УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 лютого 2007
року                                                                     м. Вінниця

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у
складі:

Головуючого:
Нагорняка В.А.

Суддів:
Пащенко Л.В., Мартьянової Л.І.

При секретарі: Пшеничній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення
Староміського районного суду м. Вінниці від 27 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення боргу, -

заслухавши
доповідача, колегія суддів, -

встановила:

Позивач
звернувся до суду з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2004
року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він
передав відповідачу кошти в сумі 107500 грн. Згідно умов договору відповідач
зобов'язаний повернути кошти за першою письмовою вимогою позикодавця. Заява про
повернення боргу була передана відповідачу 28.01.2005 року через приватного
нотаріуса і вручена відповідачу 01.02.2005 року. Однак відповідач уникає
зустрічей з ним, а тому є підстави для сумнівів щодо повернення позики. Просив
стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 107500 грн.

Рішенням
Староміського районного суду м. Вінниці від 27 грудня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1. задоволено.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати як незаконне,
оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Справа №
22-417/07   категорія: 18   Доповідач: Нагорняк В.А.     рішення ухвалено під головуванням Судді Сілакова С.М.

2

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 16.12.2004 року між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2був укладений договір позики. Згідно умов договору

позикодавець ОСОБА_1. передав позичальнику ОСОБА_2. у позику

кошти в сумі 107500 грн. 16.12.2004 року - в день укладення договору

позичальник ОСОБА_2. зобов'язується повернути отриману ним суму

позики повністю готівкою за письмовою вимогою позикодавця ОСОБА_1.,
отримання якої має бути позичальником письмово підтверджено або ж

така вимога може бути передана позичальнику через нотаріуса. Зазначений

договір позики підписаний обома сторонами.

Уклавши договір позики 16.12.2004 року та підписавши його ОСОБА_2. визнав
борг перед ОСОБА_1.

Відповідно до
ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Як вбачається із
матеріалів справи, 28.01.2005 року ОСОБА_1. заявлено письмову вимогу (заяву)
відповідачу про повернення позики, яка посвідчена приватним нотаріусом.
Відповідач отримав письмову вимогу 01.02.2005
року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення заяви, але
до цього часу не виконав вказане боргове зобов'язання.

Твердження
відповідача про те, що даний договір позики є не дійсним суд не бере до уваги,
оскільки відповідач вимоги до суду щодо його недійсності не оспорював.

Таким чином, суд
повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам,, а тому
підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду немає.

Доводи
апеляційної скарги безпідставні, необгрунтовані і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення
Староміського районного суду м. Вінниці від 27 грудня 2006 року залишити без
змін.

Протягом двох
місяців з дня проголошення ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України.