Справа
№2-83/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

05 березня 2007 року      Згурівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого                             ПАЛАМАРЧУК
В.І.

при секретарі       СОКОЛОВІЙ Л.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду смт. Згурівки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідачів: ВІДДІЛ ЗЕМЕЛЬНИХ РЕСУРСІВ ЗГУРІВСЬКОЇ РДА КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про
встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в вищезазначеним позовом, вказуючи в заяві, що 14
квітня 2002 року померла її мати ОСОБА_4.

Після її смерті позивачу та відповідачам в даній справі, як спадкоємцям
першої черги за законом, відкрилася спадщина на майно матері.

До спадкового майна також входить земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва площею 3,2210 га на території Безуглівської
сільської ради згідно Державного Акта на право приватної власності на землю
Серії НОМЕР_1, який видано на ім'я матері.

Спадкове право позивача відповідачами не оспорюється, вони відмовилися від
прийняття спадщини у вигляді даної земельної ділянки на її користь.

При зверненні до Згурівської державної нотаріальної контори 13 вересня 2006
року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за
законом, так як спадковий документ - Державний акт на право приватної власності
на землю був виданий на ім'я матері 29 липня 2003 року, тобто вже після
спадкодавці, яка на час смерті являлася лише користувачем земельної ділянки.

На час відкриття спадщини позивач проживав разом з матір'ю в будинку номер
АДРЕСА_1.

Рішення про передачу матері у приватну власність земельної ділянки для
ведення товарного сільськогосподарського виробництва та виділення її в натурі
було прийнято виконкомом Безуглівської сільської ради Згурівського району
Київської області 26 червня 2001 року НОМЕР_2, тобто вже з того часу ОСОБА_4.
мала право на дану земельну ділянку. Сам же Державний акт на право приватної
власності на землю був виготовлений на ім'я матері 29 липня 2003 року - вже
після її смерті, тому на час її смерті, спадковим стало саме її право на
земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке
було реалізоване вже після смерті, видачею Державного акта на право приватної
власності на землю Серії НОМЕР_1 на її ім'я.

Згідно Державного акта, ОСОБА_4. передано у приватну власність та виділено
в натурі земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва площею 3,2210 га на території Безуглівської сільської ради.

Позивач вважає, що прийняв у спадщину діну земельну ділянку після смерті
матері, так як на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавицею, від
спадщини не відмовлявся, тому має право в порядку спадкування набути на неї
право власності.

Тому позивач просить встановити , що даний державний акт на право власності
на землю дійсно належить померлій 14 квітня 2002 року ОСОБА_4., а також визнати
за ним, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері право
власності на дану земельну ділянку . в разі задоволення позову позивач просить
не застосовувати до відповідачів положення ст.. 88 ЦПК України.

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позов підтримав,
відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про
день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, але направили
заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, позов визнають в повному
обсязі і не заперечують в його задоволенні.

Суд визнав можливим розглядати справу у відсутності відповідачів та
представника третьої особи оскільки у справі є достатньо матеріалів про права
та правовідносини сторін. Також враховуючи позицію сторін, суд вважає за
можливе, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, закінчити розгляд справи та
винести судове рішення в попередньому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1. повністю підтвердив позовні вимоги, викладені в заяві. Копією паспорта
встановлено особу позивача та місце його реєстрації в АДРЕСА_1(а.с.7-8).

Згідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_4. померла 14 квітня 2002 року (а.с.14).

Згідно копій свідоцтв про народження позивач ОСОБА_1. та відповідачі
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. являються рідними братами та сестрою (а.с.10-12). Після
одруження ОСОБА_3. змінила своє прізвище на „ОСОБА_3" (ас. 13).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4.
належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва розміром 3,000 га, яка розташована на території Безуглівської
сільської ради (а.с.15).

З довідки   Безуглівської сільської ради випливає, що
ОСОБА_4.   проживала в с Свобода до дня смерті, разом з нею проживав її син ОСОБА_1., який продовжує
проживати в спадковому будинку по теперішній час (а.с.16).

Довідкою Згурівської державної нотаріальної контори підтверджено відмову у
видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з
видачею спадкових документів після смерті спадкодавця (а.с.18).

Оцінюючи добуті в судовому
засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
В судовому засіданні встановлено, що державний акт на землю дійсно належить
померлій ОСОБА_4., а ОСОБА_1. являється спадкоємцем після смерті своєї матері.

Згідно ст.1218 ЦК
України до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до CT.CT.1269,1270 ЦК України
спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, але подав до нотаріальної контори протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини заяву про "прийняття спадщини, та не заявив протягом
зазначеного строку відмову від неї, вважається таким, що прийняв спадщину.

В силу ст. 1274 ЦК
України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття
спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідно до ст.80 та ч.1 ст.131 Земельного кодексу
України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі
міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод, тому суд вважає
за необхідне встановити, що Державний акт на право приватної власності на землю
дійсно належить померлій ОСОБА_4., а також визнати право власності на землю за
ОСОБА_1.

Також, в силу ст.14 Закону України "Про
власність" громадяни України набувають право власності на земельні ділянки
у разі одержання їх у спадщину.

Поскільки позивач просив суд при задоволенні його позову
не застосовувати до відповідачів положення ст.88 ЦПК України, в зв'язку з цим
сплачені судові витрати з відповідачів на його користь стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.80, ч.1 ст.131 ЗК України,
ст.14 Закону "Про власність", ст.ст.1269, 1270,1274 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року
"Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне
значення», ст.ст. 15,212,215,223,256 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідачів:
ВІДДІЛ ЗЕМЕЛЬНИХ РЕСУРСІВ ЗГУРІВСЬКОЇ РДА КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про встановлення
факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку
в порядку спадкування - задовольнити.

1. Встановити, що Державний акт на право власності на землю Серії НОМЕР_1,
зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на
землю за НОМЕР_3 від 29 липня 2003 року та виданий на ім'я ОСОБА_4 дійсно
належить померлій 14 квітня 2002 року ОСОБА_4.

2.Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, як спадкоємцем за
заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 14 квітня 2002 року право
власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва площею 3,2210 га, 33285,45 грн. (тридцять три тисячі двісті
вісімдесят п'ять гривень 45 коп.), розташовану на території Безуглівської
сільської ради Згурівського району Київської області згідно Державного акта на
право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_4.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської
області протягом 10(десяти) днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на протязі 20(двадцяти) днів
після подачі заяви про апеляційне оскарженя.

ГОЛОВУЮЧИЙ
В.А.ЛАМАРЧУК