Справа
№2-21 2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня
2007 року Снігурівський районний суд Миколаївської області

в
складі: головуючого     -    судді Кішковської З.А.,

при
секретарі     -                          Забаровській С.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снігурівка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права власності на житло,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права власності
на житло.

В заяві позивач зазначив, що у лютому 2003 року між ним
та відповідачем в усній формі було укладено договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, що належала на праві приватної власності відповідачу. Вартість
квартири обумовили в 5035грн. 26 лютого 2003 року на підставі розписки передав
ОСОБА_2 450 доларів США завдатку в розрахунок вартості спірної квартири, а
решту суми зобов»язався сплатити до кінця 2003 року. 13 листопада 2003 року він
остаточно розрахувався з власником, передавши йому ще 500 доларів США по розписці.

Проте, не зважаючи на досягнення згоди щодо всіх істотних
умов зазначеного договору та виконання їх ним (позивачем), відповідач від
нотаріального посвідчення договору відмовився.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня
2006 року до участі у справі у якості співвідповідачів притягнуто ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як співвласників спірного житлового приміщення.

У судовому
засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Показав, що у 2003 році за
усної угоди передав позивачу належну йому та іншим співвласникам - членам його
родини квартиру по АДРЕСА_1 на умовах довгострокового трирічного найму з
попередньою оплатою у розмірі, що еквівалентний 950 доларів США. По закінченню
строку найму у квітні 2006 року зажадав виселення позивача, а за відмови
звернувся до суду з відповідним позовом про виселення. Позивач стверджував, що
договір найму житла не було укладено письмово та відповідно не зареєстровано за
його юридичної необізнаності. У власноручних розписках про отримання від
позивача грошових коштів не вказував на купівлю-продаж житла.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та їх представник позовні вимоги не визнали, пояснивши, що означена квартира
належить їм та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, який
не погоджував з ними питання щодо розпорядження спільним майном шляхом продажу.
Відповідач ОСОБА_2 стверджував про передачу позивачу з сім»єю квартири у
тимчасове користування -найм, проти чого відповідно не заперечували, бо на тоді
тимчасово не мали потреби у житлі за вказаною адресою.

Заслухавши показання сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи,
суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної
спільної часткової власності відповідачам по справі по 15 частці кожному.

Згідно представлених суду розписок, датованих відповідно
26 лютого та 30 листопада 2003 року позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2
450 та 500 доларів США
«за квартиру».

Допитана свідком ОСОБА_7 засвідчила, що при її
присітності, брат- позивач по справі, передав ОСОБА_2 грошові кошти загальною
сумою 950 доларів США в оплату
вартості квартири, власником якої його вважав. Частина цих коштів була сплачена
нею ОСОБА_1 як компенсація за належну йому частку у спадковому будинку їх
померлої матері.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що були присутніми при передачі
позивачем відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів на виконання договору купівлі
- продажу квартири, яку перший придбав для своєї сім»ї, про що їм стало відомо
зі слів учасників угоди. Після вказаного позивач вселився в спірну квартиру і
дотепер проживає в ній.

Підстав щодо неприйняття чи спростування показань свідків не встановлено.
Тому суд вважає, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 мала місце попередня
домовленість про купівлю - продаж спірної квартири.

Однак відповідно вимог ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Судом не встановлено про отримання відповідачем ОСОБА_2
відповідної згоди від інших співвласників ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6 на розпорядження квартирою як спільною
річчю шляхом продажу і таким чином договором купівлі - продажу житла порушено
їх майнові права як суб»єктів цивільного права навіть за відсутності
спеціальних правил визнання наведеного правочину недійсним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не надав
доказів підстав визнання дійсним договору купівлі-продажу житла внаслідок
ухилення співвласників від укладення письмового договору відповідно ст.208 ЦК України з
обов»язковим нотаріальним посвідченням об»єкту нерухомого майна, за вимогами
ст. 657 ЦК України
за недоведеністю отримання їх попередньої згоди на розпорядження майном та
коштів на оплату його вартості.

У разі недійсності правочину ( стаття 216 ЦК України) кожна зі сторін зобов»язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У зв»язку
з чим суд постановлює про повернення сторін у початкове положення з
зобов»язанням відповідача ОСОБА_2 сплати позивачу отриманих по угоді грошових
коштів у національній валюті за офіційним курсом, який на час розгляду справи
складає 5грн.05коп. за 1 долар США,
а позивача про подальше повернення спірної квартири.

У відповідності до ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України суд
постановлює про залікове стягнення понесених сторонами судових витрат,
підтверджених документально.

Керуючись ст.ст.
10, 11,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права власності
на житло залишити без задоволення за недійсністю правочину.

Зобов»язати кожну зі сторін повернути іншій стороні у натурі, все, що
отримано на виконання недійсного правочину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 4797грн.50коп. грошових коштів
переданих на оплату житла.

Зобов»язати ОСОБА_1 після отримання повної суми вказаних
коштів повернути ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 спірну квартиру.

Стягнути з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 200 грн.

Заяву на апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне
оскарження.