РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                               Справа № 2-2623/2007

05 березня 2007 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді                    Набіулліної С.В.

при
секретарі                                           Кокаревої К.В.

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в м. Харькові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова про визнання права
власності на самочинні будови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до виконкому Дзержинської райради м. Харкова про
визнання права власності на самочинно збудований гараж, площею 30,6 кв.м, та сарай,
площею 24.9 кв.м., переобладнання нежитлового приміщення кухні в житлове АДРЕСА_1.

Свої позовні
вимоги мотивує тим, що з 01.06.1948р. вона була одружена із ОСОБА_2.

21.03.1955 року
йому на підставі договору на право забудови й безстрокового користування
земельною ділянкою, засвідченою ХГНК №1 номер реєстру 2-3303 була виділена
земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 575 кв.м..

На зазначеній земельній ділянці
розташований житловий будинок, прибудова до нього, ряд надвірних будов, гараж
«К» і сарай «Є», які були побудовані ще при житті її чоловіком, ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 її
чоловік помер. Після його смерті вона прийняла спадщину й

одержала
свідоцтво про право на спадщину за законом, що було видано їй 18.12.2006

року ХГНК №10.

Всі будови, розташовані на даній
земельній ділянці узаконені, крім гаража літ «К» розміром 7.70 х 3.98 і площею
30.6 кв.м, і сараю літ «Є» розміром 5.15 х 4.85 і площею 24.9
кв.м., які згідно довідки Харківського міськБТІ значаться як самочинні будови, а також
самочинного переобладнання нежитлового приміщення 1-5 кухні в житлове
приміщення, що було зроблено у зв'язку з газифікацією житлового будинку.

У попередньому судовому засіданні
позивачка підтримала позовні вимоги у повному
обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача -
виконкому Дзержинської районної ради м.Харкова, Долгополова Ю.В. позовні вимоги визнала.

Виходячі з наведеного, суд вважає,
що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до чю 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову відповідачем ухвалюється судове рішення в порядку встановленному ст.
174 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши сторони,
перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги, обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачка 01.07.1968р.зареєструвала
шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про одруження НОМЕР_1.

На підставі
рішення виконкому Дзержинської районної Ради депутатів трудящихся від 28.04.1953р. № 18 про відвід земельної ділянки для
будівництва житлового будинку чоловікові позивачки, ОСОБА_2 була надана
земельна ділянка площею 575 кв.м, за АДРЕСА_1,  що
підтверджується технічною

2

документацією на земельну ділянку,
і договором на право забудови   та
безстрокового користування земельною ділянкою від 21 березня 1955 року.

Рішенням виконкому Дзержинської Райради депутатів трудящих від 13.09.1960р.
затверджено акт готовності та ввод в дію збудованого ОСОБА_2
по АДРЕСА_1.

16.06.2006р. чоловік позивачки, ОСОБА_2 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_2..

Після його смерті позивачка прийняла спадщину й одержала свідоцтво про
право на спадщину за законом від 18.12.2006р., під реєстровим № 2-3852
посвідченого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної
контори.

Згідно технічного паспорту на зазначений житловий будинок, виготовленого станом на 3.10.2006 року загальна площа земельної ділянки
не змінена й відповідає площі, зазначеної в договорі на право забудови, а саме 575 кв.м.

Судом не встановлено, що самочинне будівництво на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 порушує права інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує правда інших осіб.

Таким чином, оскільки власником житлового будинку з надвірними будовами, розташованими по АДРЕСА_1 є позивачка, тому також слід визнати
за нею право власності і на зазначені самочинні будови й самочинні
переобладнання в житловому будинку літ А-1, тому що зазначені будови й переобладнання були вибудувані її чоловіком, а
вана є його правонаступником у частині майнових
правовідносин, у тому числі в частині наявності в нього права на визнання права власності на самочинно збудовані будови й
зроблене переобладнання приміщення 1-5 у житловому будинку літ А-1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
10,11,15,57,58,60,130,174,208,209,212-218 ЦПК Украйні, ст.376 ГК України,
Законом України «Про власність» суд.-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно вибудувані: гараж літ «К» площею 30.6 кв.м, і сарай «Є» площею 24.9 кв.м,
та переобладнане нежитлове приміщення 1-5 кухні в
житлове в житловому будинку літ А-1 розташовані на
земельній ділянці за АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
суд першої інстанції шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 КПК України.