Справа №22-ц-148                                                       Головуючий у 1-й інстанції Чабак І.О.
Категорія 40                                                                  Суддя - доповідач Лузан Л.В.
УХВАЛА іменем    України

2007 року лютого « 14 » дня колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого   -  Шевченка В.А.,

суддів                 -
Батюка А.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового
засідання -   Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2006 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Глухівської центральної районної лікарні про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2006 року позов ОСОБА_1 залишено без
задоволення у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків обставинам
справи, порушення норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції, колегія
судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом від 03.10.2005 року був прийнятий у Глухівську ЦРЛ на посаду
ІНФОРМАЦІЯ_1 /ас.4/.

Наказом від 30.06.2006 р. позивачу була надана відпустка
на 28
календарних днів з 03.07.2006 р. по 30.07.2006 р. та відгули з 31.07.2006 р. по 04.08.2006 р./ас.5/. Встановлено, що за
погодженням з позивачем наказом від 03.07.2006 р. наказ про надання відпустки та відгулів від 30.06.2006 р. був скасований і 04.07.2006 р. був виданий новий наказ про надання позивачу відпустки на 28 календарних днів з 10.07.2006 р. по 06.08.2006 р. та відгулів з 07.08.2006 р. по 13.08.2006 р./ас.6,7, 41,42/.

Рішенням профкому Глухівської ЦРЛ від 21.08.2006 р. була дана згода на звільнення позивача «за п.4 ст.40 КЗпП у зв'язку з відсутністю
підтверджуючих документів або поважної причини, які б давали йому
право використовувати дні з 14.08.2006 р. по 17.08.2006 р. як вихідні»
/ас.10,11-12/.

2

Наказом від 22.08.2006 р. ОСОБА_1 був
звільнений з 22.08.2006 р. за прогули без поважних причин, по п.4 ст.40 КЗпП /ас.8/. З подання до профкому про
надання згоди на звільнення та пояснень
представника відповідача вбачається, що позивач був звільнений за відсутність на роботі без поважних причин з 14.08.2006 року по 17.08.2006 року / ас.10/.

Позивач не заперечує факт своєї відсутності на роботі з 14.08.2006 року по 17.08.2006 року, але з його письмових пояснень
вбачається, що, на його думку, в ці дні він був у відгулах за раніше відпрацьований час, тобто, на його думку, був відсутній
на роботі з поважних причин /
ас.52/.

Судом встановлено, що на підставі наказу НОМЕР_1 від 13.03.2006 року на випадок термінового ремонту
сантехнічних систем в Глухівській ЦРЛ був встановлений графік чергування
ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихідні і святкові дні. Відповідно до пояснень
головного лікаря ЦРЛ на час чергування працівники повинні були знаходитись або
вдома, або повідомляти адміністрацію
лікарні про місце свого перебування на випадок термінового ремонту сантехнічних
систем та ін., виконана робота компенсувалась відгулами за фактично відпрацьований
час. /ас.38,40,48,49,
53, 56/.

Крім того, з пояснень представника Глухівської ЦРЛ вбачається, що графік чергування ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихідні і
святкові дні складався начальником служби ремонту
Ащеуловим
О.П., він же був відповідальним за облік фактично відпрацьованого його підлеглими часу у вихідні і святкові
дні у зв'язку з терміновим ремонтом сантехнічного та електрообладнання.

Також з пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач
наполягає на тому, що в 2005-2006 pp. позивач до термінового ремонту
сантехнічних систем не залучався і тому права на відгули не мав
/ас.38,49, 56/.

В заперечення на таку позицію відповідача позивач наполягає на тому, що адміністрація повинна була надавати йому відгули навіть у
тому разі, коли його фактично не залучали до виконання робіт з
термінового ремонту сантехнічного обладнання, а лише за сам факт чергування на дому. Позивач також пояснив, що
оскільки адміністрація не визнавала факту
наявності у нього відгулів за ті дні, коли він чергував на дому без фактичного залучення до роботи, то він самостійно вів облік таких
«відгулів» у календарі, який долучив до матеріалів
справи і на свій розсуд використав ці «відгули» з 14.08.2006 року по 17.08.2006
року /ас.44/. Позивач не заперечує того факту, що
начальник служби ремонту Ащеулов О.П. телефонував йому до 14.08.2006
р. і, посилаючись на відсутність у нього відгулів, нагадував про необхідність
виходу на роботу з 14.08.2006 p., але він, позивач, відповів, що буде використовувати відгули.

До речі. На пропозицію суду апеляційної інстанції позивач не зміг назвати
конкретні дати його чергувань на дому, за які,
як він вважає, він має «відгули», та дати фактичного використання таких «відгулів» у 2006 році, окрім з 14.08.2006 р. по
17.08.2006 р.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що позивач не
надав достовірних доказів відносно того, що фактично залучався до виконання
робіт з термінового ремонту сантехнічного обладнання та у зв'язку з цим, або у зв'язку з будь-якими іншими обставинами мав
передбачені діючим законодавством відгули.

З пояснень позивача вбачається, що він весь час був обізнаний про позицію адміністрації ЦРЛ відносно того, що відповідач не визнає
за ним права на відгули за дні його чергування на дому без фактичного залучення
до роботи. Незважаючи на це позивач

З

своєчасно   не   вирішував
цього   трудового спору і дні з 14 по 17 серпня 2006 року використав
як відгули самоуправно, без згоди на це адміністрації.

Таким чином приймаючи до уваги наведені обставини, а також той факт, що не вирішивши в установленому законом порядку трудовий спір
щодо наявності у нього відгулів, позивач не міг на свій
розсуд, без відповідного дозволу адміністрації, не виходити на роботу на
протязі 4-х робочих днів : з 14 по 17 серпня 2006 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про
те, що з 14.08.2006 року по 17.08.2006 року позивач був відсутній на роботі без поважних причин,
а тому у відповідача були підстави для його звільнення за прогули.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових
даних, які б давали підстави для скасування
постановленого рішення. Рішення суду є законним і обгрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.1ч.1ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2006 року у даній справі
залишити без зміни .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців   .