Справа № 2- 228/2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

02 березня 2007 року                                                                                                      м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючого -
судді Лицура І.М.,

секретаря -
Бойків В.П.,

з участю адвоката - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долині
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення
документів для виїзду за кордон неповнолітньої дитини,-

встановив:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила надати дозвіл-на
виготовлення проїздного документу на виїзд з нею за межі України їхнього
неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

В судовому
засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що її
чоловік, відповідач по справі ОСОБА_2, кілька років тому виїхав на заробітки за
кордон, де й знаходиться в даний час. Відповідач працює нелегально і не має
можливості надати нотаріально завірений дозвіл на виїзд з нею за кордон їх
неповнолітнього сина ОСОБА_5, хоч вже давно хоче, щоб їхня сім»я була разом.
Вона також бажає поїхати до чоловіка з дитиною, однак через відсутність його
нотаріальної згоди не може оформити документи на виїзд дитини за кордон, в
зв»язку з чим виникла необхідність в даному позові. Просила позов задоволити,
надати їй дозвіл на виготовлення проїздного документу на тимчасовий виїзд з нею
за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Відповідач на
неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки
не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про що свідчить
повідомлення в газеті „Галичина" ІНФОРМАЦІЯ_2. Заперечення
проти позову від відповідача на адресу суду не надсилались.

Дослідивши та
оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності
до протоколу № 4 Міжнародної
Конвенції про захист прав і основних свобод людини, 1950 року (Рим, 04.11.1950), ратифікованої
Законом України № 475-97-ВР
від 17.07.1997 року,
кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які
запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в
інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання
громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі, чи
з метою захисту прав і свобод інших людей.

Згідно з ч.2 ст.
10 Конвенції про
права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року,
держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну,
в тому числі і власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати
будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні
для

2

охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших
осіб, і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» ст. 4 ч.2 передбачено,
що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

В судовому засіданні
встановлено, що сторони по справі ІНФОРМАЦІЯ_3
року зареєстрували шлюб в Долинському відділі РАГСу Івано-Франківської
області, актовий запис НОМЕР_1,
що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2.

Про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них
народився син ОСОБА_5, свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_3, видане
відділом РАГСу Долинського районного, управління юстиції Івано-Франківської
області.

Як пояснила
позивачка, вона бажає разом з неповнолітнім сином провідати свого чоловіка,
який знаходиться за кордоном.

Даний факт
підтвердили в судовому засіданні свідки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є матерями
позивачки та відповідача.

Судом не
встановлено будь-яких доказів того, що на даний час існують якісь обмеження чи
перешкоди для реалізації неповнолітнім ОСОБА_4 свого права на тимчасовий виїзд
з матір'ю ОСОБА_1 за кордон.

При таких обставинах суд вважає, що позов є обгрунтованим
і належить до задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності-з
вимогами ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, протоколу № 4 Міжнародної
Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом
України № 475-97-ВР
від 17.07.1997 року,
Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-12 від 27.02.1991 року, ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», керуючись
ст.ст. 213-215,226 ЦПК
України, суд,-

РІШИВ:

Позов задоволити.

Надати дозвіл
ОСОБА_1 на виготовлення проїздного документу для тимчасового виїзду за кордон
її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Рішення може бути переглянуте
Долинським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд
рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчений строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі заяви про апеляційне
оскарження, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області
може бути подано протягом 10
(десяти) днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 (двадцяти)
днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Долинський районний
суд.