РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 червня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,    Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства (далі-ВАТ) “Павлоградвугілля”
про стягнення компенсації втрати частини одноразової допомоги у зв'язку з
порушенням терміну її виплати,

в с т а н о в и л а :

У липні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що
згідно наказу № НОМЕР_1 від 27 грудня 1995 року відповідач нарахував йому
одноразову допомогу в сумі 7331 грн. 97 коп. у зв'язку з встановленням стійкої
втрати працездатності за професійним захворюванням, однак виплата такої
допомоги була розпочата в жовтні 1999 року та в повному обсязі здійснена лише в
серпні 2001 року.

Позивач просив
стягнути компенсацію втрати частини одноразової допомоги у зв'язку з порушенням
терміну її виплати в сумі 5203 грн. 17 коп.

Рішенням
Першотравенського міського суду від 26 вересня 2006 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2006 року,
позов задоволено.

У касаційній скарзі ВАТ
“Павлоградвугілля” просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та відмовити
в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив
із того, що одноразова допомога була нарахована позивачу у грудні 1995 року,
проте виплачена у повному обсязі лише в серпні 2001 року, тому відповідно до п.
п. 39, 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року, сума
одноразової допомоги підлягає коригуванню в порядку, встановленому ст. 34
Закону України “Про оплату праці”, за період з 1 січня 1998 року по 1 січня
2001 року.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 43 Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів
України № 472 від 23 червня 1993 року (в редакції від 3 жовтня                 1997 року), якщо потерпілому
або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно
не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується
без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із
зростанням цін на споживчі товари та послуги у порядку, встановленому статтею 34 Закону
України «Про оплату праці».

Статтею 34 Закону України “Про
оплату праці”, введеною в дію з 1 січня 1997 року, визначено, що компенсація
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 2 Положення про порядок
компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1427
від 20 грудня 1997 року, компенсація працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на
один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої   працівникові за період роботи починаючи з 1
січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей
період зріс більш як на один відсоток.

Судом встановлено, що одноразова допомога була
нарахована позивачу у грудні         1995 року згідно наказу № НОМЕР_1 від 27 грудня 1995
року.

Заперечуючи
проти позову, відповідач, крім іншого, посилався на те, що оскільки одноразова
допомога була нарахована ОСОБА_1 до 1 січня 1998 року, то компенсація втрати
частини одноразової допомоги у зв'язку з порушенням термінів її виплати
нарахуванню не підлягає.

Проте судами як першої, так й
апеляційної інстанцій, такі заперечення відповідача не прийняті до уваги.

При цьому судами не враховано
положення вищенаведених норм матеріального права:  пункт 43 Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним  трудових обов'язків,
стаття 34 Закону України “Про оплату праці”, пункт 2 Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати.

За таких обставин колегія суддів
визнає, що при вирішенні справи судом неправильно застосовані норми
матеріального права, а тому ухвалені в справі судові рішення підлягають
скасуванню на підставі  ст. 341 ЦПК
України  з постановленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

в и р і
ш и л а :

Касаційну скаргу  ВАТ “Павлоградвугілля” задовольнити.

Рішення Першотравенського
міського суду від 26 вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 грудня 2006 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1до
ВАТ “Павлоградвугілля” про стягнення компенсації втрати частини одноразової
допомоги у зв'язку з порушенням терміну її виплати відмовити.

Рішення оскарженню не
підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін