У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Гнатенка А.В.,

Суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Гуменюка В.І., Данчука В.Г.,

розглянувши
справу за позовом прокурора м. Одеси в інтересахОСОБА_1 та неповнолітньої
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - третя Одеська державна нотаріальна
контора, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської
міської ради, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним,
визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права власності на частину житлового
будинку; за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільним
майном подружжя та вселення; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, відділу  громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, відділу опіки
та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про  усунення
перешкод  у  користуванні
власністю,

в с т а н о в и л а :

У травні  2005
року  ОСОБА_1 звернулася  до суду
з  позовом до ОСОБА_3 про
визнання  житлового будинку АДРЕСА_1  спільним
майном подружжя та вселення, посилаючись на те, що зазначене нерухоме
майно було  придбано  нею та відповідачем ОСОБА_3. під час шлюбу
за  рахунок  спільних
грошових  коштів. Вона  та донька
сторін -  неповнолітня  ОСОБА_2. проживали у цьому будинку,
зареєстровані за його адресою,  але  після
розірвання шлюбу  вона з  донькою вимушена була  залишити це
житло та проживати за  іншою
адресою.

У жовтня  2005
року  ОСОБА_3. звернувся до суду  з зустрічним позовом  до
ОСОБА_1 відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб
Київського РВ ОЛМУ УМВС України  в  Одеській області , відділу опіки та піклування
Київської районної адміністрації Одеської міської  ради, про
усунення   перешкод у  користуванні власністю, посилаючись на  те,
що  він  є
власником  будинку  АДРЕСА_1

ОСОБА_1.  та  неповнолітня ОСОБА_2. проживали у цьому  будинку та до теперішнього часу
зареєстровані  за  адресою
його  розташування. Але  у лютому
2001 року вони добровільно виїхали на інше місце проживання.. Оскільки
ОСОБА_1  та  неповнолітня
ОСОБА_2.  зареєстровані  в належному
йому  житловому будинку, а  це обмежує його права власника ОСОБА_3
просить  суд зобов'язати ОСОБА_1. не
перешкоджати  йому  у здійсненні
права  власності  та зобов'язати відділ  громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Київського РО ОМУ УМВС України в Одеської області зняти
ОСОБА_1  та неповнолітню ОСОБА_2. з
реєстрації.

У  січні 2006 року
прокурор міста  Одеси звернувся до
суду  з
позовною заявою, посилаючись на те, що під час перебування у  шлюбі
ОСОБА_1. та ОСОБА_3 у 1993 році продали квартири, що належали кожному з
них на праві приватної власності, та за рахунок отриманих  від
продажу житла коштів за  9000
доларів США придбали у ОСОБА_4. у спільну власність  житловий будинок АДРЕСА_1  проте був укладений та  нотаріально
посвідчений   не договір
купівлі-продажу житлового будинку, а
договір  дарування. Про це
ОСОБА_1. дізналася  лише  у 2003 році після розірвання  шлюбу з ОСОБА_3.Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 між
ОСОБА_4. та ОСОБА_3 була укладена удавана
угода  дарування, якою були порушені
майнові та житлові права ОСОБА_1. та
неповнолітньої ОСОБА_2., прокурор міста Одеси просить суд визнати
недійсним  договір  дарування житлового будинку та  визнати право
власності за ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
по 1/3 частину спірного будинку. та право власності неповнолітньої.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14
листопада          2006 року позов
ОСОБА_1. задоволено. Позов прокурора м. Одеси задоволено частково. Визнано
недійсним договір дарування спірного житлового будинку, який  був укладений ІНФОРМАЦІЯ_1 між ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні
позовних вимог  ОСОБА_3. відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області  від  17
січня 2007 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14
листопада  2006 року скасовано  та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні  позовних вимог
прокурора  м. Одеси  відмовлено.

Зустрічний
позов  ОСОБА_3. до ОСОБА_1,
відділу  громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області,
відділу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської
ради, про  усунення  перешкод
у  користуванні  власністю - задоволено частково та
зобов'язано ОСОБА_1. не перешкоджати ОСОБА_3. у здійсненні  права
власності  на спірний  будинок та зобов'язано відділ  громадянства, міграції та реєстрації фізичних
осіб ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_1. з реєстраційного
обліку.

У касаційних скаргахОСОБА_1 та заступника  прокурора Одеської області ставиться питання
про скасування рішення  апеляційного суду
Одеської області  від 17 січня 2007 року
та  залишення  без змін рішення суду першої інстанції, в
зв'язку з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи прокурору у позові, апеляційний  суд виходив із того, що  прокурор не вправі був пред'являти  цей позов, оскільки ОСОБА_1 та її  дочка не є такими особами, що зазначені у ст.
36-1 Закону України ”Про прокуратуру” та
ч. 2 ст. 45 ЦПК України, в
інтересах яких  прокурор має
пред'являти позов.

Проте з такими
висновками погодитися не  можна .

Як вбачається  із
матеріалів  справи прокурор  пред'явив
позов  в  інтересах неповнолітньої ОСОБА_2. про захист
її житлових та  майнових прав, та  просив
визнати за нею право  власності на
спірний будинок у розмірі  1/3частини,
а  також
за ОСОБА_1. в  розмірі  1/3
частини.

ОСОБА_1. просила
визнати право  спільної  сумісної власності  на
спірний будинок за нею та ОСОБА_3., тобто  вона
не  визнає за  дочкою право власності на  будинок.

Оскільки інтереси дочки
та матері не збігаються, остання у цьому випадку не може захищати  права та інтереси неповнолітньої  дочки, тому
прокурор  мав  пред'явити
такий позов і  апеляційна  інстанції не вправі була залишати його
без  задоволенні з підстав, зазначених
в  ухвалі.

До того ж прокурор у позові обґрунтував з яких саме  причин
заявлено позов в інтересах цих
осіб.

Оскільки апеляційним судом допущено порушення норм  процесуального права при розгляді справи в
апеляційному порядку погодитися з
ухваленим рішенням не можна, воно підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та заступника прокурора Одеської області
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2007 року
скасувати, а справу направити на  новий
апеляційний  розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                                   А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                            М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.
Г. Данчук