Справа № 1379                                                                         Головуючий
Категорія - 32                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючаго -
Тамакулової В.О.

суддів -
Лисичої Н.М., Котушенко СП.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

за участю
адвокатів - ОСОБА_5
та ОСОБА_6 розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Самарського районного суду М.Дніпропетровська від ІНФОРМАЦІЯ_2 року за його
позовом до ОСОБА_1 (треті особи -
комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство
Самарського району та орган опіки і піклування Самарського району в
м.Дніпропетровську) про визнання втратившою право користування житловим
приміщенням та зустрічним позовом про вселення і усунення перешкод в
користуванні житлом,-

ВСТАНОВИЛА:

В ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1. про визнання втратившою право користування
жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 в
М.Дніпропетровську, посилаючись на те, що їх сім'я розпалась і в
ІНФОРМАЦІЯ_3року відповідачка, забравши дітей та всі свої особисті речі,
перейшла на постійне проживання до матері в квартиру АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську.
Виписатися зі спірної квартири вона не бажає, тому позивач просив визнати
відповідачку з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України.

В ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні
зазначеним житлом та про вселення, посилаючись на те, що в ІНФОРМАЦІЯ_5році вона
вступила в шлюб з позивачем і разом з дочкою вселилися в спірну квартиру в
якості членів його сім'ї. Пізніше у них народився син. Проте їх сім'я не
склалася, між ними часто виникали сварки, в результаті яких вона з дітьми
змушена була жити у матері.

Після чергової
сварки в ІНФОРМАЦІЯ_6
року, ОСОБА_2 змінив замки на вхідних дверях і в квартиру їх більше не
впустив. Посилаючись на порушення своїх та дітей житлових прав, ОСОБА_1.
просила її позов задовольнити.

Представники
третіх осіб підтримали зустрічний позов, а проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечували.

Рішенням
Самарського районного суду м.Дніпропетровська від ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 в
задоволенні позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, як постановленого з
порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм
матеріального права і про ухвалення нового рішення.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить
передбачених ст.ст.309-311 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом
установлено, що відповідачка з дітьми не проживала у спірній квартирі понад
визначений ст.71 ЖК України шестимісячний строк із поважних причин. Цей факт
встановлено судом із додержанням норм процесуального права.

У відповідності
з роз'ясненнями, даними в п.10 постанови №2
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 року
«Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив
право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності
(перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок
неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений
строк.

Таким чином,
висновок суду про те, що відповідачка з дітьми не втратили право користування
спірною жилою площею, є обгрунтованим.

2

Оскільки
відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного
приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в
порядку, визначених законом, суд правильно поновив порушені права відповідачки
та її дітей на спірне житло.

Доводи апеляційної
скарги не мають правового значення для вирішення спору і не дають підстав до
висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, а зводяться до незгоди з висновками суду
по оцінці доказів.

Згідно ст.212
ЦПК України виключне право оцінки доказів, належить суду, який оцінює їх за
своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст.
30J, 307, 308, 313,315
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Самарського районного суду М.Дніпропетровська від ІНФОРМАЦІЯ_2року
залишити без зміни.