Справа
№ 2-149/2007 р.
МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем    України

05 березня 2007 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого                                                    судді
Линника В.Я,

при секретарі                                                                  Бойчук В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3про відшкодування майнової та
моральної шкоди, заподіяної транспортним
засобом, -

встановив;

Ірпінським міським судом розглядається справа за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3про
відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної транспортним засобом.

Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовувала тим, що 01.11.2003 року її син, рухаючись по вул.
Залізничній в с.м.т. Коцюбинське Київської області на автомобілі Опель Омега державний номер НОМЕР_1, який
належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, зіткнувся з автомобілем М-412 державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, яким керував ОСОБА_3. Внаслідок цієї ДТП її автомобіль зазнав значних
пошкоджень і за результатами авто-товарознавчої експертизи матеріальний збиток,
завданий в результаті пошкодження автомобіля становить 15002,89 грн. В зв'язку з проведенням авто-товарознавчої експертизи,
надіслання відповідачу телеграм загальний розмір матеріальної шкоди
позивачка визначила в розмірі 15364,41 грн.

Позивачка
вважала ОСОБА_2 особою, яка повинна відшкодувати їй матеріальну шкоду, завдану їй внаслідок ДТП, оскільки він передав управління своїм автомобілем ОСОБА_3, який перебував на той час у стані
алкогольного сп'яніння, без відповідних документів на право керування
автомобілем. Крім того, позивачка зазначала, що їй також внаслідок ДТП, яка сталася 01.11.2003 року, завдано
моральної шкоди, яку вона оцінила в 6000,00 грн.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в
розмірі 15358,65 грн. та моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, наведені в позовній
заяві, просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2. позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в
яких зазначав, що ДТП сталося з вини ОСОБА_3, він не
передавав у користування останньому свій
автомобіль М-412 державний номер НОМЕР_2, не давав дозволу на будь-які поїздки
на ньому. Про ДТП дізнався пізно вночі 01.11.2003
року, коли ОСОБА_3 прийшов до нього додому з
проханням надати документи на автомобіль для оформлення протоколу ДТП.

Третя особа ОСОБА_3 вважав, що позов підлягає задоволенню, вказував, що
дійсно його визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталася 01.11.2003 року, однак
він поїхав на автомобілі відповідача М-412
державний номер НОМЕР_2 на прохання останнього для того щоб відвезти їх співробітниць ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на залізничний вокзал
с.м.т. Коцюбинське, на що він погодився.

2

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, свідчення свідків,
дослідивши докази по справі, дійшов висновку,
що позов не підлягає задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що 01.11.2003 року по вул.
Залізничній в с.м.т. Коцюбинське Київської області
сталася ДТП, в результаті якої автомобіль Опель Омега державний номер НОМЕР_1, що
належить позивачці ОСОБА_1, зазнав пошкоджень в
результаті зіткнення з автомобілем „ИЖ 412" державний номер НОМЕР_2, володільцем якого був ОСОБА_2, під керуванням третьої
особи ОСОБА_3. Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3.

Судом встановлено, що автомобілем „ИЖ 412" державний
транзитний номер НОМЕР_2

ОСОБА_2. володів на підставі довіреності, виданої йому
власником ОСОБА_7

Напередодні
зазначеного вище ДТП - 31.10.2003 року близько 15.00 год. ОСОБА_2. передав ОСОБА_3 для ремонту
автомобіль „ИЖ 412" державний транзитний номер НОМЕР_2,
оскільки часто звертався до нього з аналогічними проханнями. ОСОБА_3. прийняв цей автомобіль і ремонтував його в цей
день у військовому містечку біля свого дому. Близько 21.00 год ОСОБА_3 на території військового
містечка, де вони всі працювали, запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які затримались на
роботі в зв'язку із складанням  звітності,
підвезти  їх  додому
на  автомобілі  ОСОБА_2
Останні       погодились і
ОСОБА_3 підвіз ОСОБА_9 лише до КПП
військового містечка, а      ОСОБА_8
до  залізничного  вокзалу
в  с.м.т.   Коцюбинське
Київської  області.   На
залізничному вокзалі ОСОБА_3.
зустрів свою дружину ОСОБА_9 і, повертаючись разом з       нею додому о
00 год
30 хв. ОСОБА_3, на автомобілі „ИЖ 412"
державний транзитний номер НОМЕР_2 скоїв ДТП.

В результаті
цього ДТП автомобіль позивачки Опель Омега державний номер НОМЕР_1 зазнав   пошкоджень   і
згідно   з   висновком
дослідження
спеціаліста-автотоварознавця      матеріальний збиток, завданий в результаті цих пошкоджень
становить 15002,89 грн.

Встановлені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, відповідача, третьої особи, показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, довідкою Ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області
(а.с. 5), висновком дослідження
спеціаліста-автотоварознавця НОМЕР_1 (а.с. 6-9), постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від
07.11.2003 р. (а.с. 10, 11), дорученням від 15.11.2000 р. (32), обліковою
карткою приватного АМТ від 07.10.2003 р. (а.с. 33), довідкою  Ірпінського МРЕВ ДАІ (а.с. 44).

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_9 щодо
того, що 31.10.2003 року ОСОБА_3не ремонтував автомобіль ОСОБА_2 і
на прохання останнього повіз своїх співробітниць на залізничний вокзал,
оскільки вона як дружина ОСОБА_3 може бути зацікавлена в результаті розгляду справи, а крім того не була свідком
розмови свого чоловіка з ОСОБА_2 коли той просив його
підвезти співробітниць.

Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно
заволоділа транспортним  засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,  зберігання або утримання,
зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Згідно з частиною 4 цієї ж статті
якщо неправомірному заволодінню іншою особою      транспортним   засобом,
механізмом,   іншим   об'єктом
сприяла   недбалість   її
власника      (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання
або утримання, відшкодовується ними спільно, у
частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що
мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак в судовому засіданні ні позивачка, ні її представник не довели обставини на підтвердження наявності
недбалості ОСОБА_2, що сприяло неправомірному
заволодінню ОСОБА_3 автомобілем „ИЖ 412" державний транзитний
номер НОМЕР_2. Навпаки, свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підтвердили, що ОСОБА_2. передав ОСОБА_3 свій автомобіль для його

3

ремонту і ОСОБА_3. ремонтував цей автомобіль біля свого дому. В
той же час свідок ОСОБА_12 підтвердила, що ОСОБА_3.
сам запропонував підвезти її та ОСОБА_9 на автомобілі
ОСОБА_2

Таким чином, в
суді не було доведено прямої чи побічної вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка сталася 01.11.2003 року, в результаті чого зазнав пошкоджень
автомобіль позивачки.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України (на яку посилається в
обгрунтування позовних вимог позивач) майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Отже, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи.

В судовому засіданні представник позивача не довів дії бездіяльність
відповідача, що є протиправними, причинного зв'язку
між такими діями та/або бездіяльністю.

Оскільки, в
судовому засіданні не знайшли свого підтвердження неправомірність дій чи бездіяльності відповідача, які стали причиною пошкодження
автомобіля позивача, суд не      вбачає передбачених статтями 1166,1167 ЦК України підстав для задоволення позову.

Судом
встановлено, що винним у вчиненні зазначеної ДТП є третя особа ОСОБА_7.
За клопотанням відповідача судом було запропоновано позивачу
замінити      відповідача
ОСОБА_2  на ОСОБА_3  або
притягнути  останнього  в якості
співвідповідача, однак, представник
позивача заперечував проти цього і не бажав пред'являти до ОСОБА_3 позовні вимоги. Суд, керуючись
принципом диспозитивності, не замінив відповідача
ОСОБА_2 на ОСОБА_3, що, в свою чергу, не позбавляє позивача звернутись
до суду з позовом до ОСОБА_3 в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, керуючись ст. 15,60,209,215 ЦПК України суд,
-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3про
відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної транспортним
засобом.

Рішення в повному обсязі буде
виготовлено до 10.03.2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження на протязі 10 діб з дня проголошення рішення з подальшим поданням скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.