АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А.
- 43                                                                 Доповідач
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20   березня
2007   року   Колегія
суддів   судової   палати
у   цивільних   справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -
Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,    Товариства
з    обмеженою

відповідальністю "Телекомпанія "Приват
ТБ Дніпро", Закритого

акціонерного  товариства  "Новий
канал",  Дніпропетровського

обласного радіотелевізійного передавального центру

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня
2006

року по справі за позовом ОСОБА_1до
Дніпропетровського

обласного радіотелевізійного
передавального  центру,  Товариства з
обмеженою

відповідальністю "Телекомпанія "Приват
ТБ Дніпро" і Закритого акціонерного

товариства "Новий канал" про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив, у відшкодування
моральної шкоди, стягнути з них певні суми.

В ході судового розгляду позивач доповнював та змінював
позовні вимоги і остаточно просив задовольнити його позов, стягнувши, у
відшкодування моральної шкоди, з ДОРТПЦ - 8000грн., ТОВ „Телекомпанії Приват ТБ Дніпро"
- 11000грн., З AT „Новий канал" - 3000грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1.
посилався на те, що при трансляції по 9-ому каналу телебачення кінофільми
переривалися рекламою, яку він вимушений був дивитися. Так, були перервані
рекламою фільми: 16.11.2002р. о 12.45 „Примара Чарлі", 16.11.2002 року о
20.40 „Дюна", 25.01.2003р. о 20.20 „Покровитель", 19.05.2005р. о
22.00 „Хижак - 2", 20.05.2005р. о 22.00 „Без почуттів" і 01.03.2006р.
о 14.55 „Кобра- 11".

Перериваючи рекламою зазначені фільми, відповідачі порушували Закони
України „Про рекламу", „Про телебачення і радіомовлення", Закон
України „Про

захист прав споживачів" та
інші. Про переривання фільмів рекламою відповідачі завчасно не попереджували,
реклама до сюжету фільму ніякого відношення не мала, тривалість реклами також
була невідома і перевищувала встановлені норми.

Вказаними діями
відповідачів, йому - позивачу завдана моральна шкода, оскільки реклама
відволікала від сюжету кінофільмів, що вимагало від нього додаткових зусиль для
перегляду фільмів, порушувало звичний стан, робило негативний психічний вплив,
викликало  хвилювання, переживання і таке
інше.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволені
частково, на його користь стягнуто у відшкодування моральної шкоди з Дніпропетровського
обласного радіотелевізійного передавального центру - 4000 грн., з Товариства з
обмеженою відповідальністю ТОВ „Телекомпанії Приват ТБ Дніпро" - 5000 грн. і з Закритого акціонерного
товариства "Новий канал" - 3000грн., в іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1. відмовлено / т.2 а.с.131-134 /.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. ставить
питання про зміну рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від
22.09.2006р. щодо розміру відшкодування шкоди, та просить задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції не
розглянув справу всебічно, повно та об'єктивно. Рішення ж суду в частині
відмови позовних вимог є необгрунтованим. / т.2 а.с.137-140 /

В апеляційній
скарзі ДОРТПЦ, ТОВ "Приват
ТБ Дніпро" та ЗАТ "Новий канал" просять рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2006р. скасувати і відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., посилаючись на те, що рішення ухвалено з
порушення норм матеріального та процесуально права.

Перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних
скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. не підлягає
задоволенню, а апеляційні скарги ДОРТПЦ, ТОВ „Телекомпанії Приват ТБ Дніпро" та
ЗАТ "Новий канал" підлягають задоволенню, рішення ж суду -
скасуванню, згідно п. п. З, 4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення,
з наступних підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1.,
суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачами порушувалися
права позивача, як споживача, і йому заподіяна моральна шкода, оскільки при
трансляції зазначених фільмів демонструвалася реклама, про яку не було ніякої
інформації, стосовно кількості, тривалості і таке інше. Також реклама відволікала
позивача від сюжету кінофільмів, що вимагало від нього додаткових зусиль для
перегляду фільмів, порушувало звичний стан, робило негативний психічний стан,
викликало хвилювання, переживання.

Проте, з такими
висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають дійсним
обставинам справи та зроблені з порушенням вимог матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ДОРТПЦ, згідно Закону України „Про
телекомунікації", є оператором телекомунікацій - об'єктом господарювання,
який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій і з правом на
технічне обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. Згідно
ліцензії державного комітету зв'язку 001091 від 31.12.1997р. (з 12 вересня 2005
року ліцензія   національної  комісії
з   питань   регулювання
зв'язку   України,   види

діяльності:
технічне обслуговування і експлуатація мереж ефірного телемовлення на території
м. Дніпропетровська та Дніпропетровської області) займався будівництвом і
технічним обслуговуванням мереж теле
- і радіомовлення і по договорах надає телекомунікаційні послуги по
експлуатаційно-технічному обслуговуванню обладнання замовників, а саме
телекомпаніям, що мають ліцензії Національної ради України з питань телебачення
і радіомовлення на право користування каналами мовлення /т.1, а.с. 53, 104-105
/.

За таких обставин, коли ДОРТПЦ не займався трансляцією
кінофільмів, на які посилається позивач, а лише надавав своє обладнання
телекомпаніям, він не може відповідати за їх дії. Тому колегія суддів вважає,
що ДОРТПЦ є неналежним відповідачем по справі, в зв'язку з чим в позовних
вимогах позивачу до ДОРТПЦ слід відмовити.

ЗАТ „Новий канал" здійснює мовлення на 21 ГВК у м. Дніпропетровську на
підставі ліцензії національної ради України з питань телебачення та
радіомовлення № 1241 виданої 05 листопада 2003 року / т. 2, а.с. 1 /.

Між ЗАТ „Новий канал" і ТОВ „Телекомпанії Приват ТБ Дніпро"
укладено угоду № 57/2005 від 15.03.2005р., згідно до якої сторони здійснюють
мовлення на 9-му телевізійному каналі (ТВК) у м. Дніпропетровську відповідно до
сітки мовлення, затвердженої сторонами угоди. При цьому ліцензія на мовлення на
9-му ТВК видана ТОВ „Телекомпанія „Приват
ТБ Дніпро" /т. 1, а.с. 31-34 /.

Позивач проживає в м. Дніпропетровську та стверджує, що він дивиться
передачі та фільми по 9 каналу, які транслювали з порушення законодавства,
тобто переривали фільми рекламою, чим йому, як споживачу, спричинена моральна
шкода.

Відповідно до п.1 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від
12.04.1996 р. „Про практику розгляду цивільних справ по позовах про захист прав
споживачів" зазначено, що споживачем, права якого захищаються на підставі
Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для
власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством,
установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та
продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності
та організаційних форм підприємництва. Оскільки Закон не визначає певних меж
своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються,
належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового
найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між
наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем
комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного
обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в
тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення,
перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів
про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг.

Згідно з п.17 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів", послугою
є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного
договором    матеріального    чи
нематеріального    блага,    що
здійснюється    за

індивідуальним замовленням споживача для задоволення його
особистих потреб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом обставин
правовідносин, які виникли між сторонами не підлягають під дію Закону „Про
захист прав споживачів"

В даному випадку між позивачем та відповідачами договір про перегляд
фільмів не укладався, тобто він не замовляв зазначені ним в позові фільми і
дивиться передачі на 9 каналі за своїм бажанням, а тому між позивачем та
відповідачами мають місце не договірні правовідносини, а лише пропозиція на
адресу невизначеного кола осіб, з боку відповідачів на перегляд їх кінофільмів.

Позивач на свій розсуд мав право прийняти таку пропозицію, або не прийняти
таку пропозицію.

З огляду на це відсутні правові підстави вважати, що з боку відповідачів
мали порушення прав позивача, як споживача їх послуг.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про рекламу", контроль за
дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх
повноважень Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення -
щодо телерадіоорганізацій усіх форм власності, спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо
захисту прав споживачів, а також інші органи.

У випадку, якщо особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, вони
несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну
відповідальність відповідно до закону, згідно ст. 28 Закону України „Про
рекламу".

Згідно ст. ст. 1, 13 Законом України «Про Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення», Національна рада є конституційним, постійно
діючим колегіальним органом, яка здійснює нагляд за дотриманням
телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у
галузі телерадіомовлення.

Відповідно до цього правовідносини, що виникли щодо порушень зазначеного
законодавства, мають місце між телерадіоорганізацією та Національною радою
України з питань телебачення і радіомовлення, що ніяким чином не може
порушувати права позивача по справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які акти Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення та інших органів, які зазначені вище, про
порушення відповідачами Законів України „Про рекламу", „Про телебачення і
радіомовлення", та притягнення їх до відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України „Про телебачення і радіомовлення",
відповідальність за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення
встановлюється на підставі документальних свідчень, актів перевірки
телерадіоорганізацій, звернень визначених цим Законом органів державної влади.

Однак, документи, що можуть бути належними та допустимими
доказами по справі, щодо порушень відповідачами законодавства, позивачем не
було надано.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був
довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.
ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте, будь-які докази, які б підтверджували в установленому законному
порядку, що було переривання зазначених позивачем фільмів рекламою і що,
трансляція реклам була з порушенням вимог законодавства, в матеріалах справи
відсутні і суду не надані.

Крім того, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.031995р. „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" /із змінами та доповненнями/,
при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, позивач відповідності до ст. 10 ЦПК України не довів за допомогою
належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж
Кодексу, наявність моральної шкоди, яка була йому заподіяна перериванням
фільмів рекламою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду
підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомпанія
"Приват ТБ Дніпро",
Закритого акціонерного товариства "Новий канал" та Дніпропетровського
обласного радіотелевізійного передавального центру -задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2006
року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1у
задоволенні позову до Дніпропетровського обласного радіотелевізійного
передавального центру, Товариства з обмеженою відповідальністю
"Телекомпанія "Приват
ТБ Дніпро" і Закритого акціонерного товариства "Новий канал"
про стягнення моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.