Рішення

Іменем України                        2-38/07

26 лютого 2007р Красноперекопський
міськрайонний суд АР Крим

у складі: судді                                                           -Стародуб Г.А.

при секретарі                                           -Дзюмак О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Красноперекопську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення
запису в трудову книжку про прийом і розірвання трудового договору та про
стягнення заборгованості по заробітній платі,
компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування
моральної шкоди,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про внесення запису в
трудову книжку про прийом і розірвання
трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України та про стягнення заборгованості по заробітній платі розмірі 1995 гр., компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 гр.

Свої позовні
вимоги позивачка мотивує тим, що 01.09.2005
р. вона уклала з відповідачкою трудовий
договір, згідно якого вона була прийнята на посаду продавця в кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2" з виплатою їй заробітної
плати 350 гр. на місяць з обумовленим робочим днем з 8.00 до 12.00 год. І з 13.00 до 17. 00 год. І вихідними днями - суботою і неділею.

Трудовий договір був зареєстрований в Красно перекопському міськрайонному
центрі зайнятості. Запис про прийняття її на вищезазначену посаду зразу ж
при прийомі не був внесений в трудову книжку , оскільки як пояснила їй відповідачка , що в центрі зайнятості дали роз'яснення ,що
запис може бути внесений разом з днем, коли вона буде буде
звільнятись з цієї посади.

Працюючи на протязі шести місяців заробітну плату відповідачка їй не
платила , а коли приходилось працювати в надурочний час , то відповідачка оплачувала такі часи натуральною
продукцією - тістечками, цукерками, що були у
продажу в кафе, які вона споживала в кафе,
а інколи брала з собою додому.

Не одержуючи тривалий час заробітної плати і, маючи на своєму утриманні 2-х неповнолітніх дітей, а також будучи одинокою
матір"ю, вона вимушена була подати заяву про розірвання трудового
договору , посилаючись
на це в своїй заяві від 18.02.2006 p., вказавши в заяві, що звільнення її з посади пов'язане з
доглядом за донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.
і в зв'язку з не виплатою їй заробітної плати.

Не дивлячись на подану нею заяву про розірвання трудового договору
відповідачка трудовий договір з нею не розірвала і заборгованість по заробітній
платі не виплатила в зв'язку з чим вона вимушена була
звернутись до Красно перекопського міськрайцентру зайнятості про сприяння їй в розірванні трудового договору з відповідачкою.

Після бесіди директора центру зайнятості з відповідачкою трудовий договір
так з нею і не був розірваний і, відповідно записи в трудову книжку про її
прийом та звільнення не були внесені, а заборгованість по заробітній платі не була погашена.

14.04.2006 р. вона змушена була звернутись до суду з позовом про
стягнення з відповідачки заборгованості по
заробітній платі в розмірі 1995 гр. за період роботи з 1.09.2005 р. по 20.02.2006 р. ( з 13.02. 2006 р. по 20.02. 2006 р. знаходилась
на лікарняному в зв'язку з хворобою доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. ) і про розірвання з відповідачкою трудового договору від 1.09.2005 p., а також занесення в її трудову
книжку запису про прийом та її звільнення
відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України в зв'язку з невиконанням  відповідачкою  законодавства
про працю, про стягнення з відповідачки

2

компенсації за затримку заробітної
плати при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку за весь час затримки, тобто з 21.02.2006 р. по день розгляду
справи.

У зв'язку з тим, що відповідачка тривалий час не виплачувала заробітну
плату, а також враховуючи те, що на її
утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей і вона є одинокою матер"ю, їй були спричиненні моральні страждання та
переживання, що визвало додаткові зусилля для
організації її життя, та спричинило порушення нормальних життєвих зв'язків,
заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 1 500 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4. підтримали
заявлені вимоги і наполягають на їх задоволенні.

Відповідачка та її представник ОСОБА_5. вимоги позивачки не визнали в
повному обсязі, надавши суду пояснення, що дійсно з позивачкою 01.09.2005 р. був укладений трудовий
договір, згідно якого позивачка була прийнята на роботу на посаду продавця кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2" з оплатою праці 350 грн. на місяць, з обумовленим робочим днем з 08-00 до 12-00 год. і з 13-00 до 17 -00 год., вихідними днями-суботою та неділею.

Оскільки позивачка не надала бланк трудової книжки роботодавцю - ОСОБА_2., то враховуючи цю обставину, а також
те що в Красноперекопському міськрайцентрі зайнятості була надана відповідачці консультація, що запис в трудову книжку
працівника може бути занесене в один день,
тобто в день звільнення, таким чином, запис може бути занесений про прийом та
звільнення одночасно і посвідчений центром зайнятості, то відповідно, виходячи з таких обставин відповідачка при прийомі позивачки
запис в її трудову книжку не занесла.

Що стосується робочого дня позивачки, то вона працювала згідно з
обумовленої в договорі тривалості робочого дня і,
оскільки „ ІНФОРМАЦІЯ_2" є дитячим кафе,
то в надурочний час позивачка не працювала.

Заробітну плату позивачці відповідачка оплачувала готівкою - грошима і натуральною продукцією - тістечками, цукерками, морозивом,
про що свідчать записи, які велись в зошитах позивачкою і відповідачкою.

12.02.06 року ОСОБА_2. попередила ОСОБА_1.,
що в неї буди проведена ревізія. З 13.02.06 року ОСОБА_1. на роботу не вийшла. Не знайшовши ОСОБА_1. вдома, за адресою: АДРЕСА_1, де вона знімала квартиру, ревізію провели 14.02.06 року у її
відсутність.

В результаті проведеної ревізії була виявлена недостача
товарно-матеріальних цінностей у розмірі 1
803,76 грн..

Ніякого рекомендованого листа від позивачки про розірвання трудового
договору ОСОБА_2. не отримувала. Окрім того, що позивачка, як вона посилається,
направила відповідачці заяву про розірвання
трудового договору поштою, вона мала змогу, не одержавши відповіді, звернутись до ОСОБА_2. особисто, але такого звернення
не було, а тому вважають, що у позові позивачці слід відмовити.

Допитані судом свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7., пояснили :

-    ОСОБА_6, що з 01.09.05 року вона працювала на посаді
продавця кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2

чудес" у приватного підприємця ОСОБА_2., з якою
уклала безстроковий

трудовий    договір                   який    був    зареєстрований    в
Красноперекопському

міськрайоному центрі зайнятості. В
трудовому договорі була обумовлена тривалість
робочого дня і вихідні дні субота та неділя. Не дивлячись на це їм із
позивачкою приходилось працювати і в вихідні дні та в
надурочні часи, про що свідчать фіскальні звітні чеки в
книзі обліку розрахункових операцій, за роботу в надурочні часи вони мали право поїсти або взяти з собою тістечка та інші
солодощі, які були на продажу в кафе.

З позивачкою вони мали зошит в якому вели облік прибутково-видаткових
операцій, а також записували робітників фірми
„ІНФОРМАЦІЯ_3" , до якої належало приміщення кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_2" і було здане під аренду ОСОБА_2, а також знайомих ОСОБА_2., яким вони за її дорученням давали в борг гроші і продукти харчування.

3

Оскільки ОСОБА_2. не виплачувала їм заробітну плату вона за місяць , в листопаді 2005 р. попередила її про розірвання
трудового договору і в грудні місяці 2006 р. не стала виходити на роботу.
Звільнила її ОСОБА_2. тільки в середині січня 2006 р. , так і не заплативши їй
заборгованість по заробітній платі. Так як вона працевлаштувалась
в м. Ялта і виїхала з м. Красно перекопська, тому не стала звертатись до суду про стягнення з відповідачки
заробітної плати.

Заробітну плату ОСОБА_2. не
виплачувала також і продавцю ОСОБА_1.; Свідок- ОСОБА_7.
пояснила , що вона є сусідкою позивачки і на
протязі 4-х років їй достовірно відомо ,що
позивачка з 2 -ма дітьми постійно мешкає в
АДРЕСА_2 у своєї матері. Квартиру позивачка
ніде не знімала, оскільки кожен день вона з нею бачилась і спілкувалась за вищевказаною
адресою.

Свідки відповідачки пояснили: -
ОСОБА_8., що він є директор
приватної фірми „ІНФОРМАЦІЯ_3". З серпня місяця 2005 р. по липень місяць 2006 р. він здавав в оренду приватному
підприємцю ОСОБА_2. приміщення дитячого кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_2" . Оскільки в одному приміщенні також розміщений
магазин будівельних товарів ,
то кафе і магазин закривали в кінці робочого
дня одночасно в 17.00 або в 17.30 годин, рідко коли в 19 годин. Йому часто приходилось відвозити продавців додому в осінній і зимовий час і він
часто бачив, як ОСОБА_1. везла додому продукти харчування , які були видані
їй в рахунок заробітної плати. ОСОБА_1. він
відвозив на 8-й МКР АДРЕСА_1, де вона знімала квартиру і мешкала з 2-ма неповнолітніми
дітьми. В цій квартирі ОСОБА_1. проживала з
вересня 2005 р. до березня 2006 р. При звільнені квартири ключі від вхідних дверей
передала йому , а тому
коли ОСОБА_2. попередила ОСОБА_1. про
проведення ревізії 13.02.2006 року , остання з наступного ж дня не вийшла на роботу і її розшукували саме за
цією адресою.

Ревізія була   проведена
у відсутність   ОСОБА_1, в ході
якої була   виявлена недостача
товарно-матеріальних ціностей.

Особисто йому не відомі претензії
працівників кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2" про невиплату їм заробітної плати
приватним підприємцем ОСОБА_2.

Йому достовірно було відомо те, що
ОСОБА_2. видавала заробітну плату своїм робітникам готівкою і натур, оплатою - продукцією, яка була в кафе на продажу; - ОСОБА_9. пояснила, що відповідачка приходиться їй рідною сестрою. Вона, як позивачка, також працювала в
кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2" продавцем, заробітну плату ОСОБА_2. платила їм регулярно, без відомості, за видану їм заробітну плату ніде не
розписувались. Інколи заробітну плату вибирали товаром, був завединий зошит в якому фіксували , хто взяв в рахунок заробітної плати
гроші чи продукцію і на яку суму.

В надурочний час ніхто не працював, інколи затримувались самі продавці, підводячи
підсумки по касі.

їй також
відомо те, що позивачка знімала квартиру в 8 мікр., АДРЕСА_1 в якій вона мешкала разом з 2-а дітьми і своїм співмешканцем , а тому, як вона не вийшла на роботу, то її ОСОБА_2. розшукувала за
вищевказаною адресою.

Свідок ОСОБА_10. пояснив суду, що він працює на фірмі у ОСОБА_8. і йому також відомо те, що позивачка знімала квартиру на 8 мікр. В буд.. АДРЕСА_1. Він особисто їй давав стіл і
табуретки і, так як вона не вийшла в лютому місяці 2006 року на роботу , то ОСОБА_2. і ОСОБА_8. розшукували
її за цією адресою.

Що стосується видачі зарплати продавцям кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2", то він
особисто бачив, як ОСОБА_8. 2 рази видавав ОСОБА_1. заробітну плату, видавали заробітну
плату без платіжної відомості.

4

Представник Краснопереокського міськрайцентру зайнятості Якубенко Г.Г. пояснила суду, що трудовій договір між позивачкою
був укладений і зареєстрований в центрі зайнятості, при цьому були присутні обидві
сторони.

Запис про прийняття на роботу роботодавець зобов'язаний був внести в 5-ти денний
строк.

Трудова книжка і укладений договір
знаходиться у робітника.

При звільнені кінцевий запис робить директор центру зайнятості, ставить
печатку і тоді тільки трудовий договір вважається розірваним.

ОСОБА_1. дійсно зверталась письмово до центру зайнятості про надання їй допомоги
відносно розірвання трудового договору з приватним підприємцем ОСОБА_2. в зв'язку з невиплатою останньої
заробітної плати.

Допитаний судом
свідок ОСОБА_11. - директор
Красно перекопського міськрайцентру
зайнятості пояснив, що 13.04.2006 року ОСОБА_1. була у нього на прийомі відносно розірвання трудового договору з
ОСОБА_2., також в центр зайнятості ОСОБА_1. зверталась письмово.

Оскільки в цей час - в квітні - травні місяцях 2006 року центр зайнятості з державною інспекцією по праці, і з податковою інспекцією
проводили перевірку виконання на підприємствах міста, в т.ч. і на приватних підприємствах , виконання трудового законодавства, то він рекомендував
ОСОБА_2. розірвати трудовій договір з ОСОБА_1. і
роз'яснив її, яким чином вона повинна розірвати укладений договір.

ОСОБА_2. йому говорила, що в неї до ОСОБА_1. є претензії
матеріального характеру . Через деякий час йому стало відомо,
що ОСОБА_2., так і не розірвала трудовій договір з ОСОБА_1 І
остання змушена була звернутись до суду.

Вислухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і
підлягають частковому задоволенню.

Судом
встановлено, що між позивачкою і відповідачкою, як приватним підприємцем, був укладений трудовій договір 1.09.2005 року, згідно якого позивачка була прийнята на посаду продавця в кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2" безстроково, з
оплатою праці 350 грн. на місяць з обумовленим
графіком роботи з 08-00 год до 12-00 год і з 13-00 год. до
17-00 год., з вихідними днями суботою і неділею і відпусткою 24 календарних дні.

Із пояснень позивачки , свідка ОСОБА_6. заробітну плату
відповідачка їм не платила , а за те, що вони працювали в надурочний час і в обідній
перерив, то їм дозволено було поїсти в кафе або ж
взяти з собою продукти до дому про що робився запис у зошитах, які були оглянуті судом в судових засіданнях, запис в якіх
робили, як самі продавці,
так і власниця кафе -ОСОБА_2.

В зв'язку з невиплатою заробітної плати звільнилась з роботи ОСОБА_6., а позивачка попрацювавши до 12.02.2006 року включно ( 13 і 14.02.2006 року були вихідні її дні, з 15
по 20.02.2006 року - знаходилась на
лікарняному в зв'язку з доглядом за 4-х річною дитиною), 18.02.2006 року позивачка направила заяву по пошті
ОСОБА_2. про розірвання з нею трудового договору по причинам, пов'язаним за доглядом 4-х річної доньки і в зв'язку з невиплатою заробітної плати. ( а.с. 9-12,15,27).

21.03.2006 року її заява, яку вона відправила по пошті була їй
повернута за закінченням строку зберігання . Після чого вона
особисто ще декілька раз зустрічалась з
ОСОБА_2. в кафе „ІНФОРМАЦІЯ_2" з проханням розірвати з нею трудовий
договір, остання обіцяла їй розірвати, але запис в трудову книжку не заносила
і в центрі зайнятості не з'являлась. Коли в п'яте вона звернулась до ОСОБА_2. про розірвання договору , то остання їй заявила , що трудовий договір з нею не розірве, не вказуючи на це причини в зв'язку з чим
вимушена була звернутись  за допомогою в  Красно перекопський  міськрайонний
центр зайнятості

5

про сприяння їй в розірванні
договору з ОСОБА_2. з причини невиплати заробітної плати, про що свідчать заява
позивачки від 12.04.2006
р. на ім."я директора Красно
перекопського міськрайцентру зайнятості, а також запис в журналі прийому громадян директором центру зайнятості
Бувіним А.А. .поясненнями свідка Бувіна
А.А. в судовому засіданні, з пояснень якого свідчить те. що він особисто роз'яснював
ОСОБА_2., яким чином вона повинна розірвати з ОСОБА_1. трудовий договір, а також письмово повідомив ОСОБА_2, щоб вона зайшла в центр зайнятості з причини
.розірвання трудового договору з ОСОБА_1. Не дивлячись
на всі прийняті позивачкою заходи , ОСОБА_2.. трудовий договір з нею не розірвала, заборгованість по заробітній платі не
оплатила (а.с.14, 99 -102) В подальшому вона
змушена була    звернутись до суду.

Про уникнення і не бажання розірвати з позивачкою трудовий договір, а також
оплатити заборгованість по заробітній платі
свідчить те, що на вимоги суду про обов'язкову присутність
відповідачки в судовому засіданні, остання в судове засідання неодноразово не з'являлась, посилаючись на різні обставини (не
отримувала судову повістку, хворіла, знаходилась у від"їзді).

Доводи відповідачки, її представника ОСОБА_5. про виплату заробітної плати ОСОБА_1. і відсутність заборгованості по заробітній
платі, не знайшли свого підтвердження, т.я. ніяких доказів
про видачу заробітної плати ОСОБА_1. суду не надано. Відомостей про видачу заробітної плати в кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_2" не було і не має, що підтверджується поясненнями відповідачки і допитаних
судом свідків.

Доводи відповідачки, що заробітна плата видавалась позивачці як грошима,
так і в натуральній оплаті, про що
фіксувалось в заведених в кафе зошитах, не можуть бути прийняті судом
до уваги, оскільки в таких зошитах з указаних імен людей і цифр, без їх підпису і обставин, які б свідчили в
зв'язку з чим видавались гроші чи натур, продукція, зробити висновок про видачу заробітної плати позивачці
неможливо.

Відсутність табелю обліку робочого часу працівників кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_2" , відомостей про видачу заробітної
плати, свідчать про те , що відповідачка ігнорувала вимоги
трудового законодавства.

Доводи відповідачки , що вона розшукувала позивачку для
вирішення питання про проведення ревізії і розірвання
з нею трудового договору, не знайшли свого підтвердження, як не знайшли свого підтвердження в цій частині пояснення
ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., до пояснень
яких суд відноситься критично.

Оцінюючи здобуті
судом докази в їх сукупності ,
суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають частковому
задоволенню.

Згідно ст..21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи , організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства чи фізична особа, зобов'язується виплачувати працівникові
заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.3
ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений   ним строк розірвати трудовий   договір за
власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю чи умови трудового договору.

Відповідно до ч.3 ст .48 КЗпП України працівникам, що стають
на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше 5-ти днів
після прийняття на роботу.

Згідно з ч.І ст. 116 КЗпП України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що належать йому, проводиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу належних
звільненному   працівникові сум,
зазначені в ст.

6

116. .КЗпП України, при відсутності
спору про їх розмір , підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його, середній
заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з того, що позивачка і її представник ОСОБА_4. уточнили позовні вимоги в
частині внесення запису в трудову книжку про прийняття її на посаду продавця „ІНФОРМАЦІЯ_2" з 1.09.2005 р. і розірвання трудового договору з 20.02.2006 р. за ч.З ст.38 КЗпП України, в
зв'язку з невиплатою заробітної плати, а також стягнення заборгованості
по заробітній платі в розмірі 1995
гр. за період з 1.09.2005
р. по 20.02.2006 p.,
тобто за 5 місяців
і 14 днів, то
вимоги в цій частині підлягають задоволенню
в повному обсязі (5 м-ців х350 днів= 1750 гр.; 350гр.:20 робочих дні = 17,5 гр. в день х 14 днів = 245 гр;    1750
гр. + 245 гр. = 1995 гр.)

Вимоги позивачки в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4520 гр. за період з 21.02.2006 р. по 26.02.2007 р. і відшкодування моральної шкоди 1500 гр. підлягають задоволенню частково.

Виходячи з вимог Постанови КМУ від 8.02.1995 р. № 100 „ Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної
плати з змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ від 16.05.1995 р. № 348 п.8 , розмір середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 21.02.2006
р. по 26.02.2007 р. становить 4165 гр. ( 1 Ім-ців х 350 гр.= 3850 гр.; 350 гр.: 20 робоч. дні = 17,5 гр. в день х 18
днів = 315 гр.;   3850
гр. + 315 гр. = 4165 гр.)

Враховуючи, що порушення законних прав позивачки привели її до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, на підставі ст..237 -1 КЗпП України , суд вважає, що вимоги
позивачки про відшкодування моральної шкоди, слід задовольнити частково у
розмірі 1000 гр.

На підставі викладеного і керуючись ст..ст.10. 30, 60, 81, 88, 212-
215, 292, 294 ЦПК України, CT..CT.21-24-1, 116, 117. 235, 237-1 КЗпП України, ст..ст. 1,2,3 Закону України „ Про оплату
праці", Постановою КМУ від 8.02.
1995 р. № 100 „ Про затвердження Порядку обчислення середньої
заробітної плати", суд

ВИРІ ШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення запису в трудову книжку про
прийняття на роботу і розірвання трудового договору та стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити в
повному обсязі, а позовні вимоги в частині стягнення компенсації
за затримку виплати заробітної плати і
відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати
приватного підприємця ОСОБА_2 внести в трудову
книжку ОСОБА_1 запис від 01.09.2005 р. про прийняття її на посаду продавця кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_2" і запис від 21.02.2006 р. про її звільнення за особистим
бажанням, згідно з
ч.З ст.38 КЗпП України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01.09.2005 р. по
20.02..2006 р. у розмірі 1995
гр.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 21.02.2006
р. по 26.02.2007 р.
у розмірі 4165 гр;

-моральну шкоду у розмірі 1000гр., врешті позову відмовити. Рішення суду в межах
середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 350 гр. допустити до
негайного виконання.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави держмито у розмірі
61,60 гр., витрати на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі ЗО гр.

7

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду АР Крим через Красноперекопський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення, після чого протягом двадцяти днів поданням апеляційної скарги з направленням її копії до Апеляційного суду АР Крим, або в
порядку ст.295 ч.4 ЦПК України.

Суддя