У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 березня 2007 року                                                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                     Барсукової В.І.,

Балюка
М.І.,                       Григор'євої Л.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_3 про
визнання недійсним договору довічного утримання, за зустрічним позовомОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту та визнання дійсним
договору довічного утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору довічного утримання, укладеного ІНФОРМАЦІЯ_1 року між її тіткою
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та відповідачем.

ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_4. про
визнання недійсним заповіту та визнання дійсним договору довічного утримання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області
від 29 листопада 2005 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено. Визнано
недійсним договір довічного утримання, укладений ІНФОРМАЦІЯ_1 року між її
тіткою ОСОБА_2 та ОСОБА_3. і посвідчений державним нотаріусом Четвертої
державної нотаріальної контори м. Маріуполя, зареєстрований в реєстрі за №
НОМЕР_1. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про визнання недійсним
заповіту ОСОБА_2., посвідченого                    ІНФОРМАЦІЯ_2 року
нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори                     м. Маріуполя та
зареєстрованого в реєстрі за № НОМЕР_2, а також визнання дійсним договору
довічного утримання відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2006 року рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29
листопада 2005 року скасовано. У позові ОСОБА_1. до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору довічного утримання, укладеного ІНФОРМАЦІЯ_1 року між
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1., ОСОБА_4.
про визнання недійсним заповіту та визнання дійсним договору довічного
утримання задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_2.,
посвідченийІНФОРМАЦІЯ_2 року нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори
м. Маріуполя та зареєстрований в реєстрі за № НОМЕР_2. Визнано дійсним договір
довічного утримання, укладений ІНФОРМАЦІЯ_1 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. і
посвідчений державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори м.
Маріуполя, зареєстрований в реєстрі за № НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_1. та
ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 588 грн. 25 коп.

Не погодившись з указаним рішенням суду апеляційної інстанції,           ОСОБА_1. подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду
Донецької області від 27 лютого
2006 року скасувати та залишити в силі рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2005 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2005 року в частині визнання
договору довічного утримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 року недійсним та постановляючи нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено, апеляційний суд виходив із того, що ця
угода відповідає вимогам п. 4 ст. 207 ЦК України та п. 16 “Інструкції про
порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України” № 20/5 від 3 березня
2004 року (далі - Інструкція).

З такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без
повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, прав та
обов'язків сторін у даних правовідносинах, неправильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
договір довічного утримання укладено
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у відчужувача ОСОБА_2. вдома, який на її прохання,
із-за неписьменності був прочитаний нотаріусом та підписанийОСОБА_5 (а.с. 21).
ОСОБА_2. померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно
ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути виявленим і
відповідати його внутрішній волі.

Проте,
всупереч вимогам названого Закону та ст. 16 Інструкції, апеляційний суд не
звернув уваги на те, що ОСОБА_2. є
письменною, що підтверджується усними та письмовими доказами (а.с. 20,
249-250).

Крім того, з довіреності
відІНФОРМАЦІЯ_4 року, складеної та підписаної власноручно ОСОБА_2., посвідченої
державним нотаріусом, убачається, що вона могла читати та писати (а.с. 20).

За таких обставин апеляційний суд помилково прийшов до висновку, що
волевиявлення відчужувача було вільним та відповідало її внутрішній волі.

Оскільки обставини справи встановлені судом із порушенням норм
матеріального та процесуального права, то рішення апеляційного суду в цій
частині не може залишатися в силі.

Разом з тим, судом першої інстанції в частині визнання договору довічного
утримання недійсним та визнання цієї угоди дійсною повно та всебічно
встановлено обставини справи, рішення в цій частині є законним та
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду
першої інстанції.

При викладених обставинах рішення
апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1. про визнання договору довічного утримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 року
недійсним та визнання цієї угоди дійсною підлягає скасуванню, а рішення першої
інстанції в цій частині залишенню без зміни.

У решті рішення апеляційного суду підлягає залишеною без зміни, а касаційна
скарга відхиленню, виходячи із слідуючих підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту та постановляючи
нове рішення, яким визнано недійсним заповіт ОСОБА_2., посвідченийІНФОРМАЦІЯ_2
року нотаріусом, апеляційний суд виходив із того, що він усупереч вимогам ст.
1253 ЦК України не був посвідчений двома свідками та не прочитаний
заповідачеві.

З матеріалів справи убачається, що в
тексті заповіту немає відмітки про те, що заповіт прочитаний вголос заповідачеві
та посвідчений одним свідком  ОСОБА_6. (а.с. 150).

З огляду
на викладене апеляційний суд обґрунтовано в цій частині скасував рішення суду
першої інстанції та визнав заповіт недійсним.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Крім того, в порушення вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати стягнуті
лише з позивачів. Тоді як позовні вимоги, як основні так і зустрічні,
задоволені частково. У зв'язку із цим судове рішення апеляційного суду в цій
частині не може бути законним та обґрунтованим, у зв'язку із чим, підлягає
скасуванню, а справа направленню на новий розгляду до суду апеляційної
інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 336, 338, 339 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2006 року в
частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору довічного
утримання, укладеного ІНФОРМАЦІЯ_1 року, між ОСОБА_2 таОСОБА_3 недійсним, та
визнання договору довічного утримання, укладеного ІНФОРМАЦІЯ_1 року між ОСОБА_2
таОСОБА_3 дійсним скасувати.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області
від 29 листопада 2005 року в цій частині залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2006 року в
частині стягнення судових витрат скасувати та направити справу в цій частині на
новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва