Справа
№2-102/2007
РІШЕННЯ іменем    України

20
березня 2007
року                                                                        смт. Куликівка

Місцевий Куликівський районний суд в складі:

головуючого судді -   Войтех О.І. при секретарі -   Гуртовій Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_1, моб. НОМЕР_1;

до відповідача:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож. АДРЕСА_2;

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою де просить
розірвати шлюб, укладений з відповідачкою, який 14.02.2003
року був зареєстрований відділом РАГС Куликівського районного управління юстиції
Чернігівської області, про що в книзі
реєстрації актів про одруження в цей же день зроблено запис за №2,
і від якого спільних неповнолітніх дітей вони не мають.

В обґрунтування своїх вимог повідомив, що протягом
останніх декількох місяців
подружнього життя він із відповідачкою шлюбних стосунків не підтримує, проживає окремо, спільного господарства вони не
ведуть, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння,
і за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Розірвання шлюбу можливе лише в судовому порядку, оскільки відповідачка в добровільному порядку розірвати
шлюб не бажає.

Примирення вважає неможливим.

Судові витрати просить покласти на себе,
як ініціатора розлучення.

Відповідачка позов не визнає, і пояснила, що бажає
зберегти шлюбні відносини, оскільки у неї є
претензії матеріального характеру до відповідача. Згоду на розірвання шлюбу вона дасть лише після передачі їй
майна, на яке вона претендує.

Заслухавши сторони, і дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку,
що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка
до шлюбу не допускається.

Статтею 56 Сімейного кодексу України передбачено, що примушування до
збереження шлюбних відносин є
порушенням права чоловіка на особисту свободу.

В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо,
спільного господарства не ведуть,
дітей від шлюбу не мають, і за таких обставин подальше подружнє життя і збереження
шлюбу суперечить інтересам позивача.

Необхідності надання строку для
примирення сторін не вбачається.

Аргументи відповідачки про те, що збереження шлюбу
необхідне для задоволення претензій матеріального
характеру і поділу майна не заслуговують на увагу, оскільки поділ майна можливий після розірвання шлюбу.

В ході попереднього розгляду справи сторонам пропонувалося
прийняти заходи до примирення, але примирення не настало.

Оскільки сторони досить тривалий термін проживають окремо, то необхідності надання додаткового строку для
примирення не вбачається.

Судові витрати підлягають стягненню
із позивача згідно його заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104,
110 та 112 Сімейного кодексу України, а також ст.ст. З, 5, 6, 7, 8, 10,
15, 158-196, 209, 213, 215 та
218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.
Задовольнити
позов і розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який 14.02.2003 року
був зареєстрований відділом РАГС
Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області про що в книзі реєстрації актів про одруження в цей же
день зроблено запис за №2.

2.
При
отриманні свідоцтва про розлучення стягнути з ОСОБА_1 держмито в сумі 17 гривень, звільнивши від його сплати ОСОБА_2.

3.
Рішення
суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції подається апеляційному суду через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя місцевого

Куликівського районного   суду  О.І Войтех