Справа - № 978                                                            Головуючий
Категорія - 23                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Тамакулової В.О.

суддів -
Лисичної Н.М., Котушенко С.П.

при секретарі - Білоус A.M. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою Білоцерківської Тетяни Олексіївни - представника
акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення
Бабушкінського районного суду м.Дпіпропетровська від 27 листопада 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2005 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. В
обгрунтування вимог посилався на те, що 6 червня 2005 року сталася
дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2 який керував автомобілем ДЕУ
реєстраційний номер НОМЕР_1.
В результаті цього було пошкоджено належний йому - позивачу автомобіль
Міцубісі Лансер реєстраційний номер НОМЕР_2, чим заподіяно матеріальну шкоду в сумі 23717 гр.73 коп.
та моральну - в такому ж розмірі. Вказані суми та судові витрати позивач просив
стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 6 вересня 2006 року до участі в справі,
в якості третьої особи, було залучене акціонерне товариство «Українська
пожежно-страхова компанія», а ухвалою від 15 листопада 2006 року суд змінив
процесуальне положення страхової компанії на відповідача.

В ході розгляду справи представник позивача зменшив
розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди до 13431гр.66
коп., посилаючись на те, що страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування
у сумі 10286 гр.67 коп.

Рішенням Бабушкінського районного суду М.Дніпропетровська від 27 листопада
2006 року позов задоволено частково, стягнуто на користь позивача з ОСОБА_2 510
гр. на відшкодування матеріальної шкоди, 2000 гр. - моральної шкоди та судові
витрати у розмірі 60 гр.87 коп. і з акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» 12921 гр.66 коп. матеріальної шкоди та судові
витрати і розмірі 1523 гр.53 коп.

В апеляційній скарзі представник страхової компанії ставить питання про
скасування рішення суду в частині стягнення з нього матеріальної шкоди та
судових витрат і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,
як постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права і про
ухвалення нового рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому
задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що 6 червня 2005 року сталася
дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_2, який керував
автомобілем ДЕУ реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого пошкоджено автомобіль Міцубісі Лансер
реєстраційний номер НОМЕР_2,
який на підставі доручення від 15 січня 2004 року знаходився в володінні
позивача.

Вина відповідача встановлена постановою
Амур-Нижньодніпровського районного суду М.Дніпропетровська від 27 липня 2005
року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення
Правил дорожнього руху при зазначеній ДТП.

Згідно висновку спеціаліста експертного
автотоварознавського дослідження НОМЕР_3 від 9 червня 2005 року вартість
матеріальної шкоди, заподіяної власнику пошкодженого при ДТП автомобіля
Міцубісі Лансер реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 12955 гр.28 коп.

5 квітня 2005 року між відповідачами був укладений
договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних
транспортних засобів №НОМЕР_4, яким передбачені: ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну в 25000 гр., франшиза - 510 гр., а
також зменшення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих
на суму франшизи.

14
листопада 2005 року страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування
у сумі 10286 гр.67 коп.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу матеріальної
шкоди, суд посилався на те, що згідно висновку спеціаліста експертного
автотоварознавського дослідження НОМЕР_3 від 9 червня 2005 року вартість
відновлюваного ремонту автомобіля складає 23717 гр.73 коп. Врахувавши суми
франшизи та виплаченого страхового відшкодування, суд стягнув зі страхової
компанії на користь позивача різницю у розмірі 12921 гр.66 коп.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна,
оскільки ним не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та
належно не перевірені доводи сторін з цього питання, що є підставою для
скасування рішення в даній частині та в частині розподілу судових витрат і
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з ухваленням
нового рішення.

Відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» у
зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані
з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зНосу,
розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно вказаного висновку спеціаліста експертного
автотоварознавського дослідження вартість відновлюваного ремонту належного
позивачу автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу підлягаючих
заміні деталей складає 12955 гр.28 коп. (а.с.20). Враховуючи суму франшизи та
виплаченого страхового відшкодування, колегія суддів вважає за необхідне
стягнути зі страхової компанії на користь позивача 2158 гр.61 коп. (12955 гр.28
коп. - 510 гр. -10286 гр.67 коп.).

Доводи апеляційної скарги про те, що ця сума, яка складає
податок на додану вартість, була тимчасово утримана зі страхового
відшкодування, оскільки на час його вишк.ги позивачем не надано доказів сплати
цього податку державі, не є підставою для відмови в її стягненні, оскільки такі
дії страховика не передбачені Законом «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» та умовами
договору, укладеного з ОСОБА_2.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового
значення для вирішення спору і не дають підстав до висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів враховує, що
позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 240 гр., з яких підлягає
поверненню 35 гр.19 коп. (26 гр.69 коп. + 8 гр.50 коп.), понесені витрати на
оплату правової допомоги у розмірі 1200 гр. та проведення експертного дослідження
у розмірі 250 гр. і вважає за необхідне стягнути на його користь на підставі
ч.І ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з
ОСОБА_2 709 гр.10 коп. та з AT «Українська пожежно-страхова компанія» 776 гр. 09 коп.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Білоцерківської Тетяни Олексіївни - представника
акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити
частково.

Скасувати рішення Бабушкінського районного суду
М.Дніпропетровська від 27 листопада 2006 року в частині стягнення з ОСОБА_2
судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
і в частині стягнення з акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова
компанія» матеріальної шкоди, судових витрат та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 2934 гр. 70 коп. (дві тис.
дев'ятсот тридцять чотири гр. 70 коп.) та на користь територіального управління
ДСА у Дніпропетровській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи 13 гр.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 709 гр.10 коп. (сімсот девять гр. 10 коп.) та
на користь територіального управління ДСА у Дніпропетровській області витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 16 гр.20 коп. В іншій
частині рішення залишити без змін.

Рішення    набирає законної сили з моменту його
проголошення але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з цього часу.