Справа № 22-1502                                    Головуючий у 1 інстанції Добінчак О.П.
Категорія  21                                                    Доповідач Санікова О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року                                Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Курило В.П.

суддів:
Санікової О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі: Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Микитівському районі м.Горлпмаи Донецької області на рішення
Микитівського районного суду м.Горлівки Донецької області від 11 грудня 2006
року за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Микитівському районі м.Горлівки Донецької області про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі
м.Горлівки Донецької області просить скасувати рішення Микитівського районного
суду м.Горлівки Донецької області від 11 грудня 2006 року, яким частково
задоволені позовні вимоги позивача: стягнуто з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському
районі м.Горлівки Донецької області на відшкодування моральної шкоди 12000
грн., - та постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні
його позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському
районі м.Горлівки Донецької області посилається на те, що в установленому
законом порядку факт спричинення позивачу моральних страждань судом не
встановлений, а висновок МСЕК про встановлення стійкої втрати працездатності є
підставою для розрахунку і відшкодування позивачу матеріальної шкоди і не є
підтвердженням факта спричинення моральної шкоди; інших доказів спричинення
моральної шкоди позивачем не надано; судом не враховано, що позивач був
ознайомлений із шкідливими факторами праці і їх наслідками, проте продовжував
працювати у таких умовах і користувався у зв'язку з цим пільгами та
компенсаціями; відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган, якщо
порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, проте судом
моральна шкода стягнута тільки з відділення виконавчої дирекції Фонду; сума
моральної шкоди не є співмірною відносно ступеня втрати позивачем
працездатності; судом не враховано, що відповідачем нараховано і виплачено
позивачу одноразова допомога, щомісячно сплачуються страхові

2

виплати. Крім того, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006
рік" зупинена дія статей Закону України
„Про загальнообовязкове державне соціальне страхувння від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, що спричинили втрату працездатності", які передбачають
виплату моральної шкоди.

В судовому засіданні апеляційного суду представник
відповідача підтримала доводи

апеляційної
скарги, просила її задовольнити.     ,

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної
скарги, просив її відхилити, вважаючи рішення суду законним і обгрунтованним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1працював гроз на шахті ім.Гагаріна з лютого 2004 року до
лютого 2005 року. Під час виконання своїх трудових обов'язків 31 серпня 2004 року з ним стався нещасний випадок, в результаті
чого він отримав травму, яка спричинила йому
стійку втрату працездатності і встановлення МСЕК від 21 лютого
2005 року 40% втрати професійної працездатності.

Ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні і фізичні страждання, оскільки
обмежує його можливість вести активний спосіб життя; неможливість
подальшої професійної діяльності у підземних умовах, обмеження фізичних навантажень, а також неможливість відновлення
втраченого здоров'я і встановлення групи
інвалідності призвели до вимушених змін у його житті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.ст. 1, 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим особам
моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва,
при цьому сума страхової виплати не може перевищувати
двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Як вбачається з матеріалів справи 31 серпня 2004 року під час виконання трудових
обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, про
що 1 вересня 2004 року складений акт розслідування нещасного
випадку. Згідно висновку медичних органів ОСОБА_1 встановлений діагноз:
триваюче загострення хронічного посттравматичного попереко-крестцового
радікуліта. Висновком МСЕК від 21 лютого 2005 року позивачу вперше встановлено 40 % втрати професійної працездатності, він
визнаний інвалідом третьої групи. Висновком МСЕК від 22 лютого
2006 року позивачу підтверджено 40% втрати професійної
працездатності у зв'язку з нещасним випадком.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача
права вимагати відшкодування шкоди, заподіяної в
результаті ушкодження здоров'я у зв'язку з нещасним випадком за нормами Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Суд правильно й з дотриманням вимог ч.3 ст.34 Закону визначив розмір суми,
що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з нещасним випадком на користь позивача, урахувавши при
цьому всі обставини по справі, в тому числі характер і тяжкість отриманого каліцтва, встановлення 40% втрати професійної
працездатності, те, що він постійно вимушений
лікуватися, глибину та ступінь моральних страждань ОСОБА_1 у зв'язку із травмою, порушення у зв'язку з цим нормальних життєвих
зв'язків, характер додаткових зусиль для організації життя.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло

3

призвести до неправильного вирішення
справи і не спростовують висновків суду. Посилання
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Микитівському
районі м.Горлівки Донецької області на
Закон України „Про державний бюджет України на 2006 рік", яким зупинена дія норм Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", які передбачають відшкодування моральної шкоди
застрахованим чи членам їх сімей не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таке зупинення не позбавляє постраждалих права
на відшкодування моральної шкоди. Крім того, відповідних змін
до вказаних норм Закону внесено не було, а фінансування Фонду відповідно до ст.46 зазначеного Закону здійснюється не
за рахунок Державного бюджету; кошти на здійснення
страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного
бюджету України.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Микитівському районі м.Горлівки Донецької області  відхилити.

Рішення Микитівського районного суду м.Горлівки Донецької області від 11
грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.