СУД  ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц
-340/2007 р.                                        Головуючий
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

іменем України

5
березня 2007 року                             Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Ювшина В. І.

суддів                                Корнієнко Н.В.,
Качана О.В.

при
секретарі                    Пономаренко
Ю.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Уманського міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості виконаних робіт в
будинковолодінні, -

встановила:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування вартості виконаних робіт в будинковолодінні, мотивуючи тим,
що з 13.02.1974 року він проживав в зареєстрованому шлюбі з матір'ю відповідача
- ОСОБА_3 в будинковолодінні останньої, що розташоване в АДРЕСА_1.

Під час спільного проживання він за власні кошти своєю та найманою силою,
про що свідчить заключения договорів з РБУ та квитанції на придбання будівельних
матеріалів повністю перекрив дах веранди залізом та дах будинку шифером,
перебудував тамбур «а», побудував сарай «Б», туалет «Н», зробив ремонт димаря
та плити, 2 рази фарбував дах будинку, виготовив і встановив стелажі в підвалі
та інші роботи, які виконував на протязі до 2004 року.

Тому
просить стягнути з відповідача на його користь кошти, потрачені на добудову й
перебудову господарських споруд в сумі 5 287 грн.

Рішенням  Уманського
міськрайонного суду  від 25  грудня 2006
року в  позові відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вказує на
незаконність винесеного судом першої інстанції рішення та просить його
скасувати та постановити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає, що суд
неповно з'ясував обставини справи, неправильно застосував норму матеріального
права, не врахував покази свідків з його сторони та те, що відповідач продав
будинок з виконаними ним роботами.

2

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи
апеляції, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 13.02.1974 року позивач ОСОБА_1
проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 в будинковолодінні останньої, що
розташоване в АДРЕСА_1. Спільно вони проживали до 30 вересня 1999 року, тобто
до дня смерті ОСОБА_3, яка після смерті залишила заповіт на будинковолодіння
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В даний час відповідач ОСОБА_2 продав вказане дворище, тому позивач
просить, щоб той йому виплатив частину коштів за проведені ним ремонтні роботи
та певні перебудови, які проводилися ним в даному господарстві. Вартість таких
визначив в сумі 5 287 грн.

Виносячи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції
вказав на ту обставину, що в заповіті на власне майно ОСОБА_3 відсутні умови,
передбачені ст.. 1242 ЦК
України (заповіт за умовою).

Суд також вказав, що проживанні в господарстві дружини, позивач при
проведенні ремонту та будівництві господарських споруд активної ролі не приймав,
виконував деякі роботи, які мали незначний характер. В основному всі роботи
проводилися всіма наймачами, а розрахунки проводилися ОСОБА_3

На думку колегії, суд першої інстанції під час розгляду даної справи вивчив
всі доводи в підтримку позову та заперечення щодо позовних вимог, проаналізував
їх та дав вірну оцінку обставинам по справі. При цьому судом винесено рішення з
дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновки суду в
цілому відповідають обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_1 не надано
суду доказів щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як видно з позовної заяви та добутих доказів, в господарстві ОСОБА_3 на той
час, коли до неї прийшов проживати позивач, були всі будівлі, необхідні для
проживання та господарювання.

Що стосується проведення робіт, на які вказує позивач, як на такі, що
зроблені лише ним і за власні кошти: перекриття даху веранди та будинку,
перебудови тамбура, будівництво сараю, туалету, ремонту димаря і плити,
фарбування даху будинку, виготовлення стелажів в підвалі і ін., то на думку
колегії, такі його посилання не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Так свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 допитані в судовому засіданні зі сторони позивача, пояснили, що
останній тривалий час проживав з дружиною в даному господарстві, доглядав, коли
вона захворіла (що ніким не оспорюється), а також те, що він допомагав робити
ремонт, завозив дрова та вугілля, перекривав дах, переробляв грубу і за це
платив він(а.с.68-70). Деякі з них говорили, що напевно позивач проводив якісь
роботи, так як там проживав. Аналогічно висловився в судових дебатах після
дослідження всіх доказів і адвокат позивача, який сказав, що «з покійною
ОСОБА_3 позивач проживав 30 років і мабуть за цей період виконував якісь
роботи» (а.с. 72).

Свідок ОСОБА_13, запевнив, що гараж та сарай будувалися з
його участю відповідачем, дах також ними перекривався. Господарські споруди
кожен будував для себе. Кошти за все платила їх мати, ОСОБА_3(а.с. 70 зв.).

3

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що в цьому
будинку він народився, виріс і проживає до цього часу, тому з достовірністю
підтвердив, що роботи, вказані позивачем у заяві, той не проводив, так як при
життю ОСОБА_3 вів себе неналежне, (а.с.71).

В зв'язку з цим, не може грунтуватися рішення про задоволення позову на
показах свідків, які є не достовірними та переконливими щодо часу будівництва
тих чи інших видів будівель чи проведення робіт та ким вони проводилися.

Суд також вірно не прийняв до уваги копії договорів
підряду по вказаній у рішенні причині - неналежно оформлені.

Будь-яка експертиза по даній справі щодо об'єму виконаних позивачем робіт
та їх значимості відносно всього будинковолодіння також не проводилася.

Наведені в апеляційній скарзі підстави скасування рішення
не є значними та не впливають на його законність.

З цих причин апеляційна скарга не підлягає до
задоволення. Підстав для скасування рішення суду колегія не знаходить.

Керуючись
ст.ст.ЗОЗ, 307,308, 314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості виконаних робіт в
будинковолодінні, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено до Верховного Суду України на
протязі двох місяців з дня її проголошення.