Справа №22 ц-
32- 2007р.                                    Головуючий
у І інстанції Шатілова Л.Г.
Категорія - 30                                                                                         Доповідач
УХВАЛА Іменем
України

18 січня 2007 року    колегія суддів судової палати у цивільних
справах    Апеляційного суду Донецькоі
області в складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г. суддів Кочегарової Л.М.,
Власенко Л.І. з участю секретаря   Жило
І.А. розглянувши   у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі
справу   за позовом виконкому  Маріупольської міської ради     до
ОСОБА_1 про виселення  за апеляційною
скаргою відповідача на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 20 листопада
2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 20 листопада 2006 року позов
Маріупольської міської ради про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 задоволений.

ОСОБА_1
виселений з зазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову про його виселення, посилаючись на неповне
з"ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для її
вирішення, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав доводи апеляційної
скарги, заперечення представника позивача, яка просила відхилити апеляційну
скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає  задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
позов про виселення відповідача із спірної квартири, суд виходив з того, що
ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення з позивачем не укладав 1 без законних
підстав проживає у квартирі; що у порядку приватизації державного житлового
фонду має на праві власності 15 частину квартири за іншою адресою. Підстав за
якими відповідач не може бути виселений без надання іншого жилого приміщення
відповідно до ст.125 Житлового
Кодексу України судом не встановлено.

Колегія суддів
вважає, що рішення є законним і обгрунтованим, оскільки суд першої інстанції,
виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню
до даних правовідносин, висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до
ст.109 ЖК
України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених
законом.

З матеріалів
справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду і перебуває на
балансі житлово -
комунального підприємства „Житловик". Наймачем зазначеної квартири
була ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1983 року у спірній
квартирі проживає відповідач. Однак,
рішенням Жовтневого районного суду М.Маріуполя від 01.03.2006 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні права користування жилим
приміщенням у спірній квартирі. Рішення набрало чинності 14.03.2006 року.( а. с. 4,5,40-42).

На підставі
свідоцтва про право власності ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири
АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

З урахуванням
зазначених обставин справи та вимог закону суд першої інстанції обгрунтовано
прийшов до висновку про виселення ОСОБА_1 із спірної квартири без надання
іншого жилого приміщення.

Доводи
апеляційної скарги про те, що відповідач у квартирі АДРЕСА_2 має право
тільки на ідеальну долю і не має в ній окремої кімнати, що вселився він у
спірну квартиру не самоправно, а з дозволу ОСОБА_2, з якою проживав однією
сім"єю з 1983 року до
дня її смерті, не приймаються до уваги, оскільки ці обставини не впливають на
правильність висновків суду.

Відповідно до
ч.2 ст.61 Житлового Кодексу України договір найму житлового приміщення в
будинках державного житлового фонду укладається між наймодавцем-житлово - експлуатаційною
організацією і наймачем -
громадянином, на ім."я якого видано ордер. Відповідач не має законних
підстав для проживання у спірній квартирі, оскільки не має ордеру на займане
приміщення.

Оскільки рішення
суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального правіа ,
воно є законним і обгрунтованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 313-314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду М.Маріуполя від 20 листопада 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку протягом двох місяців з моменту набрання чинності
шляхом подачі

касаційної скарги   безпосередньо до
Верховного Суду України.