Справа №2-310/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 березня 2007 року                                                                                                   м. Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при
секретарі- Левченко Л.В.,

позивача
ОСОБА_1.,

відповідача
ОСОБА_2.,

розлянувши у попередньому судовому
засіданні у м. Димитров Донецької області справу

за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
розірвання

шлюбу,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2. про
розірвання шлюбу.

У судовому засіданні в обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що 23 листопада 2002 року вона уклала з відповідачем
шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1року
народився син ОСОБА_3. Спільне життя та ведення
господарства з відповідачем припинила у січні 2007 року через те, що відповідач не спілкується з нею, принижує її, у
нетверезому стані поводить себе агресивно,
матеріально ні їй, ні дитині не допомагає, вони неодноразово намагалися примиритися, але у них нічого не вийшло.
Позивач вважає примирення з відповідачем неможливим, оскільки
подальше спільне життя суперечить їх інтересам, спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній, тому просить суд шлюб
з відповідачем розірвати.

Відповідач позов визнав, просить суд розірвати шлюб з позивачем. Судом встановлено, що 23 листопада 2002 року сторони зареєстрували
шлюб у відділі реєстрації' актів цивільного стану
Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 323 (а.с.5), від якого ІНФОРМАЦІЯ_1року народився
син ОСОБА_3 (а.с.6), який за згодою сторін
мешкають разом з позивачем. Зазначені факти встановлено на підставі пояснень сторін, свідоцтв про укладення шлюбу та народження.

Відповідно за ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя
і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб сторін фактично розпався, сторони
наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення та збереження
сім'ї неможливими, спір про майно та місце проживання дитини відсутній. Тому суд вважає, що подальше сумісне життя
сторін і збереження сім'ї не відповідало б
їх інтересам і шлюб підлягає розірванню.

Витрати, пов,язані з видачею свідоцтва про розірвання шлюбу, необхідно
стягнути з відповідача за його клопотанням,
звільнивши позивача від їх сплати.

На підставі ст.ст. 110,112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.
10,11, 57, 130, 209, 212, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 23 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції
Донецької області, актовий запис № 323, між ОСОБА_2та ОСОБА_1,
розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути на користь держави
державне мито з ОСОБА_2в сумі 17 (сімнадцять) грн., ОСОБА_1від сплати
державного мита звільнити.

Заява про апеляційне оскарження судового рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський
міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.