Справа № 22-ц-б30 2007р.                                       Головуючий
боргу         Доповідач: Бобровський В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007р.
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Кукліної Н.О.

суддів              - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чоларія К.З.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого
акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Дергачівського
районного суду Харківської області від 20 листопада 2006р. по справі за заявою
ЗАТ КБ «Приватбанк»
про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1заборгованих коштів та сум за
кредитним договором, -

встановила:

У листопаді 2006р.
ЗАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду із заявою на підставах ст.96 ЦПК України про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1. заборгованої суми кредиту за договором від 14
березня 2006р. і відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

Ухвалою від 20
листопада 2006р. суддею суду першої інстанції з підстав п.2 ч.1 ст. 100 ЦПК
України відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

В апеляційній
скарзі представник Приватбанку з посиланням на під ставність звернення до суду
з заявою про видачу судового наказу та необґрунтованість висновку судді про
наявність спору про право, ухвалу просить скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В судове
засідання суду апеляційної інстанції сторони на виклик суду не з'явились без
зазначення причини неприбуття та її поважність.

Дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія вирішила за
необхідне апеляційну скаргу представника ЗАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково, ухвалу суду першої
інстанції змінити з наступного.

Відмовляючи у
задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1. суми
коштів неповернутого кредиту, відсотків за його користування та пені за
несвоєчасне виконання прийнятих зобов'язань, суддя суду першої інстанції дійшов
висновку про наявність спору про право та роз'яснив заявникові про його право
звернутися з позовом до суду.

Проте з таким висновком погодитись у повному обсязі не
можна.

Згідно до ч. 1
ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу, яка
грунтується на правочині в чиненому у письмовій формі, а також в інших випадках
передбаченим законом.

2

За правилом ст. 100 цього Кодексу, суддя відмовляє
у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо заявлено вимогу, не
передбачену ст.96 ЦПК та із заяви
і поданих документів вбачається спір про право.

Із змісту заяви
банку та доданих документів вбачається що заявником заявлені вимоги про
повернення суми споживчого кредиту, яку не погашено ОСОБА_1., відсотків за його
користування, які передбачені кредитним договором, а також суми пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання, яка умовами кредитного договору не
передбачена.

За таких
обставин, колегія вважає що судом першої інстанції було правильно вирішене
питання про неможливість видачі судового наказу, але помилково було застосовано
підстави для такої процесуальної дії встановлені п.2 ч.1 ст.100 ЦПК України як
наявність спору про право.

З огляду на
викладене, керуючись ст.ст.303, 304, 312 п.2; 313, 314 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ЗАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу
Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2006 року
змінити.

В прийнятті
заяви ЗАТ КБ «Приватбанк»
про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1. коштів відмовити на
підставі п.1 ст.100 ЦПК України.

В решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили після проголошення але протягом двох місяців може бути оскаржена
до Верховного Суду України.