Справа №   22 -
1690                 Головуючий у 1 інстанії : Трипутіна Т.М..
Категорія    21                                           Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року                                    Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого: Шабанової В.О. суддів: Резникової Л.В.,    Стратіло В.І. при секретарі: Кошмаук Т.С..
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку цивільну справу за
апеляційною каргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Советському районі м.Макіївки

на рішення Советського районного
суду м.Макіївки Донецької області  від 8 грудня 2006 року    по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в в Советському районі м.Макіївки

Заслухавши доповідача,  перевіривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року позивачка
звернулася в суд з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в Советському районі м.Макіївки про відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що вона працюючи в ДВАТ „Шахта Зуєвська ДПДКХ „Жовтеньвугілля"
майже 43 роки
виборницею вугілля у шкідливих та небезпечних умовах , отримала
професійне обструктивний бронхіт .
У зв"язку з чим 17
грудня 2002 року
обласною МСЕК їй вперше було встановлено 50
% втрати працездатності за професійними захворюваннями та визнано інвалідом 3 групи
безстроково .

В зв'язку з
отриманими професійними захворюваннями вона відчуває моральні страждання, які
висловлюються у постійному болі грудної клітини, які не дозволяють виконувати
навіть легку хатню роботу, іноді при розмові виникає гострий біль, який
призводить до кашлю і утруднює дихання .
Оскільки порушені її нормальні життєві зв'язки, для відновлення яких їй
необхідні додаткові зусилля, вона завдану йому моральну шкоду оцінює в 25000 грн. та просить
вказану суму стягнути з відповідача.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволені позову,

посилаючись   на           неможливість   відшкодування   моральної
шкоди   у  зв"язку
із

припиненням дії ст. 34
Закону в даній частині Законом „Про державний бюджет України на 2006 рік" та відсутністю
доказів завдання моральної шкоди.

Рішенням
Советського районного суду м.Макіївки Донецької області від 8 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволені частково, стягнуто на її користь з відповідача у
відшкодування моральної шкоди 20000
грн.

В апеляційній скарзі   відповідач просить скасувати вказане судове
рішення, постановити нове рішення, яким
відмови ти позивачу у задоволені позову, оскільки

постановлене рішення не відповідає
нормам матеріального права.   На думку
апелянтат

факт заподіяння
позивачці  моральної шкоди у
зв"язку з ушкодженням
здоров"я  на

2

виробництві не знайшов свого
підтвердження. Дія ст. 34
Закону України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди призупинена
Законом „Про Державний бюджет України на 2006
рік

Апеляційний   суд
вважає,   що   апеляційна
скарга      відповідача   підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Задовольняючі
частково позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачка працюючи в ДВАТ
„шахта Зуєвська ДПДКХ „Жовтеньвугілля" майже 43 роки виборницею
вугілля у шкідливих та небезпечних умовах ,
отримала професійне обструктивний бронхіт . У зв"язку з чим 17 грудня 2002
року обласною МСЕК їй вперше було встановлено 50 % втрати
працездатності за професійними захворюваннями та визнано інвалідом 3 групи
безстроково .

В зв'язку   з
отриманим професійним захворюванням
позивачка відчуває моральні страждання, і фізичний біль.

Відшкодування
моральної шкоди застрахованим особам є одним із способів захисту особистих
немайнових прав працівника і належить відшкодуванню незалежно від відшкодування
майнової шкоди.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
p., моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України,
зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у
зв*язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я.

Як наслідок,
моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких
особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров*я тощо.

Ушкодження
здоров*я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов*язків,
незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому
моральні та фізичні страждання.

Встановлення
Законом обов*язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків
відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого
державою усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

При таких
обставинах суд прийшов до правильного висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення на його користь моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки
позивач отримав професійне захворювання при виконанні своїх трудових обов'язків.

Відповідно до
вимог п.З ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування
від нещасного випадку на виробництві" моральна /немайнова/ шкода,
заподіяна умовами виробництва ,
відшкодовується Фондом соціального страхування. Сума страхової виплати за
моральну шкоду визначається у судовому порядку.

Згідно з
вимогами ст.6 міжнародної Конвенцій про захист прав людини та основних свобод,
кожен при вирішені спору щодо його цивільних прав та обов"язків має право
на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосовувати практику
Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент
функціювання Конвенції, що є частиною національного законодавства.

Відповідно до
матеріалів справи "Буров
проти .Росії" /Розгляд по суті і справедлива сатисфакція/ Страсбург , 7 травня 2002 року,
Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не
можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення,
заявник зазнав певної моральної шкоді. Однак зазначена у вимозі конкретна сума
є надмірною.

3

Суд встановив
наявність спричинення позивачці моральної шкоди та визначив її суму
відшкодування у розмірі 20000
грн.. Проте визначена судом сума є надмірною, оскільки вказана моральна
шкода компенсована чітким виконанням держави, щодо сплати тих виплат, які
передбачені ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на виробництві". Оскільки судом неповно
були з'ясовані обставини, що мають значення для справи в частині розміру
відшкодування моральної шкоди ,
рішення суду в цій частині на підставі ст..309 п.1 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись при
визначені суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того
вимагає ст. 41 Конвенції,
апеляційний суд вважає за необхідне зменшити суму моральної шкоди до 15000 грн..

Доводи
відповідача про неможливість відшкодування моральної шкоди у зв"язку із
припиненням дії ст. 34 Закону в
даній частині Законом „Про державний бюджет України на 2006 рік", не
можна прийняти до уваги, з наступних підстав.

Доводи
відповідача про неможливість відшкодування моральної шкоди у зв'язку із
зупиненням дії ст. 34 Законом
України „Про державний бюджет України на 2006
рік" є безпідставними.

Як вбачається з
матеріалів справи висновком МЕК від 17
грудня 2002 року
позивачці було встановлено 50%
втрати працездатності у зв"язку з профзахворювання.

Дія ст..34 України
"Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на
виробництві" була зупинена34 Законом України „Про державний бюджет України
на 2006 рік"
Згідно з ч.4ст.2 ЦПК України -
закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні
учасником цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної
сили.

Доводи
апеляційної скарги про пропуск позивачем трьохмісячного строку звернення за
захистом своїх прав в суд, відповідно до ст. 233 КЗпП України, є необгрунтованими.

Правовідносини,
що виникли по справі між позивачем та відповідачем відділенням виконавчої
дирекції Фонду регулюються законодавством про страхові та соціальні виплати і
на них поширюються загальні норми цивільного законодавства про позовну
давність.

Норми трудового
законодавства, в тому числі ст.233 КЗпП України, не поширюються на
правовідносини, що виникли по справі.

Згідно з п.1 ч.І
ст. 268 ЦК України
на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'ю або смертю позовна давність не поширюється.

Не можна
прийняти до у ваги і доводи щодо покладання відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди на підприємство, оскільки саме Законом України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності"
встановлений прядок відшкодування шкоди потерпілим на виробництві, види і
розміри відшкодування шкоди.

Згідно з даним
законом всі види відшкодування шкоди, в тому числі і моральної, відшкодовуються
спеціально утвореним для цього органом, яким є Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України і який фінансується
за рахунок внесків підприємств.

Керуючись
ст.ст.307, 309 ч.І п.1,
314 ЦПК
України, апеляційний суд -

ВИРІШИВ:

4

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Советському районі м.Макіївки
задовольнити частково.

Рішення Советського районного суду
м.Макіївки Донецької області   від 8 грудня 2006 року змінити.

Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Советському районі
м.Макіївки на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 15000грн.      (п'ятнадцять
тисяч грн.)

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців .

Судці