У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 серпня 2007 року                                                            м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,
Лященко Н.П., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, комунального
підприємства житлово-комунального господарства “ЖЕК-10”, Чернігівського
міського відділу УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_3 про визнання
ордеру недійсним, виселення та зняття з реєстрації,

в
с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року
позивачі, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначали, що вони та ОСОБА_4
постійно проживали в
с. Семенягівка Чернігівського району, яке відноситься до радиактивно
забрудненої території. Згідно рішення Чернігівського міського виконавчого
комітету НОМЕР_1 від 17 листопада 1993 року вони перебували на квартирному
обліку в списках на позачергове отримання житла в порядку відселення з зони
радиактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Рішенням
Чернігівського міськвиконкому від 20 жовтня 2003 року до їх складу сім'ї, що
перебував на обліку, були включені ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

16 грудня 2004 року їм
було видано ордер на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Позивачі посилались на
те, що відповідно до п. 52 “Правил обліку громадян, що потребують поліпшення
житлових умов та надання їм житлових приміщень” не допускається заселення
однієї кімнати особами різної статі старше 9 років, а також особами, що
страждають тяжкими формами деяких хронічних захворювань і у зв'язку з цим не
можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

Оскільки ОСОБА_1 має
тяжке хронічне захворювання і займає одну кімнату, то в іншій кімнаті повинні
мешкати батько, ОСОБА_2 з неповнолітньою донькою і ОСОБА_5, який має свою
сім'ю.

Відповідно до підпункту
2 п.52 “Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та
надання їм житлових приміщень” не допускається заселення квартири, збудованої
для однієї сім'ї, двома чи більше сім'ями.

Позивачі зазначали, що
оскаржуваний ордер був виданий на існуючі дві сім'ї - їх та ОСОБА_3. Але
враховуючи, що дружина ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу
і потребує постійного стороннього догляду, то проживати в двокімнатній квартирі
дві сім'ї не можуть.

Посилаючись на
викладене, просили визнати недійсним ордер НОМЕР_2 від 16 грудня 2004 року,
виданий ОСОБА_4 виконкомом Чернігівської міської ради, виселити їх з квартири
та зняти з реєстрації  всіх осіб, що в
ній зареєстровані.

Рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2006 року позов задоволено.

Визнано ордер НОМЕР_2
від 16 грудня 2004 року, виданий виконавчим комітетом Чернігівської міської
ради на ім'я ОСОБА_4, недійсним.

Виселено з квартири
АДРЕСА_1 та знято з реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зобов'язано виконком Чернігівської міської ради
надати вказаним особам в м. Чернігові жиле приміщення.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 13 березня 2007 року зазначене рішення суду змінено
шляхом доповнення третього абзацу резолютивної частини рішення після слів:
“Виселити з квартири АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4” словами :  “в раніше займане ними жиле приміщення - буд.
АДРЕСА_2.

Виключено з резолютивної частини
рішення четвертий абзац щодо зобов'язання виконкому
Чернігівської міської ради надати вказаним особам в м. Чернігові жиле
приміщення.

Зобов'язано виконком Чернігівської міської ради
поставити на квартирний облік зазначені сім'ї
з моменту набуття права кожного із них. Квартиру повернуто виконкому
Чернігівської міської ради на перерозподіл згідно черги відповідно до чинного
законодавства.

В іншій частині рішення
суду залишено без змін

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, і
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Чернігівської області від 13 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І.Балюк

Н.П.Лященко