Справа 22
Категорія 21                                                                     Доповідач Бугрим Л.М.
УХВАЛА

Іменем  України

5 лютого 2007 року  Апеляційний суд Донецької області у складі
Головуючого Бугрим Л.М. Суддів Зінов"євої А.Г.Рецебуринського Ю.Й. При
секретарі Іванові В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювання України у Центрально-Міському районі м Горлівки на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 16 серпня 2006 року постановленного по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконачої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві иа профзахворювання України у
Центрально-Міському районі м.Горлівки про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді Бугрим
Л.М., вислухавши пояснення представника фонду Сисоєвої Н.М., позивача ОСОБА_1, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 16 серпня 2006 року були задоволені частково
позовні вимоги ОСОБА_1 На його користь з відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювання України у Центрально-Міському районі м. Горлівки / далі фонд/
було стягнуто у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

На зазначене
рішення суду фондом була подана апеляційна скарга у якій ставиться питання про
скасування судового рішення та постанову нового рішення, яким слід відмовити у
позові. В обгрунтування скарги фонд посилався на те, що позивач не надав суду
доказів з приводу спричинення йому моральної шкоди, зокрема, відсутній висновок
МСЕК, окрім того, суд не врахував , що була зупинена дія закону , який
передбачає можливість стягнення моральної шкоди.

У судовому
засіданні представник фонду Сисоєва Н.М. підтримувала доводи скарги у повному обсязі, просила рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким відмовити у позові.

ОСОБА_1 просив
рішення суду залишити без зміни, посилаючись на те, що травма та її наслідки
спричиняють йому моральну шкоду у зв"язку з чим він вимушений змінити
спосіб життя та докладати зусиль для його організації.

Апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без зміни з
наступних підстав.

- 2  -

Розглядаючи спір
суд повно та всебічно дослідив обставини справи,дав належну оцінку зібраним
доказам, вірно встановив характер спірних правовідносин та правильно застосував
матеріальний закон.

Зокрема, судом
встановлено, що позивач працював на шахті ім Леніна ДП „ „Артемвугілля"
ІНФОРМАЦІЯ_1з 15 .04.2002 року. Під час роботи на виробництві 4 квітня 2003
року з ним стався нещасний випадок унаслідок чого він отримав закритий
компресійний перелом хребта, про що складено акт за формою Н-1 від 6 квітня
2003 року .У зв"язку з травмою він тривалий час лікувався , а потім
висновком МСЕК від 1 грудня 2003 року у нього вперше було встановлено втрату
50% втрати професійної працездатності з данною
травмою та одночасно його було визнано інвалідом третьої групи та звільнено
з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України / а.с 23, 27/

Із пояснень
ОСОБА_1 вбачається, що характер травми, її наслідки, інвалідність, звільнення з
роботи примусила його змінити спосіб життя та докладати зусиль для організації
життя., що спричиняє йому моральну шкоду.

За таких
обставин, місцевий суд прийшов до обгрунтованного висновку про те, що у
позивача відповідно до вимог ст. ст. 21,28 Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності „ виникло
право на відшкодування моральної шкоди.

Розмір моральної
шкоди судом визначенний з врахуванням конкретних обставин справи та в межах
передбаченних п.3 ст.34 зазначенного закону.

Апеляційний суд
не може погодитись з доводами апеляційної скарги фонду про те, що позивач не
довів наявності факту моральної шкоди, оскільки сам факт травми, втрата
працездатності та роботи та інші наслідки дають підстави для висновку щодо
спричинення позивачеві моральної шкоди.

У данному випадку законом не передбачено витребування висновку МСЕК
про спричинення позивачеві моральної шкоди, оскільки позивачеві встановлено
втрату професійної працездатності. Не є підставою для відмови у задоволенні
позову посилка фонду на ст.77 п.27 Закону України „Про державний бюджет України
на 2006 рік" яким зупинення дії абз 4 ст.1,пдп „є" п.1 ч.1 ст.21,ч.3
ст.28 та ч. 3 ст. 34 Закону України „ Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання
України, які спричинили втрату працездатності" ,оскільки фонд є самодостаточною юридичною особою
,яка сплачує страхові виплати потерпілим за рахунок страхових внесків підприємств
, установ , організацій, а не за рахунок державного бюджету. Окрім того, право
на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у 2003 році, коли дія
вищевказаного закону не зупинялась, що й було враховано судом

Рішення суду
постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону.

У відповідності
з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу у
випадку якщо рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

На підставі наведенного, апеляційний суд
не вбачає підстав для судового рішення..

Керуючись ст ст.
307 ч.1 п.1,308, , 313,314 ч.1 п. 1,315 ЦПК України, апеляційний суд

У X В АЛ И В :

- 3  -

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювання України у Центрально-Міському районі м
Горлівки відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 16 серпня 2006 року постановленного
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у
Центрально- Міському районі м. Горлівки залишити без зміни

Ухвала суду
набирає чинності  з дня  її проголошення та може   бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею
чинності.