Справа №
22ц-1693/2007 рік                                       Головуючий
першої інстанції Нікішин Ю.В.
Категорія: 39                                                                  Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„15" лютого
2007 року                                                 Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого:
Висоцької B.C. суддів: Осипчук
О.В., Біляєвої О.М. при секретарі: Пометун С.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства „Макіїввугілля" відокремлений підрозділ
„Шахта Північна" про стягнення одноразової допомоги у зв'язку із
звільненням та виходом на пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Совєтського районного суду м. Макіївки від 18 грудня 2006 року в задоволені
позову ОСОБА_1 до ДП „Макіїввугілля", відокремлений підрозділ шахта
„Північна" про стягнення одноразової допомоги у зв'язку із звільненням та
виходом на пенсію - відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує
питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення
його позову.

В обґрунтування
доводів скарги позивач посилається на неправильне застосування судом норм
матеріального права, що призвело до помилкового судового рішення, оскільки п.
14.1.4. Колективного договору затрати на виплату одноразової допомоги у зв'язку
зі звільнення робітника на пенсію провадяться за рахунок коштів підприємства з
віднесенням на валові витрати, а не за рахунок прибутку підприємства.

В апеляційному
суді ОСОБА_1 підтримав доводи скарги в повному обсязі. Представник відповідача
просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення присутніх осіб, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд
вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
першої інстанції при розгляді справи встановлено, що згідно наказу НОМЕР_1 від
15.03.2006 року позивача звільнено з шахти „Північна" м. Макіївки за ст.
38 КЗпП України в зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до п. 14.1.4
Колективного договору передбачена виплата одноразової допомоги на підставі
звільнення робітника на пенсію у розмірі трьохмісячного середнього заробітку у
разі стажу роботи у вугільній галузі 20 і більше років. Витрати по виплаті
одноразової допомоги провадяться за рахунок коштів підприємства з віднесенням
на валові витрати. Згідно довідки відповідача підприємство за січень - жовтень
2006 року не має прибутку.

Відмовляючи
в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у
відповідача в 2006 році не було прибутку, то вимоги позивача по виплаті
одноразової допомоги є безпідставні.

Апеляційний
суд вважає за можливе погодитися з такими висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно
до ч.1 ст. 9-1 КЗпПУ підприємства, установи, організації в межах своїх
повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові
порівняно з законодавством трудові і соціально - побутові пільги для
працівників.

Згідно
п.4.15 „Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і
всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України" джерелами
фінансування положень цієї Угоди є кошти підприємства, отримані в результаті
їхньої фінансово - господарської діяльності, а також кошти державного
підприємства, що виділяються з державного бюджету і позабюджетних джерел на ці
цілі. Віднесення витрат з реалізації положень цієї Угоди на собівартість
продукції (робіт, послуг) або на прибуток, що залишається у розпорядженні
Підприємства, здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Відповідно
до п.3.6 „Інструкції по статистиці заробітної плати", затвердженої Наказом
Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 і зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, одноразова допомога
робітникам, які виходять на пенсію згідно діючому законодавству та колективним
договорам не відноситься до фонду заробітної плати.

Допитаний
в апеляційному суді свідок ОСОБА_2 пояснив, що він продовж тривалого часу
працює на підприємстві відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 і одноразова допомога, яку
просить стягнути позивач виплачується підприємством тільки при наявності
прибутку і ці виплати не являються обов'язковими. Ці виплати не відносяться до
фонду заробітної плати, не підлягають оподаткуванню і в себе вартість вугілля також
не закладаються. При підготовці тексту колективного договору він участі не
приймав і посилання на те, що кошти, за рахунок яких виплачується вихідна
допомога при виході на пенсію повинні бути віднесені на валові витрати є
економічно неправильною, але треба виходити з того, що у підприємства взагалі
не було коштів на виплату цих сум.

З
наданих відповідачем документів вбачається, що на час звільнення ОСОБА_1 ДП
„Шахта Північна" не мало прибутку, а таким чином і коштів, за рахунок яких
мало би можливість виплатити позивачу трьохмісячну допомогу у розмірі 3408грн.
25 коп.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції всебічно і повно з» ясував обставини справи, перевірив доводи
сторін і постановив обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, висновки суду про встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними,
відповідають   дійсності    і
підтверджуються
достовірними   доказами,
дослідженими в судовому засіданні, тому підстав для його скасування немає.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм процесуального чи матеріального права, яке призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки від 18 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.