Справа № 2-8/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2007 року                                                                                  м.
Корсунь - Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Гончарука І.М.,

при секретарі - Катеруші О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Корсунь -
Шевченківський цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Корсунь - Шевченківського
КП „Комбінат Комунальних послуг", Корсунь - Шевченківської міської ради
про стягнення належних звільненому працівникові сум, завданої їх невиплатою
моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Корсунь - Шевченківський районний суд
з позовом, і просить: стягнути з відповідачів на його користь: 1242,67 грн. -
допомоги в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в березні 2005 року, 2446,50
грн. компенсації за невикористані відпустки за 2003 - 2004 роки, 2446,50 грн.,
невиплаченої при звільненні матеріальної допомоги на оздоровлення, 25273,55
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.04.2005 року
по дату винесення судового рішення по справі, компенсацію відпустки за 2005 рік
з січня по березень, яка невірно нарахована та виплачена відповідачем -113,94
грн., індексацію за несвоєчасно виплачену при звільненні зарплату 2412,64 грн.,
судові витрати по справі за оплату проведення експертизи в сумі 900 грн.,
завдану йому моральну шкоду в сумі 5000 грн.. Зобов'язати відповідачів у
місячний термін подати відомості у персоніфікацію Пенсійного фонду про
нараховану заробітну плату з розподілом за періодами та помісячно за 2003 -
2004 роки: компенсацію за невикористані відпустки 2965,46, матеріальну допомогу
на оздоровлення 2965 грн., заробітну плату за весь час затримки розрахунку при
звільненні 31004,24 грн., лікарняний за березень 2005 року 1470,62 грн.,
компенсацію за відпустку за січень - квітень 2005 року 138,11 грн..

Свій позов позивач мотивує тим, що він працював з 01.03.2001 року по
01.04.2005 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (нині КП „Комбінат Комунальних послуг") на
підставі контракту, укладеного ІНФОРМАЦІЯ_3 між ним та Корсунь - Шевченківської
міською радою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 його було незаконно звільнено з роботи, а 17.01.2005 року
рішенням Апеляційного суду Черкаської області поновлено на посаді з мотивів
незаконності звільнення.

01.04.2005 року на підставі розпорядження НОМЕР_3 виконкому Корсунь -
Шевченківської міської ради його було звільнено з займаної посади на підставі
п. 2, ч. 1, ст. 36 КЗпП України в зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Рішенням Корсунь - Шевченківського районного суду,
Черкаської області, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 09.03.2006 року, розпорядження НОМЕР_4 виконкому Корсунь -
Шевченківської міської ради в частині визначення йому розміру заробітної плати
330 грн. в періоди з 17.01.2005 року по 14.02.2005 року визнано не чинним та
стягнуто в його користь 797 грн. 69 коп. в рахунок стягнення різниці
невиплаченої заробітної плати за січень - лютий 2005 року.

Всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив
належні йому суми: 614 грн. допомоги у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю
за період з 28.02.2005 року по 01.04.2005 року (до виплати належить 545 грн.),
так як відповідач при обчисленні суми допомоги виходив із розміру заробітної
плати 330 грн., замість 990 грн. згідно умов контракту; 2 299 грн. компенсації
за невикористані відпустки за 2003-2004 р. р. (до виплати належить 1 940 грн.);
невиплачену при звільненні матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 1980
грн. згідно умов контракту (до виплати належить 1980 грн.).

На момент звільнення у нього був наявним спір з відповідачем щодо розміру
допомоги у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю за період з 28.02.2005 року
по 01.04.2005 року, так як відповідач при обчисленні суми допомоги виходив із
розміру заробітної плати 330 грн., замість 990 грн. згідно умов контракту. На
даний час рішенням Корсунь - Шевченківського районного суду, Черкаської
області, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду, Черкаської області від
09.03.2006 року визнано, що за період з 17.01.2005 року по 14.02.2005 року
законним є розмір його заробітної плати 990 грн. на місяць.

В судове засідання позивач з'явився, від позовної вимоги
щодо зобов'язання відповідачів у місячний термін подати відомості у
персоніфікацію Пенсійного фонду про нараховану заробітну плату з розподілом за
періодами та помісячно, за 2003 - 2004 роки; компенсацію за невикористані
відпустки 2965,46, матеріальну

допомогу на
оздоровлення 2965 грн., заробітну плату за весь час затримки розрахунку при
звільненні 31004,24 грн., лікарняний за березень 2005 року 1470,62 грн.,
компенсацію за відпустку за січень - квітень 2005 року 138,11 грн., відмовився,
дав пояснення аналогічні тим які викладені в його позовній заяві та доповнив,
що в день звільнення 01.04.2005 року всупереч вимогам ст. 16, 47 КЗпП, України,
відповідач - КП „Комбінат Комунальних послуг", не провело з ним
розрахунок, та не видало належно оформлену трудову книжку, яку він отримав
через 2 місяці після звільнення.

Правовою
підставою його позову є ст. ст. 47, 116 КЗПП України, якими передбачається, що
при звільненні працівнику виплачуються усі суми, які належать йому від
підприємства, виплати проводяться в день звільнення, та видається належно
оформлена трудова книжка. Так як цього 01.04.2005 року не сталося у день
звільнення, 06.04.2005 року він подав у ККП заяву вх. № 26, з проханням надати
йому повний розрахунок. 11.04.2005 року він отримав з ККП лист - який суперечив
вимогам ст. ст. 42, 43, ПО КЗпП України, відповідно до яких працівника повинно
бути повідомлено про розмір заробітної плати, а йому пропонувалося отримати
невідомо, які кошти.

Після рішення
Корсунь - Шевченківського районного суду № 2-453 від 28.11.2005 року, трудовий
спір, який був у нього із міською радою вирішено на його користь, проте кошти
згідно рішення суду, які йому повинні були виплатити ще в січні, лютому 2005
року в сумі 797 грн. 69 коп., та моральну шкоду в сумі 1500 грн. міською радою
не були виплачені, на момент подачі даної позовної заяви до суду, хоча він
усно, із письмовою заявою звертався до міської ради, і заява була направлена
замовним листом. І лише після його звернення 12.04.2006 року до ДВС, та
29.06.2006 року до Корсунь - Шевченківського районного суду з позовною заявою,
міська рада перерахувала 03.08.2006 року 797 грн. 69 коп., та моральну шкоду в
сумі 1500 грн. на його рахунок.

Що стосується
ККП, то на день подачі 29.06.2006 року даної позовної заяви, незважаючи на його
неодноразові письмові звернення НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, від 14.04.2006 року
без номеру, в яких він просив, керуючись КЗпП, та рішеннями Корсунь
-Шевченківського районного суду, та Черкаського Апеляційного суду, провести
виплату всіх належних при звільненні йому сум вони залишились без розгляду з
боку керівництва ККП. На сьогоднішній день він не отримав з 01.04.2005 року на
день слухання даної справи, компенсації за невикористану в результаті
вимушеного прогулу відпустки за 2003 - 2004 роки в сумі 1940 грн. готівкою,
матеріальної допомоги на оздоровлення згідно умов контракту за 2003 - 2004 роки
1980 грн. готівкою, лікарняних за період з 27.02.2005 року по 31.03.2005 року в
сумі готівкою 545 грн..

Відповідно до
ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника тобто міської ради, та
уповноваженого ним органу тобто ККП, належних звільненому працівнику сум у
строки зазначені в ст. 116 КЗпП України, та невидачі трудової книжки відповідно
до ст. 47 КЗПП України, відповідачі повинні виплати йому середній заробіток за
весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно умов контракту його заробітна
плата складає 990 грн. на місяць, отже і середній заробіток складає 990 грн.,
розмір середнього заробітку за весь час затримки на момент подачі даної
позовної заяви до суду, складав 12 870 грн..

Стосовно
моральної шкоди, додатково, пояснив, що відповідачами порушені його законні
права на своєчасне отримання розрахунків при звільненні, це призвело до
заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що він зазнає моральних
страждань від того, що не може отримати від відповідачів гроші, на які має
законне право, змушений був на протязі тривалого часу неодноразово звертатися
до відповідачів із письмовими та усними заявами, які ними ігнорувалися та
ігноруються дотеперішнього часу, про виплату вказаних сум, змушений захищати
свої права в суді, які в зв'язку з тим що представники міської ради не
готуються належним чином до судових засідань, які неодноразово відкладалися, що
призвело до тривалого слухання справ за його позовами, порушення його прав
призвело до зниження його престижу, ділової репутації, як бувшого керівника
підприємства, як колишнього депутата міської ради. Завдану йому моральну шкоду
він оцінює в 5000 грн., і вважає, що такий розмір моральної шкоди відповідає
вимогам розумності і справедливості, враховуючи тривалість його маральних страждань
та наслідків, які настали в зв'язку з цим, якими є систематичні звернення до
лікарів з скаргами на головні болі, безсоння, болі в області серця, підвищення
артеріального тиску загострення хронічних хвороб та інші.

Представник
відповідача - КП „Комбінат Комунальних послуг" - Мельникова Л.О. у судове
засідання з'явилася, позов не визнала, та суду пояснила, що вона працює в КП
„Комбінат Комунальних послуг" на посадіІНФОРМАЦІЯ_5. Позивачу було
направлено листа від 08.04.2005 року, що відповідно до наказу 15 параграф 4,
його звільнено з роботи 01.04.2005 року в зв'язку із закінченням строку
трудового договору п. 2, ч. 1, ст. 36 КЗпП України, крім того в листі було
зазначено, що позивачу необхідно було прибути для отримання трудової книжки,
якого він отримав 12.04.2005 року.

Також позивачу
було направлено відповідь на його лист № НОМЕР_8, в якому було зазначено, що
позивачу було нараховано заробітну плату за березень і квітень 2005 року.
Компенсацію за невикористану відпустку, кошти були отримані в банку 07.04.2005
року, позивачу телефонували, щоб він отримав дані кошти, але 07.04.2005 року
він сказав, що буде вранці 08.04.2005 року. 08.04.2005 року позивачу знову
зателефонували для того щоб він з'явився, і отримав кошти, але він категорично
відмовився їх отримати. Тому позивач не вірно зазначає, що йому не вчасно
видали трудову книжку, і кошти.

Відносно лікарняних листів, пояснила, що згідно розпорядження НОМЕР_9
міської ради, позивачу нараховували заробітну плату, за перший місяць з
розрахунку 330 грн., а потім з розрахунку 990 грн., і таким чином йому виводилася
середня заробітна плата, для нарахування лікарняних листів. Згідно лікарняного
листа, позивач знаходився на лікуванні 23 дні, і всі кошти і компенсація було
йому отримано і задепоновано, і депоновану заробітну плату позивач отримав у
грудні місяці в сумі 637 грн.. Якщо порахувати з розрахунку контракту, то там
буде більше, оскільки в ньому зазначено оклад 990 грн., то разом з цим
заробітна плата буде більша.

Міська рада
згідно рішення суду виплатила позивачу 797 грн. різницю в окладі, що по
контракту і розпорядженню, то якщо нараховувати згідно лікарняних листів згідно
контракту, то у КП „Комбінат Комунальних послуг", нарахованої даної
заробітної плати для нарахування лікарняних немає, є лише з розрахунку 330
грн..

Якщо порахувати
лікарняні листи згідно до контракту, то міська рада повинна дані кошти
заплатити. Згідно суми 545 грн., це різниця між середньою заробітною платою яка
визначена в розпорядженні, і та, що зазначена в контракті.

Відносно компенсації
за невикористану відпустку за час вимушеного прогулу пояснила, що за вимушений
прогул кошти позивачу виплатила міська рада відповідно до рішення суду, але
позивач отримав повністю за рік, а відпустка надається за 11 місяців.

Відносно
стягнення коштів на оздоровлення пояснила, що кошти на оздоровлення надаються
при виході працівника у відпустку, коли працівник не виходить у відпустку, то
кошти на оздоровлення не видаються, і якщо видається навіть компенсація за не
виплачену відпустку то кошти на оздоровлення також не виплачуються.

Все, що
стосується КП „Комбінат Комунальних послуг", то всі кошти, які потрібно
виплачувати позивачу згідно розпорядження міської ради виплачені йому в повному
обсязі.

Кошти в сумі 545
грн. позивачу не виплачені, оскільки ця сума є різницею між заробітною платою
позивача, яка зазначена в контракті, і в розпорядженні міської ради, дана сума
повинна сплачуватися міською радою з відповідними загальнообов'язковими
відрахуваннями. КП „Комбінат Комунальних послуг" не повинно сплачувати
дані кошти позивачу.

Кошти в сумі 797
грн. не виплачені по даний час, оскільки нема підстав їх виплачувати, тому що
даних коштів у КП „Комбінат Комунальних послуг" немає.

Кошти в сумі
1940 грн. компенсацію за невикористані відпустки за 2003 - 2004 роки КП
„Комбінат Комунальних послуг" не повинно виплачувати позивачу в зв'язку з
тим, що позивач за дані два роки у КП „Комбінат Комунальних послуг" не
працював, і заробітна плата йому ненараховувалася, тому не можливо йому
нарахувати компенсацію за невикористану відпустку. За ці два роки міська рада
виплатила позивачу 7900 грн. заробітної плати, у КП „Комбінат Комунальних
послуг" даної заробітної плати на нарахуванні немає, і тому підприємство
не може виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку, оскільки
компенсація береться із середньомісячної заробітної плати. Якщо у контракті
міський голова не зазначив, що працівник має право іти у відпустку, то
працівник немає права іти у відпустку, і ніяких коштів немає права отримувати.

Позивач не має
права отримати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з
01.04.2005 року по дату винесення судом рішення по справі, тому що КП „Комбінат
Комунальних послуг" розрахувалося з позивачем повністю, це підтверджується
тим, що він 31 травня 2005 року отримав трудову книжку.

КП «ККП»
позивачу виплатило всі кошти які були нараховані йому після поновлення на
роботі з 17.01.2005 року по 01.04.2005 року згідно розпорядження міської ради
НОМЕР_9, а компенсацію за невикористані відпустки за 2003 - 2004 роки КП «ККП»
не могло виплатити позивачу тому що він не працював, був у вимушеному прогулі,
його поновив на роботі суд, а для того щоб мати право на відпустки, то Усик М.Г. повинен був
проробити, йому заплатила міська рада за ці два роки з розрахунку окладу.

Представник
співвідповідача Корсунь - Шевченківської міської ради - Шевчук В.М. в судове
засідання з'явилася позов не визнала, та суду пояснила, що 797 грн. міська рада
сплатила позивачу, поскільки позивач являвся керівником КП «ККП», і його
особова картка велася не в міській раді, і в штатному розписі позивач рахувався
в КП «ККП», і міська рада не знала, що в КП «ККП» був лікарняний лист позивача,
і вона як бухгалтер не знала про це, тому що позивач не працював у міській
раді. Міська рада сплатила різницю позивачу згідно рішення суду. Кошти які
підлягали виплаті позивачу надійшли у бухгалтерію міської ради не як заробітна
плата, а як кошти згідно рішення суду.

За 2003 - 2004 роки міська рада згідно рішення суду виплатила за 2, та за 4
місяці заробітну плату. Згідно до вимог Закону, людина повинна працювати 11
місяців, 12 місяць являється відпусткою. Якщо людина за 12 місяців отримала
заробітну плату за 24 місяці, то вважає, що позивач втратив своє право на
відпустку, тоді, коли його поновили на роботі, то йому необхідно було написати
заяву про надання йому відпустки, і піти у дану відпустку, та отримати
матеріальну допомогу на оздоровлення, тому що Законом передбачено виплата
матеріальної допомоги на оздоровлення, лише тоді, коли є наказ на відпустку, в
якому повинно зазначатися про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, в
зафіксованому розмірі чи посадового окладу, чи середньомісячної заробітної
плати, як це передбачено в контракті чи то трудовому договорі, який укладається
між працівником і керівником. Оскільки зазначеного наказу не було з виплатою
матеріальної допомоги, то позивач втратив своє право на компенсацію
матеріальної допомоги, тому що вона виплачується при виході працівника у
відпустку.

Якщо у
працівника є зароблена відпустка, то він при розрахунку отримує компенсацію за
відпустку, але за 2003 - 2004 роки позивач отримав кошти в сумі 330 грн. за
кожний місяць заробітної плати, дана сума була виплачена згідно рішення суду за
вимушені прогули. У контракті був зазначений посадовий оклад позивача в сумі
330 грн.. Розпорядження, що підтверджує контракт скасовано як незаконне, тільки
у частині січня і лютого місяця, за те що позивач отримав доплату 797 грн., там
більшість пішло в розрахунок заробітної плати. Позивач мав право звернутися із
заявою, для того щоб йому надали відпустку і матеріальну допомогу на
оздоровлення, якщо позивач не скористався вказаним правом, то він не має права
на отримання при звільненні з роботи компенсації за невикористану відпустку,
оскільки він за 2003 - 2004 роки отримав кошти в сумі по 330 грн. за кожний
місяць. Якщо позивач навіть має право на компенсацію за відпустку, то лише з
заробітної плати в сумі 330 грн. може нараховуватися компенсація за невиплачену
відпустку, а не із суми заробітної плати, яку позивач отримував по контракту,
тому що суд частково задоволив його вимоги на суму 330 грн., і дані йому кошти
були сплачені готівкою без утримань.

У суді з
достовірністю встановлено, що позивач працював з 01.03.2001 року по 01.04.2005
року ІНФОРМАЦІЯ_2 (нині КП „Комбінат Комунальних послуг") на підставі
контракту, укладеного ІНФОРМАЦІЯ_3 між ним та Корсунь - Шевченківської міською
радою.

ІНФОРМАЦІЯ_4
його було незаконно звільнено з роботи, а 17.01.2005 року рішенням Черкаського
Апеляційного суду поновлено на посаді з мотивів незаконності звільнення.

01.04.2005 року
на підставі розпорядження НОМЕР_3 виконкому Корсунь - Шевченківської міської
ради його було звільнено з займаної посади на підставі п. 2, ч. 1, ст. 36 КЗпП
України в зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Рішенням Корсунь
- Шевченківського районного суду Черкаської області, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2006 року, розпорядження НОМЕР_4
виконкому Корсунь - Шевченківської міської ради в частині визначення йому розміру
заробітної плати 330 грн. в періоди з 17.01.2005 року по 14.02.2005 року
визнано не чинним та стягнуто в його користь 797 грн. 69 коп. в рахунок
стягнення різниці невиплаченої заробітної плати за січень - лютий 2005 року.

Всупереч вимогам
ст. 116 КЗпП України при звільненні співвідповідач, а саме
Корсунь-Шевченківська міська рада, з якою було укладено відповідний контракт не
виплатила належні йому суми: 1242,67 грн. - допомоги в зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю в березні 2005 року, 2446,50 грн. компенсації за невикористані
відпустки за 2003 - 2004 роки, 25273,55 середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні з 01.04.2005 року по дату винесення судом рішення по
справі, тобто по 07.03.2007 року включно, компенсацію відпустки за 2005 рік з
січня по березень - 113,94 грн., індексацію за несвоєчасно виплачену при
звільненні зарплату 2412,64 грн..

На момент
звільнення у позивача був наявним спір з відповідачем щодо розміру допомоги у
зв'язку із тимчасовою непрацездатністю за період з 28.02.2005 року по
01.04.2005 року, так як відповідач при обчисленні суми допомоги виходив із
розміру заробітної плати 330 грн., замість 990 грн. згідно умов контракту. На
даний час рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду, Черкаської області,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2006
року визнано, що за період з 17.01.2005 року по 14.02.2005 року законним є
розмір його заробітної плати 990 грн. на місяць.

Суд, розглянувши
справу у межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, вислухавши
позивача, представника відповідача, співвідповідача з»ясувавши обставини
справи, та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення на підставі слідуючого:

Згідно висновку
судово-бухгалтерської експертизи №25 від 15.02.2007 року до виплати позивачу
належить: 1242,67 грн. - допомоги в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в
березні 2005 року, 2446,50 грн. компенсації за невикористані відпустки за 2003
- 2004 роки, 25273,55 середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні з 01.04.2005 року по дату винесення судом рішення по справі, тобто
по 07.03.2007 року включно, компенсацію відпустки за 2005 рік з січня по
березень - 113,94 грн., індексацію за несвоєчасно виплачену при звільненні
зарплату 2412,64 грн..

В частині
позовних вимог про стягнення коштів в сумі 2446,50 грн., в рахунок надання
матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2003 -
2004 роки, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні
позову в цій частині, оскільки право на отримання вказаної допомоги керівник
підприємства отримує одночасно з наданням відпустки. Відповідно до ч.З, п.п.6,
п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №859 від 19.05.1999 року «Про умови і
розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній,
комунальній власності, та об»єднань державних підприємств» матеріальна допомога
для оздоровлення надається у розмірі середньомісячного заробітку одночасно з
наданням щорічної відпустки.

У відповідності до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116
цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому
копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу
видається на вимогу працівника, зазначені вимоги відповідачами виконані не були.

У відповідності до вимог статті 110 КЗпП України при
кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який
провадиться оплата праці:

а) загальна сума
заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і
підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;

в) сума заробітної
плати, що належить до виплати, зазначені вимоги закону ні відповідачем ні

співвідповідачем дотримані не були, оскільки листом НОМЕР_10позивача
повідомлено, що

йому нараховано заробутну плату за березень і квітень
2005 року.

У відповідності до вимог статті 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок,
зазначені вимоги відповідачами також порушено.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при
звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в
зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму, викладені
вимоги також дотримані не були.

У відповідності до статті 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому
працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене
в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь
працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті
спору.

В разі, якщо звільнений працівник до одержання
остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної в частині першій
цієї статті компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за
новим місцем роботи, позивач після звільнення на іншу роботу не став, що
підтверджено в судовому засіданні дослідженою судом трудовою книжкою позивача.

У відповідності до вимог статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником
або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд
вважає, що співвідповідачем порушено законні права позивача, які призвели до
його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від
нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також моральні
страждання позивача підсилюються тим що він не може отримати, та вільно
розпоряджатися грошовими коштами, які йому належать до виплати, крім того в
результаті знецінення та підвищення цін він вже втратив значні суми заробітку,
невчасне подання відомостей до пенсійного фонду також вплинули на моральні
страждання позивача, адже пенсія це майбутнє джерело його існування. Також порушення
його прав змусило його на протязі тривалого часу багаторазово звертатися до
відповідача, прокуратури, судів, пенсійного фонду для вирішення даних проблем,
що призвело до важких моральних страждань, знизило його престиж, та ділову
репутацію як бувшого керівника та депутата міської ради в очах його бувших
працівників та колег депутатів, відповідні підтверджуючі документи суду
позивачем надані, а саме почесна грамота №НОМЕР_1 державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України про нагородження
позивача, світлокопія посвідчення депутата №НОМЕР_2року, зазначені обставини
призвели до загострення хронічних хвороб в зв»язку з чим він вимушений був
звертатися до лікарів за медичною допомогою 25.09.2006 року, 04.10.2006 року,
29.11.2006 року, 31.01.2006 року про що суду надано підтверджуючі документи, а
саме виписку з індивідуальної картки амбулаторного хворого від 20.02.2007 року,
тому беручи до уваги характер порушених прав, глибину фізичних та душевних
страждань, позивача, їх тривалість, наслідки, ступінь вини співвідповідача у
завдані моральних страждань позивачу враховуючи вимоги розумності і
справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди завданої позивачу в сумі
4000 грн..

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача дану суму одноразово,
відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України.

У відповідності до вимог статті 238 КЗпП України при
розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату
працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який
розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум
без обмеження будь-яким строком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд
приходить до висновку, що порушення прав позивача сталося з вини особи, яка
приймала його на роботу, визначала розмір його заробітної плати, звільняла з
роботи не провела при звільненні повний розрахунок не видала трудову книжку,
тобто не виконала вимоги кодексу законів про працю, тобто з вини
Корсунь-Шевченківської міської ради. Вини КП «Комбінату комунальних послуг» у
порушенні прав позивача не встановлено, а тому суд стягує присуджені

позивачеві
виплати з Корсунь-Шевченківської міської ради. Згідно вимог статті 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її
завдала за наявності її вини.

Так як позов частково задовольняється, то з відповідача в користь позивача
стягуються судові витрати в сумі 900 грн., сплачених ним за проведення судово -
бухгалтерської експертизи згідно грошового чека від 06.02.2007 року.

Керуючись ч. 4, ст. 43 Конституції України, Законом України «Про
відпустки», ст.1167 ЦК України,
ПКМ України №859, від 19.05.1999 року «Про умови і розміри оплати праці керівників
підприємств, заснованих на державній, комунальній формі власності та об»єднань
державних підприємств», ст. 47, 110, 116, 117, 237-1, 238 КЗпП України, ст.
1167 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 81, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1про стягнення належних звільненому працівникові
сум, завданої їх невиплатою моральної шкоди та середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні до Корсунь - Шевченківського КП „Комбінат Комунальних
послуг" - відмовити, а до Корсунь -Шевченківської міської ради -
задоволити частково.

Стягнути з Корсунь-Шевченківської міської ради (р/р у ВДК код
22809021, МФО 354615)
в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, жителя АДРЕСА_1 - 1242,67 грн. -
допомоги в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в березні 2005 року, 2446,50
грн. компенсації за невикористані відпустки за 2003 - 2004 роки, 25 273,55 грн.
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.04.2005 року
по дату винесення судом рішення по справі, тобто по 07.03.2007 року включно,
компенсацію відпустки за 2005 рік з січня по березень - 113,94 грн., індексацію
за несвоєчасно виплачену при звільненні зарплату 2412,64 грн., а також у
встановлений Законом місячний строк подати відомості у персоніфікацію
Пенсійного фонду про нарахувану заробітну плату з розподілом за періодами та
помісячно, завдану йому моральну шкоду в сумі 4000 грн..

Стягнути з Корсунь - Шевченківської міської ради в
користь ОСОБА_1- 900 грн., судових витрат по справі, які складаються з вартості
оплати судово-бухгалтерської експертизи, у відповідності до квитанції.

Складання повного тексту рішення
відкласти на п»ять діб, з дня закінчення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у десятиденний строк, то рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення Корсунь -
Шевченківського районного суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному
суду Черкаської області через Корсунь - Шевченківський районний суд.