У х в а л а

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

08 червня 2007
року                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого      Гуменюка
В.І.,  суддів:       Григор'євої Л.І.,  Косенка В.Й.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, та
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до
Дніпродзержинської філії акціонерного комерційного банку (далі-АКБ)“Приватбанк”,
ОСОБА_5, 3-тя особа: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського
нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору застави від 7 листопада 2000 року та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Дніпродзержинської філії акціонерного комерційного банку (далі-АКБ)
“Приватбанк” про визнання додаткової угоди№1 до договору на обслуговування
картрахунку НОМЕР_1недійсним,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2004 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись з
зазначеним позовом, посилаючись на те, що кредит за додатковою угодою №1 до
договору на обслуговування картрахунку НОМЕР_1 відповідачка ОСОБА_5, яка є його
дружиною, отримувала як приватний підприємець на потреби своєї підприємницької
діяльності. Даючи згоду на укладення договору застави будинку АДРЕСА_1, він не
розумів а приватний нотаріус йому не пояснив, що може втратити свою ½ частину даного будинку, який був придбаний ним та відповідачкою за час
шлюбу. Цей будинок є єдиним постійним житлом не тільки позивача, а й його
неповнолітнього сина ОСОБА_2, повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка мешкає в цьому
будинку разом з своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4. Згідно додаткової угоди до
договору про відкриття та обслуговування картрахунку НОМЕР_1від 7 листопада
2000 року, кредитний ліміт надавався на купівлю оргтехніки, меблів,
фотоапаратури, кіноапаратури, оплату реконструкції приміщення під офіс та
інтер'єрного оформлення приміщення. У відповідачки ОСОБА_5, як у приватного
підприємця, було інше майно, яке можна було заставити, але АКБ ”Приватбанк”
взяв під заставу жилий будинок, який не є предметом підприємницької діяльності.
Просив визнати недійсним договір застави нерухомого майна від 7 листопада 2000
року, укладений між ОСОБА_5 та Дніпродзержинською філією АКБ “Приватбанк” про заставу
будинку АДРЕСА_1, повернувши сторони в первісне положення.

ОСОБА_5 звернулась з позовом до Дніпродзержинської філії АКБ “Приватбанк”
про визнання недійсною додаткової угоди № 1 за договором на обслуговування
картрахунку НОМЕР_1і повернення сторін в первісний стан. Посилалась на те, що
брала кредит в банку як приватний підприємець у розмірі 6100 доларів США, а
відповідно до квитанцій, наданих їй Банком сплатила 8 271, 41 доларів США.
Кредитні умови, тобто відсотки за кредитом, їй обіцяли надати на пільгових
умовах, але Банк обіцянки не виконав. Просить визнати недійсною додаткову угоду
№1 до договору на обслуговування картрахунку НОМЕР_1і повернути сторони в
первісне положення.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 червня
2006 року позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 задоволено повністю. Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено
повністю. Договір НОМЕР_2 та додаткову кредитну угоду №1 до договору на
обслуговування картрахунку НОМЕР_1від 07 листопада 2000 року, які укладені між
ОСОБА_5 та Дніпродзержинською філією АКБ “Приватбанк” визнано недійсними.
Сторони повернуто у первісний стан, а саме: будинок АДРЕСА_1 залишено у
власності ОСОБА_5; з внесених в касу Дніпродзержинської філії АКБ “Приватбанк”
відповідачкою ОСОБА_5 8271, 41 дол. США - 6100 доларів США залишено
Дніпродзержинській філії АКБ “Приватбанк”, як виданих ОСОБА_5 по незаконному
договору застави; з внесених в касу Дніпродзержинської філії АКБ “Приватбанк”
відповідачкою ОСОБА_5 8271, 41 дол. США - 2171,41 доларів США повернуто ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2006
року рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 червня
2006 року скасовано. ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог. ОСОБА_5 відмовлено
у задоволенні її вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом
норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню
не підлягає.

Згідно вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстав для її
скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                В.І.
Гуменюк    Судді:                Л.І. Григор'єва   В.Й. Косенко