Справа № 2 - 520/07.
РІШЕННЯ Іменем України

19
лютого 2007
року                                                              м.
Чернігів

Деснянський
районний суд міста Чернігова у складі: головуючої - судді Карапута Л.В., при секретарях - Школьній О.М.,
Товстенко Н.М., з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби у Деснянському районі
міста Чернігова, Головного управління Державного казначейства у Чернігівській
області про стягнення моральної шкоди,

встановив:

У жовтні 2006
року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення
моральної шкоди в розмірі 1000 грн. 00 коп..

В ході судового розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних
вимог і просив стягнути 2000
грн. у відшкодування моральної шкоди з Державної
виконавчої служби у Деснянському районі міста Чернігова.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і наполягав на їх
задоволенні та пояснив суду, що Ухвалою Деснянського районного суду міста
Чернігова від 28.07.2006
року визнано неправомірними дії ДВС, в зв'язку з чим йому
заподіяна моральна шкода розмір якої складає 2000 грн. відповідно до вимог ст. 440-1 ЦК України, в
редакції 1963
року.

Представники відповідача позов не визнали та пояснили суду, що згідно
ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 28.07.2006 року визнано лише неправомірною постанова державного виконавця, в
задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено, а дії
державного виконавця чи Державної виконавчої служби не були визнані
неправомірними, в зв'язку з чим відсутні підстави для виникнення моральної
шкоди.

Представники співвідповідача позов не визнали і просили відмовити в його
задоволенні.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого
провадження НОМЕР_1
індекс 25, суд приходить до наступного
висновку.

Згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова зобов'язано
ОСОБА_2 та ОСОБА_3
вибачитися перед ОСОБА_1 на загальних зборах трудового колективу СП „Росинка"
Чернігівського обласного фонду „Олімп". На підставі рішення суду 12.05.2006 року видано виконавчий лист № 2-2862/05, який пред'явлено заявником для примусового виконання до Державної
виконавчої служби у Деснянському районі міста Чернігова. 16.06.2006 року державний виконавець виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого
провадження на підставі п.6 ст. 26 Закону України
„Про виконавче провадження".

22.06.2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із скаргою і просив визнати незаконною
і скасувати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 16.06.2006
року.

Ухвалою від 28.07.2006
року скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Визнано неправомірною постанову державного виконавця
Державної виконавчої служби у Деснянському районі міста Чернігова про відмову у
відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Деснянського
районного суду міста Чернігова ухваленого по цивільній справі № 2-2862/05. Зобов'язано державного виконавця Державної виконавчої служби у Деснянському
районі міста Чернігова прийняти від ОСОБА_1 виконавчий лист Деснянського
районного суду міста Чернігова № 2-2862/05 від 12.05.2006 року, відкрити виконавче провадження і виконати рішення суду в порядку,
встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Вказану Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 не оскаржував, що свідчить про погодження ним з її змістом.

Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України,
кожен має право на відшкодування за рахунок держави, чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх
повноважень. Зі змісту даної статті випливає, що в усіх випадках відшкодування
можливе, якщо доведена вина того, хто заподіяв шкоду.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, в
редакції 2003
року, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала за наявності її вини.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової )
шкоди" від 31.03.1995 року №
4, ( далі Постанови ) під моральною
шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, виходячи з п. 5 Постанови, загальними
підставами цивільно-правової відповідальності для відшкодування моральної ( немайнової )
шкоди є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, в судовому засіданні позивачем не було надано доказів, щодо
втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ заподіяних йому з боку відповідача, в зв'язку з
прийняттям неправомірної постанови.

Разом з тим, Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 28.07.2006 року дії Державної виконавчої служби і державного виконавця не було визнані
незаконними.

Оскільки дії відповідача не були визнані незаконними, той відповідно
відсутні вина останнього у прийнятті постанови.

В зв'язку з відсутності вини відповідача, суд приходить до висновку про
відсутність протиправності діяння та наявності причинного зв'язку між шкодою і
такими діяннями.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, Закону
України „Про виконавче провадження", ст. 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової )
шкоди" від 31.03.1995 року №
4, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської
області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може
бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: