Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22- 147       /2007 р.                                 Головуючий у 1 інстанції :Громова І.Б.
Суддя-доповідач : Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 січня 2007 року                                                                                            м. Запоріжжя

Колегія  суддів судової палати у
цивільних справах  апеляційного  суду Запорізької області у складі:

Головуючого Пільщик Л.В. Суддів:  Мануйлова
Ю.С.,

Кара куша
К.В. При секретарі: Ткаченко М.О.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У березні      2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним.

У позовній заяві зазначала, що мала у приватній власності будинок за адресою: АДРЕСА_1. її батькам ОСОБА_2 і ОСОБА_3, на праві приватної власності належить трикімнатна кооперативна квартира за адресою: АДРЕСА_2.

Між батьками сімейні відносини припинені в2001 році. Для вирішення житлового питання батько ОСОБА_2 звернувся до неї з
пропозицією передати їй з сином свою 1/2 частину
квартири , а вона повинна йому передати свій жилий будинок. Оскільки на той час були відсутні
правовстановлюючі документи на квартиру договір міни не був укладений.

ІНФОРМАЦІЯ_1
вона подарувала будинок ОСОБА_2

Посилаючись на те, що договір дарування 1/2 частини квартири батько відмовляється укладати, просила суд визнати договір
дарування жилого будинку недійсним за ст..56 ЦК України як укладеного внаслідок помилки .

Рішенням
Запорізького районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження порушено за скаргою ОСОБА_1

У скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення ,
посилаючись на те, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову .

ОСОБА_2 проти
апеляційної скарги заперечує, право на участь у судовому засіданні не
використав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга  не
підлягає задоволенню .

Суд першої
інстанції ,з'ясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін , проаналізувавши
зібрані докази , дав їм
належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про те , що договір
дарування був укладений у встановленому законом порядку.

Доводи
апеляційної скарги про незастосування судом ст.. 56 ЦК є неспроможними. Пред'являючи позов про визнання
договору дарування недійсним позивачка посилалася на те , що договір
укладено внаслідок помилки, оскільки батько порушив домовленість після
оформлення договору дарування у наступному оформити на неї право власності на
частину квартири. Суд дав правильну правову оцінку цим обставинам і вирішив
спір на підставі ст.. 56
ЦК України 1963 року.
Суд визнав , що
передбачені даною нормою підстави для визнання договору дарування недійсним при
розгляді справи не встановлені,
виходячи при цьому з того ,
що помилка щодо мотивів укладення угоди не може бути підставою для
задоволення позову. Така позиція суду узгоджується з п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 28
квітня 1978 р. №3 з наступними
змінами „Про судову практику в справах про визнання угоди недійсною" , в якому
передбачено , що
правила ст..56 ЦК не
поширюються на випадки ,
коли помилка стосується мотивів укладення угоди. З огляду на це не ставить
під сумнів правильність висновків суду посилання ОСОБА_1 на показання свідків , які були
обізнані про домовленість між нею та батьком .

Доводи
апеляційної скарги про взаємовідносини та м поділ майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , батьків
позивачки , не мають
правового значення для вирішення даного спору.

Доводи скарги не
дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи
процесуального права , яке
призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст 307,
308 ,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити..

Рішення Запорізького
районного суду Запорізької області від 24
жовтня 2006 року
залишити без змін

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення ,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців..