АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22 -
1452/2007 рік                                 Головуючий
в 1-й інстанції   Захаров О.В.
Категорія 40                                                            Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
березня 2007 року.                                                          м.
Дніпропетровськ

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області   в складі:

головуючого    судді - Костюченко Н.Є.,

суддів                  - Осіяна О.М., Присяжної Ж.І.,

при
секретарі              - Качур Л.В.,

розглянувши
апеляційну скаргу ТОВ «Восток-Руда»

на рішення Жоь.оводського міського суду Дніпропетровської
області від 07 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1до ТОВ «Восток-Руда» про
поновлення на роботі, скасування наказу, виплати середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1. звернувся із позовом до суду, в якому вказав на те, що
наказом від 26 вересня 2006 року він був звільнений із посади гірничого майстра
дільниці №20 пиловентиляційної служби шахти «Нова» ТОВ «Восток-Руда» на
підставі ст.40 п.7 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані
22.09.2006 року.

Звільнення вважав незаконним, тому що 22 вересня 2006 року він декілька
разів проходив медичне обстеження на предмет алкогольного сп'яніння із
застосуванням приладу «Алконт-01-СУ». Прилад «Алконт-01-СУ» викликав у нього
сумнів щодо технічного стану, оскільки за незначний проміжок часу давав різні
дані щодо наявності алкоголю від 0,24 промилі до відсутності взагалі. Алкоголь
він не вживав, але приймав ліки на спиртовій основі - «Бентос». На вимогу
направити його до медичного закладу на обстеження керівництво шахти не
відреагувало. Вважаючи дії адміністрації підприємства та комісії незаконними,
він вимушений звернутися до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської
області від 07 грудня 2006 року позовом ОСОБА_1. задоволено частково. Позивача
поновлено на роботі, скасовано накази, стягнуто із відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу, та суму на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ТОВ «Восток-Руда» просить скасувати рішення суду,
посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам у справі. Суд не
врахував, що факт знаходження позивача у нетверезому стані підтвердили свідки
та результати обстеження, а якщо позивач із результатами обстеження не
погодився, то він міг сам пройти обстеження у медичній установі. Суд не вірно
тлумачив положення п.7 ст.40 КЗпП України, та обставину звільнення позивача за
попередньої згоди профспілкового комітету. Також суд безпідставно поновив
позивачу строк для звернення до суду із позовом, та не врахував відсутність
обґрунтування спричиненої позивачу моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково, а рішення суду необхідно змінити із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої
інстанції обгрунтовано виходив із того, що 22 вересня 2006 року позивач
відповідно до розпорядження адміністрації підприємства, вимог правил
внутрішнього розпорядку та умов колективного

договору пройшов
тестування на предмет наявності алкоголю, але у парах видихуваного повітря не
було виявлено алкоголю приладом діагностики «Алконт-01-СУ». На вимогу
керівництва позивач повторно, неодноразово проходив тестування в той же день, в
результаті яких у парах видихуваного позивачем повітря було виявлено різні
показники алкоголю тим же приладом діагностики «Алконт-01-СУ». Суд оцінив
надані сторонами докази - акт, пояснення свідків, та вказав на те, що дані
вказані у акті суперечать тим, які були виявлені при тестуванні позивача
приладом «Алконт-01-СУ».

Врахувавши вимоги колективного договору, правил
внутрішнього розпорядку щодо порядку проведення обстежень на предмет наявності
алкогольного сп'яніння працівників підприємства, суд обґрунтовано вказав на те,
що умовами колективного договору передбачений обов'язок працівників приходити
на роботу у тверезому стані, без залишкових (менше 0,3 промилі) ознак вживання
спиртних напоїв.

Оскільки при тестуванні позивача ці умови перевищені не
були, то і не було підстав для відсторонення його від роботи. Не врахування цих
умов договору адміністрацією підприємства і призвело до незаконного
відсторонення позивача від роботи та його наступного звільнення.

А тому суд першої інстанції обґрунтовано поновив позивача
на роботі та стягнув середній заробіток на його користь.

Що стосується грошової суми стягненої на користь позивача
на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, то колегія суддів вважає за
необхідне зменшити її розмір до 300 гривень, із врахуванням обставин у справі,
характеру та глибини спричинених позивачу страждань, відповідно до вимог
ст.237-1 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої
інстанції факту знаходження позивача у стані алкогольного сп'яніння не можуть
бути підставою для скасування рішення суду, оскільки судом враховані всі
обставини у справі і крім того, вимоги колективного договору та правил
внутрішнього розпорядку. Умовами колективного договору передбачено: якщо у разі
тестування у працівника виявлена концентрація парів у видихуваному повітрі
більше 0,3 промилі, то він проходить тестування іншим приладом. При
підтверджені цих показів, працівник до роботи не допускається. Вказані вимоги
позивачем порушені не були, а тому у адміністрації підприємства не було підстав
для відсторонення позивача від роботи.

Нічим не підтверджені і доводи скарги про безпідставність
поновлення позивачу строків для звернення до суду, оскільки після його
звільнення він був госпіталізований та проходив курс лікування в медичних
установах, що підтверджено матеріалами справи.

Також безпідставними є доводи скарги щодо
необгрунтованого встановлення судом факту спричинення моральної шкоди позивачу,
оскільки після звільнення позивач проходив курс лікування та був вимушений
докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Керуючись ст.
307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ТОВ «Восток-Руда» задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської
області від 07 грудня 2006 року змінити, зменшивши стягнуту на користь позивача
суму на відшкодування моральної шкоди до 300 гривень.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох
місяців з моменту його проголошення.