Справа № 22-1698/2007 рік                             Головуючий у 1
інстанції Артеменко Л.І.
Категорія    21                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

іменем України

14 лютого 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої Краснощокової Н. С.

суддів Маширо
О.П., Ігнатової Л.Є.

при секретарі Маслаковій М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Кіровське на рішення Кіровського міського суду від 22 грудня 2006 року у справі
за позовом ОСОБА_1   до   відділення
виконавчої   дирекції   Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровське про відшкодування
моральної шкоди,

установив:

До
апеляційного суду звернулось відділення виконавчої дирекції Фонду з апеляційною
скаргою на рішення Кіровського міського суду, яким були частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_1 та з відділення Фонду на його користь стягнуто 12 000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Суд виходив з
того, що позивач довгий час працював на підземних роботах на підприємствах
вугільної промисловості в умовах підвищеної концентрації вугільно-породного
пилу, несприятливого мікроклімату, перепадів температури, з високим рівнем
шуму. Через такі несприятливі умови праці у позивача розвились професійні
захворювання.

Висновком МСЕК
від 19 жовтня 2006 року ОСОБА_1 уперше було встановлено 40% стійкої втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійними захворюваннями та третю
групу інвалідності безстроково.

Суд також
встановив, що позивач часто лікується у лікувальних закладах, постійно приймає
ліки, пригнічений через свою інвалідність та стан здоров» я, змушений
призвичаїтись до своїх хвороб та свого самопочуття у зв'язку з цим.

На підставі
встановленого суд зробив висновок про те, що позивачеві у зв'язку з професійним
захворюванням, частковою втратою працездатності безстроково, зміною звичайних
умов та ритму життя була спричинена моральна шкода, тому суд першої інстанції
частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнув з відповідача на його
користь 12 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у задоволенні його вимог,
оскільки ОСОБА_1 не надав до суду ніяких доказів щодо факту спричинення йому
моральної шкоди, зокрема, таким доказом може бути спеціальний висновок МСЕК.

Крім того, ст.77 Закону України „Про Державний бюджет на
2006 рік" було зупинено дію ст.34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України", тобто правової норми, яка регулює
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у
задоволенні його вимог, з таких підстав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що
позивач довгий час працював на підземних роботах у несприятливих, шкідливих
умовах, внаслідок чого набув професійних захворювань. Цей факт підтверджується
наданими до суду доказами, зокрема, актом розслідування, виписками із історії
хвороби, висновком МСЕК від 19 жовтня 2006 року.

Через ушкодження здоров» я позивач постійно відчуває
фізичний біль, дискомфорт, змушений систематично лікуватись, порушені його
звичайні життєві зв'язки. Стійка втрата професійної працездатності та група
інвалідності 19 жовтня 2006 року встановлені йому безстроково, що свідчить про
незворотність процесів втрати здоров» я.

Однак ст.77 ч.27 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2006 рік", який набрав чинності з 1 січня 2006 року, зупинено
дію тих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань", які врегульовують право на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки таке право виникло у позивача у 2006 році, коли дія відповідних
положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
..." щодо відшкодування моральної шкоди була зупинена, апеляційний суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись
ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Кіровське задовольнити.

Рішення
Кіровського міського суду від 22 грудня 2006 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили.