА_2 доручення від 28.03.2005 р. на право експлуатації на­лежного їй автомобіля ВАЗ 2109 підтверджує пояснення відповідача,
що він займався технічним забезпеченням , ремонтом машини. На день видачі доручення ОСОБА_1 мав ав­томобіль та у нього не було потреби мати в користуванні
ще один автомобіль.

Придбання
ОСОБА_2 телефона наім*я ОСОБА_1 та встановлення його на придбаній ним квартирі, медичний огляд з записом місця
проживання за адресою пози­вачки, інтимні стосунки також не дають підстав для
висновку про наявність сімейних стосунків та не спростовують вищенаведених
встановлених судом обставин.

Суд розцінює ці   відношення, як добрих друзів, нікого ні до
чого не зобов*язуючих. Немає правового значення доходи
сторін, та визначення за чиї кошти придбалось спірне майно, оскільки позивачкою не доведено проживання чоловіка та жінки
однією сім*єю, що тягне за собою право на
майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.

При таких обставинах судова колегія
не знаходить підстав для задоволення позов­них вимог
ОСОБА_2

Оскільки суд відмовляє позивачці у
задоволенні позову згідно зі ст. 88 ЦПК України немає підстав для
стягнення на її користь судових витрат понесених нею.

Керуючись ст.
303,
304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова ко­легія

Вир ішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Балаклійського районного
суду від 9 листопада 2006 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією сім*єю та про поділ майна.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскар­

жено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання

законної сили.