АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"06"
березня 2007 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого Ткач
З.Є. Суддів Шевчук Г.М., Кузьма P.M.
при секретарі Стець І.В. з участю ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайсуду від 23 січня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про усунення перешкод в
користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5до
ОСОБА_1про визнання особою, що втратила право на користування жилим
приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою - відмовлено.

Позов ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_5. задоволено.

Визнано ОСОБА_1 втратившим право на користування жилим приміщенням -
АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить рішення суду
скасувати , як незаконне, оскільки висновки суду не відповідають обставинам
справи.

ОСОБА_4, ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили, просять рішення суду
залишити без змін.

Справа №22а-274                                        Головуючий
у 1 -й  інстанції - Сливка Л.М.

Категорія - 32                                                Доповідач
- Шевчук Г.М.

Заслухавши
сторони, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи судова
колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

ОСОБА_1 пред'явив позов до відповідачів про усунення перешкод в
користуванні АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачі змінили замок в дверях
і перешкоджають йому користуватись квартирою та майном.

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_1 про
визнання його особою, що втратила право на користування жилим приміщенням
посилаючись на те, що з 1998 року він без поважних причин не проживає в
квартирі, не оплачує квартплати і втратив право на користування жилим
приміщенням.

Судом встановлено, що квартира по АДРЕСА_1є комунальною власністю.

За даною адресою зареєстровані ОСОБА_5. наймач з 12.11.1986р., ОСОБА_1 - з
20.02.1998р., ОСОБА_2- донька - з 12.11.1986р., ОСОБА_3 -зять- з 11.03.2001р.,
ОСОБА_6 2000 р.н.- онук -з 08.02.2002р.

Рішенням Тернопільського міськсуду від 04 січня 1998 року
за ОСОБА_1 визнано право на користування спірною квартирою.

Судом встановлено, що з 1998 р. ОСОБА_1 в спірній квартирі не проживає з
1998 року без поважних причин, що підтверджується актами від 01.02.2006р.,
22.05.2006р.,показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не чинились перешкоди в
користуванні спірною квартирою.

Визнаючи ОСОБА_1 особою, що втратила право на користування житлом, суд
першої інстанції виходив з того, що останній більше 6 місяців не проживав в
спірному житлі без поважних причин.

З таким
висновком суду судова колегія погоджується з наступних причин.

Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть
бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за
умови, що вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців.

Посилання апелянта на те, що він не проживав в спірній квартирі з поважних
причин, оскільки йому чинились перешкоди є безпідставними і спростовуються
матеріалами справи.

Так, з актів від 01.02.2006р., 22.05.2006р. вбачається,
що позивач у спірному житлі не проживає і його речей в будинку немає. Допитані
в суді першої інстанції свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 ствердили, що ОСОБА_1 не
проживає в спірній квартирі протягом восьми років.

Судом
першої інстанції встановлено, що замок в дверях був змінений в зв'язку з
ремонтом в квартирі та заміною дверей; оскільки позивач в квартирі не проживав,
ключі йому не давали.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Не
представлено позивачем та не здобуто судом фактів, щодо порушення житлових прав
ОСОБА_1 з боку відповідачів, а тому суд підставно відмовив позивачу в
задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що рішення суду винесене без
порушення норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його
скасування не має.

Керуючись ст.
ст. 308, 314, 315 ЦПК України судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайсуду від 23.01.2007 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного
Суду України на протязі двох місяців шляхом подачі скарги.