Справа № 22-ц-930 / 07 року                                   Головуючий 1 інстанції - Гайдук Л.П.
Категорія - про визнання
особи                                                               Доповідач-Кругова
такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

26 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого судді -
Кіся П.В.,

Суддів - Кругової С.С.,
Пилипчик Н.П., при секретарі -
Соколовій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 11.12.2006
року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи
- ЖКК ВАТ
«Житлобуд - 1», відділ
громадянства та міграції, реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній
скарзі позивачі просять скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова
від 11.12.2006 року та
ухвалити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити та визнати ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2006 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відмовлено.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, позивачі посилаються на порушення судом норм матеріального
права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірваний, сім'я фактично розпалася ще у 1994 році, що не
заперечує і сам відповідач. Після розірвання шлюбу діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3
проживали з матір'ю, яка займалася їх вихованням, матеріально забезпечувала їх.
Відтоді позивачі жодних відносин з відповідачем не мали.

Вважають, що
відповідач не являвся наймачем спірного житла, оскільки не проживав в квартирі,
більшість часу відбував засудження у місцях позбавлення волі, на волі ОСОБА_4
знаходився короткочасно.

Звертає увагу,
що обов'язки, які випливають з договору найму житлового приміщення, завжди
виконувалися позивачами по справі. Доказів зворотного відповідач з цього
питання суду не надав.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона задоволенню не
підлягає.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив-з того, що за відповідачем
ОСОБА_4 до його звільнення з місць позбавлення волі зберігається житлове
приміщення і він не може бути визнаний таким, що втратив право користування
житлом.

2

З таким висновком суду судова колегія погоджується з
наступних підстав.

Судовим
розглядом встановлено, що відповідач неодноразово засуджувався до позбавлення
волі, починаючи з 1991 року.

Відповідно до
п.7 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту
або засудження до позбавлення волі -протягом усього часу перебування під вартою
або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині)
залишилися проживати інші члени сім'ї.

Як убачається з
позовної заяви відповідач коли звільнявся з місць позбавлення волі проживав в
спірній квартирі. Позивачка не заперечувала факту його проживання, але
наполягала на тому, що шлюб між ними розірвано і вони не є сім'єю. Також
пояснювала, що відповідач має дуже агресивний характер і застосовував до неї
фізичне насильство. На її думку це є підставою для визнання його таким, що
втратив право користування житлом.

Згідно ч. 2 и ч.З ст. 64 ЖК України
членами сім'ї наймача є чоловік або дружина наймача, їх діти і батьки. Членами
сім'ї наймача можуть бути визнані і інші особам, якщо вони постійно проживають
разом з наймачем і ведуть з ним сумісне господарство. Якщо особи, які вказані в
ч. 2 цієї
статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщені, вони мають такі ж права і обов'язки , як наймач і його
члени сім'ї.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини і дав належну оцінку наданим сторонами доказам і дійшов
висновку про   відмову в задоволенні
позову Відповідно до ст. 60
ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Апелянт будь яких доказів, які б спростовували висновки
суду - не
надав.

Доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, ч.І ст.308, 313, п.1 ч.І ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛ ИЛА:

Апеляційну     скаргу           ОСОБА_1,     ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 11.12.2006
року -залишити
без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.

Касаційна скарга
може бути подана безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного

суд

Головуючий суддя-

Судді -