Справа
№ 2-40/07
РІШЕННЯ

Іменем України

6 березня 2007 року

Сніжнянський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді -
Радченка В.Є. при секретарі -
Смоліній М.С.

з участю позивача- ОСОБА_1

представників відповідача - Бикадорова Ю.В., Кожуріної СВ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Сніжне Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Державного
підприємства "Сніжнеантрацит" відокремленим підрозділом якого є шахта
«Північна» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати
заробітної плати при звільненні за період з 10.12.1998 р. по день прийняття рішення судом, грошової компенсації
за несвоєчасну виплату регресу за період з 17 серпня 1998
р. по грудень 2004 року,
заборгованості по заробітній платі за 1997-1998
p.p. в розмірі 3147 грн. 64 коп.,
заборгованості по заробітній платі за березень, квітень та травень 1998 грн. в розмірі 681 грн., різниці
нарахувань за виконавчим листом №
НОМЕР_1 в розмірі 174
грн. 20 коп.-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2006
р, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства
"Сніжнеантрацит" відокремленим підрозділом якого є шахта «Північна» з
позовною заявою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати
заробітної плати при звільненні за період з 11.12.1996 р. по 28.08.2005
р. (а.с. 1). Мотивував
цей позов тим, що з 28.09.1994
р. по 18.12.1998 р.
працював на шахті «Північна». При звільнені просив виплатити йому
заборгованість з заробітної плати, регресу, одноразової допомоги. В період з 1999 по 2004 p.p. на його рахунок
надходили частинами гроші, але він не знав їх призначення і не знав, яка саме
заборгованість погашається. Завдяки рішенню суду від 28.08.2006 р. зміг
встановити, що заробітна плата за 1996-1998 роки виплачена в повному обсязі в
серпні 2004 р. в розмірі 2713 грн., компенсація за несвоєчасну виплату
заробітної плати виплачена в серпні 2005 року в розмірі 1372 грн. 23 коп. У
зв'язку з цим просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток
за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 11.12.1996 р. по 28.08.2005 р.

23.09.2006
р. ОСОБА_1 з аналогічних підстав звернувся з позовом до Державного
підприємства "Сніжнеантрацит" відокремленим підрозділом якого є шахта
«Північна» з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за весь час
затримки виплати недоплаченої частини заробітної плати при звільненні за 1997-1998 p.p. в розмірі 251 грн. 25 коп. та
стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати регресу в розмірі 2534 грн. 47 коп.(а.с. 14-15). Вищезазначені
позовні вимоги 24.10.2006
р. об'єднані судом в одне провадження.(а.с. 30).

В
судовому засіданні позивач неодноразово змінював та уточнював свої
позовні вимоги. На запитання головуючого позивач відповів, що під поняттям
«компенсація» в своїх позовних вимогах він має на увазі середній заробіток за
весь час затримки належних йому при звільненні сум. В письмовій заяві від 22.11.2006 р. (а.с. 73-77) він просить
стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за березень,
квітень, травень 1998 p., середній
заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні за
лютий, березень та квітень 1998
р. в сумі 2118 грн. 17 коп. та грошову
компенсацію за несвоєчасну виплату регресу за період з 17 серпня 1998 р. по грудень 2004 р. в розмірі 2534 грн. 47 коп. В письмовій
заяві від 06.12.2006 р. (а.с. 86-87) він просить
змінити період розрахунку середньої заробітної плати, а саме, просить стягнути
на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної
плати при звільненні за період з 10.12.1998
р. по день винесення судом рішення. Також, в судовому засіданні 06.03.2007
р. позивач заявив, що просить стягнути на його користь різницю нарахувань за
виконавчим листом № НОМЕР_1 в розмірі 174 грн. 20 коп., яка визначена в листі
шахти «Північна» № НОМЕР_2 від 22.11.2006 р. (а.с. 116) і «перевести цю
заборгованість в розряд заборгованості з заробітної плати».

Представники відповідача за довіреностями (а.с. 38, 113, 117) Бикадоров Ю.В.
та Кожуріна СВ. позовні вимоги позивача не визнали в повному обсязі. В
письмових запереченнях на позов (а.с. 94)
зазначили, що позивач не має жодної заборгованості по всім видам виплат.
Просили відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. В
судовому засіданні встановлено, що позивач з 28.09.1994 р. по 18.12.1998
р. працював на шахті «Північна», яка є відокремленим підрозділом Державного
підприємства "Сніжнеантрацит". Звільнений з цього підприємства по ст.
40 п. 2 КЗпП України за
станом здоров'я внаслідок трудового каліцтва. Вищезазначені обставини
підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с. 2-3) та копією статуту
Державного підприємства "Сніжнеантрацит" (а.с. 124-126). На запит
суду шахтою північна ДП "Сніжнеантрацит" надана інформація № НОМЕР_3
(а.с. 95) з якої вбачається, що на момент звільнення шахта мала перед позивачем
лише одна заборгованість - по заробітній платі в розмірі 3147 грн. 64 коп.
Аналогічні відомості щодо заборгованості з заробітної плати шахти перед
позивачем станом на 11.08.1999 p., тобто вже після звільнення позивач, містяться в
довідці НОМЕР_13 шахти «Північна» (а.с. 24, 39, 46, 115). На час надання
інформації № НОМЕР_4, тобто
станом на 25.12.2006 p., - вже відсутня
заборгованість цієї шахти перед позивачем з будь-яких виплат. З довідки шахти № НОМЕР_3 (а.с. 96) вбачається, що
заборгованість з заробітної плати за період з листопада 1997 р. по листопад 1998 р. в розмірі 3147 грн. 64 коп. виплачена в
повному обсязі. А саме:

- 154
грн. 10 коп.
заборгованості за червень 1997
р. виплачено в грудні 1999
p.;

- 265
грн. 94 коп.
заборгованості за липень 1997
р. виплачено двома частинами в розмірі 151 грн. та 114
грн. 94 коп. в
листопаді та грудні 1999
р. відповідно;

- 94 грн. 33 коп.
заборгованості за серпень 1997
р. виплачено двома частинами в розмірі 14 грн. та 80
грн.33 коп. в
грудні 1999 р. та в серпні 2004 р. відповідно;

-  2633 грн. 27 коп. заборгованості за вересень , жовтень, грудень
1997 р. та за
лютий-квітень, червень, серпень, жовтень, листопад 1998 р. виплачено в
серпні 2004 р.
частинами в розмірі 390 грн. 82 коп., 76 грн. 63 коп., 679 грн. 47 коп., 105 грн. 32 коп., 498 грн. 23 коп., 469 грн. 60 коп., 89 грн. 23 коп., 126 грн. 88 коп., 14 грн. 79 коп., 182 грн. ЗО коп.
відповідно.

В цій довідці також зазначено, що вищеперелічені суми
перераховані на ощадкасу НОМЕР_6 на рахунок НОМЕР_5 і звірені шахтою з
роздруківкою надходження грошових коштів на цей рахунок.

Суд намагався витребувати та перевірити документи
первинної бухгалтерської звітності з приводу вищезазначених виплат на шахті
«Північна» (а.с. 114) та в Сніжнянському відділені НОМЕР_6 Ощадбанку України
(а.с. 108, 111). Але, шахта та банк відповіли про неможливість надання суду
таких документів, оскільки вони знищені через сплив терміну їх зберігання, який
складає 3-5 років (а.с. 104, 112).

В роздруківках шахти щодо виплачених сум ОСОБА_1
підтверджується виплата заборгованості заробітної плати останньому в
вищезазначених частках на загальну суму 3147
грн. 64 коп.
станом на 21.12.2006 р. (а.с.
101, 103).

В відповіді шахти від 21.01.2006 р. зазначено, що заборгованість з заробітної плати
ОСОБА_1 шахти «Північна» перед ОСОБА_1- відсутня (а.с. 40, 90).

В довідці шахти «Північна» № НОМЕР_7 від 11.10.2005
р. (а.с. 115) міститься
інформація про наявність заборгованості шахти перед позивачем на день
звільнення в розмірі 3055
грн. 47 коп.
Такий розмір заборгованості з заробітної плати перед позивачем не збігається з
розміром цієї заборгованості перед позивачем, зазначеним в довідці шахти
НОМЕР_13, в якій розмір заборгованості зазначений в сумі 3147 грн. З метою
з'ясування цих розбіжностей суд надіслав відповідний запит шахті «Північна»
(а.с. 114). В відповіді шахти «Північна» від 25.01.2007 р. на адресу суду (а.с.
123) зазначається, що шахта підтверджує факт заборгованості перед позивачем в
розмірі 3147 грн. 64 коп. на день його звільнення і підтверджує правильність
інформації щодо такого ж розміру заборгованості з заробітної плати, викладеної
в довідці про заборгованість станом на 11.08.1999 р. (довідка НОМЕР_13). Також
в цій відповіді шахти «Північна» зазначено, що в довідці № НОМЕР_7 від
11.10.2005 р. шахтою допущена неточність, оскільки заборгованість була погашена
і її було важко відновити.

Відповідно до ст. 129
Конституції України, ст. 10
ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України
сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи. Позивач не надав суду достатніх та належних
доказів, які б підтверджували наявність будь-якої заборгованості з заробітної
плати перед ним з боку шахти «Північна» після її остаточного погашення в серпні
2004 року.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлений
факт заборгованості з заробітної плати шахти «Північна» перед позивачем за
період з листопада 1997 р. по
листопад 1998 р. в
сумі 3147 грн. 64 коп., яка не
була виплачена в день звільнення останнього, тобто 18.12.1998 р. Також судом
достовірно встановлений той факт, що ця заборгованість в сумі 3147 грн. 64 коп. повністю
виплачена позивачу в грудні 1999
року та в серпні 2004
р. Тобто, остання частина цієї заборгованості виплачена в серпні 2004 року. Через це
суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з
відповідача заборгованості по заробітній платі за 1997-1998 p.p. в
розмірі 3147 грн. 64 коп.

В позовній заяві, яка надійшла до суду 20.09.2006 р. (а.с. 1) позивач просить
стягнути на його користь компенсацію, тобто середній заробіток за весь час
затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 11.12.1996 р. по 28.08.2005 р. В позовній заяві,
яка надійшла до суду 23.09.2006
р. (а.с. 14-15) позивач
просить стягнути на його користь компенсацію, тобто середній заробіток за весь
час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період 1997-1998 роки в розмірі 251 грн. 25 коп. В письмовій
заяві від 22.11.2006 р. (а.с.
73-77) позивач
просить стягнути на його користь компенсацію, тобто середній заробіток за весь
час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період лютий-березень 1998 року включно. В
письмовій заяві від 06.12.2006
р. (а.с. 86-87) позивач,
остаточно уточнюючи свої позовні вимоги, просить стягнути на його користь
середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні
за період з 10.12.1998 р. по
день винесення судом рішення. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли
він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскільки про
недоплату сум заробітної плати позивачу було відомо ще при звільнені в 1998 році, то
тримісячний строк слід рахувати саме з цього часу. Між тим, позивач звернувся
до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за весь час
затримки виплати заробітної плати при звільненні лише в вересні 2006 року. Тобто,
позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності для звернення
до суду, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення його
позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки
виплати заробітної плати при звільненні за період з 10.12.1998 р. по день
винесення судом рішення.

В письмовій заяві позивача від 22.11.2006 р. (а.с. 73-77) він зазначає, що
просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній
платі в розмірі 681 грн.,
яка складається з двох сум: 430
грн. та 251 грн. З
змісту цієї заяви вбачається, що таку заборгованість позивач виявив в довідці
шахти № НОМЕР_8 від 21.01.2006 р. та в довідці НОМЕР_9 (заборгованість з
виплати грошових сум за виконавчими листами). Крім того, позивач в судовому
засіданні 06.03.2007 р. усно заявив суду, що просить стягнути на його користь
різницю нарахувань за виконавчим листом № НОМЕР_1 в розмірі 174 грн. 20 коп.,
яка визначена в листі шахти «Північна» № НОМЕР_2 від 22.11.2006 р. (а.с. 116) і
«перевести цю заборгованість в розряд заборгованості з заробітної плати». Суд
вважає, що зазначені суми не є заборгованістю з заробітної плати, питання про
стягнення яких може розглядатися в рамках цієї цивільної справи з наступних
підстав. В довідці шахти «Північна» НОМЕР_9 під назвою «про виплату за
виконавчими листами ОСОБА_1» зазначено (а.с. 22, 43), що сума заборгованості по
заробітній платі за виконавчим листом № НОМЕР_10 в розмірі 251 грн. в квітні
1998 року перерахована шахтою в ощадкасу НОМЕР_6. В листі шахти на ім'я
позивача № НОМЕР_8 від 21.01.2006 р. (а.с. 40, 90) зазначено, що 430 грн. згідно з
виконавчим листом НОМЕР_11
нараховані позивачу в березні 1998
р. і не входять в суму заборгованості по заробітній платі. В листі шахти
«Північна» № НОМЕР_12 від 03.08.2006 р. на адресу державної виконавчої служби
(а.с. 122) зазначено, що 430 грн. виплачені позивачу на підставі рішення суду НОМЕР_11,
а 251 грн. - на підставі рішення суду № НОМЕР_1. Згідно з рішенням
Сніжнянського міського суду Донецької області по цивільній справі № НОМЕР_1 за
позовом ОСОБА_1 до шахти «Північна» про стягнення грошових сум -з цієї шахти на
користь ОСОБА_1 стягнуто 251 гривня (а.с. 127-129). В письмових заявах від
31.07.2006 р. (а.с. 120) та від 09.12.2006 р. (а.с. 118) на адресу начальника
державної виконавчої служби позивач зазначає, що рішеннями Сніжнянського
міського суду по цивільним справам № НОМЕР_11 та № НОМЕР_1 на його користь з
шахти стягнуті суми в розмірі 430 грн. та 251 грн. відповідно. Тобто, сам
позивач визнає в цій заяві, що вищезазначені суми вже стягнуті рішеннями суду
та знаходяться в стадії виконання. Згідно з преамбулою Закону України «Про виконавче
провадження від 21.04.1999
р. - цей
Закон визначає умови та порядок виконання рішень судів. В статті 1 цього ж Закону
зазначено, що сукупність дій органів, направлених на виконання рішень є
виконавчим провадженням, яке здійснюється виконавчою службою. Приймаючи до
уваги, що позивач просить стягнути на його користь різницю нарахувань за
виконавчим листом № НОМЕР_1 в розмірі 174 грн. 20 коп., та стягнути в якості
заборгованості з заробітної плати суми в розмірі 430 грн. та 251 грн., які вже
були стягнуті рішеннями суду і фактично є заборгованістю за виконавчими листами
- суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні цих
позовних вимог.

В позовній заяві ОСОБА_1 від 23.09.2006 р до Державного
підприємства "Сніжнеантрацит" відокремленим підрозділом якого є шахта
«Північна» він просить стягнути грошову компенсацію за весь час затримки
виплати регресу в розмірі 2534 грн. 47 коп.(а.с. 14-15). Уточнюючи в письмовій
заяві від 22.11.2006 р. (а.с. 73-77) він просить
стягнути грошову компенсацію за несвоєчасну виплату регресу за період з 17 серпня 1998 р. по грудень 2004 р. в розмірі 2534 грн. 47 коп. Зі змісту
цієї заяви вбачається, що рішенням Сніжнянського суду від 02.08.1999 р.
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та на його користь стягнута заборгованість по
страховим виплатам за період з 17 серпня 1998 р. по грудень 2004 р. в розмірі
2754 грн. 25 коп. У зв'язку з затримкою цих виплат, стягнутих рішенням суду,
він просить стягнути грошову компенсацію за весь час затримки виплати регресу в
розмірі 2534 грн. 47 коп. Суд прийшов
до висновку про необґрунтованість цих позовних вимог з наступних підстав. Як
встановлено в судовому засіданні, рішенням Сніжнянського міського суду від
02.08.1999 р. на користь ОСОБА_1 з шахти «Північна» стягнуто 23925 грн.
одноразової допомоги та 2754 грн. щомісячних платежів в рахунок заподіяної
трудовим каліцтвом шкоди з 17 серпня 1998 р. по 2 серпня 1999 p., а з 3
серпня 1999 р. по 239 грн. 50 коп. відповідних щомісячних платежів (а.с.
19-20). Рішення набрало законної сили 12.08.1999
р. В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість з регресних виплат він
отримав лише в грудні 2004
р.(а.с. 15). Саме з
цих причин вважає, що на його користь з відповідача підлягає стягненню
відповідна грошова компенсацію за весь час затримки виплати регресу. Згідно з
преамбулою Закону України «Про виконавче провадження від 21.04.1999 р. - цей Закон
визначає умови та порядок виконання рішень судів. В

статті 1
цього ж Закону зазначено, що сукупність дій органів, направлених на виконання
рішень є виконавчим провадженням, яке здійснюється виконавчою службою. Тобто,
питання своєчасності виплати регресних виплат після набрання законної сили
відповідним рішенням суду є компетенцією виконавчої служби. Відсутні законні
підстави для стягнення компенсації за затримку регресних виплат з наступного
дня після ухвалення відповідного рішення, оскільки вже було постановлено
рішення про стягнення регресних виплат і звернення з вимогами про затримку їх
виплат на стадії виконання рішення законом не передбачено. Таким чином, позовні
вимоги в цій частині не мають правових підстав, є неспроможними і в їх
задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 233 КЗпП
України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до Державного
підприємства "Сніжнеантрацит" відокремленим підрозділом якого є шахта
«Північна» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати
заробітної плати при звільненні за період з 10.12.1998 р. по день прийняття рішення судом, грошової компенсації
за несвоєчасну виплату регресу за період з 17 серпня 1998
р. по грудень 2004 року,
заборгованості по заробітній платі за 1997-1998
p.p. в розмірі 3147 грн. 64 коп.,
заборгованості по заробітній платі за березень, квітень та травень 1998 грн. в розмірі 681 грн., різниці
нарахувань за виконавчим листом №
НОМЕР_1 в розмірі 174
грн. 20 коп.-
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено
сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не
брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до
Апеляційного суду Донецької області через Сніжнянський міський суд протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.