Справа  № 2-1452/ 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16  травня
2007 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді   -
Слюсар Л.П.

при секретарі             -      Карпенко І.Ю..

розглянувши
у попередньому   судовому засіданні в
залі суду  м.

Дніпропетровська
цивільну  справу за позовом   ОСОБА_1 до

ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В
квітні  2007 року позивачка звернулася до
суду з позовом  до відповідача про

розірвання
шлюбу, посилаючись на те, що 12 червня 1993 року вона зареєструвала

шлюб
з відповідачем . Від спільного життя мають
трьох неповнолітню дитину :

сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження , який
проживає з позивачкою.

Спору
з приводу місця проживання дитини не має.
Після розірвання шлюбу син

буде  проживати із позивачкою.  Спільне життя з відповідачем  не склалося,

останнім
часом стосунки погіршилися, фактичні шлюбні відносини припинені.

Відповідач
вигнав  позивачку із сином з квартири.  Почуття любові та поваги

втрачено,  а з боку відповідача ще з'явилася  неповага та обурливе відношення

до
позивачки. Це негативно впливає на розвиток сина, та його психічний стан,

оскільки
він є  свідком суперечок.    Сім'я фактично розпалася, збереження не

можливо.  Питання щодо розділу майна буде вирішуватися
в окремо.    Просила

шлюб
розірвати.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги визнав.
Просив суд розірвати

шлюб.
Вказав, що дійсно сім'я розпалася, із
березня  2007 року вони проживають

окремо,
примирення не можливе.

Виходячи із наведеного, суд  вважає, що рішення у справі можливо
постановити

при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнані позову ухвалюється судове

рішення
в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК

України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних

підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Так,
в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 12 червня 1993 року в

відділі
РАГС Жовтневого  району  м. Дніпропетровська , актова запис НОМЕР_1,
був

зареєстрований
шлюб. Від спільного життя є  син   ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.
Судом встановлено, що сторони з
березня  2007

року
проживають окремо, спільне господарство не ведеться,  примирення не

можливе.
Майновий спір  буде вирішуватися
окремо.  Спір про місце проживання

дитини
відсутній.

Також
суд встановив, що із-за несумісності характерів між сторонами подальше

збереження
шлюбу не можливе.

При  таких обставинах суд приходить до висновку,
що причини, якими мотивують

сторони
свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя  подружжя і

збереження
сім'ї не можливе.

Тому
суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб, судові

витрати
віднести за рахунок  відповідача.

Приймаючи
до уваги вищевикладене та керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу

України
, ст.ст. 10, 11, 15,  130,174, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб
між    ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  зареєстрований 12 червня  1993
року відділом

реєстрації
актів цивільного стану  Жовтневого  району м. Дніпропетровська ,

актовий
запис НОМЕР_1, які мають неповнолітню дитину
- розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати в розмірі 17 грн. 00 коп.

віднести
за рахунок відповідача,  позивачку від
сплати звільнити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,  або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з  дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар