Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-298/2007р.
першій інстанції  Полівод С.В.
Категорія 23                                                                            Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

01 березня 2007 року колегія
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Севастополя в складі:
головуючого     -  Клочка
В.П.

суддів                               -  Єфімової В.О., Колбіної Т.П.

при секретарі - Кравченко О.С розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення місцевого суду Гагарінського
району м. Севастополя від 01 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за зустрічним
позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8379,20 грн., завданої скоєнням ним 29
липня 2003 року дорожньо-транспортній події (далі - ДТП), стягнення
моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та розходів пов'язаних з зверненням до
суду - послуги юриста 400 грн., 192,05 грн. держмита, 325 грн. за проведення
експертизи.

У свою чергу ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1
про стягнення з нього також матеріальної та моральної шкоди, звинувачуючи його
винним у ДТП 29 липня
2003 року, та просив суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду 10898,24 грн.,
5000 грн. моральної шкоди та держмито 59,50 грн.

Рішенням місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 01 грудня
2006 року з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 стягнута матеріальна шкода в розмірі
4189,60 грн., 1000 грн. моральної шкоди, 162,50 грн. за оплату експертизи, 200
грн. послуги юриста, 7,50 грн. послуги кур'єра, 96 грн. держмита, а всього 5655
гр.50 коп. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2стягнута матеріальна шкода у розмірі
4189,60 грн., моральна шкода у розмірі 1000 грн., держмито 29,75 грн., а всього
5219,35 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити його
позов, а позов ОСОБА_2 відхилити. Вважає, рішення незаконним та
необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Вказує, що ОСОБА_2 є повністю винним у скоєні ДТП і тому рішення суд,
яке передбачає і його вину у скоєні ДТП є незаконним.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши  матеріали
справи,  вважає,  що
апеляційна  скарга ОСОБА_1 на
рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 01 грудня 2006
року підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обидві сторони по справі винні
у скоєні ДТП, а тому
як вимоги позивача,  так  і
вимоги  відповідача  по
первісному  позову підлягають
задоволенню.

З такими
висновками суду не може погодитися судова колегія.

Як вбачається з матеріалів справи постановою місцевого суду Ленінського
району м. Севастополя від 08 серпня 2003 року ОСОБА_2 був визнаний винним у
скоєні ДТП, яка
відбулась 29 липня 2003 року, за що він був притягнутий до адміністративній
відповідальності у виді штрафу (а.с.7). Та навпаки, ОСОБА_1 постановою цього ж
суду від 11 серпня 2003 року був визнаний таким, що є невинним у скоєні ДТП (а.с.6).

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизі, в діях водія
ОСОБА_2вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 12.3, 12.4 Правил
дорожнього руху України (далі - ПДР України), водія ОСОБА_1 - вбачається
невідповідність вимогам п.п. 10.1, 16.11 ПДР України. Однак, аварійна дорожня
обстановка, яка є причинним зв'язком з ДТП,
була створена діями відповідача - ОСОБА_2 в результаті не виконання ним
вищевказаних пунктів ПДР України.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення вимог п.12.4 ПДР України
рухався в населеному пункті з значно перевищеною швидкістю - більш 90 км./год.
і в момент виникнення небезпеки для руху, не прийняв мір для зменшення
швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.12.3 ПДР
України, замість цього, в порушення п.10.1 ПДР України, змінив напрямок свого
руху вліво, виїхав на смугу стрічного руху, де і здійснив зіткнення з
автомобілем під керуванням позивача, який практично закінчив поворот вліво з
другорядної дорогі і находився на смузі свого руху.

З масштабної схеми, додаток №3 експертизи встановлено, що якби водій
ОСОБА_2 управляючи автомобілем «Шкода», не змінив напрямок руху з виїздом на
зустрічну стрічку руху, а рухався не змінюючи первинного напрямку, навіть при
швидкості 93,3 км./год., з технічної точки зору зіткнення не відбулося, таким
чином дії відповідача в момент ДТП,
не відповідають вимогам п.п.10.1 і 12.4 ПДР України (а.с.116-120).

Крім того, як свідчить вищевказана експертиза, водій ОСОБА_2 мав технічну
можливість запобігти ДТП
(а.с.116). При таких обставинах, судова колегія вважає, що висновки суду,
стосовно вини обох водіїв у скоєні ДТП,
не відповідають дійсним обставинам справи. В зв'язку з чим, відповідно до ст.
309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення з
задоволенням позовних вимог позивача - ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі - 8379,20 грн., яка підтверджується актом автотоварознавського
дослідження (а.с.8-11) і частковим задоволенням вимог про стягнення моральної
шкоди, задовольнив їх в розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст.303-305, 307, 309, 313 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 01 грудня 2006 року -
скасувати.

Постановити нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та
моральної шкоди -  задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_1в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 8379,20
грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди -500 грн., а також стягнути
витрати пов'язанні з зверненням до суду: 4 00 грн. за послуги юриста, 92,29
грн. державного мита, 325 грн. за проведення автотехнічної експертизи, а всього
-9696,49 грн.

У задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2- відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання законної сили.