справа № 2-77 /07р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
лютого 2007
року                                                                                        м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі
: головуючого
судді Березовського О.Д., при секретарі
Пятковській Т.І., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Трясухо З.О., представника
третьої особи Погорелко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у
м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської
області щодо стягнення заборгованості за вислугу років, виплат на оздоровлення, індексації грошових доходів,
компенсації втрати частини заробітної плати у
зв"язку із затримкою термінів її виплати, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета
спору на боці відповідача - Головне управління
Державного казначейства України у Чернігівській області, -

ВСТАНОВИВ:

04
грудня 2006
року до суду звернувся ОСОБА_1 з
позовом до відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
Чернігівської області щодо стягнення заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років та допомоги на
оздоровлення, індексації грошових доходів
громадян та грошової компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати.

Позивач в позовній заяві зазначив, що він працює у
Тупичівській ЗОШ І-ІІІ ступенів. З
01.01.1997 року вступила в дію норма статті 57 Закону України „Про
освіту", згідно якої педагогам, які мають
стаж понад 3, 10, 20 років гарантується виплата надбавки за вислугу років щомісячно у розмірі відповідно
10 %, 20 %., 30 %. Також згідно
ст. 57 Закону
України "Про освіту" при наданні педпрацівникам щорічної відпустки їм виплачується допомога на оздоровлення
у розмірі місячного посадового окладу.
Незважаючи на вступ в дію відповідної норми закону, вказаних виплат він не отримав. Враховуючи, що цих виплат він не отримав
до цього часу, виникла сума заборгованості
відповідно до Закону України "Про оплату праці" підлягає індексації
та нарахуванню компенсації у зв'язку із затримкою термінів виплати зарплати.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відділу
освіти Городнянської районної
державної адміністрації Чернігівської області на його користь заборгованість за
вислугу років, невиплачену суму
виплат на оздоровлення, індексацію грошових доходів, компенсацію втрати частки заробітної плати у зв'язку із
затримкою термінів її виплати у відповідності до
нарахувань відділу освіти.

Ухвалою судді від 13
грудня 2006
р. провадження у зазначеній справі
відкрито.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений
позов тільки в частині стягнення з відповідача
суми заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років за період з 01.01.1997 року по 31.08.2002 року, допомоги на оздоровлення за період з 01.01.1998 року по 31.08.2002 року та компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її
виплати за період з 01.01.1997 року
по 31.08.2002 року.
Надав суду заяву від 12.02.2007 року, в якій зазначив, що він відмовляється від заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача
індексації грошових доходів. Пояснив, що він
працює в Тупичівській ЗОШ І-Ш ступенів з 15.08.1984 року та має загальний педагогічний стаж роботи 22 роки. За
період з 01.01.1997
року по 31.08.2002 року йому своєчасно не
нараховувалась та не виплачувалась гарантована
доплата за стаж роботи і допомога на оздоровлення. В 2005
році
він отримав лише частину заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років та
допомоги на оздоровлення. В 2006
році йому взагалі ніяких коштів на погашення

вказаної заборгованості виплачено
не було. З наданими представником відділу освіти

Городнянської райдержадміністрації,
на виконання ухвали суду, довідками щодо суми

заборгованості, суми компенсації,
порядком нарахування компенсації ОСОБА_1 згоден.
Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по виплаті надбавки за
вислугу років та допомоги на оздоровлення, а також стягнути суму компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв"язку з порушенням термінів її виплати.

Представник відповідача по справі Трясухо З.О.
у судовому засіданні заявлений позов визнала
частково і пояснила, що у зв'язку з не фінансуванням з бюджету виплат
передбачених ст. 57 Закону України "Про
освіту", відсутністю відповідних бюджетних асигнувань протягом 1997-2000 років працівникам районного відділу
освіти не проводилось нарахування надбавки за
вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним працівникам. Ці виплати не були
нараховані, не вівся їх облік, вони не
відносились до кредиторської заборгованості. Згідно Закону України „Про
реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників
навчальних закладів" від 09.09.2004 року №1994-ІV врегульовано правовідносини з цього питання. Цим законом встановлено порядок погашення заборгованості протягом 5 років рівними частинами. В 2005 році позивач отримав частину
заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення. Тому вважає, що позивач має право
вимагати та отримати тільки частину
вказаної заборгованості, яку він повинен був отримати в 2006 році. Щодо вимог позивача про
стягнення компенсації, Трясухо З.О. вказала, що в цій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зазначила, що
відповідним Законом України "Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та
іншим категоріям працівників навчальних закладів"
та Постановою КМУ № 934 від 19.09.2005 року не передбачено нарахування та виплата
компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Крім того, спільним листом Міністерства
освіти і науки України, Мінфіну України за
погодженням з Мінпраці та соціальної політики України, Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 роз'яснено, що
виплата згідно Закону України "Про
реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів" від 09.09.2004 року №1994-1V є разовою виплатою державного бюджету, яка здійснюватиметься протягом
п'яти років. Відповідно до нормативних документів, які регулюють нарахування компенсації, визначено, що компенсація
не нараховується на разові виплати, тому компенсація позивачу і не
нараховувалась.

Представник третьої особи на боці відповідача без
самостійних вимог Погорелко Л.П., яка представляє інтереси
Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області на підставі довіреності № 9 від 22.11.2006 року, в судовому засіданні вказала, що заявлений позов підлягає частковому
задоволенню в частині погашення заборгованості по виплаті
надбавки за вислугу років та допомога: на оздоровлення, з
урахуванням вимог Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України "Пpo освіту" педагогічним, наукового-педагогічним та іншим категоріям працівників
навчальних закладів". В частині нарахування та виплати
компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням
термінів її виплати позов задоволенню не підлягає. Надала в судовому засіданні
письмові пояснення за вих. №
18-5-1-31/11 від 18.01.2007
року та усні заперечення на позов, які
аналогічні запереченням представника відповідача по справі.

Окрім того, вказала, що Головне управління ДКУ в Чернігівській області не
може брати участь у розгляд даної справи як
третя особа, оскільки відповідно до ст.ст. 48, 51 Бюджетного
кодексу України та Положення про ДКУ, затвердженого ПКМУ від 21.12.2005 p. №1232, казначейство відповідно
до покладених на
нього завдань здійснює розрахунково-касове
обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та здійснює контроль за відповідністю
кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету
України.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами
докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

З дослідженої у судовому засіданні довідки директора Тупичівської ЗОШ І-ІІІ
ст. без номеру від 01.12.2006 року встановлено, що ОСОБА_1, на момент вступу в дію норми ст. 57 Закону України "Про
освіту", дійсно працював ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3).

З копії довідки Тупичівської сільської ради Городнянського району
Чернігівської області за НОМЕР_1 від 25.12.2006 року встановлено, що ОСОБА_1
нараховано надбавку за вислугу років та
допомогу на оздоровлення за період з 01.01.1997 року по 31.12.2001 року всього в
сумі 1671,46 грн.
(а.с. 8).

З довідки відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації за
НОМЕР_2 від 12.02.2007 року, яка надана на
виконання ухвали суду, встановлено, що сума нарахованої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення
за період з січня 1997 року по серпень 2002 року
становить 1963, 25 грн.. У жовтні 2005 року ним була отримана разова
виплата в сумі 375, 18 грн. та в грудні 2005 року ОСОБА_1 отримав разову виплату на
погашення заборгованості в сумі 97 грн.. Станом на 01.12.2006 року заборгованість з виплати
надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення складає 1491, 07 грн. (а. с. 25).

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з
позовом про стягнення належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Статтею 55 Конституції України зазначено, що
кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 22 Конституції України наголошує, що
при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 43 Конституції України проголошує, що
кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на
заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається законом.

В статті 57 Закону України „Про освіту",
якою визначені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним
працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів, визначено, що держава забезпечує вказаній категорії
працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до
посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи та виплату допомоги
на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної відпустки.

Відповідно до ст.94 КЗПП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про оплату праці", додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачу
неправомірно своєчасно не виплачувались в період з 01.01.1997 року по 31.08.2002 року надбавка за вислугу років та допомога на оздоровлення, які є частиною його
заробітної плати, чим порушено його конституційне
право на своєчасне одержання винагороди за працю.

З 01.01.1997 року введена в дію стаття 34 Закону України "Про оплату праці", якою передбачена компенсація працівникам втрати частини
заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати, яка
проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги та у порядку, встановленому чинним законодавством.

Нарахування суми компенсації грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати проводиться відповідно до Закону
України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у
зв"язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІІІ та Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку з
порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ № 1427 від 20.12.1997 року, а також Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати,
затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року.

Згідно довідки відділу освіти Городнянської районної державної
адміністрації, яка надана на виконання ухвали суду,
встановлено, що сума компенсації ОСОБА_1 втрати частини
заробітної плати в зв"язку з порушенням строків їхньої виплати з 01.01.1998
року по 31.08.2002 року складає 332, 13 грн. З 01.09.2002 року по 31.08.2006
року надбавка за вислугу років відділом освіти нараховувалась і
виплачувалась щомісячно (а.с.
26).

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача та третьої
особи на його боці, що надбавка за вислугу років та допомога на оздоровлення не виплачувались у зв'язку з тим, що дію ст. 57 Закону України "Про освіту" було призупинено, були відсутні відповідні бюджетні
асигнування на реалізацію цією норми протягом 1997-2000 років, а Законом України „Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів", зазначену заборгованість було визначено як
кредиторську заборгованість Державного бюджету України, вона погашається протягом 5 років рівними частинами та в 2005 році позивач отримала
частину заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років і цим Законом не передбачено виплати компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати, оскільки вони не
відповідають дійсності і суперечать Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Зазначений Закон встановлює та
регулює правовідносини, що склалися у
зв'язку з не фінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту",
а не порядок компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення
встановлених строків їх виплати.

Закон України "Про реструктуризацію заборгованості з
виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів" визнано заборгованістю держави перед педпрацівниками
суми невиплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення, тобто підтверджено право позивача на отримання цих виплат
в період з 01.01.1997
року по 31.08.2002 року.

Вказаний закон було прийнято 09.09.2004 року, в той час як правовідносини,
що склалися між позивачем та відділом освіти, і які
досліджуються судом, відбувались в період 1997-2002 років, і, таким чином, зазначений Закон не може якимсь
чином обмежувати права позивача, оскільки відповідно до
ст. 58
Конституції України він не має зворотної дії у
часі і не може обмежувати закріплене Конституцією України право позивача
на своєчасне одержання винагороди за працю.

Роз'яснення Міністерства освіти і науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики України,
Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681, на яке посилається представник
відповідача та третьої особи, у тій частині, що
виплата по ст. 57 ЗУ "Про освіту"
є разовою виплатою державного бюджету, суперечить
вимогам ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про реструктуризацію заборгованості з виплат,
передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників
навчальних закладів", оскільки
кредиторська заборгованість погашається працівникам помісячно разом з
виплатою поточної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та підлягає стягненню з
відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації сума
заборгованості по виплаті надбавки за стаж; роботи та допомоги на оздоровлення,
а також компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід
стягнути судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88,209, 212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 22, 43, 55, 58 Конституції України, ст. 57 Закону України „Про освіту", ст.2, ст. 34 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 94, 233 КЗпП України, Законом України"Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІІІ, Постановою КМУ від 20 грудня 1997 р. N 1427 "Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати", Постановою КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159 "Про затвердження Порядку
проведення компенсації громадянам втрати
частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх
виплати", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_1 1491 грн. 07 коп. заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років та матеріальної
допомоги на оздоровлення, 332 грн. 13 коп. грошової компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати, а всього стягнути 1823 грн. 20 коп. заборгованості - без врахування податків та обов'язкових платежів, що
підлягають утриманню.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації 51 грн. 00
коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. для зарахування на рахунок №
1170 Територіального управління
Державної судової адміністрації в
Чернігівській області, , УДК в Чернігівській
області, МФО 853592.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку
до Апеляційного суду

Чернігівської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього

протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в

порядку ч.4 ст.295 ЦПК Украйни.