___________ Апеляційний суд
Запорізької області_______________________________
Справа № 22-
76/07                                       Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний B.C.
Суддя-доповідач: Маловічко С В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24січня 2007року                                  м.Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Маловічко С В.

суддів:              Гончара О.С.

Сапун О. А.

при секретарі: Тахтаул О. М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення сум,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення сум. В позові зазначав, що відповідач
ОСОБА_1 виконував роботи по внутрішній обробці його будинку. У
квітні 2005 року вони з відповідачем домовилися, що останній організує побудову цегляного будинку. На початку травня 2005 року
ОСОБА_1 підрахував необхідну для будівництва
кількість деревини, а на початку червня 2005 року вони уклали договір купівлі-продажу будівельного лісу та його доставки на
будівельний майданчик. Для виконання договору
він передав відповідачу 23500 грн., про що відповідач разом із водієм КАМАЗу ОСОБА_3, який повинен був привезти
ліс, написали розписку. В кінці червня - на
початку липня 2005 року відповідачем частково були виконані .умови договору: завезено приблизно 10 куб. м. лісу, після чого
відповідач припинив виконувати взяті на себе зобов'язання та зник.

У зв'язку з цим він звернувся до прокурора Василівського району Запорізької
області із заявою про порушення кримінальної
справи у відношенні ОСОБА_1 Через деякий час кримінальну справу було
передано до Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в
Запорізькій області. Під час досудового слідства відповідач ОСОБА_1 визнав свою вину в невиконанні укладеної з позивачем угоди та
зобов'язався виконати взяті на себе зобов'язання до 01.04.2006р. За цим
договором відповідач зобов'язався передати позивачу дошку необрізану 0,25 мм довжиною по 2 м в кількості 25 куб. м.,
дошку обрізну (стропила) довжиною по 6 метрів в
кількості 7,15 куб. м (156 шт.) на загальну суму 23500 грн.

Але відповідач умови договору не виконав у строк, передбачений договором, а
саме: до 01.04.2006 року відповідач поставив лише
частину лісу - стропила та частину необрізаної
дошки. 19.04.2006 року було привезено 8,85 куб м лісу, 19.05.2006 року привезено останні 3,7 куб м лісу. Таким чином, відповідач
порушив умови договору.

2

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача
штраф за договором в сумі 23500 грн., а також 3%
від суми попередньої оплати за кожен день затримки в сумі 34545 грн., а
всього 58045 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2006 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 34545 грн. в рахунок відшкодування процентів за користування
грошовими коштами позивача, а також 10000 грн. в
рахунок відшкодування штрафу за порушення зобов'язання, а всього
стягнуто 44545 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, та направити справу на новий розгляд в інший
суд.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторонами не заперечується укладення договору купівлі-продажу будівельного лісу, а також добровільне підписання договору без
зауважень щодо його умов. Не заперечував ОСОБА_1 і
добровільного, без тиску та примусу, надання розписки про отримання ним від
ОСОБА_2 на виконання договору грошових коштів в якості попередньої
оплати   в сумі 23500 грн. /а.с. 6-7/.

Посилаючись на те, що попередню оплату він отримав в сумі 18000 грн.,
ОСОБА_1 не надав суду у відповідності до
ст.ст. 59, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б спростували розписку (як письмовий доказ) про отримання саме
суми в розмірі 23500 грн.

З пояснень сторін та матеріалів цієї цивільної справи, а також досліджених
в суді першої інстанції матеріалів
кримінальної справи, вбачається, що відповідачем умови договору не були виконані належним чином та в передбачені договором строки.
Тому суд обгрунтовано стягнув у відповідності до п. 2.З.договору купівлі-продажу від 06.06.2005р. З % від суми попередньої оплати за кожен день з дня, коли товар повинен бути
переданим до дня фактичної передання товару
покупцеві, що складає 34545 грн. Зазначена сума не підлягає зменшенню з
урахуванням матеріального становища відповідача, оскільки не є штрафною санкцією, а у відповідності до ст.ст. 536, 693 ЦК України є процентами, встановленими договором, за користування чужими грошовими коштами.

Крім того, судом обгрунтовано зроблено висновок про необхідність стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання, зобов'язання,
передбачених пунктом 5.1 зазначеного договору, а також у
відповідності до ч. З ст. 551 ЦК України ця сума суттєво зменшена з урахуванням всіх обставин, зокрема, матеріального
стану відповідача.

Отже, судом повно та всебічно досліджені всі докази по справи, правильно
встановлені обставини справи та відповідні ним правовідносини, а також
правильно застосовані норми матеріального
права. Порушень норм процесуального права, зокрема щодо
підсудності, судом першої інстанції при розгляді справи колегією суддів
апеляційного суду не встановлено.

Так, відповідно до п. 8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з
договорів, виконувати які через їх особливості можна тільки в певному місці,
можуть пред'являтися також за місцем виконання цих
договорів. У відповідності до п. 4 ст. 532 ЦК України місцем виконання договорів за
грошовими зобов'язаннями є місце проживання кредитора.

Враховуючи, що позивачем висувались позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій та процентів за користування коштами, підсудність
справ такої категорії є альтернативною, а тому у позивача
наявне право вибору щодо звернення до суду за своїм місцем проживання як місцем
знаходження кредитора або за місцем мешкання відповідача.

3

Посилання
апелянта на неможливість виконання зобов'язань в обумовлені договором строки в зв"язку з форс-мажорними
обставинами не підтверджені доказами, тому не
можуть бути прийнятими до уваги для його звільнення від передбаченої договором відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які є обґрунтованими та
базуються на повно та всебічно досліджених доказах. Тому рішення
суду є законним, і підстав для його скасування або зміни колегія не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308,314,315,
317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 листопада 2006 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного
Суду України.