Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 липня 2007 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                     Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,                  Данчука В.Г.,-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в                      м. Красноармійську
Донецької області, третя особа - ДП “Красноармійськвугілля” (відокремлений
підрозділ “Шахта “Центральна”), про відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області на рішення Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області від 25 жовтня 2006 року та рішення апеляційного суду
Донецької області від 18 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької
області про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з березня  2005 року працював на шахті “Центральна”
ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час виконання трудових обов'язків 17 січня 2006 року з ним
стався нещасний випадок, унаслідок якого позивач був травмований, у зв'язку із
чим було складено акт про нещасний випадок на виробництві. Висновком МСЕК                      від 29 травня 2006 року
ОСОБА_1. вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності строком на
один рік. Відповідачем проводяться страхові виплати щомісячно, виплачено
одноразову допомогу. Вважаючи, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я йому завдано
також моральну шкоду, просив стягнути на його користь 25 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області                  від
25 жовтня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красноармійську Донецької області на користь ОСОБА_1. на відшкодування моральної шкоди 6 000 грн. У решті позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області
від 18 грудня 2006 року вказане рішення суду першої інстанції змінено та постановлено
стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в                                        м. Красноармійську
Донецької області на користь ОСОБА_1. на відшкодування моральної шкоди 10
000 грн., у решті рішення залишено без зміни.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області подало
до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,
просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити
в позові ОСОБА_1.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма
підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судами встановлено, що ОСОБА_1. працював з 29 березня 2005
року на шахті “Центральна” ІНФОРМАЦІЯ_1. 17 січня 2006 року під час виконання трудових обов'язків
з ним стався нещасний випадок, унаслідок якого позивач отримав виробничу травму,
у зв'язку із чим було складено акт про нещасний випадок на виробництві НОМЕР_1. Висновком
МСЕК від 29 травня 2006 року
ОСОБА_1. вперше
встановлено 25 % втрати професійної працездатності строком на один рік.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що
внаслідок виробничої травми ОСОБА_1. заподіяні моральні страждання та завдана
моральна шкода, обов'язок відшкодувати яку повинно бути покладено на відповідача
з підстав ст.ст. 21, 28 та 34  Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закон).

Однак з таким висновком судів погодитися не можна.

Відповідно до положень Закону  право на отримання потерпілим страхових виплат
внаслідок виробничої травми настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності. Судами встановлено, що позивачу стійку втрату професійної працездатності
встановлено вперше висновком МСЕК                     від 29 травня 2006 року.

Згідно з пунктом 27 статті 77 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2006 рік” дію абзацу четвертого статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини
першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам
їх сімей зупинено на 2006 рік.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору
помилково застосовано норми Закону, що не підлягали застосуванню.

Ураховуючи, що підставою для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1. став висновок
МСЕК від 29 травня 2006 року, а дію норм Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, на підставі яких здійснюється відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам, було зупинено на 2006 рік пунктом 27 статті 77 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, колегія суддів вважає, що
правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ураховуючи, що фактичні обставини справи встановлені судами вірно, але
неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія суддів вважає за
необхідне відповідно до статті 341 ЦПК України ухвалені судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 336, статтею 341, частиною другою
статті 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Красноармійську Донецької області задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від               25 жовтня 2006 року та рішення
апеляційного суду Донецької області від 18 грудня 2006 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в                                        м.
Красноармійську Донецької області про відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук