АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9/2007 Головуючий 1 інстанції Стовба С.Н.
Категорія 10 Доповідач Болтунова Л.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І. О. суддів - Болтунової Л.М., Лаченкової О.В. при секретарі - Сидоренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2006 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих аліментів,-

встановила:

11 березня 2006 року позивач звернувся в суд з позовом і просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки безпідставно отримані аліменти, посилаючись на те, що в березні 1996 року його доньку удочерив ОСОБА_3, про що йому стало відомо в травні 2004 року. У зв"язку з чим він звернувся до суду про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини, які були стягнуті у грудні 1994 року і згідно рішення від 16.11.2004 року його позов було задоволено.

На теперішній час він вважає, що з моменту удочеріння до моменту звільнення його від сплати, а саме з лютого 1996 року по грудень 2004 року його колишня дружина безпідставно отримувала аліменти, що складає 44 789,11 грн., а тому його позов просив задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2006 року позовні вимоги позивача були задоволені частково та на його користь з відповідачки стягнуто 24 669,12 грн. та судовий збір 246,69 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду, та ухвалення нового рішення про повне задоволення його позовних вимог, вважаючи, що судом неправильно були застосовані норми матеріального права.

Відповідачка в своїй апеляційній скарзі просила рішення також скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом не була врахована сума боргу, яка значиться за позивачем за період з 19.12.1994 року по лютий 1996 року, а також стягнуту сум вона вважає завищеною, що підтверджує надана нею довідка.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково.

2

Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася донька ОСОБА_4. Постановою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 1994 року з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання дитини до її повноліття в розмірі 1/4 частини його заробітку.

У листопаді 1995 року відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, а 19 лютого 1996 року він удочерив доньку сторін.

Згідно до рішення Межівського райсуду Дніпропетровської області від 16 листопада 2004 року позивач був звільнений від сплати аліментів на утримання дитини.

Розглядаючи справу по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 частково, стягнувши з відповідачки на його користь безпідставно набуті аліменти за період з 11 березня 2002 року по грудень 2004 року з урахуванням строку загальної позовної давності в межах трьох років.

Що стосується розміру стягнення, то колегія суддів вважає за можливе рішення суду змінити, оскільки як видно з витребуваної довідки сума за зазначений період складає 10 294,19 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо порушень судом ст. 267 ЦК України 2004 року, колегія суддів вважає безпідставними. Суд першої інстанції зробив вірний висновок про стягнення суми в межах трьох років і не застосував вимоги даної статті, оскільки правовідносини виникли ще до 1.01.2004 року, а саме до вступу нового ЦК України.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що судом при ухваленні рішення не був прийнятий до уваги борг по сплаті аліментів позивачем за період з грудня 1994 року по лютий 1996 року, колегія суддів вважає не суттєвими, так як ОСОБА_1 такий позов не заявлявся.

Виходячи з вимог ст.ст.79,80 ЦПК України та ст.3 Декрету Кабміну України „Про держмито" з відповідачки слід стягнути судові витрати по справі в розмірі 102,94 грн.

Керуючись ст.ст.304,307,309,314,316,317,319 ЦПК України колегія суддів,-

виріши л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2006 року змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані аліменти за період з 11 березня 2002 року по грудень 2004 року в розмірі 10 294,19 грн., а також судовий збір на користь держави в сумі 102,94 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання його законної сили.