Справа  2-141/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03
березня 2007 року                                                                    м.
Малин

Малайський
районний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Міхненка С.Д.

секретаря     -              Єрошкиної
В.В.

позивача, представника позивача -
ОСОБА_1

відповідача -ОСОБА_2.

представників
відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

ОСОБА_5.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6до ОСОБА_2та
ОСОБА_3про визнання договору купівлі - продажу 25/100 частини житлового будинку
та земельної ділянки площею 0,1000 га , розташованих в АДРЕСА_1, укладеного 02
березня 2004 року між ОСОБА_2та ОСОБА_3- недійсним в частини купівлі - продажу
земельної ділянки площею 0,1000 га за ціною 9922,87 грн., а також переведення
на ОСОБА_6. прав та обов'язків покупця на 25/100 частини житлового будинку ,
розташованого у АДРЕСА_1 за договором купівлі - продажу від 02 березня 2004
року , -

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2007
року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача
про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку та
земельної ділянки , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 02 березня 2004 року щодо
купівлі - продажу 25/100 частини житлового будинку та земельної ділянки для
обслуговування частини житлового будинку та господарських будівель площею
0,1000 га за ціною 18600 грн., що знаходяться у АДРЕСА_1 В судовому засіданні
позовні вимоги змінив та уточнив, просить визнати договор купівлі -
продажу 25/100 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га
, розташованих в АДРЕСА_1, укладеного 02 березня 2004 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3- недійсним в частини купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1000
га за ціною 9922,87 грн., а також переведення на нього прав та обов'язків
покупця на 25/100 частини житлового будинку , розташованого у АДРЕСА_1 .

Пояснив , що
проживає в будинку , що знаходиться у місті АДРЕСА_1. 1/2 частини цього будинку
належить йому на праві приватної власності як забудовнику , а інша 1/2 частини
розділена між ним та відповідачем ОСОБА_2. як спадкоємцями першої черги після
смерті матері. Право власності кожного з них на 1/2 частини жилого будинку
встановлено рішенням Малинського районного суду від 12 серпня 1996 року.

Рішенням   Малинської міської ради ( 9-а сесія 24-го
скликання ) від 27 грудня 2002 року були незаконно приватизовані земельні
ділянки площею 0,1000 га як відповідачем так і позивачем. Відповідач ОСОБА_2.
незаконно , приватизувавши частину земельної ділянки площею 0,1000 га 02
березня 2004 року продала частину житлового будинку та земельної ділянки
ОСОБА_3. Рішенням Малинського районного суду від 23 березня 2006 року визнано
недійсним рішення Малинської міської ради від 27 грудня 2002 року про передачу
в приватну власність присадибних

земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по
АДРЕСА_1 площею 1000 кв.м. кожному та видачу їм державних актів на право
приватної власності на землю. Таким чином на день укладення договору
купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки ОСОБА_2. не була власником
даної ділянки . В січні 2004 року ОСОБА_6. одержав від відповідачки заяву про
те що вона продає V* частину житлового будинку та земельну ділянку за 18600
грн. і що він має переважне право купівлі частки у праві спільної часткової
власності. 02 березня 2004 року в порушення ст. 362 ЦК України було
укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки
, а саме позивача не було повідомлено про те за яку саме вартість продано
житловий будинок та земельна ділянка . Знаючи про те , що вартість частки
житлового будинку становить 8677,13 грн. позивач придбав би цю частку .

Відповідач
ОСОБА_2. позов не визнала . В заперечення позову пояснила, що після смерті
матері вона успадкувала V*
частину житлового будинку , що знаходиться у м. АДРЕСА_1. Відповідно до
рішення Малинської міської ради від 27 грудня 2002 року про передачу в приватну
власність присадибних земельних ділянок їй та позивачу були передані кожному у
власність присадибні земельні ділянки розміром 0,1000 га. 02 квітня 2003 року
відповідач отримала державний акт на право приватної власності на землю.

02 березня 2004
року відповідач уклала з ОСОБА_3. договір купівлі - продажу 25/100 частини
житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га. Ціна продажу була
обумовлена сторонами та складала 18600 грн. Тобто на момент укладення угоди
ОСОБА_2. була власником частини житлового будинку та земельної ділянки . Перед
укладенням угоди вона повідомила позивача про що була надіслана відповідна
заява останньому . ОСОБА_6., знаючи про дійсну ціну та умови продажу , протягом
строку встановленого статтею 362 ЦК
України не заявив про намір придбати частину будинку та земельну ділянку.

Представник
відповідача ОСОБА_3. -
ОСОБА_5. заперечив проти позову та дав пояснення аналогічне
поясненню відповідача ОСОБА_2. Додатково повідомив , що в договорі купівлі -
продажу від 02 березня 2004 року зазначена ціна продажу частини житлового
будинку та земельної ділянки в розмірі 18600 грн. Дана ціна є договірна між
сторонами угоди . Рахує , що зазначати ціну окремо щодо кожного майна , яке
продається не передбачено законодавством . Позивачу достовірно було відомо про
дану угоду , а тому останній мав можливість з'явитися до нотаріуса та
повідомити про намір придбати нерухоме майно . Відповідачем ОСОБА_2. не
здійснювався продаж лише частини житлового будинку , а продавалася дана частина
разом з присадибною ділянкою.

Представник
відповідача ОСОБА_3. - ОСОБА_4. заперечила проти позову та дала пояснення
аналогічне поясненню відповідача ОСОБА_2.

Третя
особа на стороні відповідачів - приватний нотаріус Малайського районного
нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_7. пояснила , що нею 02 березня
2004 року був посвідчений договір купівлі - продажу 25/100 частини житлового
будинку та присадибної ділянки розміром 0,1000 га . , укладений між ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. Перед укладенням угоди ОСОБА_2. було запропоновано повідомити позивача
про дану угоду , оскільки останній має переважне право купівлі частки у праві
спільної часткової власності . Крім того ОСОБА_7. самостійно направила
рекомендований лист ОСОБА_6. , де зазначила , що позивачу необхідно з'явитися в
нотаріальну контору на 22 січня 2004 року з приводу реалізації привілеєвого
права купівлі. Однак ОСОБА_6. на призначений час та дату не з'явився.

В угоді чітко
зазначена ціна продажу , яка становить 18600 грн. Дана ціна встановлюється
домовленістю сторін і нотаріус не має права втручатися в дану домовленість та
визначати окремо ціну житлового будинку і окремо ціну земельної ділянки , а
тому посилання позивача , що порушено його переважне право при укладені угоди є
необгрунтованим . При укладені угоди

ОСОБА_2. були пред'явлені
правоустановлюючи документи на частину житлового будинку та земельної ділянки.

Заслухавши
сторони , дослідивши надані докази в межах позовних вимог , суд визнає , що
позов ОСОБА_6. підлягає частковому задоволенню.

Відповідно
до статті 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі - продажу одна
сторона ( продавець ) передає або зобов'язується передати майно ( товар ) у
власність другій стороні ( покупцеві ) , а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом
встановлено , що 02 березня 2004 року між ОСОБА_2та ОСОБА_3був укладений
договір купівлі - продажу 25/100 частини житлового будинку та земельної ділянки
для обслуговування частини житлового будинку та господарських будівель площею
0,1000 га за ціною 18600 грн. , що знаходяться у м. АДРЕСА_1. ( арк..с. 24 ) .

Даний договір 02
березня 2004 року посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7. На виконання вимог
статті 362 Цивільного Кодексу України приватним нотаріусом був направлений
рекомендований лист позивачу ( арк.х. 23 ) в якому була зазначена ціна та умови
продажу , а також роз'яснювалося право з'явитися 22 січня 2004 року на 10
годину в нотаріальну контору з приводу реалізації привілеєвого права купівлі
частини житлового будинку та земельної ділянки . Тобто нотаріусом повністю були
дотримані права позивача з приводу переважного права останнього купівлі частки
у праві спільної часткової власності.

Щодо
посилання позивача на те , що у випадку б зазначення нотаріусом у повідомленні
окремо ціни за житловий будинок та окремо за земельну ділянку він би міг
придбати житловий будинок є необгрунтованим, оскільки предметом договору
купівлі - продажу було саме частина житлового будинку та земельна ділянка ,
окремий їх продаж неможливий та є незаконним . У статті 377 Цивільного Кодексу
України зазначено , що до особи , яка придбала житловий будинок , будівлю або
споруду , переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового призначення ., у розмірах , встановлених
договором. Дана правило закріплено також у статті 120 Земельного Кодексу
України , де в частині 1 зазначено , що при переході права власності на будівлю
і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на
підставі цивільно - правових угод .

Тому суд
прийшов до висновку , що вимоги позивача щодо переведення на нього прав та
обов'язків покупця на 25/100 частини житлового будинку , розташованого у
АДРЕСА_1за договором купівлі - продажу від 02 березня 2004 року є
необгрунтованими та відмовляє у їх задоволені .

Вимоги позивача
щодо визнання договору купівлі - продажу недійсним в частині купівлі - продажу
земельної ділянки площею 0,1000 га. вартістю 9922,87 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до рішення Малинського районного суду від 23 березня 2006 року (
арк..с.31 ) визнано

недійсним п.п. 6.1,6.2,7.1,.7.2 рішення 9-ї сесії 24 - го скликання
Малинської міської ради від 27

грудня 2002 року про передачу в приватну власність присадибних земельних
ділянок ОСОБА_2.

та ОСОБА_6. по АДРЕСА_1 площею 1000 кв.м. та видачу їм

Державних актів на право приватної власності на землю. Визнано недійсним та
скасовано державний

акт на право приватної власності на землю на ОСОБА_2. за № 630 від 02 квітня
2003 року (

арк..с.20)   та           державний акт на право приватної
власності на землю на ОСОБА_6. за № 614

від 07 лютого
2003 року. ( арк.с. 18).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області
від 08 червня 2006 року ( арк.х. 35 ) з рішення Малинського районного суду
виключено посилання на скасування спірних Державних актів в решті рішення
залишено без змін .

Відповідно до
статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини встановлені
судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі, що
набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини .

Тобто на момент
укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки відповідач ОСОБА_2. була
користувачем , а не власником земельної ділянки та не могла здійснювати її
продаж , так як відповідно до статті 658 Цивільного Кодексу України право
продажу товарів , крім випадків примусового продажу та інших випадків належить
власникові товару .

Відповідно до
статті 203 Цивільного Кодексу України зміст правочинну не може суперечить цьому
Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства .

Відповідно до
статті 217 Цивільного Кодексу України недійсність окремої частини правочинну не
має наслідок недійсності інших його частин і правочинну в цілому , якщо можна
припустити , що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної
частини.

Враховуючи
викладене керуючись статтями ст.ст. 3,11,60,61,88,179,213,214,215 ЦПК України ,
статтею 120 Земельного Кодексу України , статтями 217, 362, 377, 655, 658
Цивільного Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6задовольнити частково
.

Визнати
договорі купівля - продажу 25/100 частини житлового будинку та земельної
ділянки площею 0,1000 га , розташованих в АДРЕСА_1, укладеного 02 березня 2004
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3- недійсним в частини купівлі - продажу земельної
ділянки площею 0,1000 га, , інвентаризаційна вартість якої становить 9922,87
грн.

В решті позову
відмовити за безпідставністю.

На рішення суду
може бути подана заява про апеляційне оскарження до Житомирського апеляційного
суду через Малинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

На рішення суду
може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через
Малинський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.