Головуючий 1 інстанції Мамедова Л.М.
Справа № 22ц-2010- 2007р.     Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

20 лютого 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі     Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Дзержинську Донецької області на рішення Дзержинського міського суду Донецької
області від 18 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької
області про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

8  листопаді 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої
дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Дзержинську Донецької області, посилаючись на те,
що він працював на шахті „ІНФОРМАЦІЯ_1" Державного підприємства
„Дзержинськвугілля" в якості гірничого робітника по ремонту гірничих
виробіток, а також підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній
роботі.

09 квітня 2004 року
знаходячись на робочому місці при виконанні своїх трудових

обов'язків, він отримав виробничу травму - забиття
поперекового відділу хребта,

забиття кісток тазу, хрестця, куприка. Крім цього, 29
березня 2006 року він виконуючи

свої трудові обов'язки електрослюсаря був травмований
металевим канатом, внаслідок

чого отримав травматичну ампутацію другого пальця правої
кісті на рівні середньої

фаланги.

Внаслідок отриманих трудових каліцтв висновком МСЕК від 20 вересня 2005 р.
йому було вперше встановлено втрату професійної працездатності 30% з 09 09.05р.
і повторно 25% з 19.09.05р. за трудовим каліцтвом 9 квітня 2004 року.

Висновком МСЕК від 27 червня 2006 року внаслідок отриманих
трудових каліцтв йому було встановлено втрату професійної працездатності 40% за
сукупністю: 25% за трудовим каліцтвом 9 квітня 2004 року і 15% за трудовим
каліцтвом 29 березня 2006 року.

Позивач вважає,
що йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в фізичних болях в
поперековій області хребта, також він відчуває болі в колінних суглобах, в
хрестцово-куприковій зоні, вимушений користуватися тростю, не може
користуватися пошкодженою рукою, в нього порушені нормальні життєві зв'язки,
він не має можливості спілкуватися з людьми, погіршилась його здатність до
активної фізичної праці. Він відчуває фізичний біль і страждання,
роздратовується, вимушений проходити курси лікування, що у значній мірі порушує
звичний уклад його життя. Все це спричиняє йому моральні страждання і в рахунок
відшкодування моральної шкоди просив стягнути з відповідача 50 000 грн.

Рішенням
Дзержинського міського суду Донецької області від 18 грудня 2006 року позов
задоволений частково і на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнено в рахунок
відшкодування моральної шкоди 12 000 грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Дзержинську
Донецької області просить рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в
позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на
те, що Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинена
дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", які передбачають виплату моральної
шкоди, тому правових підстав для стягнення сум не існує. Крім того, довідка
МСЕК про процент стійкої втрати професійної працездатності є підставою для
відшкодування матеріальної, а не моральної шкоди. Відповідачем нараховані і
сплачуються позивачу всі передбачені законодавством соціальні виплати в повному
обсязі. Сам факт наявності моральної шкоди позивачем в суді не доведений,
висновком МСЕК не підтверджений.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач з 1990 року по теперішній час працює на шахті
„ІНФОРМАЦІЯ_1" Державного підприємства ,Дзержинськвугілля".

Внаслідок
отриманих трудових каліцтв висновком МСЕК від 20 вересня 2005 р. йому було
вперше встановлено втрату професійної працездатності 30% з 09 09.05р. і
повторно 25% з 19.09.05р. за трудовим каліцтвом 9 квітня 2004 року.

Висновком МСЕК
від 27 червня 2006 року внаслідок отриманих трудових каліцтв йому було
встановлено втрату професійної працездатності 40% за сукупністю: 25% за
трудовим каліцтвом 9 квітня 2004 року і 15% за трудовим каліцтвом 29 березня
2006 року.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні, оскільки висновки суду не відповідають встановленим
обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для
зміни рішення суду в апеляційному порядку.

Відповідно до
змісту ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань
України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума
страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати.

Як вбачається з акту про нещасний випадок № НОМЕР_1
ОСОБА_1 отримав виробничу травму забиття поперекового відділу хребта, забиття
кісток тазу, хрестця, куприка. Висновком МСЕК від 20 вересня 2005 р. йому було
вперше встановлено втрату професійної працездатності 25% за трудовим каліцтвом
9 квітня 2004 року.

Як вбачається з акту про нещасний випадок НОМЕР_2,
ОСОБА_1 отримав виробничу травму - травматичну ампутацію другого пальця правої
кісті на рівні середньої фаланги.

Висновком МСЕК від 27 червня 2006 року внаслідок отриманих трудових каліцтв
йому було встановлено втрату професійної працездатності 40% за сукупністю: 25%
за трудовим каліцтвом 9 квітня 2004 року і 15% за трудовим каліцтвом 29 березня
2006 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що
позивач отримав дві травми на виробництві і визначаючи розмір моральної шкоди,
суд вважав, що позивач втратив на 40% професійну працездатність та визначив
розмір моральної шкоди в сумі 12 000 грн.

Але з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ч. 27 ст. 77 Розділу 6 „Особливі
положення" Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік",
з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом, зупинено
на 2006 рік дію абзацу четвертого статті 1 ( в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту „є" пункту 1 частини
першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Згідно
зі ст. 58 Конституції України,   закони
та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

ОСОБА_1 був вдруге травмований 30 березня 2006 року, тобто в момент дії
вищенаведеного закону, тому в нього не виникає права на відшкодування моральної
шкоди за даний страховий випадок.

Але вказана норма закону не позбавляє потерпілого права
на відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з тим, що втрата професійної
працездатності позивачеві в розмірі 25 % за трудове каліцтво 2004 року
встановлена йому вперше в 2005 році, тобто до того, як дія даної норми закону була
зупинена.

За таких обставин суд, вирішуючи питання про розмір страхового
відшкодування моральної шкоди, враховує ступень втрати позивачем професійної
працездатності - 25%, відсутність більш тяжких наслідків, його стан здоров'я,
дії відповідача, направлені на поновлення здоров'я позивача і добровільне
відшкодування шкоди, завданої пошкодженням здоров'я, вік потерпілого, а також
те, що він продовжує працювати, виходячи з принципу розумності і зваженості,
тих наслідків, які мають місце у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача,
апеляційний суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути
встановленим у 8 000 грн. У зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 3, 314
ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську Донецької області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від
18 грудня 2006 року змінити. Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську Донецької області на користь ОСОБА_1в
рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000 гривень.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
негайно, але воно може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду апеляційної інстанції
законної сили.