Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,     Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В., Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське (далі -
Відділення) про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Відділення
на рішення Кіровського міського суду Донецької області від ОСОБА_1 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від ОСОБА_2 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У ОСОБА_3 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до Відділення про відшкодування моральної шкоди на
підставі статей 1, 5, 6, 13, 21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закон № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року). Позивач зазначав, що за час
виконання трудових обов'язків на вугільних підприємствах він отримав професійне
захворювання органів дихання - хронічний обструктивний бронхіт пилової
етіології, емфізему легенів другої стадії, легеневу недостатність I-II ступеня.

Висновком МСЕК від ОСОБА_4 року
позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та безстроково третю
групу інвалідності.

Позивач посилався  на те, що професійне захворювання і його
наслідки спричиняють йому фізичні й моральні страждання та призвели до серйозних
порушень здоров'я зі стійким розладом функцій організму, до обмеження
життєдіяльності, до втрати роботи та до неможливості продовжувати активне
особисте життя.

ОСОБА_1
просив про задоволення позову та відшкодування моральної шкоди у
розмірі  40 000 грн.

Рішенням  Кіровського міського
суду Донецької області від ОСОБА_1 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Донецької області від ОСОБА_2 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення на користь
ОСОБА_1 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень на відшкодування моральної
шкоди.

У поданій касаційній скарзі Відділення просить
скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню, а судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову в позові з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач 28
років працював  на підземних роботах на
підприємствах вугільної галузі, у результаті чого він отримав професійне
захворювання - хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології, емфізема
легенів другої стадії, легеневу недостатність I-II ступеня.

Висновком МСЕК від ОСОБА_4 року
позивачу безстроково встановлено 40% втрати професійної працездатності та
визнано інвалідом 3-ї групи.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди на підставі частини 1 статті 21, частини 3 статті
28 Закону № 1105-ХІV від          23 вересня 1999 року, суди виходили з
факту спричинення йому моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, та
обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року
передбачають обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди працівникові при
стійкій втраті працездатності у разі ушкодження здоров'я на виробництві, який
покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

Разом з тим відповідно до частини
27 статті 77 Розділу 6 “Особливі положення” Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік”, з метою приведення окремих норм законів відповідно
до цього Закону на 2006 рік зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (у частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підпункту “е”
пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої
статті 34 Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, суд не
врахував, що право потерпілого на відшкодування моральної шкоди згідно з  висновком МСЕК від ОСОБА_4 року виникло в
період дії статті 77 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”
про зупинення дії положень Закону  №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, якими
передбачено право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

За таких умов у суду першої
інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог,
а у апеляційного суду - залишати таке рішення без змін.

Ураховуючи, що судами обставини
справи встановлені повно та правильно, однак неправильно застосовано норми
матеріального права, судові рішення відповідно до статті 341 ЦПК України
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське задовольнити.

Рішення Кіровського міського
суду Донецької області від ОСОБА_1 року та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від ОСОБА_2 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1
до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське
Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді:
А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка