Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 липня 2007 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,                  Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Краснодоні і Краснодонському районі Луганської області про
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Краснодоні і Краснодонському районі
Луганської області на рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської
області від 10 червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області
від 21 червня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3. звернулися в суд із позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні і
Краснодонському районі Луганської області (далі - Фонд) про відшкодування
моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час
виконання своїх трудових обов'язків був травмований і внаслідок отриманої
травми помер ОСОБА_4, який був сином ОСОБА_1. і ОСОБА_2. та чоловіком ОСОБА_3.
Смерть сина та чоловіка завдала їм моральних страждань. Просили суд стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі по 7 000 грн. та за проведення експертизи
по 300 грн. кожному з них.

Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від                10 червня 2005 року, залишеним
без зміни ухвалою апеляційного суду Луганської області від 21 червня 2006 року,
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивачів
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. на відшкодування моральної шкоди по 7 000 грн.
кожному та по 300 грн. у рахунок відшкодування витрат за проведення експертизи
у справі.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями відділення виконавчої
дирекції Фонду подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачам у задоволенні позову.

Касаційна скарга відділення виконавчої дирекції Фонду підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що чоловік та син позивачів              ОСОБА_4. працював на державному
підприємстві “Краснодонвугілля”, шахті “Самсоновська-Західна”. Він загинув
ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті нещасного випадку на виробництві.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що смертю
ОСОБА_4, який був сином ОСОБА_1. і ОСОБА_2. та чоловіком ОСОБА_3., їм заподіяно
моральну шкоду, відшкодувати яку повинно відділення Фонду, оскільки згідно з
положенням Закону України від 23 вересня           1999 року “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон)
у разі смерті потерпілого члени його сім'ї стають застрахованими особами і
мають право на виплату Фондом моральної шкоди згідно із зазначеного закону.

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду першої інстанції.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки
суд дійшов їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин
справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, неправильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 202 ЦПК України (1963 року) рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення суду є обґрунтованим тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 6 Закону суб'єктами
страхування від нещасного випадку  є
застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи,
страхувальники та страховик. Застрахованою є фізична особа, на користь якої  здійснюється страхування.

У разі настання страхового випадку вони мають право одержувати від Фонду
виплати та соціальні послуги, передбачені ст. 21 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону у разі смерті
потерпілого члени його  сім'ї  мають право на одержання від Фонду соціального
страхування від нещасних випадків страхових виплат (одноразової допомоги,
пенсії у зв'язку із втратою годувальника) та послуг, пов'язаних з похованням
померлого.

Таким чином, Закон України від 23 вересня 1999 року передбачає виключний
перелік страхових виплат, які повинні здійснюватися Фондом членам сім'ї
померлого. Виплати Фондом сум на відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна
членам сім'ї застрахованого смертю останнього, Законом не передбачені.

Посилання на п. “е” ст. 21, ст. 28 Закону не можна визнати обґрунтованим,
оскільки зазначеними нормами передбачена можливість відшкодування моральної
шкоди безпосередньо потерпілому працівнику.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору
помилково застосовано норми закону, що не підлягали застосуванню.

Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що правові підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Апеляційний суд на наведене уваги не звернув, у порушення вимог                          ст. 303 ЦПК України в
достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи встановлені судами вірно, але
неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія суддів вважає за
необхідне відповідно до ст. 341 ЦПК України ухвалені судові рішення скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог                      ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 336, ст. 341, ч. 2 ст. 344 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні і Краснодонському районі Луганської області
задовольнити.

Рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області                 від 10 червня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської області                       від 21 червня 2006 року
скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Краснодоні і Краснодонському районі Луганської області про відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук