Справа №22-ц-1734-2007                                 Головоючий у 1 інстанції Лаврушин О.М.
Категорія 21                                                                                   Доповідач  Молчанов
УХВАЛА
Іменем України

2007 року
лютого   " 19 "   дня. Апеляційний суд Донецької області у
складі

Головуючого  Молчанова СІ.

суддів     Дем,яносова М.В.

Ігнатової Л.Є.

при секретарі   Андрусь B.C.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою представника зацікавленої особи ОСОБА_2 на рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2006 року по
справі за позовом Добропільського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1до
ДП " Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних
підприємств „ ДП „ Донвуглереструктуризація ,„ треті особи Державна інспекція
праці та ВВД Фонду соціального страхування про визнання дій відповідача
неправомірними, покладання зобов,язань щодо виконання приписів інспекції праці.

Заслухавши доповідача, представника зацікавленої особи ОСОБА_3, який просив
задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду, задовольнити позов у
повному обсязі, перевіривши доводи скарги за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

У апеляційній скарзі представник зацікавленої особи ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Добропільського міжрайонного суду від 14.12.2006 року, яким
відмовлено прокурору у задоволені позовних вимог про виконання приписів
інспекції праці, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і
процесуального права, позовні вимоги та розрахунки підтверджені належними
доказами, що суд не прийняв до уваги, вважає, що вимоги є законними,
обгрунтованими, підлягають задоволенню, просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Суд першої інстанції встановив, що 23.03.2006 року
прокурор у інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення
недорахованих сум регресу, вказував, що ОСОБА_1 працював на шахті "
ІНФОРМАЦІЯ_1" з 1978 року забійником, та гірничим робітником, отримав
травму на виробництві, втратив працездатність на 60 %, про що є висновок МСЕК
від 5.07.1984 року, згідно висновку МСЕК 9.02.1995 року втрата працездатності
склала 80%.

Шахта виплачувала регресні суми не повністю. На думку
прокурора, шахта невірно нарахувала середній заробіток, та не нарахувала йому
усі коефіцієнти підвищення тарифиних ставок і окладів починаючи з 1992 року, не
застосовані у розрахунках коефіцієнти підвищення тарифних ставок з 1.02.1992
року - 1,43, а потім на шахті не були запроваджені до розрахунку інші
коефіцієнти підвищення зарплати, а

саме у
1996 році не запроваджено коефіцієнт 2,38, що призвело до зменьшення належних
сум регресу, та порушила законні права та інтереси працівника. Прокурор просив
суд перерахувати зарплату працівника, стягнути на його киристь несплачені суми.

Потім позивач вточнив свої вимоги у заяві від 22.05.2006 року а.с. 76 ,
де ставив питання про зобов,язання відповідача виконати приписи інспектора
праці, яка пропонувала відповідачу перерахувати зарплату працівника на вказані
коефіцієнти. У заяві від 31.05.2006 року прокурор вточнив свої вимоги. а.с.
116.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від
14.12.2006 року у задоволені позову відмовлено.

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, рішення суду не підлягає скасуванню з таких підстав:

Відмовляючи позивачеві у задоволені позовних вимог, суд
враховував конкретні обставини справи.

Суд встановив, що позивач працював робітником підземним,
отримав у 1978 році травму на виробництві, втратив працездатність на 60%, про
що є висновок МСЕК від 5.07.1984 року. Підприємство сплачувало позивачеві
регресні виплати, доводи позивача про помилки при розрахунку середнього
заробітку перевірені судом, суд перерахував виплати проведені позивачеві,
встановив, що належні суми виплачені позивачеві повністю. Роблячи висновки щодо
стягнення конкретних сум, суд прийшов до обгрунтованого висновку про законність
виплат.

Суд керувався постановою КМУ № 276 від 26.05.1992 року при визначенні
середньомісячної зарплати, впевнився у тому що позивач отримав необхідні
платежі повністю, його права не порушені, обгрунтовано відмовив у задоволені
позовних вимог.

Суд перевірив законність вимог інспекції праці у приписах № НОМЕР_1
№НОМЕР_2, № НОМЕР_3, вказав що підприємство застосовувало вказані у приписах
коефіцієнти підвищення тарифних ставок і окладів в межах витрат на споживання
за рахунок зменшення невиробничих витрат.

Доводи про застосування коефіцієнтів 1,43 та 2, 38 по
математичному перерахунку зарплати не грунтуються на законі. Рішенням
Добропільського міського суду від 26.12.2001 року відмовлено ОСОБА_1 у
задоволені вимог про збільшення виплат на коефіцієнт 2,38. а.с. 38-41 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що
судом при вирішені справи по суті, допущені порушення матеріального і
процесуального права, які є підставою для зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції, розрахунок запропонований позивачем з урахуванням коефіцієнта
1,43 у 1992 році та 2,38 у 1996 році, не відповідає дійсним виплатам зарплати
на підприємстві, що враховано судом при перевірці обгрунтованості позову.
Апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ч 1 п 1 ст. 307, ст. 308, 313, 315 ЦПК України

УХВАЛИВ

Апеляційну
скаргу представника зацікавленої особи ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від
14.12.2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирває законної силе негайно і може
бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання законної сили ухвалою суду.