УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21    березня
2007   року   колегія
суддів   судової   палати
в   цивільних   справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі: Головуючого, судді
Дралло І.Г.,

суддів   М'ясоєдової Т.М., Берзіньш В.С., при секретарі   Сафіній Ф.Ф., з участю: позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в м. Ялті про скасування рішення і визнання
за нею права на призначення пенсії за вислугу років за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 14 лютого 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялті про скасування рішення і визнання за нею права на
призначення пенсії за вислугу років. Позовні вимоги мотивовані тим. що з травня
197^ року безперервно працює медичною сестрою у санаторії „Росія",
який декілька разів змінював свою назву та
реорганізовувався. У 2004 році вона звернулася до відповідача з заявою про призначення
пенсії за вислугою років, оскільки вважала що має право на таку пенсію працюючи
у галузі охорони здоров'я більше 25 років, але відповідачем їй було відмовлено
у призначенні пенсії з тих підстав, що період роботи з 09.04.1997 року по
31.03.2005 року в санаторно-медичному підприємстві „Санаторний комплекс
„Росія" не може бути зарахований у стаж роботи за спеціальністю, оскільки
санаторний комплекс не передбачений переліком закладів охорони здоров'я, робота
в яких дає право на пенсію за вислугою років. Позивачка вважає, що рішення
відповідача про відмову їй у призначенні пенсії за вислугою років є незаконним
і порушує її права на отримання пенсії.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 14 лютого 2006 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з
вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції від 14.02.2006
року як необгрунтованого, постановленого з порушенням норм матеріального
права з ухваленням по справі нового рішення про задоволення її позовних вимог в
повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована тим, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи і не
засновані на законі, оскільки вона, починаючи з 1979 року працювала медичною
сестрою у санаторії „Росія", який декілька разів змінював свою
назву і тому вона має право на пенсію за вислугою років.

В запереченнях
на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ялті просить
апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, оскільки її вимоги необгрунтовані.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2. дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
позивача, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі статтею 303 Цивільного процесуального кодексу
України при розгляді

Справа №22ц-2185/07

2

справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і  обгрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 місцевий суд виходив з того, що вимоги позивача
необгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Таких висновків
місцевий суд дійшов з суттєвим порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1
ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних.
сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства

Відповідно до положень частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється зокрема на
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із позовної
заяви ОСОБА_1 вбачається,
що вона звернулася з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта про скасування рішення про відмову в призначенні
їй пенсії за вислугою років.

На підставі статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України
Управління Пенсійного фонду України в м. Ялта є суб'єктом владних
повноважень, а спори, фізичних осіб із
суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень дій чи бездіяльності
розглядаються в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 205 цього ж кодексу суд закриває
провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по
справі на підставі частини 1 статті 310 Цивільного процесуального кодексу
України.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 310, статтями 313,
315. 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія
суддів Апеляційного суду АР Крим, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 14 лютого
2006 року скасувати.

Провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ялті про
скасування рішення і визнання за нею права на призначення пенсії за
вислугу років - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд
таких справ проводиться в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у

касаційному
порядку до Верховного Суду України у двохмісячний строк з дня набрання

нею законної сили.