Справа № 22ц- 285 /2007 р.                                              Головуючий
у 1 інст. Косач І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

14 лютого   2007 року                                                                  місто
Чернігів

Апеляційний   суд   Чернігівської    області у складі: головуючого - судді
Позігуна М.І. суддів - Литвиненко І.В., Мельниченка
Ю.В. при секретарі -   Рачовій І.І.

за участю - позивачки ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4.

розглянути
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною   скаргою
ОСОБА_1 на      рішення

Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 грудня
2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третьої
особи Комунального підприємства „ Чернігівське міжміське бюро технічної
інвентаризації" ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 , КП „ Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації"
ОСОБА_3 Чернігівської міської Ради , Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок ,-

встановив:

Позивачка за
первісним позовом ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати
рішення місцевого суду через невідповідність висновків суду обставинам справи і
незастосування того закону, який підлягає застосуванню, та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги , а в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішенням
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, визнано за нею права власності на 3/25
частину АДРЕСА_1 після померлого батька ОСОБА_5 та частково задоволено
зустрічний позов ОСОБА_2
і визнано за нею право власності на 1/25 частину АДРЕСА_1 після померлого
ОСОБА_5 Своє рішення обґрунтовував тим, що після смерті ОСОБА_5 залишилось два
спадкоємця, зокрема ОСОБА_1 за заповітом та ОСОБА_2 за законом на обов'язкову долю, так як вона є інвалідом
ПІ групи, а тому відповідно до ст.ст.1223,1224,1233, 1268, 1241, 1296 ЦК України суд
визнав за ними право

2

власності  на
відповідні частини спадкового
майна.  Підстав  для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування суд не встановив.

В апеляційній
скарзі апелянт вказує на те, що суд повинен був застосувати ч.5, 6 ст. 1224 ЦК України та
усунути ОСОБА_2 від
спадкування, тому що вона не надала ніяких доказів того, що вона під час
хвороби батька надавала йому допомогу. Як на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 ухилялась від
надання допомоги батьку, апелянт також посилається на те, що ОСОБА_2 звернулась до
суду про визнання її дочкою ОСОБА_5 тільки після його смерті.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала свою апеляційну скаргу, а
відповідачки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнали.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
відкрилась спадщина на 4/25 частини житлового АДРЕСА_2. За час життя ОСОБА_5
права власності на належну йому частину домоволодіння не зареєстрував належним
чином в БТІ та не отримав свідоцтва про право власності. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками
померлого ОСОБА_5 та є спадкоємцями першої черги. Відповідно до заповіту від
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 заповів все своє майно ОСОБА_1 . ОСОБА_2 на підставі
довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом третьої групи загального захворювання. Згідно
правил ст. 1241 ЦК України
, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки , яка б належала кожному з них у разі спадкування за
законом.

Враховуючи
вищезазначене , суд прийшов до висновку , що ОСОБА_2 має право на половину частки , яка б належала їй у разі
спадкування за законом і яка складається з 1/25 частини АДРЕСА_1 після
померлого ОСОБА_5 , а тому задовольнив її позовні вимоги в цій частині і
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на 3/25 частин
будинку .

Доводи апелянта
про необхідність усунення від спадкування ОСОБА_2 на
підставі ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК
України не можуть братись апеляційним судом до уваги, оскільки відповідно
до положень ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
ОСОБА_1 не надала суду переконливих доказів того, що ОСОБА_2 ухилялася від
надання допомоги своєму батьку, а посилання як на доказ на той факт, що
звернулась вона у суд про встановлення факту батьківства тільки після смерті
батька, є безпідставним, оскільки як вбачається з заочного рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.09.2006 року ( а.с.116),
батько визнавав її дочкою за життя і їй цей факт потрібен був для оформлення
спадщини.

За таких
обставин, суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами
докази, перевірив доводи сторін, правильно встановив фактичні

3 обставини справи, а
тому апеляційний суд приходить до висновку , що в межах доводів апеляційної скарги підстави для
скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 314-315, 319, 325 ЦПК України , апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2006 року залиши без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.