Справа № 22-ц-347 2007 року                               Головуючий в 1 інстанції Стамбула М.І.
Категорія: 29                                                            Доповідач: Воронцова Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007 року лютого місяця 08 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в
складі:

Головуючого:                           Прокопчук А.П.

Суддів:                                     Вадзінського П.О.,

Воронцової А.П.

При секретарі:     Ааговсъкому В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 21
грудня 2006 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» про визнання права на
проживання в жилому приміщенні, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2005
року ОСОБА_1 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого
посилався на те, що на підставі ордера, виданого трестом «Херосонстрой» в
квітні 1991 року він з сім'єю вселився у кімнату НОМЕР_1, площею 17,5 м2
двохкімнатної квартири будинку АДРЕСА_1.

Будівля
збудована як жилий будинок для малих сімей, знаходиться у загальнодержавній
власності.

Кімната НОМЕР_1, в якій він проживає, є суміжною і не ізольованою частиною
двох кімнатної квартири, яка складається з двох кімнат.

Після смерті в
листопаді 1999 року наймача не ізольованої кімнати НОМЕР_2 - ОСОБА_2, він за погодженням
з балансоутримувачем ВАТ «Херсонбуд», на
підставі ч.1 ст.54 ЖК України вселився у кімнату НОМЕР_2.

Після прийняття
на свій баланс будинку відповідач видав усім мешканцям нові розрахункові книжки
на оплату експлуатаційних послуг, йому - на кімнати НОМЕР_2 та НОМЕР_1, що
фактично є визнанням його права на проживання в обох кімнатах квартири.

2

27.08.2005 року
він повторно направив відповідачу заяву про визнання за ним права на проживання
у кімнаті НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, яка залишена без відповіді, тому змушений
звернутися з позовом до суду про визнання права на проживання у вище зазначеній
кімнаті.

Рішенням
Дніпровського районного суду м.Херсона від 21 грудня 2006 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ «Херсонській бавовняний комбінат» про визнання за
ним та його неповнолітньою донькою ОСОБА_3 права на проживання в кімнаті
НОМЕР_2 житлового будинку НОМЕР_3 для малих сімей, розташованому по АДРЕСА_1 -
відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального
права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника ВАТ «Херсонській бавовняний комбінат»,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає її
підлягаючою частковому задоволенню.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що
ордер на право вселення у кімнату НОМЕР_2 будинку НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 йому не
видавався, а положення ст.54 ЖК України на гуртожитки, яким є будівля по
вул.Черноморській, 6-а, не поширюється.

Разом з тим, суд
не звернув уваги та не дав належної оцінки рішенню господарського суду
Херсонської області від 15.03.2006 року у справі
№14/211-ПН-05, яким визнано право власності за Фондом державного майна
України та вилучено із незаконного володіння ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»
на користь Фонду гуртожиток, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.93-100).

Ухвалюючи
рішення у справі, суд не залучив до участі належного відповідача, - власника
гуртожитку, яким на той час був Фонд державного майна України, вирішивши
питання про права та обов'язки останнього, який не брав участі у справі, що є
безумовною підставою в силу п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України для скасування рішення
суду і направлення справи на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно
з'ясувати хто є власником гуртожитку та притягнути його в якості належного
відповідача по справі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів, -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 21 грудня 2006
року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції в іншому складі.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.