АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-536 2007 р.                            Головуючий у 1 інстанції Кучеренко О.П.
Категорія 41                                                  Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2007
р. Судова палата в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області
в складі:

Головуючого - Полежая В.Д.

Суддів - Спірідонової
Л.С., Белінської І.М.

при
секретарі - Напрюшкіній
О.І. розглянула
у відкритому судовому засіданні  в
м.  Кіровограді  цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на  рішення  Добровеличківського районного суду від 18 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006
року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю
"Віалент" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Після змін позовних вимог остаточно просив стягнути невиплачену заробітну
плату з березня по 25 вересня 2006 року та середню
зарплату за час вимушеного прогулу за жовтень-листопад 2006 року включно в
сумі 1925 грн. 95 коп., а також моральну
шкоду в сумі 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що працював
ІНФОРМАЦІЯ_1. 25 вересня 2006 року його було
звільнено з роботи по ст. 40
п.З КЗпП України за невиконання службових обов'язків. При цьому повний
розрахунок з ним проведено не було. Крім того, з березня 2006 року на момент
звільнення йому невірно нараховувалась заробітна плата, оскільки була нижчою
встановленого мінімуму і таким чином у березні недоплачено 270 грн.,
квітні-червні - 1260 грн.,
липні-вересні - 1350 грн., а
всього 2880 грн., і
після добровільного поновлення на роботі виплаченої лише частково.

Незаконним звільненням та невиплатою заробітної плати в
повному обсязі йому також завдано моральної шкоди, оскільки це призвело до
втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагало додаткових зусиль для
організації свого життя.

Рішенням Добровеличківського районного суду від 18 грудня 2006 року позовні
вимоги задоволено частково.

З ТОВ "Віалент" на користь ОСОБА_1 стягнуто
невиплачену заробітну плату в сумі 411
грн. 48 коп., в задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування
рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права,
направлення справи на новий розгляд.

2

Зазначається, що суд не прийняв до уваги фактичний розмір
заробітної плати яка була нижчою від мінімальної, не обґрунтував відмову у
стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу, безпідставно відмовив у
відшкодуванні моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів
вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював ІНФОРМАЦІЯ_1

Наказом НОМЕР_1. його звільнено
з роботи по ст. 40 п.З КЗпП
України.

3.11.2006 року
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про поновлення на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Наказом НОМЕР_2
позивача поновлено на роботі з виплатою заробітної плати за час вимушеного
прогулу, після чого він змінив свої вимоги.

В уточнених вимогах просив стягнути заборгованість по
заробітній платі в сумі 1925
грн. 95 коп.

При цьому зазначалося, що заробітна плата в розмірі 400 грн. позивачу
визначена невірно і має становити 420
грн. з тих підстав, що Генеральною угодою між Кабінетом Міністрів України,
всеукраїнським об'єднанням організацій роботодавців і підприємств та
всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями на 2004-2005 роки від 19.04.04 р. встановлено
мінімальну тарифну ставку робітника 1
розряду у розмірі не менше 120
відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

До липня 2006 року мінімальна
заробітна плата становила 350
грн., а потім 375 грн.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до штатного розпису
заробітна плата ОСОБА_1 становила 400
грн., що відповідає вимогам ст. З Закону України "Про оплату
праці".

Що стосується Генеральної угоди, позивач не надав доказів
про те, що її домовленості розповсюджуються на 2006 рік. Представник відповідача пояснив, що ТОВ
"Віалент" до даної угоди не приєднувалось.

Колегія суддів також зазначає, що на протязі двох місяців позивача
поновлено на роботі до ухвалення рішення з виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і від цих позовних вимог він відмовився. Крім того, в цей же
період йому виплачена основна частина заборгованості по заробітній платі, що
виникла внаслідок часткової недоплати за окремі місяці 2006 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно моральної шкоди позивач
не довів яким чином зазначені обставини спричинили йому цю шкоду.

Рішення суду є
законним і обгрунтованим, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу - відхилити.

Рішення Добровеличківського районного суду від 18 грудня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: підпис Судді: підписи

Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області

Л.С.
Спірідонова