Справа 1266                                             Голов,
в 1 інстанц. Арапіна Н.Є.
Категорія 39                                                                  Доповідач Зубова Л.М.
Рішення

Іменем України

6 лютого   2007 року                                                 м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі головуюча суддя Зубова Л.М. судді Соломаха Л.І, Барсукова О.І. секретар Ставрінова Ю.М.
М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні
суду справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства « Торезантрацит»

про стягнення компенсації за
вугілля та відшкодування моральної шкоди з апеляційною скаргою відповідача на рішення Торезького міського суд від 1
грудня  2006 року.

Вислухавши
доповідача, пояснення представника відповідача Бережного Р.В, який апеляційну
скаргу підтримав, пояснення позивача, який проти скарги заперечував,
перевіривши матеріали цивільної справи, апеляційний суд, -

встановив:

У жовтні 2006 роки позивач
звернувся з позовом до відповідача у суд про стягнення на його користь 4130
грн. компенсації за 11,8 т побутового вугілля, не наданого йому як пенсіонеру,
за 2000,2003 , 2004,2005 роки, посилаючись на ст. 43 Гірничого закону. Просив
також відшкодувати моральну шкоду 4000 грн. (а.с.4,), у ході розгляду справи
просив стягнути 10.745 грн. компенсації за вугілля (а.с. 34).

Рішенням Торезького міського суд від 1 грудня  2006 року на відповідача покладено обов'язок
надати позивачу побутове вугілля 11800 кг на стягнуто 1000 грн. моральної
шкоди.

У апеляційній
скарзі відповідача просив рішення суду скасувати і постановити нове рішення про
відмову у задоволенні позову, вважає , що рішення
суперечить вимогам матеріального закону.

Апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 43 Гірничого закону України від
22.02.2000 року з наступними змінами підприємства з видобутку вугілля та вугледобувні
підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що
визначається колективним договором таким категоріям осіб: працівникам з видобутку ( переробки) вугілля та вуглебудівних
підприємств, пенсіонерам які пропрацювали на підприємствах з видобутку (
переробки) вугілля ,

2

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З обставин
справи видно, що позивач просив стягнути компенсацію за не отримане вугілля і посилався на ст. 43 Гірничого закону.

Зі звернень
позивача до відповідача (а.с. 23-24) також вбачається, що позивач просив відповідача виплатити йому грошову компенсацію за не отримане вугілля, відповідач відмовив у задоволенні заяви
про виплату компенсації, у своїх запереченнях
до суду (а.с. 42-43) посилався на те ,що такі вимоги не ґрунтуються на законі та не відповідають змісту колективних договорів на підприємстві, якими  було передбачено можливість надання вугілля, а не відшкодування за нього компенсації, що
підтверджено матеріалами колективних договорів,
та Галузевою Угодою між Міністерством палива та
енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості
України, наданих представником відповідача апеляційному суду.

Розрішаючи
спір, суд в порушення вимог ст. 11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог і поклав обов'язок по наданню вугілля, про що позивач питання не ставив. Наявність у справі пояснень позивача у
судовому засіданні (а.с. 37) про те, що він просить
стягнути вугілля 11,8 т та відшкодувати 4000 грн. моральної шкоди не є підставою для розрішення  цих вимог судом та покладення обов'язку на відповідача надати вугілля, оскільки вказані вимоги
пред'явлено не в порядку, визначеному главою 2
розділу З ЦПК України.

Зазначивши в
рішенні, що керується   ст. 257 ЦК України, якою врегульовано
загальні строки позовної давності, суд поклав на відповідача обов'язок надати вугілля, починаючи з 2000 року, не
навівши переконливих мотивів прийнятому рішенню.

Враховуючи, що
рішення суду постановлено в порушення вимог матеріального і процесуального права, у відповідності до ст.. 309ЦПК України його слід скасувати.

Оскільки позивач просив стягнути на
його користь компенсацію, що не передбачено законом, Галузевою
Угодою і колективними договорами, то у задоволенні позову слід відмовити.

Зважаючи, що
позивач просив відшкодувати на його користь моральну шкоду і пов'язував її завдання з невиплатою грошової компенсації за вугілля
, то і у задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди слід також відмовити.

Керуючись ст. ст. 303,309ЦПК
України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Торезького міського суд від
1 грудня  2006 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову до державного підприємства «
Торезантрацит» про стягнення компенсації за вугілля та
відшкодування моральної шкоди .

Рішення набирає чинності негайно та
може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.