РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06 березня  2007 року. Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

в складі головуючого судді   Буднікової Н.П.,

при
секретарі     Коваленко Т.В.,

за участю прокурора Полозюка Є.Ю.,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у М.Бердянську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державного казначейства України, третьої
особи прокуратури Запорізької області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

З 14.11.1984 року по 21.04.1998 року ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області, звільнений з органів
внутрішніх справ з посади інспектора бойової та службової підготовки групи по
роботі з особовим складом Приморського РВ УМВС України  за ст. 64 п. „є" (за порушення
дисципліни) /а.с.З, 4/.

В жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача
відділу державного казначейства України в Приморському районі Запорізької
області, третьої особи прокуратури Запорізької області про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 5983 грн., моральної шкоди в сумі 42900 грн.,
завданої незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури /а.с.1-2/.

Ухвалою суду від 28.11.2006 року замінено відповідача у справі відділ
державного казначейства України в Приморському районі Запорізької області на
Державу Україна в особі Державного казначейства України /а.с.33/.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні
вимоги уточнили та підтримали. Вказували, що до 21.04.1998 року ОСОБА_1
проходив службу в органах УМВС України в Запорізькій області як інспектор
бойової і службової підготовки групи по роботі з особовим складом Приморського
РВ УМВС України в Запорізькій області. Календарна вислуга в органах МВС
складала 16 років 7 місяців 12 днів. За час служби мав  18 заохочень і нагород. Дисциплінарних
стягнень не

мав. 21.04.1998 року знаходився при виконанні службових
обов'язків, проте начальником Приморського РВ УМВС України від виконання
службових обов"язків був відсторонений за підозрою у скоєнні злочину.
Наказом начальника УМВС України в Запорізькій області від 21.04.1998 року за
№88 о/с був звільнений по ст. 64 п „є", як вказано в наказі „за порушення
дисципліни". 22.04.1998 року прокуратурою Приморського району відносно
нього була порушена кримінальна справа за ст. 166 КК України /в ред. 1960р./. З 23.04. по 04.05.1998 року він
знаходився під вартою і йому було пред"явлено звинувачення. Кримінальна
справа щодо нього неодноразово розглядалася судами і весь час поверталась для
проведення додаткового розслідування. 27.12.2005 року постановою слідчого
прокуратури Приморського району кримінальна справа була закрита на підставі ст.
6 п.2 КПК України за відсутністю складу злочину. Незаконними діями органів
досудового слідства і прокуратури ОСОБА_1 була заподіяна матеріальна і моральна
шкода. Стверджують, що у зв"язку з утриманням під вартою, а потім
знаходженням на лікарняному та постійними викликами в органи досудового
слідства і суд, ОСОБА_1 не міг влаштуватися на роботу, не працював з 21.04.1998
року по 02.11.2000 року, тобто 31 місяць. З урахуванням розміру його
середньомісячного доходу 193 грн., він не одержав у вигляді доходу 5983 грн.
/193x31/, які відповідно до ст.3п.1 Закону України „Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду" підлягають стягненню. Оскільки ОСОБА_1
незаконно звільнили з роботи, більше двох років він не міг влаштуватись на
роботу, його сім"я не могла задовольняти життєві потреби, нормально
харчуватися та одягатись. Все це приносило йому моральні страждання, так як на
його утриманні знаходились, на той час, неповнолітні діти. Незаконно, в формі
майора міліції, він утримувався під вартою зі справжніми злочинцями, що також
заподіяло йому моральні страждання. Крім того, він позбувся можливості одержати
пенсію на пільгових умовах /не допрацював менше 4 років/. Розмір моральної
шкоди за час перебування під слідством і судом відповідно до ст.З п.5 і ст. 13
вищевказаного Закону проводиться виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством
або судом. Кримінальна справа порушена 22.04.1998 року, а закрита - 27.12.2005
року. Незаконно він знаходився під слідством і судом 94 місяці. Вважають, що
ОСОБА_1 має право на моральну шкоду в розмірі 32900 грн. /350 X 94/. В
зв"язку з його душевними хвилюваннями на протязі неодноразового розгляду
кримінальної справи більше восьми років моральну шкоду вважає необхідним
збільшити на 10000 грн., до 42900 грн. Так як розмір мінімальної заробітної
плати збільшено просив стягнути моральну шкоду 48400 грн.

Представник відповідача Держави Україна в особі
Державного казначейства України в попереднє судове засідання 22.12.2006 року та
в судові засідання 18.01.2007 року, 08.02.2007 року і в сьогоднішнє судове
засідання не з"явився, про слухання справи повідомлений належним чином,
про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, /а.с. 53, 105,
122/. 15.01.2007 року від представника Державного казначейства України
Грищенко  В.В.  /за дорученням/     надійшло
заперечення  до  позовної заяви,  в

якому
позов не визнає, просить справу слухати за відсутності представника Державного
казначейства /а.с. 54-57/. Відповідно до ст.ст. 169,224 ЦПК України суд вважає
можливим розглянути справу за відсутністі представника відповідача, ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник прокуратури Запорізької області Полозюк Є.Ю. позов визнав
частково.

Вислухавши осіб, які приймають участь у справи, допитавши свідків, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання відшкодовується
державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу
дізнання, попереднього /досудового/ слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання, попереднього /досудового/ слідства, прокуратури
або суду, встановлюється законом.

За змістом ст.ст. 1-3, 12 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок, в тому числі, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим
Законом, виникає і у випадках закриття кримінальної справи органом досудового
слідства.

Громадянинові відшкодовується заробіток та інші грошові доходи, які він
втратив внаслідок незаконних дій, моральна шкода.

Відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Розмір сум, які підлягають відшкодуванню, визначається з
урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від
роботи /посади/, за час відбування кримінального покарання.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної
плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Судом із досліджених в судовому засіданні матеріалів
кримінальної справи № 139830 ПР за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. 167 ч. 1 КК
України, порушеної 22.04.1998 року за ст. 166 КК України /в редакції 1960
року/, закритої постановою слідчого прокуратури Приморського району Запорізької
області від   27.12.2005 року    на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, за

відсутністю складу злочину,
встановлено, що ОСОБА_1 перебував під вартою з 23.04.1998 року по 04.05.1998
року, після чого до нього був застосований запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд. За період перебування під слідством і судом ОСОБА_1 від роботи
/посади/ слідчими органами не відсторонювався, кримінальне покарання не
відбував /а.с. 71-96/.

Враховуючи, що
Законом України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і
суду" передбачено відшкодування за рахунок держави не отриманих доходів
тільки за час відсторонення від роботи і за час відбування кримінального
покарання, стягнення на користь позивача, який не був відсторонений від роботи
і не відбував кримінального покарання, не отриманого доходу в розмірі 5983 грн.
суперечить вимогам ст. 4 ч. 1 вищевказаного Закону.

В судовому
засіданні не знайшов підтвердження факт відсторонення від виконання службових
обов'язків за підозрою в скоєнні злочину, факт звільнення ОСОБА_1 із органів
внутрішніх справ в зв"язку з скоєнням злочину.

Копія подання
про звільнення від 21.04.1998 року та витяг з наказу УМВС України в Запорізькій
області №88 о/с від 23.04.1998 року свідчать про те, що ОСОБА_1 був звільнений
з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України   за порушення дисципліни    /а.с. 29, 117-118/.

Із мотивованої
частини постанови апеляційного суду Запорізької області від 15.08.2006 року по
цивільній справі за апеляційною скаргою УМВС України в Запорізькій області на
постанову Бердянського міськрайонного суду від 26.06.2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Запорізькій області про поновлення строку
позовної давності, визнання дій неправомірними, скасування наказу, зобов'язання
виконати дії з поновлення на посаді та стягнення грошового і речового
забезпечення вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено за порушення дисципліни, а
не у зв"язку з порушенням проти нього кримінальної справи /а.с.43-44/.

Згідно ч. З ст.
61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких доказів
суд вважає, що підлягає стягненню втрачений ОСОБА_1 заробіток /дохід/ за час
перебування під вартою за період з 23.04.1998 року по 04.05.1998 року, що
складає 65 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої ОСОБА_1
незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури, відповідно до
вимог ст. 1167ч.2п.З ЦК України
та ст. 13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду", суд приймає до уваги фактичні обставини справи, за
яких ОСОБА_1 94 місяці перебував під слідством і судом, тяжкість вимушених змін
у його житті, ступінь зниження престижу і ділової репутації,    його
душевні    страждання, сімейні
обставини.

стан здоров"я.     В зв"язку з чим суд вважає, що є
підстави стягнути моральну шкоду  в
розмірі 33000 грн.

В іншій частині
позову ОСОБА_1 необхідно  відмовити.

Керуючись ст. ст. 208, 212-218, 223, 224-228 ЦПК України,
ст.ст. 1167, 1176 ЦК України,
Законом України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
суду",     суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1  задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна в особі Державного казначейства України на
користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 65 грн., на відшкодування
моральної шкоди 33000 грн., а всього - 33065 грн.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької
області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання
його копії.