АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-912/
2007                                                 Головуючий
у їй інстанції -Ходасевич
Категорія - 2/5                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27
лютого 2007 року
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка
Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі -
Чергенець C.O.

з участю адвоката - ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення
Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-м особам: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про припинення права власності
на частку в спільному майні, визнання права власності на частку будівлі та
стягнення грошової компенсації за частку в будівлі, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2004 року ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_6. та ОСОБА_7. про
виділ в натурі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 яка
належить їм на праві власності.

В обгрунтування
позовних вимог позивачі посилалися на те, що знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 1980 року.
Під час їхнього шлюбу вони та відповідачі за договором купівлі-продажу,
посвідченому 7-ю Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою ІНФОРМАЦІЯ_1придбали
квартиру АДРЕСА_1. Згідно
договору ОСОБА_4  належить 1/4 частини
квартири, ОСОБА_5. - 1/4
частини, ОСОБА_2. - 1/8 частини,
ОСОБА_6. - 1/4 частини
та ОСОБА_7 -1/8 частини.
Метою придбання квартири було влаштування в ній в установленому порядку
медичного кабінету. Оскільки в подальшому співвласники спірного приміщення не
дійшли згоди про порядок користування ним, то просили суд виділити їм в натурі 1/2
частину цього приміщення /а.с. 2-3/.

В подальшому
позивачі неодноразово доповнювали та змінювали свої позовні вимоги (а.с. 120, 175, 181-183) і в
остаточні редакції свого позову вони звернулися до ОСОБА_8. та ОСОБА_9., визначивши
ОСОБА_7. та ОСОБА_6. -

третіми особами і просили суд припинити право власності
відповідачів на 1/8 частину
спірного приміщення та стягнути з них-позивачів грошову компенсацію за цю
частку на користь відповідачів, визнавши за ними - ОСОБА_4. та ОСОБА_5. право власності на 1/16 частку за кожним
у зв'язку з неможливістю виділу в натурі частки спірного приміщення, що
належить на праві спільної сумісної власності відповідачам - подружжю
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 ., а також тому, що належна відповідачам частка є
незначною, спільне володіння та користування нею є неможливим і таке припинення
не завдасть суттєвої шкоди інтересам співвласників та членам їх сем"ї.
Оскільки за висновком додаткової будівельно-технічної експертизи НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 ринкова вартість спірного приміщення складає 520892 грн., а вартість
робот по благоустрою та обладнанню приміщення складає 36673 грн., то позивачі
просили стягнути з них на користь відповідачів 60527,4 грн. грошової
компенсації, що складає ринкову вартість 1/8 частини спірного приміщення за
відрахуванням 1/8 частини ремонтних робіт та обладнання.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2006 року позовні
вимоги задоволені.

Суд припинив право власності ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на 1/8

частку квартири АДРЕСА_1

визнавши за ОСОБА_4. та ОСОБА_5. право власності по 1/16 частки вказаної

квартира за кожним, стягнувши з них солідарно на користь ОСОБА_2. та

ОСОБА_3 грошову компенсації в сумі 60527,40
грн., що знаходяться на

депозитному     рахунку   НОМЕР_2     Кіровського     районного     суду

М.Дніпропетровська.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2. та ОСОБА_10 просять скасувати рішення суду, та направити справу
на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що рішення
ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права /а.с.231-234/.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового
рішення відповідно по п. п. З, 4
ч.1 ст. 309 ЦПК
України, з наступних підстав.

Припиняючи право
власності ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на 1/8
частини квартири АДРЕСА_1 і
стягуючи з ОСОБА_4. та ОСОБА_5. грошову компенсацію за цю частку на користь
відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку НОМЕР_1 додаткової
судової будівельно-технічної експертизи неможливо виділіте в натурі частки
спірного приміщення, що належить на праві спільної сумісної власності
відповідачам - подружжю
ІНФОРМАЦІЯ_3.

З даними
висновками суду погодитись неможна оскільки вони є неправильними і суперечать
обставинам справи, діючому матеріальному та процесуальному закону.

Так, згідно з
частинами 1 та 3 ст.55 Закону
України „Про власність" власник не може бути позбавлений права на своє
майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами
України.

Відповідно до
ст. 364 ЦК
України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2. та ОСОБА_10 не зверталися до суду з позовом про
виділ у натурі 1/8 частки,
що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2. згідно договору
купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 130). Напроти вони
звернулися з зустрічним позовом про усунення перешкод користування    належною їм частки квартири /а.с. 127-129/, який ухвалою
Кіровського

районного
суду м.  Дніпропетровська
від 22 березня 2006 року виділень в
окреме провадження/а.с. 193/.

Згідно ч.2 ст. 364 ЦК України якщо
виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або
є неможливим (частина друга статті 183
ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його
частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_3 не зверталися з позовом про виділ в натурі, у суду не було підстав
припиняти їх право на частку у спільному майні згідно зі ст. 365 ЦК України і
стягувати на їх користь з ОСОБА_4. та ОСОБА_5. грошову компенсацію.

Виходячи з вимог
діючого матеріального закону ОСОБА_4. та ОСОБА_5. мали право ставити перед
судом питання щодо виділу в натурі частки, яка належить їм на праві власності,
а в разі неможливості такого виділу - ставити питання про одержання від інших
співвласників грошової компенсації вартості їх частки і це лише за їх згоди.

Суд виходив лише
з вимог ст..365 ЦК
України не прийнявши до уваги ч.ч. 1
та 2 ст.364
ЦК України, що і привело до ухвалення незаконного рішення по справи.

За таких
обставин, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає
скасуванню з ухваленням нового про відмову ОСОБА_4. та ОСОБА_5. в їх позовних
вимогах до ОСОБА_2., ОСОБА_10 про припинення права власності на частку в
спільному майні, визнання права власності на частку будівлі та стягнення
грошової компенсації за частку в будівлі.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України,
колегія судців ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3     задовольнити
частково.

Рішення
Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2006 року - скасувати.

Відмовити
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_10, 3-м особам: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про припинення права власності на частку в спільному майні, визнання
права власності на частку будівлі та стягнення грошової компенсації за частку в
будівлі.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.