Справа № 2-185/2007 рік
РІШЕННЯ                  ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 лютого 2007 року. Суддя
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Бабич В.І., при
секретарі - Крушевській
Л.Л., з участю позивача, його представника - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-
транспортної пригоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з
відповідача на його користь матеріальної шкоди в сумі - 5675 гривень та
моральної шкоди в сумі 1700
гривень, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала
місце 8 вересня 2005 року на
автодорозі Бердичів-Вчорайше, а також стягнути з відповідача витрати, пов»язані
з оплатою державного мита та за надання правової допомоги.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що відповідно до
постанови суду від 29.05.06
р. ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124
КупАП, хоча справу відносно нього закрито за закінченням строків,
передбачених для накладення стягнення. Внаслідок ДТП йому завдано значну матеріальну шкоду, оскільки
автомобілю завдано значні механічні пошкодження, вартість відновлювального
ремонту якого складає -
5675 грн., проведення автотоварознавчої експертизи становить - 360 грн. Крім того,
завдану моральну шкоду позивач обгрунтовує тим, що переніс моральні страждання,
втратив душевний спокій, не міг користуватися автомобілем.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному об»ємі
з підстав, наведених в позовній заяві. Пояснивши, що постанову суду від 9 січня 2007 року, якою
провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП
закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення,
вважає незаконною.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не
визнав з тих підстав, що постановою суду від 9.01.07 р. вина ОСОБА_2 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди
не доведена, а тому і відшкодовувати шкоду, яку завдано позивачу, він не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, зокрема постанову
суду від 9.01.07 р., суд
приходить до висновку про безпідставність позову, оскільки однією з підстав
стягнення матеріальної та моральної шкоди з особи є наявність вини цієї особи.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188
Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не доведена,
тому в позові слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.
10, 212-215 ЦПК
України, ст. 1188 ЦК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної
пригоди, відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду в
Житомирській області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 -денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги.