Справа №2-156/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого
- судді Щасливої
О.В.,

при
секретарі Морозової В.М.,

з участю
представника позивача - адвоката
ОСОБА_3.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за

позовом    відкритого    акціонерного    товариства    „Дженералі    Гарант"    до
ОСОБА_1 (третя особа -
ОСОБА_2) про відшкодування шкоди,

що
заподіяно джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонере товариство УСК „Гарант-Авто",
правонаступником якого є відкрите акціонерне товариство „Дженералі
Гарант", звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача 17021 грн. 85 коп. в рахунок
відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позову в судовому засіданні представник позивача пояснив,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року по
вул. Куйбишева в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю
автомобілів „ВАЗ 21011", реєстраційний номер НОМЕР_1, під управлінням
відповідача та „Міцубісі", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2, транспортний засіб якого був застрахований позивачем на підставі
договору страхування від ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Оскільки зазначена подія сталася
через порушення відповідачем правил безпеки руху, представник позивача просить
стягнути з відповідача на його користь вартість виплаченого третій особі
страхового відшкодування в сумі 17021 грн. 85 коп. відповідно
автотоварознавчого дослідження, вартість автотоварознавчого дослідження в сумі
250 грн., видатки по сплаті судового збору в розмірі 173 грн.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що підставою для стягнення суми
страхового відшкодування є наявність вини в діях водія, які перебувають в
причинному зв'язку з настанням шкоди. Оскільки в діях обох учасників
дорожньо-транспортної пригоди є вина у зіткненні транспортних засобів, що
підтверджується як матеріалами справ про адміністративні правопорушення, так і
висновками двох експертних досліджень, вважає позов необгрунтованим і таким, що
задоволенню не підлягає. Крім того, на його думку, в діях іншого учасника ДТП
містяться ознаки більш тяжкого порушення правил безпеки руху, які саме й
призвели до настання шкоди, тоді як відповідно до висновків додаткової
автотехнічної експертизи його дії, хоча й не відповідають вимогам „Правил
дорожнього руху України", в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою не перебувають.

Третя особа, що у встановленому порядку повідомлялась про час та місце
слухання справи, в суд не з'явилась. Повідомлення про згоду на участь в справі
від ОСОБА_2 не надійшло.

За згаданих обставин у відповідності до ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе вирішення спору у
відсутність третьої особи.

Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, встановивши
обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про
необхідність відмови в задоволенні позову з наступних міркувань.

Судом встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року по
вул. Куйбишева в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю
автомобілів „ВАЗ 21011", реєстраційний номер НОМЕР_1, під управлінням
ОСОБА_1 та „Міцубісі", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2, транспортний засіб якого був застрахований ВАТ УСК „Гарант-Авто
"на підставі договору страхування від ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Внаслідок
зіткнення обидва автомобілі зазнали технічні ушкодження.

Згідно із ст. 450 ЦК України (1963 року), що діяв на момент виникнення
спірних правовідносин, громадяни, діяльність яких пов'язана с підвищеною
небезпекою для оточуючих, зобов'язані відшкодувати шкоду, що спричинена
джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 452 ЦК України (1963 року) особа, що відшкодувала шкоду,
яку спричинено з вини іншої особи, має право зворотної вимоги до винної особи в
розмірі сплаченого відшкодування.

Вирішуючи позов на користь відповідача, суд виходить з наявності двох
протоколів про адміністративне правопорушення відносно обох учасників
дорожньо-транспортної події, кожного з яких піддано адміністративній
відповідальності.

Крім того, суд бере до уваги висновки двох автотехнічних експертиз,
зокрема, твердження додаткової експертизи, згідно з якими водій автомобілю
„Міцубісі Сігма", який рухався з перевищенням дозволеної на даній ділянці
дороги швидкістю, рухаючись з дозволеною швидкістю, мав технічну можливість
запобігти зіткненню транспортних засобів, тому дії водія автомобілю „Міцубісі
Сігма" перебувають в причинному зв'язку з ДТП, оскільки вони безпосередньо привели до зіткнення.

Між тим дії водія ОСОБА_1 відповідно до висновків зазначеного дослідження,
хоча й не відповідають вимогам п. 16.12
„Правил дорожнього руху України", але не знаходяться в причинному
зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Оскільки позивач не довів, що шкоду автомобілю третьої
особи заподіяно з вини відповідача, тоді як доводи відповідача та його
представника в сукупності з іншими джерелами
доказів,   які   логічні,
послідовні,   допустимі,   спростовують   твердження позивача, суд не вбачає підстав
для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за шкоду, що спричинено не з його
вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 450, 452 ЦК України (1963
року), ст. ст. 10,
59, 212-215, 224-227, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відкритого акціонерного товариства
„Дженералі Гарант" до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів після проголошення рішення та подання
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про оскарження
або шляхом подання апеляційної скарги впродовж терміну, встановленого для
подання заяви про апеляційне оскарження.