РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року
Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді                                          Чернобривко
Л.Б.

при секретарі                                                               Семікіній
К.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за
позовом ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,

встановив   :

позивач звернувся з позовом до відповідачки, посилаючись на ті обставини,
що відповідно до заяв від 10.01.2003
року та 03.02.2004 року
позивач передав матеріальні цінності,
а саме гумові рукава високого тиску на суму 3999,95 грн., цеглу на суму 1042,93 грн., заробітну плату
в сумі 135 грн. Отриманий
товар на суму 5177грн.88 коп.
відповідачка оплатила частково в сумі 4654
грн.47 коп. .
із заробітної плати внесено готівкою 300грн. Заборгованість становить
519грн.49 коп. Добровільно погасити заборгованість відповідачка відмовляється,
тому просить стягнути заборгованість в смумі519,49 грн. та судові витрати 81грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала в
повному обсязі, пояснивши, що ОСОБА_1 працювала ІНФОРМАЦІЯ_1, мала
заборгованість по заробітній платі. В рахунок погашення заборгованості по
заробітній платі написала дві заяві від 10.10.2003 та 03.02.12004 року про
передачу їй в рахунок заборгованості по заробітній платі: цеглу та
гумовотехнічні вироби Крім того, по відомостям їй було виплачено заробітну
плату в сумі 135 грн. Депоновано заробітна плата відповідно довідки складала
4354грн.47 коп. , індексація
4.02 грн. В сумі
отриманий товар та заробітна плата складають 5177грн.88
коп. У березні 2004 року
ОСОБА_4 було погашено 300грн. Підприємством їй було видано товару більше, ніж
становить її заборгованість по заробітній платі , залишок складає 519грн. 49 коп., яку просить стягнути з відповідачки, а також
стягнути судові витрати в сумі 81
грн.

Відповідачка в судове засіданні не з'явилась, надала суду довідку, що
знаходиться у лікарні, в судовому засіданні її інтереси буде представляти її
представник

Представник позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов
не визнав, пояснивши, що дійсно відповідачка працювала на заводі і 30.12.2003 року звільнилась
, але при
звільнені з нею не було повністю розраховано. Про суму заборгованості по
заробітній платі її не повідомили. Розрахунок заборгованості по заробітній
платі вів сам позивач, тому неясно, яким чином він міг передати відповідачці
матеріальних цінностей на суму більше, ніж її заборгованість по заробітній
платі. Відповідачка дійсно зверталась до позивача з заявами про видачу їй
гумовотехнічних виробів, цегли у рахунок заборгованості по заробітній платі,
але не вказувала на яку суму ,
тому суму заборгованості по заробітній платі та суму на яку видавався
товар, повинен був регулювати сам позивач. Відповідачка заперечує, що нею була
отримана заробітна плата в сумі 65грн та 70грн. відповідно до копій відомостей
наданих позивачем, тому що стоїть не її розпис. Вважає позов безпідставним та
таким, що не підлягає задоволенню.

Судом досліджено надані докази: довідка з міста роботи відповідачки, копія
заяви про відпуск цегли, копія рахунку -фактури від 13.01.2004 року , розхідна
накладна від 13.01.2004 року, копія заяви про виписку гумовотехнічних виробів,
копія рахунку-фактури від 12.02.2004 року, копії відомостей (а.с.10-11),
уточнений розрахунок позовних вимог, довідка про заборгованість по заробітній
платі, заперечення проти позову.

У судовому засіданні
встановлено, що відповідачка працювала на заводі і 30.12.2003 року
звільнилась. Розрахунок з нею повністю проведений не був, про свідчить довідка
про заборгованість по заробітній платі, сума на 10.01.2006 року 4736грн. Як видно із копій поданих до суду заяв,
відповідачка двічі зверталась до позивача про видачу їй товару в рахунок
заборгованості по заробітній платі, не вказуючи на яку суму , тобто позивач
сам відпускав їй товар на певну суму і тому повинен був рахувати, яка сума
заборгованості по заробітній платі залишилась за підприємством. Суд вважає, що
на підставі  ст. 133 КЗпП України, у
позові слід відмовити як необгрунтованому.

Керуючись ст. ст. 10,
11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 133
КЗпП України, ст. 625
ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних
виробів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом
подання до Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом
10-ти днів з дня після його проголошення або подання апеляційної скарги у той
самий строк. Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду .