Справа № 4с-3/07
УХВАЛА

28 лютого 2007 року
Ленінський районний суд м. Севастополя
у складі: головуючого судді - Дудкіної Т.М. при секретарі -Лісковець О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Севастополі скаргу
ОСОБА_1 на неправомірні дії державної виконавчої служби Гагарінського району м.
Севастополя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить
визнати дії державної виконавчої служби Гагарінського району м. Севастополя
(далі ДВС) по відмові у відкритті виконавчого провадження неправомірними,
мотивуючи скаргу тим, що суб'єкт оскарження, відмовляючи у відкритті
провадження, порушив вимоги ч.3 ст.19, ст.76 ЗУ «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив задовольнити
на підставах, викладених у скарзі.

Представник ДВС в задоволенні скарги заперечувала,
зазначала, що відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті виконавчого провадження,
державний виконавець керувався п.7 ст.26 ЗУ
«Про виконавче провадження», оскільки у ДВС знаходився на виконанні виконавчий
лист, та був повернутий в зв'язку з закінченням виконавчого провадження за п.11
ст.37 вказаного Закону. Посилалася на ст.38 Закону та просила в задоволенні
скарги відмовити.

Вислухавши пояснення представника скаржниці, представника
суб'єкта оскарження, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого
провадження, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду
м. Севастополя від 28.07.2003 р. керівника СГП «Атлантика» було зобов'язано
скласти акт форми Н-1. Рішення вступило в законну сил та був виданий виконавчий
лист для примусового виконання рішення суду.

Як видно з пояснень представника ДВС, не оспорюється
представником скаржниці, державний виконавець двічі направляла розпорядження
керівнику СГП «Атлантика» стосовно складення акту форми Н-1, які не були
виконані. У січні 2004 р. ДВС зверталася з поданням до Севастопольської
транспортної прокуратури щодо невиконання рішення суду, однак у порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_2, керівника СГП «Атлантика» було
відмовлено.

На підставі п.11 ст.37 ЗУ
«Про виконавче провадження», в зв'язку з неможливістю виконання рішення суду без
участі боржника, державним виконавцем винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

У грудні 2006 р. ОСОБА_1 пред'явила до виконання в ДВС дублікат виконавчого
листа по примусовому виконанню вище зазначеного рішення суду. Постановою
державного виконавця від 08.12.06 р.
у відкритті виконавчого провадження ОСОБА_1 було відмовлено за п.7 ст.26 ЗУ «Про виконавче
провадження» на підставі ст.38 Закону.

Відповідно до ст.38 ЗУ
«Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути
розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Доказів, які б свідчили про можливість відкриття
виконавчого провадження відповідно до ЗУ
«Про виконавче провадження», суду не надано.

Посилання представника скаржниці на ту
обставину, що виконавчий лист ДВС був повернутий ОСОБА_1, а не до суду, як це
передбачено ст.76 Закону, не може свідчити про порушення прав скаржниці.

Виходячи з
викладеного суд приходить до висновку, що скарга необгрунтована, а постанова
державного виконавця від 08.12.2006 р. прийнята у відповідності з Законом, в
межах повноважень державного виконавця і права скаржниці не були порушені.

На підставі ст.ст.38,76 ЗУ «Про виконавче
провадження, керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
неправомірні дії державної виконавчої служби Гагарінського району м. Севастополя,
- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом п'ти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.