Справа №
2-ц- 321               2007рык
РІШЕННЯ
ІМ*ЯМ        УКРАЇНИ

28 лютого 2007
року     Місцевий районній Болградський
суд Одеської області

в складі:
головуючої судді     Сабади В.В.

при секретарі              Ковтун О.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Болграді справу за позовом
ОСОБА_1

ОСОБА_2

ПРО ВИЗНАННЯ
ВТРАТИВШИМ ПРАВО КОРИСТУВАННЯ ЖИЛИМ ПРИМІЩЕННЯМ

встановив:

Позивач, ОСОБА_1.., просила визнати відповідача втратившим право
користування жилим приміщенням в належному їй на праві власності будинку АДРЕСА_1
посилаючись на те, що він прописався в ньому ІНФОРМАЦІЯ_1 з її згоди, т. я.
вони на той час жили спільно. В зв'язку з розірванням шлюбу, яке мало місце
ІНФОРМАЦІЯ_2, вона з відповідачем в 2003 році спільне проживання припинила І
він з того часу в її домі не живе. Посилалася вона і на те, що в належному їй
будинку, майна відповідача немає, т. я. наміру жити в ньому, в подальшому, у
нього не було.

Відповідач, ОСОБА_2, пояснення позивачки підтвердив, але позову не визнав
посилаючись на те, що він наміру жити в вказаному будинку не має і бажає лише
одержати частину вартості ремонтних робіт, які були проведені в ньому з його
участю.

Суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач, зі згоди позивачки, вселився і
прописався в належному їй на праві власності будинку АДРЕСА_1, що не суперечить
вимогам ст. 150 ЖК України, в зв'язку з спільним проживанням сторін.

В вказаному будинку відповідач жив до 2003 року, а потім сторони своє
спільне проживання припинили і ОСОБА_2 з домоволодіння позивачки виселився, без
наміру, в подальшому, користуватися жилим приміщенням в ньому.

З 2003 року і до часу розгляду справи судом, ОСОБА_2 в будинку позивачки не
жив, свого майна там не мав, вселятися і жити в ньому не бажав.

Викладене підтверджується:

-     договором дарування від
ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченим державним нотаріусом

Белградської державної нотаріальної контори Одеської області та
зареєстрованим в

реєстрі за НОМЕР_1, згідно якого будинок АДРЕСА_1

області належить позивачці.

-  домовою книгою на будинок АДРЕСА_1

області, згідно якої, відповідач прописаний в цьому домоволодінні з
ІНФОРМАЦІЯ_1 і на

час розгляду справи не виписаний.

· свідоцтвом
про розірвання сторонами шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2, яке видане відділом РАЦС
Белградського районного управління юстиції Одеської області, на підставі запису
акту НОМЕР_2 від тієї ж дати;

· поясненнями
відповідача, ОСОБА_2, про те, що він був прописаний позивачкою в спірному
будинку ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з їх спільним проживанням. В цьому будинку він
не мешкає з 2003 року, т. я. вони спільне життя припинили. Належного йому майна
там немає тому, що він жити там не бажав і не бажає;

· поясненнями
позивачки, ОСОБА_1, про це ж.

Приймаючи до
уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як член сі­м'ї
позивачки, право проживання в жилому приміщенні в будинку АДРЕСА_1 і
користування ним, втратив , т. я. з нього, не маючи мети в подальшому жити там,
виселився в 2003 році і в ньому після цього не жив. Не має він наміру жити там
і на час розгляду справи судом. Тому під дію статті 160 ЖК України він не
підпадає.

Не набув він такого права і як наймач жилого приміщення, т. я. після
припинення спільного проживання з позивачкою в 2003 році, він в будинок не
вселявся і укладення з ним договору найму жилого приміщення в ньому не вимагав.

Твердження позивачки, що відповідач з ІНФОРМАЦІЯ_4 прописаний в її будинку
як наймач жилого приміщення, свого підтвердження в суді не знайшло, т. я.
відповідач, укладення з ним договору найму на спірне жиле приміщення, не
підтвердив. Спростовується воно і поясненнями самої позивачки про те, що
договір найму на жиле приміщення в ЇЇ домоволодінні, вона уклала самостійно,
без відома і згоди на це відповідача, якому про це відомо не було і який
вказаний договір не підписував. Тому суд наданий позивачкою договір найму
жилого приміщення відповідачем в її домоволодінні від ІНФОРМАЦІЯ_4 до уваги не
приймає.

Не можуть бути прийняті судом до уваги і посилання відповідача на те, що
він має право бути прописаним в домоволодінні позивачки до часу одержання ним
від неї грошової компенсації за виконані ним ремонтні роботи в її будинку, т.
я. згідно його ж пояснень, він з цього домоволодіння вибув в 2003 році без
наміру, в подальшому, жити в ньому і на час розгляду справи судом, бажання
вселятися і жити там у нього не має.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що на відповідача дія ст.163 і 71
ЖК України не поширюється і тому за ним жиле приміщення, в квартирі позивачки,
не зберігається.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач
може бути визнаний як такий, що втратив право на користування жилим приміщенням
в належному позивачці будинку АДРЕСА_1 області.

Керуючись
ст. 10,60,131,212 - 215 ЦПК України суд рішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 втратившим право на користування жилим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1, належного ОСОБА_1.

Рішення може
бути оскаржене до Одеського апеляційного суду поданням:

· заяви
про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення ;

апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.