Справа № 22 Ц 15 - 2007 року.            Головуючий
1 інстанції Димитров В.І.
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА.

22 січня
2007 року.                                                                  м.
Миколаїв.

Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання
Негрун І.О.,

з участю:

представника товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТ-Агро"
Патратій О.В.,

у відкритому
судовому засіданні за апеляційною скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТ-Агро" переглянула ухвалу місцевого Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2006 року, постановлену по цивільній
справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТ-Агро"
до ОСОБА_1 та приватного
підприємства "Антал" про стягнення заборгованості по кредитному
договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ "Інт-Агро",
перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх
стверджували ,-

установила:

26
жовтня 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТ-Агро"
пред'явило зазначений позов.

Його обґрунтовувала тим, що 26 квітня 2004 року АБ
"Брокбізнесбанк" уклав кредитний договір з ПП "Антал" за
умовами якого відкрив позичальнику на один 2007 рік відкличну, відновлювальну,
мультівалютну кредитну лінію у розмірі 500 000 гривень.

Майновим поручителем по ньому виступив ОСОБА_1., який передав у заставу належний йому автомобіль MITSUBISHI
LANGER 2000, 2004 року випуску.

За договором від ІНФОРМАЦІЯ_1 АБ "Брокбізнесбанк" відступив право
вимоги по указаному кредитному договору на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Інт-Агро".

Оскільки до моменту пред'явлення цього позову позичальник
умов кредитного договору не виконав і, у зв'язку із відсутністю предмета
застави, ТОВ "Інт-Агро" позбавлено можливості звернути стягнення на
заставлене майно, просило позов задовольнити.

На забезпечення свого позову, клопотало про накладення арешту на Уг частину
АДРЕСА_1, співвласником якої є ОСОБА_1.

Ухвалою місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня
2006 року це клопотання було задоволено.

При цьому, суд
наклав арешт на всю квартиру.

21 липня 2006 року представник ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою про скасування зазначеного заходу забезпечення, оскільки для його
застосування у суду не було правових підстав.

Ухвалою місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 11 жовтня 2006 року заява була задоволена у повному обсязі.

Не згодившись із нею, ТОВ "ІНТ-Агро" ухвалу оскаржило й просило
скасувати, оскільки, як на його думку, суд помилково скасував раніше
застосований ним же захід забезпечення позову.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу
суду 1 інстанції змінити, оскільки той постановив її без точного додержання
норм процесуального права.

Так, згідно із статтями 151, 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Одним з видів забезпечення позову, є накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Накладаючи арешт на АДРЕСА_1, співвласником якої є і ОСОБА_1., місцевий суд
виходив саме з вказаних положень чинного процесуального законодавства, а тому
його висновки щодо необхідності застосування одного із виду забезпечення позову
є вірними, обгрунтованими та законними.

Однак, при цьому, суд не звернув своєї уваги на виписаний позивачем у заяві
предмет забезпечення позову, той же просив накласти арешт тільки на половини
квартири, та на те, що відповідачеві належить тільки УА частина названого
житла. Зазначені обставини давали суду підстави і спонукали його до накладення
арешту лише на Уг частину квартири.

Суд же наклав
арешт на всю квартиру, що є помилкою.

Тому, допущену помилку необхідно було виправити, зменшивши предмет
забезпечення позову.

Суд не зробивши цього, натомість, скасував без усяких мотивів та підстав застосований
ним же захід забезпечення позову, чим порушив право позивача на судовий захист
його інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач пред'явив до ОСОБА_1 вимогу не у
зв'язку із договором поруки, дію якого припинив суд, а у зв'язку із втратою
відповідачем предмета застави.

Це давало підстави застосувати один із видів забезпечення позову, а саме,
накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Тому, з врахуванням зазначених вище обставин, накладений арешт слід
залишити в силі на /4 частину АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.
307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
"ІНТ-Агро" задовольнити.

Ухвалу місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 11 жовтня 2006 року змінити, виклавши її в такій редакції.

Скасувати арешт V% частини АДРЕСА_1,
накладений  ухвалою  місцевого
Ленінського

районного
суду м. Миколаєва від 20 квітня 2006 року ( реєстраційний номер
НОМЕР_1).

Залишити в силі
накладення арешту на іншу Уг частину АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає .