У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 липня 2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:            Григор'євої Л.І.,

Берднік І.С.,           Косенка
В.Й.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комерційного банку “Українська фінансова група - Товариство з обмеженою відповідальністю”
(далі - Банк) та Акціонерного товариства “Українська фінансова група” про
видачу вкладу і процентів по ньому, стягнення матеріальних збитків та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від
21 березня 2007 року,

встановила:

У квітні 2005 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що Банк не виплатив йому в лютому 1995 року депозитний вклад і 1 600
річних процентів по ньому відповідно до укладеної між ним та Банком Угоди про
депозитний внесок від 24 лютого 1994 року          НОМЕР_1.

Просив стягнути з Банка грошову компенсацію за завдані йому матеріальні
збитки в сумі 158 458 грн. та з обох відповідачів - грошову компенсацію за
завдані йому моральні збитки по 100 тис. грн. з кожного.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2006
року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Банка на користь ОСОБА_1
депозитний вклад і проценти по ньому з урахуванням штрафу та індексів інфляції
в сумі 452 616 грн. та доход, який Банк міг отримати в сумі 30 305 грн.,
стягнуто з обох відповідачів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100
тис. грн. солідарно, стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 157 грн. судових
витрат, стягнуто з відповідачів на користь держави 1 700 грн. судового збору
солідарно.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2007 року рішення
Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2006 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1   просить скасувати рішення апеляційного суду
м. Києва від 21 березня 2007 року та залишити в силі заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 14 вересня 2006 року, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для його обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

І.С. Берднік

В.Й. Косенко