Справа №2 -56/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007
року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого
судді: Куценка О.В.

при секретарі: Гуйван О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Кіровограді справу за
позовомОСОБА_1  до  ОСОБА_2     про визнання права власності на нежиле
приміщення та зустрічній позовні заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за собою право власності на
нежиле приміщення зі стягненням на користь позивача 3000 грн.

Свої вимоги
обґрунтовує тим, що між ним на відповідачем було 10.07.2004 року укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення
з розстроченням платежу. Однак, відповідач ухиляється від прийняття залишку
коштів за придбане приміщення, що унеможливлює остаточне оформлення прав
власності на нерухоме приміщення.

В судовому
засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх
задовольнити.

Представник
відповідача з позовними вимогами не погодився, звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою, в якій просить розірвати укладений договір. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 жодним чином не намагався знайти ОСОБА_2, чи його
представника - ОСОБА_3, не виконав вимоги договору купівлі-продажу, а тому
даний договір має бути розірвано, відповідно до вимог ст. 652 ЦК України.

Свідки
ОСОБА_4,ОСОБА_5 повідомили суд, що за дорученням ОСОБА_1, приблизно останні два
місяці до закінчення строку виконання умов договору, намагалися розшукати відповідача
чи ОСОБА_3 Зустрівшись зОСОБА_3 пропонували йому зателефонуватиОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5
повідомив суд, що ОСОБА_4 неодноразово зустрічався із ОСОБА_3, тому мав
можливість розрахуватися за придбане приміщення, однак, цього не зробив.

Заслухавши
пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріал справи,
суд встановив наступне.

Між сторонами 10.07.2004 року було
укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщенняАДРЕСА_1

Згідно умов
договору ОСОБА_1 оплатив до підписання договору 20000 грн., а решту -
3000 грн. повинен був оплатити до 10.07.2005
року.

2

Позивач
посилається на те, що ОСОБА_2 ухиляється від отримання залишку суми. Даний
факт, деякою мірою підтверджується поясненнями свідків як з боку позивача, про
те, що з ОСОБА_2 шукав зустріч ОСОБА_1 і про це просив своїх знайомих
повідомити ОСОБА_3, який представляв інтереси ОСОБА_2 при укладенні угоди, так
і свідка з боку відповідача, який підтвердив факт зустрічей ОСОБА_4 з ОСОБА_3

Дані пояснення
свідків є логічними, як є логічними і дії позивача, який звернувся до суду
через 18 днів після закінчення строку для виконання умов договору. Даний факт,
на думку суду свідчить про зацікавленість позивача у виконанні умов договору.

Оцінюючи дії
відповідача суд вважає їх деякою мірою нелогічними, оскільки за захистом своїх
прав ОСОБА_2 звернувся лише після звернення до суду ОСОБА_1 До цього, ОСОБА_2,
не вчиняв будь-які дії по отриманню коштів від ОСОБА_1 за продане нежитлове
приміщення. Більш того, представник ОСОБА_2 в судовому засіданні запропонував
представнику ОСОБА_1 придбати спірне приміщення, але за ціною, що в 6-ть разів
перевищує попередню ціну. Дані дії суд розцінює як доказ того, що відповідач
дійсно не бажав отримувати кошти від покупця, розраховуючи на продаж приміщення
за більшою ціною ніж було погоджено між сторонами.

Відповідно до
ст. 651 ЦК
України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом. Даним договором як підставою його розірвання
зазначено порушення умов по строках і сумі оплати вартості придбаного
приміщення. Однак, розірвання даного договору без погодження сторін умовами
договору чи законом не передбачено.

Як зазначено в
згаданій нормі, договір може розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Однак, з боку
ОСОБА_1 має місце формальне порушення умов договору, при цьому невиконання цих
умов має безпосередній зв'язок з діями іншої сторони за договором. Більш того,
ОСОБА_2 своєчасно не отримано лише 3000
грн., що становить 13
відсотків від суми угоди і не може вважатися істотним порушенням договору.

Інших підстав
для розірвання даного договору судом не встановлено.

Відповідно до
ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Оскільки позивачем набуто право власності на підставі
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, відповідно до квитанції НОМЕР_13000 грн. сплачено на
депозитний рахунок суду, тобто має місце повний розрахунок за придбане
приміщення, тому за ним має бути визнано право власності на спірне приміщення.

В силу ст. 83, 88 ЦПК з
відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір та на
користь держави недостатньо сплачена сума судового збору та витрати на
інформаційно технічне забезпечення.

2

На підставі ст. 328, 651 ЦК України,
керуючись ст. 83, 88,
213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати за
ОСОБА_1 право
власності на нежиле приміщення розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Виплатити
ОСОБА_2 з депозитного рахунку НОМЕР_2,
МФО 823016 - 3000 грн.
внесених ОСОБА_1 згідно квитанціїНОМЕР_1.

В задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

розірвання
договору купівлі-продажу -
відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51
грн. судового збору, на користь держави 179 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду протягом одного місяця з дня його постановления, шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом перших 10-ти діб та апеляційної скарги
- протягом наступних 20-ти діб.