УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 березня 2007 року                                                                           м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду

Вінницької області в
складі:

головуючого                              Іващука В.А.,

суддів:                                        Колоса
С.С., Чуприни В.О.,

при
секретарі:                             Цехмістер
О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про повернення завдатку у подвійному розмірі та стягнення моральної
шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_4на рішення
Замостянського районного суду м. Вінниці від 27 листопада 2006 року,

установила:

Рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 27 листопада 2006 року постановлено:

Позов
частково задовольнити.  Стягнути
солідарно з ОСОБА_2., ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. 4 000 грн. авансових платежів.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. 38 грн. 18 коп. судового збору, 10 грн. 91 коп.
збору на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та 436 грн.32 коп. витрат за надання правової допомоги
адвокатом.

Стягнути з ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_2., ОСОБА_3. 954 грн. 60 коп. витрат за надання правової допомоги
адвокатом.

Справа
№ 22 - 540  2007 р.                                                               Категорія:
12

Головуючий
у першій інстанції      Батрин О.В.

Суддя - доповідач                    Івашук В.А.

2

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1. - ОСОБА_4., посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам
справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме стягнути на його користь з
відповідачів матеріальну шкоду у сумі 8 000
грн. завдатку з додатковою сплатою суми у цьому ж розмірі та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., а також стягнути з
відповідачів судовий збір у розмірі 160 грн., 30 грн. за сплату
інформаційно-технічних послуг та 1 200 грн. за юридичні послуги.

У доводах
апеляційної скарги посилається на те, що суд неправильно застосував ч.1 ст.571
та ст.570 ЦК України.

Зазначив, що суд
безпідставно визнав завдаток авансовим внеском, а також, що суд вийшов за межі
заявленого позову.

Посилався також
на безпідставність відмови судом у задоволенні вимог про відшкодування
моральної шкоди.

Судом першої
інстанції встановлено, що 29 червня 2006 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2., ОСОБА_2.
домовились про укладення у майбутньому до 30 липня 2006 року договору
купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1,
власниками якої в рівних частках є відповідачі.

Наміри сторін
про вчинення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири було оформлено у
простій письмовій формі шляхом укладення "договору про завдаток" від
29 червня 2006 року.

29 червня 2006
року від позивача відповідачем ОСОБА_2. було отримано 4 000 грн., які підлягали
зарахуванню у рахунок оплати вартості квартири у разі її відчуження або
поверненню позивачу у разі відмови відповідачів від укладення договору
купівлі-продажу, що підтверджується змістом пунктів 4.1, 4.3 зазначеного
договору укладеного 29 червня 2006 року. Зазначений договір з відповідачкою
ОСОБА_3не погоджувався та нею не підписаний. У подальшому відповідачі
відмовились від продажу своєї квартири позивачу.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення останньої.

Відповідно
ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно ч.3
ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою
для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції
правильно виходив із того, що між сторонами не було укладено договору купівлі -
продажу квартири, а укладено договір "про завдаток" зі змісту якого
вбачається намір укладення сторонами договору - купівлі продажу квартири, тому,
відповідно до правил ст. 570 ЦК
України, передані позивачем кошти відповідачам у сумі 4000 грн. як
завдаток, слід вважати авансом, який підлягає поверненню у такому ж розмірі
позивачу.

3

Доводи
апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права
не можна визнати обґрунтованими виходячи із наступного.

Відповідно ст.
657 ЦК України
договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судом вірно
встановлено, що договору купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1 між ОСОБА_2.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_1.    не було укладено.

Відповідно ч.1
ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і
на забезпечення його виконання.

Відповідно ч.2
вказаної статті, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних
з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оскільки
договору купівлі-продажу між сторонами не було укладено у відповідній його
формі, то передана позивачем ОСОБА_1. відповідачам ОСОБА_2. <та
ОСОБА_3грошова сума в розмірі 4000 грн. вважається авансом.

Доводи
апеляційної скарги про те, що визнавши договір завдатку авансом, суд вийшов за
межі заявленого позову, не можна визнати обґрунтованими, оскільки суд
зобов'язаний був встановити правову природу правовідносин сторін та застосувати
норми матеріального права що їх регулюють. Зазначене витікає із вимог норм
процесуального права та правил ч. 2 ст.570 ЦК України.

Не можна визнати
обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної
шкоди, оскільки правовідносини сторін є договірними, а саме витікають із
намірів укладення договору - купівлі продажу квартири. Норми матеріального
права, що регулюють ці відносини, не передбачають відповідальності у вигляді
відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду є
правильним та справедливим і ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

, Враховуючи наведене підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п. 1,
315  ЦПК України, колегія суддів,

ухвал и л а:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_4відхилити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 27
листопада 2006 року залишити без змін.

4

Ухвала набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом двох місяців з
дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку
до Верховного Суду України.