Справа № 2- 403 2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                       УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі: головуючого судді- Музиченко В.О. при секретарі - Буняєвій
М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на автомобіль у виконання договірних зобов,язань

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулись до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль у
виконання договірних зобов,язань, посилаючись на те, що вони домовились
придбати у відповідача автомобіль КАМАЗ
держномер НОМЕР_1, за який віддавали гроші частками. Спочатку віддали 1600
доларів США, після
чого ОСОБА_3 надав їм довіреність на право управління автомобілем, а коли
провели розрахунок в повному обсязі- 1.07.2005 року, відповідачем була
оформлена безстрокова генеральна довіреність на право управління та
розпорядження автомобілем КАМАЗ.
Коли вони звернулись до відповідача щодо укладання з ними договору
купівлі-продажу автомобілю, то він запропонував доплатити ще 500 доларів США, на що вони
відповіли відмовою, оскільки з їхнього боку всі умови усного договору
купівлі-продажу автомобілю були виконані, а відповідач в свою чергу скасував
генеральну довіреність на автомобіль та відмовляє його повернути.

В судовому
засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні
вимоги не визнали посилаючись на те, що позивачі в повному обсязі не
розрахувались за автомобіль, а саме, повинні заплатити ще 500 доларів США за проданий ними
автомобіль в місті Києві його начальнику, оскільки у цього автомобіля заклинуло
двигун, а також: відсутні та пошкоджені деякі запчастини, в зв,язку з чим ним
були понесені матеріальні збитки.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Спірним є
автомобіль КАМАЗ 5320,
1980 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований
Валківським МРЕВ Харківської області за ОСОБА_3, що вбачається зі свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_4.

Довіреністю від
12.08.2004 року відповідач уповноважив позивачів по справі керувати належним
йому спірним автомобілем терміном до 1.04.2005року. (ар.с9)

4.10.2005 року
ОСОБА_3 знову надав позивачам довіреність на право керування автомобілем КАМАЗ терміном до
01.07.2005року, (ар.с.10)

01.07.2005 року
ОСОБА_3 видав довіреність позивачам по справі, згідно з якою уповноважив їх розпоряджатися
від його імені належним йому спірним автомобілем (ар.с.8)

Вказана
довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5.

В довіреності
було вказано, що вона зберігає чинність до припинення її дії.

Згідно з
повідомленням приватного нотаріуса ОСОБА_5 ОСОБА_3 21.06.2006року скасував
вищевказану довіреність.

Судом
досліджувались матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою
ОСОБА_3.

Із постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи від 08.08.2006 року вбачається, що в
порушенні кримінальної справи відмовлено та в процесі перевірки заяви ОСОБА_3
було встановлено, що в 2004 році ОСОБА_3 продав спірний автомобіль ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, отримавши оплату в повному обсязі, після чого 1.07.2005 року ОСОБА_3
надав генеральну довіреність на спірний автомобіль.

Факт продажу
спірного автомобілю з боку ОСОБА_3 позивачам по справі, останнім не
спростовувався.

Цей факт
відповідачем також: визнавався в ході надання їм пояснень робітникам правоохоронних
органів, а також: фактом надання на ім,я позивачів, спочатку довіреності на
керування автомобілем, а в подальшому, після повного розрахунку надання
довіреності на право керування та розпорядження автомобілем.

Вказані
обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2, ОСОБА_6. Не вірити
їх свідченням підстав у суду не має, оскільки вони не суперечать фактичним
обставинам встановленим по справі.

Свідок
відповідача - ОСОБА_7 надав пояснення тількі відносно придбання автомобілю
"Фіат-Уно", а обставни щодо придбання автомобіля КАМАЗ, йому невідомі.

Згідно з
вимогами ст.. 10 ЦПК України „Кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення
відповідача щодо неотримання грошей в повному обсязі за спірний автомобіль, а
також пояснення щодо спору, який виник між: сторонами з приводу користування та
ремонту автомобілю "Фіат-Уно " суд до уваги не приймає.

Так, вимоги з
боку ОСОБА_3 щодо відшкодування його витрат на ремонт автомобіля "Фіат-Уно",
а також: щодо неможливості його зняття з реєстраційного обліку в ДАІ, суд
вважає безпідставними, оскільки він не має повноважень щодо пред,явлення таких
вимог з боку власника автомобілю "Фіат-Уно", який особисто не
позбавлений можливості звернення до суду з позовом в випадку порушення прав
власника даного автомобілю.

Відповідно до
вимог ст..3 ЦК України,
одним із принципів цивільного судочинства є принцип судового захисту порушеного
цивільного права, а також: принципи справедливості, добросовісності і
розумності. Головна цінність даних засад в тому числі - це ефективне
регулювання майнових і немайнових відносин у суспільстві.

Згідно з
вимогами ст. 220 ЦК України
"Якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами і відбулося повне або частковеи виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається. "

Згідно довідки
ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" станом на 29 січня 2006 року офіційний
курс НБУ дорівнював 505 гривень за 100 доларів США.

Судом
встановлено, що між: сторонами була домовленість щодо ціни спірного автомобілю,
яка складала 3500 доларів США,
що дорівнює 17675.00 гривень

З огляду на
вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявлені
обгрунтовано і тому підлягають задоволенню.

Судові витрати
суд розподіляє у відповідності з вимогами ст..88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,213 -215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 208, 209, 220 ЦК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності
на автомобіль у виконання договірних зобов,язань задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль КАМАЗ 5320, 1980 року
випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, у виконання
зобов,язань за усним договором купівлі-продажу автомобіля між; ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 держмито на користь держави в розмірі 1692 гривні.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.