У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 липня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Пшонки М.П.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна
компанія «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за касаційною
скаргою відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія
«Миколаївобленерго» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18
січня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2006 року відкрите акціонерне товариство «Енергопостачальна
компанія «Миколаївобленерго» (далі - ВАТ «ЕК «Миколаївобленерго») звернулося в
суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої викраденням
електричної енергії.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2006 року
позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ЕК
«Миколаївобленерго» 2 000 грн. вартості використаної поза обліком електричної
енергії.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2007 року
рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ЕК
«Миколаївобленерго» 1 955 грн. 97 коп. шкоди.

В касаційній скарзі ВАТ «ЕК «Миколаївобленерго» просить скасувати рішення
апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на його необгрунтованість та порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню
до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції
виходив з доведеності факту викрадення відповідачем електричної енергії та
завдання цим збитків енергопостачальнику - позивачу по справі, однак зменшив
розмір відшкодування шкоди, врахувавши матеріальне становище відповідача.

Змінюючи зазначене рішення, апеляційний суд виходив з того, що спірні
правовідносини є договірними, а тому норми ст. 1193 ЦК України, за якими суд
зменшив розмір відшкодування шкоди, на них не поширюються. Разом з тим, через
допущене позивачем порушення свого обов”язку проводити контрольне знімання
показань лічильника не менш як один раз на 6 місяців апеляційний суд визначив
розмір відшкодування шкоди за зазначений період.

Однак, погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання
енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з
енергопостачальником та правил користування електричною енергією згідно із
законодавством України.

На підставі п. 48 Правил користування електричною енергією для населення,
затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року     № 1357, споживач несе відповідальність
згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі споживання
електричної енергії без приладів обліку.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих
енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122 встановлює,
що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною енергією, визначається за величиною
розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на
підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до методики визначення
обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, затвердженої
Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Згідно з п. 5 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих
електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування
електричною енергією для населення, затвердженої постановою НКРЕ від 22
листопада 1999 року № 1416 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України  29 грудня 1999 року за № 919/4212
розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється:

за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії;

за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником
енергопостачальника показів приладу обліку чи його технічної перевірки до дня
усунення порушення (зокрема, у разі виявлення представником енергопостачальника
прихованої електропроводки, пристрою, що занижує покази приладу обліку,
кількість днів обчислюється з дня останньої технічної перевірки і до дня усунення
порушення, але не більше терміну позовної давності);

за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який
нараховується розмір збитків.

Судом встановлено, що відповідач безобліково використовував електричну
енергію шляхом зміни напрямку електроструму навантаження через фазозсовуючий
трансформатор. При цьому при підключенні струмоприймачів диск електролічильника
обертався в зворотному напрямку.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, на порушення вимог ст. 316
ЦПК України в рішенні не обгрунтував свого висновку про те, що вказане
порушення не вважається використанням пристрою, що занижує покази приладу
обліку спожитої електричної енергії, а тому розмір відшкодування завданих
енергопостачальнику збитків не слід обчислювати за кількістю днів з дня
останньої технічної перевірки і до дня усунення порушення, але не більше
терміну позовної давності.

Разом з тим, апеляційний суд правильно зазначив, що відносини між сторонами
не є деліктними і випливають з укладеного сторонами договору про користування
електричною енергією, а тому норми ст. 1193 ЦК України на нього не поширюються.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування ухваленого судового рішення з передачею
справи на новий розгляд. Оскільки зазначене порушення було допущено лише
апеляційним судом справу слід передати на новий апеляційний розгляд.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна
компанія «Миколаївобленерго» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2007 року
скасувати і передати справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:                                                                                    Є.Ф.
Левченко

Л.М. Лихута

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк