УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05 лютого
2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді   Панкова М.В. Суддів    Ісаєва Г.А.

Белинчук Т.Г. при секретарі   Галіч Ю.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні будинком за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сакського
міськрайонного суду АР Крим від 22 листопада
2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні будинком АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані
тим, що з 1989 року
зі згоди її матері, яка на той час була власником будинку, до будинку прописались
відповідачки по справі - сім'я
її брата. У ІНФОРМАЦІЯ_1 брат помер, у
вересні 2005 року ОСОБА_2 дружина її брата
зібрала свої речі і
перейшла жити до своєї матері де проживає по цей час. Відповідачка ОСОБА_3 - дочка відповідачки від другого шлюбу
в спірному будинку не проживає більш 6 років. На теперішній час в будинку проживають дочка
брата від іншого шлюбу зі своєю родиною.

Вимоги
просить задовольнити на підставі ст.. 48 Закону України
„Про власність" та усунути
перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1
шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки вони в будинку не
проживають, добровільно покинули його, для позивачки вони зовсім сторонні
особи, за котрих вони платить витрати на утримання будинку.

Рішенням Сакського
міськрайонного суду АР Крим від 22.11.2006 року
позов ОСОБА_1 задоволений. Суд усунув
ОСОБА_1. перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації по місту
реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі
ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення яким в позові
відмовити.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши ОСОБА_1., колегія
вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. на підставі договору дарування від 20.05.2005 року
належить будинок АДРЕСА_1.

Справа№22-
ц- 948 /2007 року

Раніш цей
будинок належав її матері, яка в 1989 році
дала згоду своєму сину ОСОБА_4 на мешкання та прописку у тимчасовій будівлі
його сім'ї відповідачок: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. помер, а у вересні 2005 року його дружина ОСОБА_2
зібрала всі свої речі, меблі і перейшла жити до своєї матері, де проживає по
цей час. Відповідачка ОСОБА_3 в спірному будинку не проживає більш 6 років.

На
теперішній час в спірному будинку проживають ОСОБА_5 - племінниця позивачки
разом зі своєю сім'єю.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з
вимог ст.. 48 Закону
України „Про власність", ст.. 391 ЦК України,
і прийшов до висновку, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 повинні бути зняти з реєстрації за вищеназваною адресою, оскільки
в спірному будинку де прописані вони не проживають тривалий час, не несуть
належні витрати по утриманню будинку, що свідчить про те, що вони перешкоджають
ОСОБА_1. користуватись
своєї власністю, а тому порушене право власності ОСОБА_1. підлягає судовому захисту.

З
такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, вважає їх
правильними та обґрунтованими і не знаходить правових підстав для скасування
рішення суду, яке
ухвалено судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Суд повно
і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи і прийшов до правильного
висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Колегія
вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що порушене
право власності ОСОБА_1. підлягає
судовому захисту, оскільки згідно з ч.2 ст.
48 Закону України „Про
власність" власник може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не
були пов'язані з позбавленням володіння і відшкодування заподіяних цим збитків,
а згідно ст.. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Доводи ОСОБА_2 викладені в скарзі не
спростовують висновків суду, тому не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки висновки суду відповідають дійсним обставинам справи,
так як об'єктивно встановлено, що відповідачі в спірному домі не живуть, таке
право рішенням суду за ними не закріплено і з позовом про це відповідачі в суд
не звертались.

Керуючись ст. ст. 303,
308, 315 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сакського
міськрайонного суду АР Крим від 22 листопада
2006 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України

протягом
двох місяців.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення.