Справа № 22-ц-110/07                              Головуюча
суду І інстанції Тихоненко Г.А.
Категорія 34                                                Доповідач  апеляційного суду    Шолох 3.Л.
Рішення

Іменем України

19 січня  2007 року
колегія суддів  судової    палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі: головуючого - Паліюка В.П., суддів - Шолох
3.Л., Кутової Т.З., при секретарі судового засідання - Негрун І.О., за участю :

-
представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши
у відкритому   судовому   засіданні
у м. Миколаєві   цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на    рішення Южноукраїнського   міського
суду   Миколаївської області   від З листопада   2006 року у справі за

позово.и
ОСОБА_3    до ОСОБА_1    про зміну розміру аліментів на неповнолітню
дитину,

встановила:

У вересні 2006 року позивач ОСОБА_3., в інтересах якого за дорученням діяла
його представник ОСОБА_2., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну
розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Позивач зазначав, що від першого шлюбу має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, та на її утримання за постановою Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 19 січня ІНФОРМАЦІЯ_2 року сплачує аліменти у
розмірі ¼  частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Представник позивача посилалась на те, що зміна сімейного та матеріального
становища позивача дає підстави для зменшення розміру аліментів, виплачуваних
на неповнолітню дитину. А саме, позивач зареєстрував другий шлюб і на його
утриманні від другого шлюбу знаходиться донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка
хворіє, дружина та мати - пенсіонерка.

Посилаючись на викладене та погіршення матеріального становища позивача,
просила зменшити розмір аліментів, визначених судовим рішенням на доньку
ОСОБА_4, визначивши його у твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3
листопада 2006 року вимоги позивача задоволені частково. Стягнуто аліменти у
розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача на користь
відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення інтересів
неповнолітньої дитини, яка проживає з нею, незаконність та необґрунтованість
рішення суду, просила його скасувати та постановити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_3., суд виходив з того, що сама по собі зміна
сімейного становища позивача дає підстави для зменшення розміру аліментів,  встановленого судовим рішенням на
неповнолітню дитину.

Між тим, з таким висновком суду колегія суддів погодитися
не може, оскільки вважає, що зміна сімейного становища позивача, не виключає
його обов'язку перед судом щодо доведеності як його матеріального становища, як
платника аліментів, так і неповнолітньої дитини, на яку стягуються аліменти.

Так, відповідно до вимог ч.І ст. 192 СК України, розмір аліментів,
визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за позовом
платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

При визначенні розміру аліментів слід враховувати (ст. 182 СК України) стан
здоров'я та матеріальне становище, як платника аліментів так і дитини на яку
стягуються аліменти та інші обставини.

Крім того, ч. 1 ст. 60 ЦПК У країни, зобов'язує кожну сторону довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на підставі судового рішення
виплачує аліменти з 19 січня 1999 року на користь відповідачки на утримання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. З цього ж часу він має іншу
сім'ю, де є неповнолітня дитина - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.
На теперішній час позивач змінив місце роботи і працює за кордоном.

При цьому, він не надав суду довідку про його заробіток (дохід), всупереч
вимоги суду щодо цього, позбавивши суд можливості зробити висновок про його
матеріальне становище. Між тим, зазначене має суттєве значення   для
вирішення спору.

Водночас, заперечуючи проти позову, відповідачка
зазначала, що вона декілька місяців не отримує аліменти на дитину. Вважала, що
матеріальне становище позивача поліпшилося в зв'язку зі зміною його місця
роботи. Тому, на її думку, позивач не бажає виплачувати аліменти на їхню дитину
в більшому розмірі.

Однак, на викладене суд не звернув належної уваги, а тому прийшов до
помилкового висновку про задоволення позову.

За таких обставин, відповідно до п.2 ч.І ст. 309 ЦПК України, рішення
місцевого суду підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись
ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від З
листопада   2006 року скасувати та
постановити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру
аліментів на неповнолітню дитину.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його

проголошення, але може бути оскаржене у касаційному
порядку

безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня

проголошення.