Справа № 22-1840                                   Головуючий в
1 інстанції - Карабан I.I.
Категорія-21                                               Доповідач
УХВАЛА

іменем     України

17 травня 2007р.                                   Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого      Гурової О.М.

суддів                 Олєйникової Л.С.,

Могутової Н.Г.

при секретарі     Селивановій С.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Кіровського міського суду Донецької області від 18 грудня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства
„Шахтобудівне управління № 2" та відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровське Донецької області про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров"я,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до апеляційного суду із апеляційною
скаргою на рішення Кіровського міського суду Донецької області від 18 грудня
2006 року, яким позов ОСОБА_1. до Відкритого акціонерного товариства
„Шахтобудівне управління № 2" та відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровське Донецької області про відшкодування шкоди
задоволено частково: з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кіровське Донецької області на користь позивача було стягнуто
заборгованість з виплат у відшкодування шкоди в сумі 9880 грн.32 коп.

ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги
підтримав, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю
задовольнити його позовні вимоги.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровське Донецької області заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обгрунтованим.

Представник ВАТ „Шахтобудівне управління № 2"не
приймав участі в судовому засіданні, про час і місце слухання справи був
повідомлений належним чином.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи
встановлено, що ОСОБА_1. працював в ШБУ № 2 на підземних роботах з 1992 року по
17 березня 1997 року. За цей час позивач отримав професійне захворювання.
Висновком МСЕК від 6 червня 1998 року йому було встановлено 50 % втрати
професійної працездатності з 28 травня 1998 року і визнано інвалідом третьої
групи безстроково.

На підставі заяви позивача та наданих документів ШБУ № 2
наказом № 30 від 4 червня 1998 року нарахувало Маковецькому одноразову допомогу
в сумі 16969 грн. 50 коп. та щомісячні виплати по 169 грн.70 коп. виходячи із
середньомісячного заробітку 339 грн. 39 коп. Наказом № 7 від 12 травня 2003
року на підставі припису Державної інспекції праці в Донецькій області № 104

,від 29 квітня 2003 року ШБУ № 2 зробило перерахунок
щомісячних сум і надало відділенню Фонду довідку про перераховані суми.
Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське
Донецької області страхова справа позивача від ШБУ № 2 прийнята 1 серпня 2001
року за актом № 50.

19 жовтня 2005
року ОСОБА_1. звернувся із позовом до Відкритого акціонерного товариства
„Шахтобудівне управління № 2" та відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровське Донецької області про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров"я, де зазначав що при підрахуванні суми
щомісячного відшкодування заподіяної шкоди ШБУ № 2 неправильно підрахувало його
середньомісячну заробітну плату, а також не повністю нарахувало належні йому
суми за вислугу років у 1996 році. Позивач вважає, що в зв"язку із
неправильним застосуванням коефіцієнтів підвищення заробітної плати і мінімальної
заробітної плати йому не в повному обсязі сплачували суми відшкодування шкоди
як ВАТ „ШБУ № 2", так і відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кіровське Донецької області. На підставі цього виникла
заборгованість по цим сумам. Остаточно позивач просив стягнути з ВАТ „ШБУ №
2" заборгованість по щомісячним виплатам в розмірі 21788 грн. 45 коп., по
одноразовій допомозі - 23718 грн. 83 коп., суму за вислугу років за 1996 рік з
розрахунку 30 грн. 79 коп. за кожний місяць. З відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кіровське Донецької області просив
стягнути заборгованість по щомісячним виплатам в розмірі 116558 грн. 91 коп.,
та визначити суму щомісячної виплати з 1 квітня 2006 року у розмірі - 3398 грн.
99 коп. Для перерахунку вказаних сум позивач просив застосовувати його середній
заробіток у розмірі 311 грн. 12 коп.

Рішення Кіровського
міського суду Донецької області від 18 грудня 2006 року позов ОСОБА_1. до
Відкритого акціонерного товариства „Шахтобудівне управління № 2" та
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське
Донецької області про відшкодування шкоди задоволено частково: з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське Донецької області
на користь позивача було стягнуто заборгованість з виплат у відшкодування шкоди
в сумі 9880 грн.32 коп. Також суд встановив суму, що підлягає виплаті
відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське
Донецької області з 1 грудня 2006 року - 635 грн. 15 коп.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається із
матеріалів справи, дійсно ОСОБА_1. працював в ШБУ № 2 на підземних роботах з
1992 року по 17 березня 1997 року. За цей час позивач отримав професійне
захворювання. Висновком МСЕК від 6 червня 1998 року йому було встановлено 50 %
втрати професійної працездатності з 28 травня 1998 року і визнано інвалідом
третьої групи безстроково. На підставі заяви позивача та наданих документів ШБУ
№ 2 наказом № ЗО від 4 червня 1998 року нарахувало Маковецькому одноразову
допомогу в сумі 16969 грн. 50 коп. та щомісячні виплати по 169 грн.70 коп.
виходячи із середньомісячного заробітку 339 грн. 39 коп.

Суд першої інстанції, перераховуючи суми відшкодування
шкоди позивачу, встановив, що середній заробіток ОСОБА_1., з урахуванням якого
провалились всі розрахунки, підраховано неправильно, тому суд відповідно до
вимог п. 22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров"я, пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків,
зробив розрпахунок середнього заробітку позивача, який з урахуванням
коефіцієнту росту заробітної плати ( 2) складає - 525 грн.07 коп. Виходячи із
цієї суми середнього заробітку суд правильно зробив розрахунок заборгованості з
виплат по відшкодуванню шкоди як по одноразовій виплаті, так і по щомісячним
платежам. В частині стягнення з ВАТ „ШБУ № 2" заборгованості по
відшкодуванню шкоди суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що в
цьому випадку позивач   має право
вимагати   стягнення цих сум в межах
строку

позовної
давності. Враховуючи, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального  страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське Донецької області
погодилось виплачувати позивачу недоплачені суми з 1 квітня 2001 року, суд не
застосовував позовну давність, стягуючи з них суму заборгованості.

Висновок суду ґрунтується на доказах, які повно, всебічно і об"єктивно
перевірені в судовому засіданні і законні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для
висновку, що неправильне застосування судом норм матеріального чи
процесуального закону призвело або могло призвести до неправильного вирішення
спору. Так, позивач дійсно не надав суду переконливих доказів невиплати йому в
1996 році сум за вислугу років, тим більш що це суперечить матеріалам справи і
наданим відповідачем довідкам. Розмір середнього заробітку позивача, з
урахуванням якого проводились всі розрахунку, встановлено відповідно до вимог
закону, помилок при підрахуванні всіх сум судом не було допущено. Довід
позивача, що з 2001 року суми відшкодування шкоди повинні перераховуватись не в
зв"язку із постановами Правління Фонду, а в зв"язку із збільшенням
росту мінімальної заробітної плати, не грунтується на законі.

Судом першої інстанції повно та всебічно з"ясовані
усі обставини по справі, зібрані докази, дана належна правова оцінка і суд
обґрунтовано частково задовольнив позов ОСОБА_1.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції
при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або
неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування судового рішення не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Кіровського міського суду Донецької області
від  18  грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.