АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий в інстанції Гашинська O.A.
Доповідач Карташов О.Ю.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року   травня
«23»   дня      Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської області в складі:

Головуючий Карташов О.Ю.

Члени суду
Савченко В.О., Свинцова Л.М.

при секретарі Ковальчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луганську цивільну справу

по апеляційним скаргам Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю «Вугільник» на рішення місцевого  Сватівського
районногосуду  Луганської  області
від 15 серпня 2006 року на окрему ухвалу місцевого  Сватівського
районного  суду          Луганської  області
від 15 серпня 2006 року на ухвалу місцевого  Сватівського    районного
суду   Луганської області від 28
серпня 2006 року по цивільній справі за позовом

Сільськогосподарського
товариства   з обмеженою  відповідальністю . «Вугільник» до
приватного підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди про уступку права на вимогу,
-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2006р. СТОВ „Вугільник" пред'явлено позов до
ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним укладеного між ними договору про уступку права вимоги від
5.11.2004р., за якою, ПП ОСОБА_1 уступив ОСОБА_2 право вимоги від СТОВ
„Вугільник" заборгованості в сумі -
448432грн., за дизельне пальне в кількості 68346л., моторне масло М10Г2К в
кількості 1240л., бензин А-80 в кількості 3424л., згідно

справи буде встановлено неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволені позову СТОВ „Вугільник",
суд першої інстанції виходив з того, що факт існування поставок від ПП ОСОБА_1
до СТОВ „Вугільник" підтверджено показаннями свідків та наданими
відповідачем накладними, довіреностями, даними бухгалтерського обліку підприємства
відповідача, тому предметом договору уступки
була дійсна та законна вимога.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна,
оскільки суд зробив їх. без ретельного з'ясування обставин справи й належної
оцінки наявних у ній доказів.

Статтею 509
ЦК України передбачено, що:

1. Зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

2. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених статтею 11
цього Кодексу.

3.  Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності,
розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2004р. між СТОВ
„Вугільник" та ПП ОСОБА_1 було укладено три господарські договори, строком
дії з 23.04.2004р. по 30.10.2004р., згідно до умов яких підприємство
відповідача поставляє позивачу паливно-мастильні матеріали, а останнє надає сільськогосподарську
продукцію, а саме:

за дизельне пальне в кількості 68346 л. - насінням
соняшника в кількості

205038кг.;

за моторне масло М10Г2К в кількості 1240 л. - насінням
соняшника в

кількості 4960кг.;

за бензин А-80 в кількості 3424 л. - насінням соняшника в кількості

10272кг., 28.04.2004р. і 30.04.2004р. між сторонами було
укладено договори передплати, згідно умов яких ПП ОСОБА_1 передплачує СТОВ
„Вугільник" насіння соняшника, відповідно - в сумі 6000грн. за 10000кг. та в сумі 30000грн. за
50000кг.

5.11.2004р. між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписаний договір уступки вимоги, згідно
до умов якого, ПП ОСОБА_1 передав, а фізична особа ОСОБА_2 прийняла право уступки вимоги суми у
розмірі - 448432грн.,
заборгованості за дизельне пальне в кількості 68346 л., за моторне масло М10Г2К в кількості 1240 л., за бензин А-80 в
кількості 3424 л. і
передплати за насіння соняшника в сумі 36000грн.

Представник позивача СТОВ „Вугільник" - ОСОБА_3. є
засновником і генеральним директором СТОВ „Вугільник", СФГ „Дуванка"
та здійснює господарську діяльність як приватний підприємець - ПП ОСОБА_3.

:            Так, підставою
заміни кредитора у зобов'язанні, згідно п. 1 ч. 1
ст. 512 ЦК
України є

передання  ним
своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги).

В якості обґрунтування дійсності вимоги, право на яку
було відступлено, відповідачі надали суду накладні, зведені накладні, картки
роботи з АЗС, довіреності.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 59
ЦПК України, - обставини
справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до норм ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", -
підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні

-3-

документа
повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі
первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву
документа (форми);

- дату і
місце складання;

- назву
підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції,  одиницю
виміру господарської операції;

-  посади осіб,
відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її
оформлення;

- особистий
підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у
здійсненні господарської операції.

Згідно Положенню про документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995р.,
- накладна - це первинний
документ, що оформлює результати та процес виконання договору однією стороною.
Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених
Міністерством статистики України, і повинні мати обов'язкові реквізити, в тому
числі, посилання на довіреність, яка відповідно до Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання
цінностей, є письмовим свідоцтвом, що фіксує і підтверджує розпорядження
(дозвіл) власника на отримання цінностей від постачальника за договором або
іншим документом, що його замінює.

Таким чином, посилання відповідачів на довіреності,
накладні датовані періодом 18.02.2004р. -
13.09.2004р., картки роботи з АЗС, а також, на складені на їх підставі,
накладні № 135, № 136 від
30.10.2004р., не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки:

-    накладні за період 18.02.2004р. - 13.09.2004р.
виходять виключно від ПП ОСОБА_1, не містять посилання на довіреності від СТОВ
„Вугільник", мають вартість товару без ПДВ, отримувачем продукції
значиться не позивач - СТОВ
„Вугільник", а ПП ОСОБА_3., яких-небудь доказів про переадресацію
продукції зазначеному підприємству відповідачами суду не надавалось, підпис
представника СТОВ „Вугільник" про отримання матеріальних цінностей
відсутній;

- картки
роботи з АЗС не містять посилання на довіреності, на СТОВ „Вугільник", як
отримувача ПММ;

- накладні
№ 135, № 136 від
30.10.2004р. були виписані бухгалтером ПП ОСОБА_1 на підставі накладних за
період 18.02.2004р. - 13.09.2004р.,
а тому, не є первісними бухгалтерськими документами, що підтверджують наявність
або відсутність яких-небудь зобов'язань сторін, накладні не мають посилання на
довіреності СТОВ „Вугільник" і не мають підписів представника СТОВ
„Вугільник".

Крім того,
згідно  накладних  за
період  18.02.2004р.   -  13.09.2004р.
поставлено:

- моторного
масла 2800л. за ціною 2,80грн., а по накладній № 135 і податковій накладній 1240л. за ціною 2,33грн.;

- дизельного
палива 54796л. за ціною 1,60грн., 1,65грн., 1,70грн., а по накладним № 135 і № 136 - 68346л. за ціною
1,41грн.;

- бензину
А-80 - 9696л.
за ціною 1,70грн., 1,75грн., 1,80грн., а по накладній № 136 - 3424л. за ціною
137грн.;

- бензин А-92 та А-95, а по
накладним № 135, № 136 було
поставлено тільки бензин А-80.

При цьому, відповідачами надані накладні на поставку ПММ,
які датовані до укладення договору між ПП ОСОБА_1 і СТОВ „Вугільник" - 23.04.2004р.

Довіреності ЯГЧ №
367192 та ЯГЧ №
367193 містять кутовий штамп ПП ОСОБА_3., а не СТОВ
„Вугільник", не мають дати, підстав видачі, строку дії, а тому не є
доказами одержання позивачем ПММ від відповідача.

трьох договорів від 23.04.2004р. та передплати за насіння
соняшника в сумі 36000грн., згідно договорів від 28.04.2004р. і від
30.04.2004р., з підстав, що данний договір не відповідає вимогам чинного
законодавства.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на статті 514, 516, 519 Цивільного
кодексу України, оскільки предметом цесії може бути тільки дійсна, належним
чином індивідуалізована та законна майнова вимога.

Згідно з умовами договорів від 23.04.3004р., ПП ОСОБА_1
поставляє СТОВ „Вугільник", а товариство розраховується: за дизельне
пальне в кількості 68346
л. -насінням соняшника в кількості 205038кг., за моторне масло М10Г2К в
кількості 1240 л. -насінням
соняшника в кількості 4960кг., за бензин А-80 в кількості 3424 л. - насінням
соняшника в кількості 10272кг.

Але, зобов'язання за договорами сторонами не
виконувалися, отже, за спірним договором цесії, ОСОБА_2 передано право вимоги
за зобов'язаннями, яких не існувало у СТОВ „Вугільник" перед ПП ОСОБА_1
Крім того, жодним з цих договорів не передбачена грошова оплата товару, а тому,
уступка права
вимоги на отримання від позивача заборгованості в сумі 448432грн. не відповідає
умовам договорів і вимогам ст. 514
ЦК України.

Щодо уступки
права вимоги передплати за насіння соняшника в сумі 6000грн. згідно
договору від 28.04.2004р. та передплати за насіння соняшника в сумі 30000грн.
за договором від 30.04.2004р., то СТОВ „Вугільник" свої зобов'язання перед
ПП ОСОБА_1 за договором від 28.04.2004р. виконало повністю, а за договором від
30.04.2004р. виконало частково, у зв'язку з чим, право вимоги за цими
зобов'язаннями не може бути предметом відступлення.

Посилаючись на викладене, СТОВ „Вугільник", на
підставі норм ст.ст. 203,
215 ЦК України просило суд задовольнити пред'явлений позов.

Рішенням місцевого Сватівського районного суду Луганської
області від 15.08.2006р. в задоволені позову СТОВ „Вугільник" до ПП
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди про уступку права на вимогу
відмовлено за безпідставністю вимог.

15.08.2006р. місцевим Сватівським районним судом
Луганської області було постановлено окрему ухвалу, якою суд ухвалив, звернути
увагу Сватівської МДПІ на допущені порушення вимог законодавства про
бухгалтерський облік та документальне забезпечення записів у бухгалтерському
обліку при здійснені господарських операцій в СТОВ „Вугільник".

Ухвалою місцевого Сватівського районного суду Луганської
області від 28.08.2006р., представнику позивача СТОВ „Вугільник" було
відмовлено в задоволені заяви про роз'яснення рішення та окремої ухвали цього
суду від 15.08.2006р.

В апеляційних скаргах СТОВ „Вугільник", поясненнях
представників СТОВ „Вугільник" в судовому засіданні, ставиться питанні про
скасування зазначених рішення суду, окремої ухвали суду, ухвали суду, як
постановлених з порушенням норм матеріального та процесуального права, і
ухвалення рішення про задоволення позову.

Відповідачі ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги не визнали,: просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю -
доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції та окремої ухвали суду від
15.08.2006р., ухвали суду від 28.08.2006р., обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду

-2-

Згідно довідки Сватівської МДПІ від 24.03.2005р., - операція по
продажу ПММ СТОВ „Вугільник" за жовтень 2004р. ПП ОСОБА_1 у податковому
обліку не значиться, уточнюючий облік податкових зобов'язань по ПДВ за жовтень
2004р. надано ПП ОСОБА_1 тільки у лютому 2005р., після заяви ОСОБА_3. Для
проведення перевірки ревізором-інспектором використовувались податкові
накладні, накладні, довіреності на реалізовані товари у 2004р. на адресу СТОВ
„Вугільник", які були оформлені саме ПП ОСОБА_1 Зустрічної перевірки на
підтвердження постачання СТОВ „Вугільник" матеріальних цінностей від ПП
ОСОБА_1 не проводилось.

Відповідно до ч. 1
ст. 514 ЦК
України, - до
нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі
і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Однак, усупереч зазначеної норми, згідно спірного
договору, ПП ОСОБА_1 уступив ОСОБА_2 право вимоги від СТОВ „Вугільник"
заборгованості в сумі -448432грн.,
тобто в грошовому еквіваленті, при тому, що в жодному з трьох договорів від
23.04.2004р. не передбачено грошова форма розрахунків, сторонами договорів не
була обумовлена вартість ПММ та насіння соняшника. Посилання суду першої
інстанції на ч. З ст. 692
ЦК України є безпідставними.

Показання свідків, на які посилається в рішенні суд
першої інстанції, колегія суддів оцінює критично і не бере до уваги, адже,
наявність або відсутність яких-небудь зобов'язань сторін за господарськими
договорами підтверджується тільки первісними бухгалтерськими документами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не взяв до уваги і
той факт, що договір про уступку
права вимоги не був спрямований на настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Так, згідно податковій накладній № 114 від 22.11.2004р.
виданій СТОВ „Вугільник", позивач надав ПП ОСОБА_1. 22460кг. насіння
соняшника вартістю 13476грн., а згідно податковій накладній ПП ОСОБА_1 № 905
від 22.11.2004р., останній отримав зазначену продукцію, що підтверджує повне
виконання сторонами договору від 28.04.2004р. та частковому виконанню договору
від 30.04.2004р.

Договір про уступку
права вимоги було укладено 5.11.2004р., в той же час, повідомлення боржнику
про зміну кредитора було направлено тільки 19.11.2004р., але не вручено
адресату.

Отримання 22.11.2004р. насіння соняшника за договорами
від 28.04.2004р. та 30.04.2004р. саме ПП ОСОБА_1, свідчить про відсутність у
нього наміру створення правових наслідків за договором уступки права вимоги,
які обумовлювались ними.

За таких обставин, у зв'язку з тим, що уступка права вимоги
можлива лише до чинної вимоги, договір уступки
вимоги від 5.11.2004р. підлягає визнанню недійсним по правових підставах
ст. 215 ЦК
України, як не відповідаючий вимогам ст.ст. 203, 514, 516 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вугільник» до
приватного підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди про уступку права на вимогу
задовольнити, договір про уступку
права на вимогу від 5
листопада 2004 року
укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати недійсним.

Вирішуючи апеляційні скарги СТОВ „Вугільник" на
окрему ухвалу суду від 15.08.2006р. та ухвалу від 28.08.2006р., колегія суддів,
враховуючи те, що оскаржені ухвали є

-5-

похідними від рішення суду першої інстанції від
15.08.2006р., яке підлягає скасуванню, вважає за необхідне зазначені ухвали
скасувати.

Згідно статті 88
ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на користь
позивача, витрати пов'язані з розглядом судової справи, в сумі - 2550грн.

Керуючись ст. ст. 304
п. 1, ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, ст.ст. 203,
215, 514, 516 ЦК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської області, ~

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Вугільник» на рішення місцевого Сватівського
районного суду Луганської області від 15 серпня 2006 року, апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вугільник» на
окрему ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 15 серпня 2006
року апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю «Вугільник» на ухвалу місцевого Сватівського районного суду
Луганської області від 28
серпня 2006 року - задовольнити.

Рішення місцевого Сватівського районного суду Луганської
області від 15 серпня 2006 року, окрему
ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 15 серпня 2006 року, ухвалу
місцевого Сватівського районного суду Луганської області від 28 серпня 2006 року, за позовом
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вугільник» до
приватного підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди про уступку права на вимогу - скасувати.

Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю «Вугільник» до приватного підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання недійсною угоди про уступку
права на вимогу -задовольнити.

Договір про уступку
права на вимогу від 5
листопада 2004 року
укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати недійсним.

Стягнути на користь Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Вугільник» з приватного підприємця ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, в солідарному порядку, судовий збір у сумі -2550грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня
набрання законної сили рішенням апеляційного суду.