Справа
№ 22ц - 1806/2007
РІШЕННЯ

Іменем України

ЗО травня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

Головуючого: Борисова Є.А.

Суддів: Пригорнєвої Л.І., Кравченко Н.В.

За участю секретаря: Форощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Луганську цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» на рішення Стахановського міського суду Луганської області від 6
березня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Стаханові Луганської області, ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ВАТ
„Стахановський завод феросплавів» , Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Стаханові (далі Відділення виконавчої дирекці Фонду ССНВ України в
м. Стаханові) про

відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності
посилаючись на наступні обставини.

Під час роботи на підприємстві ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» він отримав професійне захворювання -пневмоконіоз, у зв'язку з чим
йому було встановлено 25%
втрати працездатності і він отримував відповідне відшкодування. В травні 2006 року ВАТ
«Стахановський завод феросплавів провів перерахунок втрати працездатності за
період з 1992р по червень 2001
року і було встановлено, що на день передачі справи позивача до Відділення
виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м. Стаханові сума відшкодування
втраченого заробітку повинна була складати 169 грн.24 коп., в той час як справа була передана з сумою
відшкодування втрати працездатності -
111 грн. Нова довідка про суму відшкодування втрати працездатності була
передана до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м. Стаханові в
травні 2006 року і з зазначеного часу відділення Фонду ССНВ здійснило
відповідний перерахунок належних йому сум. У зв'язку з передачею справи
позивача з заниженою сумою відшкодування втрати працездатності за період часу з
червня 2001 року по травень 2006 року позивач недоотримав суму відшкодування
втрати працездатності, яка дорівнює 5306 грн. 94 коп. Вказану суму позивач
просив стягнути з того з відповідачів, з вини якого він недоотримав належну
йому суму.

Рішенням Стахановського міського суду Луганської області
від 6 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1. були задоволені в повному
обсязі і суд стягнув з ВАТ «Стахановський завод феросплаві» на користь позивача
заборгованість по відшкодуванню шкоди у зв'язку з пошкодженням здоров'я в сумі
5306 грн. 94 коп.

В апеляційній скарзі ВАТ „Стахановський завод
феросплавів»" ставилось питання про скасування рішення Стахановського
міського суду від 6 березня 2007 року і ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ «Стахановський завод феросплаві» про
відшкодування шкоди в повному обсязі, виходячи з наступного:

- суд
порушив норми матеріального та процесуального права;

-  суд безпідставно прийшов до висновку про те, що належним
відповідачем по даній справі є ВАТ «Стахановський завод феросплавів»

-  суд не взяв до уваги положень Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності",
Конституції України; Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»

- суд не
застосував при прийнятті рішення строків позовної давнини.

В суді апеляційної інстанції представники апелянта
підтримали апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1. та представники Відділення
виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м. Стаханові апеляційну скаргу не
визнали, -   просили залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши
доповідача, пояснення осіб, що брали участь у справі, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга є обгрунтованою і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач під
час виконання трудових обов'язків на підприємстві ВАТ «Стахановський
феросплавний завод» отримав професійне захворювання, у зв'язку з чим йому було
встановлено 25 % втрати
працездатності і підприємство відшкодовувало йому частину втраченого заробітку.
На момент передачі справи до Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України
у м. Стаханові, яка була здійснена у червні 2001 року відшкодування втраченого заробітку
здійснювалось із суми відшкодування втраченого заробітку -111 грн. Після
прийняття справи Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м.
Стаханові продовжило йому страхові виплати корегуючи' суму відшкодування
щорічно на відповідний коефіцієнт. 23.05.2006 року ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» направило до Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в
м. Стаханові нову довідку про суму відшкодування втраченого заробітку, який
дорівнює 169,24 грн. замість 111грн. З червня 2006 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду ССНВ України в м. Стаханові стало здійснювати виплату страхових
сум у новому розмірі. Проте заборгованість з виплати страхових сум за період
часу з червня 2001 року по
травень 2006 року в
розмірі 5306грн. 94 коп. не
була погашена. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не
оспорюються сторонами. Зокрема розмір заборгованості, наведений у позові
ОСОБА_1, підтверджують як ВАТ «Стахановський завод феросплавів» так і
Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м. Стаханові.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1. і стягуючи з ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» заборгованість з відшкодування шкоди,
спричиненої здоров'ю, суд першої інстанції виходив з того, що саме з вини
зазначеного підприємства позивачеві була спричинена матеріальна шкода у вигляді
недонарахування та несплати у повному обсязі страхових виплат у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, оскільки підприємство під час призначення позивачу
страхових виплат зменшило суму відшкодування втраченого позивачем заробітку з
169грн. 24 коп. до 111 грн., в
результаті чого позивач недоотримав за період часу з червня 2001 року по травень 2006 року суму
відшкодування в розмірі 5306
грн. 94 коп. Суд
першої інстанції зробив висновок, що зазначена заборгованість підлягає
стягненню на підставі ст.. 1166
ЦК України.

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись
не можна виходячи з наступного.

Як вбачається, спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, а саме правовідносини за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності, регулюються спеціальним законодавством, а
саме Законом України « Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
3 часу набрання
чинності зазначеним законом, а саме з 1
квітня 2001 року
Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України є єдиною організацією на якій лежить обов'язок
по здійсненню страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання. Зокрема статтею 21 зазначеного закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому щомісячну грошову суму у
разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину
втраченого заробітку потерпілого. При цьому зазначений Закон не має будь яких
положень які б обмежували цей обов'язок Фонду в залежності від того, чи є його
вина в тому, що потерпілий не в повному обсязі отримував належні йому страхові
виплати, зокрема внаслідок надання підприємствами на момент передачі матеріалів
застрахованих осіб до Фонду неточних даних відносно розміру належних потерпілим
страхових виплат. В листі Виконавчої дирекції Фонду ССНВ України НОМЕР_1
зазначено, що коли підприємства, установи, організації за заявами потерпілих,
на вимоги державних інспекторів праці, за рішеннями судів через порушення
законодавства з питань відшкодування шкоди за період до І квітня 2001 року,
передають до відділень виконавчої дирекції Фонду нові довідки про перерахунок
розмірів щомісячних страхових виплат, то відділення на підставі цих довідок
зобов'язані провадити щомісячні страхові виплати у новому розмірі з 1 квітня
2001 року. В листі Виконавчої дирекції Фонду ССНВ України на адресу управлінь виконавчої
дирекції Фонду в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі № 480-08-1 від
22.03.2007 року також зазначено, що робочі органи виконавчої дирекції Фонду
ССНВ України у випадках прийняття нових довідок про розміри щомісячних
страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей) які перераховані
підприємствами самостійно на вимоги державних інспекторів праці, за рішеннями
судів повинні здійснювати перерахунок страхових виплат з 1 квітня 2001 року, а
не з моменту надання нової довідки.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що
належним відповідачем по даній справі є Відділення виконавчої дирекції Фонду
ССНВ України в м. Стаханові, оскільки воно зобов'язане здійснити перерахунок
помісячних страхових виплат позивача після надання ВАТ «Стахановський завод
феросплавів нової довідки про

розмір втраченого заробітку починаючи з моменту передачі
його справи до робочого органу виконавчої дирекції Фонду ССНВ.

Виходячи з роз"яснень, що містяться в п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992
року № 6 ( з
наступними змінами ), відповідно
до яких вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом
або работодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років
судова колегія вважає за можливе стягнути з Відділення виконавчої дирекції
Фонду ССНВ України у м. Стаханові на користь ОСОБА_1. заборгованість з
страхових виплат в сумі 3209
грн. 85 коп. за
період з грудня 2003 року по
травень 2006 року,
оскільки як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду лише 22.11.2006 року (а.с.2).
Розрахунок суми, що підлягає стягненню має наступний вигляд:

1)     238,65 грн.-
156,52 грн.= 82,13 грн.- розмір щомісячної недоплати за період з грудня 2003р
по лютий 2004 року. 82,13грн. х 3 - 246,39 грн.- сума що
підлягає сплаті за період з грудня 2003
по лютий 2004 року.

2)       274,93грн. -180,32грн.
= 94,61 грн.-розмір
щомісячної недоплати за період з березня 2004
року по лютий 2005 року

94,61
грн. х 12= 1135,32 грн.
сума що підлягає сплаті за період з березня 2004 року по лютий 2005
року

3)             340,36грн. - 223,24 грн.= 117,12 грн.-розмір
щомісячної недоплати за період з березня 2005
року по лютий 2006 року

117,12грн.
х12 = 1405,44грн.
- сума
заборгованості, що підлягає сплаті за період з березня 2005 року по лютий 2006 року

4)      409,45грн.- 268,55грн = 140,9 грн. - розмір
щомісячної недоплати за період з березня 2006
року по травень 2006
року

140,9грн х 3
= 422,7грн.- сума заборгованості, що підлягає сплаті за період з березня 2006 року по травень 2006 року.

246,39+1135,32+1405,44+422,7
= 3209,85 грн.- загальна сума заборгованості, що підлягає сплаті
позивачу за період з грудня 2003
року по травень 2006
року.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості
з виплати страхових сум за період часу з червня 2001 року по листопад 2003
року судова колегія вважає за необхідне відмовити за пропуском строку
давності.

П.2 ч. 1
ст. 307 ЦПК
України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно із ст. 309
ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою
для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313,314,
316, ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ „Стахановський завод феросплавів
задовольнити

Рішення Стахановського міського суду Луганської області
від 6 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України ц м. Стаханові Луганської області, ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності
скасувати.

Ухвалити по даній справі нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Стаханові Луганської області про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою
працездатності задовольнити частково.

Стягнути  з  Відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального  страхування  від
нещасних  випадків  на виробництві та професійних захворювань
України в м. Стаханові Луганської області на користь ОСОБА_1 3209 грн. 85 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові Луганської
області про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності залишити без
задоволення за пропуском строку давності.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності
залишити без задоволення за їх необґрунтованістю.

Це рішення набирає чинності негайно та може бути
оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня його проголошення.