Справа № 2-1765/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
вересня 2007 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді       Зосименко С.Г.

при секретарі                Карпенко В.Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Дніпропетровська

цивільну  справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання недійсними  договору

купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року позивачка звернулася до
суду з позовом  до відповідачів про

визнання
недійсним договору купівлі-продажу посилаючись на те, що з ОСОБА_1

вона
знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 09.08.1997 року. За час шлюбу ними

був
придбаний автомобіль „Опель-Вектра”, НОМЕР_1, 1992 року

випуску.
У січні 2007 року їй стало відомо, що чоловік без її згоди продав

автомобіль
відповідачеві ОСОБА_3. Просила визнати договір купівлі-продажу

автомобілю
„Опель-Вектра”, НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,

укладений
27.10.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним та повернути все отримане за
цим договором.

Позивачка
у судовому засіданні уточнила заявлені вимоги. Суду пояснила, що

автомобіль,
який  без її відома продав її чоловік є
„Опель-Астра”, а не „Опель-

Вектра”.
Автомобіль був ними придбаний у 2001 році.
У 2007 році було розірвано

шлюб.

Відповідач
ОСОБА_1 у судове засідання з'явився. Позовні вимоги

не
визнав. Суду пояснив, що у 2006 році вони проживали однією сім'єю і

позивачка
знала про те, що він продав автомобіль. Автомобіль він продав своєму

знайомому
- ОСОБА_3. Раніше він позичив у нього гроші у сумі 7000 грн., а

коштів
для того, щоб віддати, не було.     Тому
вони домовилися, що ОСОБА_3 доплатить 5000 грн. і автомобіль перейде у його
власність. Кошти, отримані

від
продажу автомобіля, він витратив на сім'ю.

Відповідач
ОСОБА_2 у судове засідання з'явився. Позовні

вимоги
не визнав і у задоволенні позову просив відмовити. Суду пояснив, що  у

2003
році він позичив ОСОБА_1 7000 грн. під проценти, про що була складена

розписка.
ОСОБА_1 йому гроші не повернув. У 2006 році ОСОБА_1

запропонував
йому свій автомобіль „Опель-Астра” з доплатою у 5000 грн. Він

погодився
і, оформивши довіку-рахунок, вони здійснили купівлі-продаж

автомобілю.
Позивачка про це знала. Після передачі автомобіля та грошей у сумі

5000
грн. розписку він знищив. Вважає себе добросовісним набувачем.

Суд
вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи,  вважає, що позов

підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судовим
розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходилися у зареєстрованому
шлюбу з 09.08.1997 року. Згідно

Свідоцтва
про розірвання шлюбу НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано
18.07.2007 року. У 2001 році подружжям було придбано

автомобіль
„Опель-Астра”, НОМЕР_1, 1992 року випуску, кузов

НОМЕР_2.  У 2003 році відповідач  ОСОБА_3. позичив ОСОБА_1

7000
грн. під проценти, про що була складена розписка.За твердженням ОСОБА_2 ці
гроші були витрачені на потреби сім'ї. ОСОБА_1 йому гроші не

повернув.
У 2006 році ОСОБА_1 запропонував йому в рахунок погашення боргу

свій
автомобіль „Опель-Астра” з доплатою у 5000 грн. ОСОБА_3. погодився і,

оформивши
довіку-рахунок, вони здійснили купівлі-продаж автомобілю. На

теперішній
автомобіль „Опель-Астра”, державний номер
НОМЕР_1, кузов

НОМЕР_2,
1992 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_3.

Відповідно
до ч. 2 ст. 65 СК України при укладанні договорів одним із подружжя

вважається,
що він діє за згодою другого з подружжя Дружина, чоловік, має право

на
звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що

укладено
другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за

межі
дрібного побутового.

Відповідно
до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в

інтересах
сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане

за
договором, використане в інтересах сім'ї.

У
судовому засіданні позивачка підтвердила, що у 2003 році та у жовтні 2006

року
вони з відповідачем проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет. Тільки

у
січні 2007 року перестали проживати однією
сім'єю.  Заяву про розірвання

шлюбу
подав до суду відповідач, хоча із сім'ї пішла позивачка. У лютому 2007

року
позивачка звернулася з позовом до суду про поділ майна подружжя, де

предметом
спору була квартира. У травні 2007 року сторони фактично розділили

інше
спільне майно, яке було ними придбане за час шлюбу, що підтверджується

письмово
оформленою домовленістю. При розділі майна позивачка не пред'являла

претензії
щодо продажу спірного автомобіля, тому суд приходить до висновку, що

вона
знала про продаж автомобіля, і гроші від його продажу були витрачені на

потреби
сім'ї і тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст. 65 Сімейного Кодексу України, ст. ст.15, 30, 60, 213, 214, 215

ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному

обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного
суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у 10-ти

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або без подання

заяви
про апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г. Зосименко