АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22- 443 2007р.                                            Головуючий у 1-й
інстанції: Меркулова
Суддя-доповідач: Спас О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«07» лютого 2007 р.                                                                                                     м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого                                         Стрелець
Л.Г.

суддів:                                                    Спас
О.В.

Давискиби  Н.Ф.

при секретарі           Вертелецькій
І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою

Закритого
акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" в особі
Запорізької філії "УМЗ" (далі -
ЗАТ "УМЗ" в особі Запорізької філії "УМЗ")

на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя
від «21» грудня 2006 року по справі
за позовом Закритого акціонерного товариства "Український мобільний
зв'язок в особі Запорізької філії "УМЗ" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги мобільного зв'язку , -

ВСТАНОВИЛА   :

17 серпня 2006 року Закрите
акціонерне товариство "Український мобільний зв'язок" в особі
Запорізької філії "УМЗ" (далі -
ЗАТ „УМЗ") звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги мобільного зв'язку.

В позові зазначало, що 19 серпня 2005
року між СП
"УМЗ", правонаступником якого є ЗАТ "УМЗ" та
відповідачем було укладено договір №
НОМЕР_1 про надання послуг мобільного зв'язку. В цей же день було
укладено додаткову угоду, згідно якої строк дії договору зазначено в 548 днів.

Оскільки ОСОБА_1 з 01
грудня 2005 року по 27 лютого 2006 року має заборгованістть
по платежам за послуги мобільного зв'язку, яка з урахуванням збору на
обов'язкове пенсійне страхування, складає суму 137 грн.18 коп., позивач просив стягнути з неї зазначену суму
боргу, договірну санкцію у розмірі 1119грн.09 коп., пеню у
розмірі 4 грн.75
коп., а загалом 1261 грн.02
коп.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя
від «21» грудня 2006 року позовні
вимоги ЗАТ "УМЗ" задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ЗАТ "УМЗ"   112
грн.77 коп. -
заборгованість за надання послуг

2

мобільного
зв'язку, 100 грн. - неустойку, 24 грн.41 коп. - суму внесків до
ПФУ, пеню - 4 грн.75
коп., а також витрати на сплату судового збору
в розмірі 51 грн., та
витрати на ІТЗ судового розгляду справи -
30 грн., а всього стягнути 332
грн.93 коп. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ЗАТ "УМЗ", посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просять заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача,
пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції обставини справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального
права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно п. 3 ч. 1
ст. 311 ЦПК
України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо справу розглянуто у відсутності будь-кого з осіб, які беруть
участь у справі, належним чином не повідомлених про час і місце судового
засідання.

З матеріалів справи вбачається, що по справі постановлено заочне рішення,
яке має відповідати, зокрема, ч. 1
ст. 224 ЦПК
України, яка визначає, що суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в
судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце
розгляду справи.

Умови
виклику сторін в судове засідання викладені у гл. 7 ЦПК України.

Так, ч. 9 ст. 74 ЦПК України
визначає, що відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місце
знаходження якого позивачеві невідоме, навіть після його звернення до адресного
бюро і органів внутрішніх справ, викликається в суд через оголошення у пресі. З
опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час
і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд неправильно
застосував цю норму процесуального права, оскільки оголошення у пресі (а.с.18)
цілком не відповідає вимогам ст. 75
ЦПК України. Так, ч. 2
даної норми процесуального права визначає, що в оголошенні про виклик
вміщуються дані щодо: імені фізичної особи, найменування та адреси суду,
зазначення місця, дня і часу явки за викликом, назви справи, за якою робиться
виклик, зазначення, в якості кого викликається особа в судове засідання,
роз'яснення про наслідки неявки залежно від процесуального статусу особи та ін.
дані. При цьому суд першої інстанції неправильно зазначив ім'я фізичної особи,
так як зазначив лише прізвище з ініціалами, що суперечить ст. 28 ЦК України,
згідно якої ім'я фізичної особи складається із прізвища, власного імені та по
батькові. Всіх перелічених відомостей оголошення по справі не містить, а тому
апеляційний суд вважає, що судом справу розглянуто у відсутності відповідача,
належним чином не повідомленого про час і місце судового засідання, що є

3

безумовною    підставою
для    скасування   рішення
суду   першої   інстанції
з направлянням справи на новий розгляд.

Окремо апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що
відповідно до п.6 ст. 627
ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні
умов договору.

Як
вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір та узгодили умови

додаткової
угоди. Відповідач не порушував питання про визнання договору або

окремих
його положень недійсним. Умовами договору сторони передбачили розмір

та
порядок застосування санкції у випадку відмови абонента від договору до

закінчення
строку його дії або несплати наданих послуг.

Зважаючи на те, що відповідач не направив свої
заперечення проте позову, санкції, про стягнення яких просить позивач,
передбачені умовами договору, зменшення-розміру стягнення за договірною санкцією
з ініціативи суду суперечить умовам договору і вимогам ст.ст. 546, 627,611,615 ЦК.

Керуючись ст.ст. 209,
218, 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА  :

апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Український мобільний
зв'язок" в особі Запорізької філії "УМЗ" задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя
від «21» грудня 2006 року по цій
справі скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.