У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2007 року                                                                                 м. Київ

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.

суддів:

Костенка А.В.,                     Прокопчука Ю.В.

Пшонки М.П.,                      Тітова Ю.Г.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до акціонерного товариства
закритого типу (далі - АТЗТ) “Волна” про витребування майна з чужого
незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

В липні
2003 року ОСОБА_1, звернувся з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 1996
року ним було отримано від кооперативу “Созідатель”, в рахунок заборгованості
по заробітній платі, 100 штук металевих труб великого діаметру. Згідно усної
домовленості з АТЗТ “Волна” він зберігав труби на території відповідача. В
кінці 2001 року відповідач без його згоди використав труби на свої виробничі
потреби, а частину труб у кількості 40 шт. відповідач повернув йому.
Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що 50 труб відповідач
відмовляється повернути, позивач просив про витребування їх з чужого
незаконного володіння.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 5 березня 2004 року позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 1 червня 2004 року рішення суду першої інстанції змінено. В резолютивній частині рішення зазначено, що у випадку відсутності
витребуваного майна необхідно стягнути їх вартість.

У касаційній скарзі АТЗТ “Волна”, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі
судові рішення та постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач у 1996 році передав для зберігання АТЗТ “Волна” 100
шт. металевих труб, із яких відповідач безпідставно використав для своїх потреб
50 труб, а 40 труб повернув позивачу.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 414 ЦК України (1963 року) договір схову, в якому хоча б
однією стороною є громадянин, повинен бути укладений у письмовій формі, якщо
вартість переданого на схов майна перевищує 100 карбованців, за винятком здачі
речей на коросткострокове зберігання в гардероб установ, театрів, їдалень тощо.

Згідно ст. 46 ЦК України (1963 року) недодержання простої письмової форми,
що вимагається законом, позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження
угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за
собою недійсність угоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд положення зазначених
норм закону не врахував та в порушення вимог ст.ст. 15, 40 ЦПК України (1963
року) не з'ясував, чи був укладений між сторонами договір схову відповідно до
вимог ст. 414 ЦК України (1963 року), та які наслідки недодержання письмової
форми.

Не звернув суд уваги і на те, що відповідно до ст. 71 ЦК України (1963
року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено,
встановлюється в три роки.

За таких обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом
підстав для задоволення позовних вимог, а у апеляційного суду - залишати таке
рішення без змін.

Тому ухвалені у справі рішення не можуть вважатись законними та
обґрунтованими й підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу акціонерного товариства закритого типу “Волна”, задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 5 березня 2004
року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 1 червня 2004 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                             М.В.
Патрюк

Судді:                                                                         А.В.
Костенко

М.П.
Пшонка

Ю.В.
Прокопчук

Ю.Г.
Тітов