Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 -83 / 2007 р.                   Головуючий у 1-й інстанції: Картофлицький Г.В.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 10»
січня 2007 р.                                                                          м. Запоріжжя

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області в складі:

головуючого -                                Бєлки В.Ю.,

суддів-                                           Кримської О.М.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі -    Винник І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від
"27" жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у землекористуванні за договором сервітуту та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання договору сервітуту недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2004р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
просив усунути перешкоди у землекористуванні за договором сервітуту, а саме:
засипати зливну яму, перенести навіс на 1 м. від межі та прибрати будматеріали. В обгрунтування своїх вимог він посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між ним
та власником АДРЕСА_1 був укладений договір сервітуту,
згідно з яким він має право користування земельною
ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування свого будинку.

У листопаді 2005р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до
ОСОБА_3, в якому просив визнати договір
сервітуту недійсним, вказуючи що на момент підписання цього договору він фактично нічого не бачив, так як хворів на
катаракту обох очей, тому поклався на роз'яснення
ОСОБА_1, який ввів його в оману сказавши, що йому треба користуватися його земельною ділянкою тимчасово, для добудови
об'єктів, що знаходяться на межі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на задоволенні своїх позовних вимог,
зустрічний позов не визнав та заявив, що не вводив
ОСОБА_2 в оману.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, позов не визнала,
зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від "27" жовтня 2006р. у задоволенні позову ОСОБА_1

У задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти
нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на
незаконність рішення в зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши у
засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції
обставини справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до
вимог щодо усунення перешкод в користуванні належною
йому земельною ділянкою шляхом знесення шиферного навісу, що затіняє вікна його
будинку, який відповідач - ОСОБА_2 збудував без його дозволу , а також він вимагає засипати зливну
яму, яку відповідач викопав на межі їх земельних
ділянок. Позивач вважає, що ці обставини порушують його права, встановлені
земельним сервітутом.

ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_2, ОСОБА_2 - власник АДРЕСА_1 (а.с. 16,28 - 29).

ІНФОРМАЦІЯ_1, між праводавачем - ОСОБА_2 та правоволодільцем -ОСОБА_1 укладено договір про встановлення права
обмеженного користування земельною ділянкою ( сервітутом) ,
який передбачає ремонт, реконструкцію, експлуатацію будинків, будівель та споруд з використанням сусідньої земельної ділянки,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як видно з технічного паспорту на жилий АДРЕСА_1 із змінами станом на 1998р., дерев'яний навіс в домоволодінні значиться під.літерою "Е". У зв'язку з руйнуванням
навісу, в кінці травня 2003 року було завершено будівництво
шиферного навісу, що підтвердили сторони в судовому засіданні апеляційної інстанції.

ОСОБА_1,
вважаючи, що його права, передбачені договором сервітуту порушуються, звернувся з заявою про це до
Бердянського виконкому.

Відповідно до протоколу ІНФОРМАЦІЯ_2 виїзного засідання постійно діючої

міжвідомчої комісії з розгляду звернень громадян,
права яких порушуються співвласниками

або сусідами шляхом самовільного будівництва, встановлено, що на території

АДРЕСА_1 самовільно встановлений шиферний навіс, який

заважає ОСОБА_1 догляду за житловим будинком та
здійсненню поточного ремонту, а

також зливна яма виконана з порушенням вимог п.3.25а ДБН
360-92. Рекомендовано

ОСОБА_2 знести шиферний навіс (а.с. 113).

Проте, ці споруди існували до
встановлення земельного сервітуту, що підтвердили сторони в
засіданні апеляційного суду.

Таким чином, встановлено, що спір між співвласниками виник щодо
користування суміжними земельними ділянками стосовно самовільно зведених
споруд: навісу, зливної ями, тобто існує порушення принципу
добросусідства ( ст.103 ЗК України).

Виходячи зі змісту ст. 100,101 ЗК України , ст. 403 ЦК України особа, на користь якої встановлено сервітут відповідно до договору має право
вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні земельної
ділянки, на яку встановлено сервітут.

З вищевикладеного видно, що спір виник не з питань, які регулює укладений
земельний сервітут, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку, про безпідставність заявлених
позовних вимог ОСОБА_1

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив з того, що допустимих доказів
введення в оману стосовно укладеного договору суду не надано,
а позовних вимог про скасування встановленого земельного
сервітуту не заявлялося.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши
обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції повно та всебічно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального та процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.304,307, 308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від "27" жовтня 2006р. по даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду, набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена до Верховного Суду
України шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців.