ГАГАРІНСЬКИЙ   РАЙОННИЙ СУД м. СЕВАСТОПОЛЯ м. Севастополь,
суду 27-02 категорія
28 справа № 2-6536/2005 справа  №2-770/2006
справа №2-189/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 лютого 2007 року                      Гагарінський районний суд
м. Севастополя у складі:

головуючого - судді:      Куімова М.В.

при секретарі:                  Саксоновій
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі   цивільну   справу
за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про вселення, відповідно до
якого, просить суд вселити її до кімнати площею 11,1 кв. м. квартири АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 05
грудня 2002 року, за
ОСОБА_1 було визнано право власності на житлову кімнату площею 11,1 кв.м, у квартирі АДРЕСА_1, проте не може
війти до спірної квартири, оскільки її  у
цьому перешкоджає відповідач ОСОБА_2.

У судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, проте про час та місце судового
розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, у попередніх судових
засіданнях проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, пояснивши, що
з 1994 року у
квартирі АДРЕСА_1 спірної
кімнати площею 11,1кв.м. не існує, оскільки квартира була переобладнана та
кімната площею 11,1кв.м поєднана з лоджією. Замки у квартирі відповідач не
змінював та будь-яких перешкод ОСОБА_1 він не створював.

Згідно зі ст.
169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю
відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши
позивачку ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні
встановлено, що відповідно до рішення Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 05 грудня 2002 року, що набуло
законної сили, за позивачкою ОСОБА_1 було визнано право власності на житлову кімнату
площею 11,1 кв.м, у
квартирі АДРЕСА_1 та
ОСОБА_2 був зобов'язаний не створювати перешкоди к користуванню вказаної кімнатою. Відповідно до листа
начальника управління міського будівництва і архітектури СМДА за №676/52 від 27 травня 2004 року, житловому
будинку АДРЕСА_2  була присвоєна адреса - будинок АДРЕСА_3.

Таким чином,
ОСОБА_1 має право власності на житлову кімнату площею 11,1 кв.м, у квартирі
НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_3, проте вона не
може війти до своєї кімнати, оскільки її у цьому перешкоджає відповідач
ОСОБА_2.

Суд вважає, що
права позивачки ОСОБА_1 порушені та підлягають захисту шляхом її вселення до
належної її кімнати. Ствердження відпрвідача ОСОБА_2 щодо відсутності у
вказаної квартирі кімнати площею 11,1
кв. м. суд не може прийняти до уваги, оскільки належних відповідних доказів
суду не надано.

Керуючись ст.ст.
12, 48 Закону
України "Про власність", ст.ст. 150,
155 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10,
60, 81, 88, 185, 208, 212-215 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1  задовольнити.

Вселити ОСОБА_1
у кімнату площею 11,1 метрів
квадратних квартири  НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 державне мито у сумі   08
гривень 50 копійок.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ТУ Державної судової адміністрації м. Севастополя ( ІТО Гагарінський
районний суд м. Севастополя )
витрати з інформаційно-технічного розгляду цивільної справи в сумі 07 гривень 50 копійок.

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Севастополя
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку  ч.4
ст.295 ЦПК України.

Рішення
надруковано власноручно у нарадчої кімнаті.