Справа
№ 2-718/2007
РІШЕННЯ

І
М Е НЕ М  У К Р А Ї Н И

30
травня 2007 року           Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі:          Головуючого судді -               Мороз В.П.

при секретарі -

Губаренко
О.А.

за участю адвоката
-               ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою

відповідальністю
“Автотранспортне підприємство № 32”, Відкрите акціонерне

товариство
СК “Орадон”, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування

матеріальної
та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

В
С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Товариства з обмеженою

відповідальністю
“Автотранспортне підприємство № 32”, Відкрите акціонерне

товариство
СК “Орадон”, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування

матеріальної
та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на те, що 7 січня 2006 року

близько
15-30 години в районі електроопори № 108 по вул. Калиновій в м.Дніпропетровську
вона переходила проїжджу частину у встановленому місці та на

дозволяючий
сигнал світлофора, коли на неї був здійснений наїзд автобусом.

В результаті наїзду позивачці були
спричинені тілесні ушкодження, які

кваліфікувалися
як небезпечні для життя і здоров'я. Після проведеного тривалого

курсу
лікувально-реабілітаційних заходів позивачці, згідно висновку медико-

соціальної
експертної комісії від 17 квітня 2007 року їй встановлена третя

група
інвалідності, що підтверджується довідкою серія ІНФОРМАЦІЯ_1 з

висновками
про умови і характеру праці - легка підсобна праця і рекомендованими

заходами
по відновленню працездатності - лікування у невропатолога.

Окрім того позивач понесла матеріальні
витрати, пов'язані з

довготривалим
лікуванням після скоєного ДТП в розмірі 14964 (чотирнадцять тисяч

дев'ятсот
шістдесят чотири) гривні 99 копійок, а також їй заподіяно моральну

шкоду.
Однак, в добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодувати

заподіяну
шкоду, тому  позивач (згідно наданих суду
останніх уточнень позовних

вимог
(а.с. 70-76)) просила суд стягнути з відповідачів на її користь у

відшкодування
матеріальної шкоди - 14964,99 грн., розмір завданої їй моральної

шкоди
ОСОБА_2 оцінює в 100 000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2
підтримала свої позовні вимоги,

просила
суд їх задовольнити.

Представник відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю

“Автотранспортне
підприємство № 32” в судове засідання з'явився, позовні

вимоги  не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що
винним в даному ДТП є

ОСОБА_3,
а оскільки транспортний засіб було застраховано, з вимогами про

відшкодування
шкоди слід звертатись до страхової компанії.

Представник відповідача Відкритого
акціонерного товариства СК “Орадон”

в
судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, суду

пояснив,
що у відповідності до умов договору про страхування, ОСОБА_2, як

потерпіла
особа, мала звернутись до страхової компанії із вимогою про

відшкодування
шкоди в триденний термін після настання страхового випадку.

Оскільки
ОСОБА_2 не зверталась до страхової компанії
- відсутні підстави

для
виплати їй суми страхового відшкодування,
окрім того, Клменко Т.О. не

позбавлена
права звернення до страхової компанії на теперішній  час.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників відповідачів, думку

адвоката,
приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3, 07
січня 2006 року близько 15

годин
30 хвилин, керуючи автобусом "ПАЗ 32054" д/н НОМЕР_1, що належить ТОВ

АТП
№ 32, рухався по проїзжій частині вул. Калинова в м. Дніпропетровську з

боку
вул. Академіка Образцова в напрямку вул. Янтарної. Під час руху ОСОБА_3 в
районі будинку АДРЕСА_1, грубо

порушуючи
правила безпеки дорожнього руху, виявляючи крайню неуважність до

дорожньої
обстановки та її змін, не діяв таким чином, щоб не наражати на

небезпеку
життя і здоров'я громадян, не переконавшись в безпеці руху, рухаючись

зі
швидкістю 17,7 км/год., ігноруючи вимоги дорожньої розмітки "пішохідний

перехід,
що регулюється світлофором" і червоного сигналу світлофора, допустив

наїзд
на пішохода ОСОБА_2, яка перетинала проїжджу частину справа наліво

по
пішохідному переходу.

В
результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_2 заподіяні

тілесні
ушкодження у виді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку 2-й

ступеня,
перелому потиличної кісти праворуч, гематом на повіках обох очей,

гематом
і саден в області лівого плеча, що за своїм характером відносяться до

тяжких
тілесних ушкоджень як небезпечні для життя (а.с.10-12; 50-51).

Порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього
руху України, а саме п.

п.
8.7.3 (е) і 8.10  при здійсненні
керування автомобілем знаходиться в прямому

причинному
зв'язку з настанням події даної ДТП.

Винний
в ДТП водій ОСОБА_3 був засуджений вироком суду від 17.11.2006 року

(а.с.30-32).

Вирок
суду у кримінальній  справі, відповідно
до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - є

преюдиціальним
фактом та обов'язковий для суду, який розглядає справу про

цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або

постанову,
з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 після
ДТП знаходилась на

лікуванні
в лікарні ім. Мечникова, з 07.01.2006 року
по 31.01.2006 року (а.с.

27).
З  09.02.2006 року по 01.03.2006 року
позивач знаходилась на амбулаторному

лікуванні
ліквідації наслідків черепно-мозкової травми за місцем свого

проживання
в поліклінічному відділенні №1 7-ої міськлікарні м. Дніпропетровська

(а.с.86).

Далі,
з 06.03. по 28.03.2006 р., позивач
знаходилась на стаціонарному

лікуванні
в 4-ій міськлікарні м. Дніпропетровська(а.с.28-29). З 19.09.2006 року

по
29.09.2006 року вона знову знаходилась на амбулаторному лікуванні наслідків

черепно-мозкової
травми за місцем свого проживання в поліклінічному відділенні

№1
7-ої міськлікарні м. Дніпропетровська (а.с.86). 1 лютого 2007 року Клименко

Т.О.  була госпіталізована в Шосту міську клінічну
лікарню в неврологічне

відділення,
де знаходилась на стаціонарному лікуванні по 20.02.2007 року (а.с.

81).

З
28 лютого 2007 року й по 21 березня 2007 року ОСОБА_2  знаходилась в

клініці
Український державний науково-дослідницький інститут медико-соціальних

проблем
інвалідності на стаціонарному обстеженні в неврологічному відділенні з

диагнозом
- наслідки перенесеної тяжкої відкритої черепно-мозкової травми

(07.01.06
року) -струсу головного мозку 2 ступеню, перелом основи черепа, у

вигляді
посттравматичної енцефалопатії 2 ступеню з 2-х сторонньою пірамідною

недостатністю
помірно вираженим вестибуло-атактичним синдромом, помірним

ликворно-гіпертензіонним
синдромом, синдромом ВСД по змішаному типу, кризове

протікання,
синкопальними приступами, вираженим астенічним синдромом,

гіперстенічний
варіант зі зниженням когнітивних здібностей. В теперішній час,

згідно
виписному епікризу із історії хвороби №1219, їй призначено нагляд

невропатолога
за місцем проживання; уникати психо-емоціональних перевантажень;

продовжити
приймання лікарських препаратів; щорічно проходити курси

реабілітаційного
лікування; а також огляду в МСЕК за місцем проживання для

визначення
групи інвалідності (а.с.66;78).

Згідно
з висновком медико-соціальної експертної комісії від 17 квітня 2007 року

ОСОБА_2
встановлена третя група інвалідності, що підтверджується довідкою

серія
ІНФОРМАЦІЯ_1 с висновками про умови і характеру праці - легка

підсобна
праця і рекомендованими заходами по відновленню працездатності -

лікування
у невропатолога(а.с. 77).

Так,  матеріальні витрати, понесенні ОСОБА_2 для
купівлі медикаментів для

лікування
наслідків дорожньо-транспортної аварії, згідно з доданими чеками (на

підставі
простого арифметичного складання), складає 14075,99 (чотирнадцять

тисяч
сімдесят п'ять) гривень, 99 коп.

На
підставі ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної

небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право

власності,
інше речове право, договір підряду, оренда і т.п.), володіє

транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом, використовування, зберігання

або
зміст якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до діючого законодавства, що
регулює порядок відшкодування

шкоди,
спричиненої здоров'ю потерпілих внаслідок експлуатації  наземних

транспортних
засобів, цивільна відповідальність власників яких підлягає обов'

язковому
страхуванню на підставі Закону України „Про обов'язкове страхування

цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів” від

01.07.2004
року, вбачається, що відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок

ДТП
приймає на себе ВАТ Страхова компанія „Орадон”.

Суд
бере до уваги наявність у ТОВ „АТП №32” поліса НОМЕР_2 Страхової

компанії
ВАТ СК „Орадон”, на підставі якого підлягає відшкодуванню шкода,

заподіяна
внаслідок ДТП, що сталось при експлуатації автобусу ПАЗ-32054, д.н.

НОМЕР_1
(а.с. 33;55), що також відповідає положенням ст.1194 ЦК України.

У відповідності до п.9.3 Закону України
„Про обов'язкове страхування

цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів”

обов'язковий
ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та

здоров'ю
потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого.

Вищевказаний страховий поліс діяв з
20.04.2005 року по 19.04.2006 року

включно,
на момент скоєння ДТП  08.01.2006 року,
договір страхування між ВАТ СК

„Орадон”
та ТОВ „АТП №32” не було розірвано, окрім того ТОВ „АТП №32”

звернулось
з заявою про виплату страхового відшкодування 11.01.2006 року (а.с.

98),
що на думку суду є повідомленням про настання страхового випадку у

розумінні
ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової

відповідальності
власників наземних транспортних засобів”.

Таким
чином, суд вважає за необхідне стягнути з Відкритого акціонерного

товариства
СК “Орадон” на користь ОСОБА_2 суму матеріальної

шкоди
у розмірі 14075,99  (чотирнадцять тисяч
сімдесят п'ять) гривень, 99

копійок.
Решта суми відповідними документами (фіскальними чеками) не знайшла

свого
підтвердження в ході судового розгляду.

Даючи оцінку вимогам позивача в частині
відшкодування моральної шкоди,

суд
виходить з наступного.

Так,
суд вважає, що заподіяна позивачці моральна шкода полягає в стражданнях,

пов'язаних
з неможливістю на протязі найближчих двох років народити дитину,

оскільки
всі фізичні і нервові навантаження їй протипоказані, а вона зі своїм

чоловіком
до ДТП дуже хотіли  зачати і народити
дитину, а також  в необхідності

прикладати
додаткові зусилля та витрати по відновленню звичного способу життя

та
організації свого життя. Окрім того, маючи вищу освіту по спеціальності

економіст-бухгалтер
позивач до ДТП працювала за своїм фахом - бухгалтером на

підприємстві,
а внаслідок отриманих при ДТП травм,
позивач в коротких

проміжках
між стаціонарними і амбулаторними лікуваннями виходила на роботу,

тому
в зв'язку з погіршенням стану здоров'я
далі не мала змоги працювати по

спеціальності
і була переведена на роботу продавцем. Викладене підтверджує, що

втрата
позивачкою професійних якостей знаходиться в безпосередньому зв'язку з

отриманими
при ДТП тяжких травм головного мозку.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування

моральної
шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав.

На підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування

моральної
шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,

глибини
фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або

позбавлення
його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла

моральну
шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з

урахуванням
інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно

від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром   і

не
пов'язаний з розміром цього відшкодування.

У  до
п.22.3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-

правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів” потерпілому

відшкодовується  також
моральна   шкода, передбачена  пунктами
1,  2

частини  другої статті 23 Цивільного Кодексу  України.
Така   шкода

відшкодовується   у встановленому   судом
розмірі  відповідно  до
вимог

статті  23 Цивільного
Кодексу  України.  При
цьому   страховик відшкодовує

не
більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті  9

вказаного  Закону, різниця між сумою, що підлягає
відшкодуванню потерпілому і

сумою,
що виплачується страховою компанією, повинна бути виплачена особою, що

визнана
винною у скоєнні ДТП.

Згідно
ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім

працівником
під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Так, судом встановлено, що на час
здійснення ДТП, водій ОСОБА_3

знаходився
в трудових відносинах з АТП №32 (а.с. 56).

Беручи до уваги тяжкість заподіяної
позивачу душевної травми, а так

само
глибину емоційних переживань у зв'язку з ДТП, суд вважає за необхідне

стягнути
на користь позивачки з    Відкритого акціонерного товариства СК

“Орадон”
у відшкодування моральної шкоди - 2550 грн., з Товариства з обмеженою

відповідальністю
“Автотранспортне підприємство № 32” у відшкодування моральної

шкоди
- 72450 грн., тобто задовольнити вимоги позивачки по відшкодуванню

моральної
шкоди частково, в розмірі 75 000 (сімдесят п'ять тисяч) гривень.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути

з
Відкритого акціонерного товариства СК “Орадон”, на користь держави судові

витрати
пропорційно задоволеним вимогам - державне мито у розмірі 149,25 грн.

та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 6грн.  , з

Товариства
з обмеженою відповідальністю “Автотранспортне підприємство № 32” на

користь
держави судові витрати пропорційно задоволеним вимогам - державне мито

у
розмірі 8,50 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 24

грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 203, 1167, 1187, 1172, 1194

ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду

судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27.03.1992 року

№
6, Законом України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової

відповідальності
власників наземних транспортних засобів”, ст. ст. 10, 11,

208-210,
212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства СК “Орадон” (49029 м.

Дніпропетровськ,
вул. Светлова, 35, Ідентифікаційний код 26238124 ) на користь

ОСОБА_2
(АДРЕСА_2)

суму
матеріальної шкоди у розмірі 14075 (чотирнадцять тисяч сімдесят п'ять)

гривень
99 копійок та суму моральної шкоди у розмірі - 2550 (дві тисячі п'ятсот

п'ятдесят)
гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Автотранспортне

підприємство
№ 32” (49051 м. Дніпропетровськ вул. Каштанова, 15Ж, код 31459004)

на
користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) суму моральної шкоди у розмірі - 72450 (сімдесят дві
тисячі чотириста п'

ятдесят)
гривень.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства СК “Орадон” (49000 м.

Дніпропетровськ,
вул. К. Либкнехта, 49, Ідентифікаційний код 26238124 ) на

користь
держави судові витрати пропорційно задоволеним вимогам - державне мито

у
розмірі 149,25 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в

розмірі
6грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Автотранспортне

підприємство
№ 32” (49051 м. Дніпропетровськ вул. Каштанова, 15Ж, код 31459004)

на
користь держави судові витрати пропорційно задоволеним вимогам - державне

мито
у розмірі 8,50 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі

24
грн.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської

області
через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної

інстанції
або шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

В.П. Мороз