АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року                                                                                         м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -   Кварталової A.M., суддів - Плавич Н.Д.,
Галушко Л.А., при секретарі -
Чебан Н.В., за
участі представника відповідача -
Бурлаци В. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеського  учбово - виробничого  об'єднання українського товариства сліпих
про  стягнення     заборгованості по  заробітній
платі, відшкодування моральної шкоди і поновлення на роботі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 06 червня
2006р.

встановила:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1. звернувся до суду
з позовом до Одеського учбово-виробничого об'єднання українського товариства
сліпих (далі Одеського УВО УТОС) про стягнення заборгованості по заробітній
платі і поновлення його на роботі, відшкодування моральної шкоди, в якому
просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній
платі в сумі 5217 грн. 48 коп., моральну
шкоду в розмірі 9500 грн., а
також зобов'язати поновити його на роботі в Одеському учбово-виробничому
об'єднанні українського товариства сліпих, в інструментальний цех на посаду
фрезерувальника.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він з
квітня 2002 року
працював фрезерувальником в Одеському УВО УТОС . З липня 2003
року по січень 2005 року
включно йому не виплачувалась заробітна плата, в зв'язку з чим утворилась
заборгованість в сумі 5217,48
грн., яку він просив стягнути з відповідача. Також за ініціативи
відповідача з лютого 2005
року по вересень 2005
року без його згоди було відправлено у відпустку без фінансового утримання,
а тому він просив стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Справа № 22ц-1558/2007

Головуючий в 1 інстанції - суддя Семенова Д.В.

Суддя -
доповідач -  Кварталова А.М.

Представник відповідача позов визнав частково, а саме в
частині заборгованості по заробітній платі у розмірі 5217,48 грн., яка була
сплачена позивачу під час звільнення за власним бажанням в період розгляду
справи в суді. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та про
зобов'язання поновлення його на роботі представник відповідача позов не визнав.
Поновити на роботі позивача неможливо, оскільки наказу про звільнення позивача
з роботи не має, а за період з лютого 2005
року по вересень 2005р. він перебував в трудових відносинах з відповідачем.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2006р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати рішення суду і ухвалити нове , яким
задовольнити його позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди за
невиплату заробітної плати, а також стягнення матеріальної та моральної шкоди
за період з лютого 2005 року по
вересень 2005 року за
находження у відпустці без фінансового утримання, посилаючись на те, що судом
були порушені норми матеріального права, висновки суду не відповідають
обставинам справи. В частині поновлення на роботі та стягнення заборгованості
по заробітній платі в сумі 5217 грн. 48 коп. він не оскаржує рішення суду,
оскільки був звільнений з роботи 02.06.2006р. за власним бажанням і отримав
заборгованість по заробітної платі при звільненні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача,
яка доповіла колегії суддів зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи
апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в
межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, вислухавши
пояснення на неї учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з
того, що заборгованість по заробітної платі в сумі 5217,48 грн. за період з
липня 2003р. по січень 2005р. була сплачена позивачу під час розгляду справи в
суді, а тому в цій частині його вимог слід відмовити. Також його вимоги про
стягнення заробітної плати з лютого 2005р. по вересень 2005р. не підлягають
задоволенню, оскільки згідно наказу №5 від 01 лютого 2005р. та наказу №10 від
13 травня 2005р. з лютого 2005р. по 01 липня 2005р. персонал Одеського УВО УТОС
було відправлено у відпустку без збереження заробітної плати в зв'язку з
відключенням підприємства від електроенергії, а тому в вимогах позивачу в цій
частині  та у відшкодуванні моральної
шкоди слід відмовити.

Колегія суддів не може погодитися повністю з таким висновком суду з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. знаходився в
трудових відносинах з Одеським учбово-виробничим об'єднанням українського
товариства сліпих з 16 квітня 2002 року і був
звільнений з роботи 02 червня
2006р. згідно наказу №30-0к за ст. 38
КЗпП України, за власним бажанням. З липня 2003 року йому не виплачувалася заробітна плата,
заборгованість по якій склала 5217
грн. 48 коп. та
була йому сплачена 02.06.2006р. при звільненні з роботи (а.с.52)

Колегія суддів вважає, що несвоєчасна виплата заробітної плати є порушенням
вимог ст.ст.94,115,234 КЗпП
України.

Відповідно до
ст.237-1 КЗпП України, власник повинен відшкодувати моральну шкоду працівнику,
якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Колегія судців вважає , що грубе порушення відповідачем трудових прав позивача
відносно несвоєчасної виплати заробітної плати призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від позивача
додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на обставини справи, колегія суддів вважає, що
факт порушення трудових прав позивача і заподіяння останньому моральної шкоди,
не викликає сумнівів, оскільки заробітна плата позивачу не сплачувалась
своєчасно з липня 2003 року і
остаточний розрахунок позивач одержав в сумі 5217,48 грн. під час звільнення з роботи 02.06.2006р., а тому
вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню
частково і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду
в сумі 500 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок
несвоєчасної виплати заробітної плати, позивач втратив нормальні життєві
зв'язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам виваженості, розумності
і справедливості.

Задоволення вимог позивача в цій частині відповідають матеріалам справи та
закону -ст. 237-1 КЗпП України і роз'ясненням, які містяться у п. 13 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року зі
змінами від 25 травня 2001 року.

Тому доводи відповідача про необґрунтоване відшкодування
моральної шкоди є безпідставними. Позивач перебував у трудових відносинах з
відповідачем, який повинен виконувати умови трудового договору і своєчасно
сплачувати позивачу заробітну плату відповідно до вимог ст.ст.94, 115 КЗпП України.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно відмовив позивачу у вимогах про стягнення з
відповідача заробітної плати за період з лютого 2005р. по вересень 2005р.,
оскільки згідно наказу №5
від 01 лютого
2005р. та наказу №10 від 13 травня 2005р. з
лютого 2005р. по 01 липня
2005р. персонал Одеського УВО УТОС було відправлено у відпустку без збереження
заробітної плати в зв'язку з відключенням підприємства від електроенергії, з
цими наказами позивач був ознайомлений та не оскаржував їх в судовому порядку.
Доказів про те, що позивач в цей період виходив на роботу він не надав ні суду
першої інстанції ні в апеляційний суд. Згідно табелів обліку робочого часу за
період з вересня 2005р. до травня 2006р. включно, які надані відповідачем в суд
апеляційної інстанції, ОСОБА_1.
на роботу не виходив .

Суд правильно прийшов до висновку про те, що поновити на роботі позивача -неможливо , оскільки наказу
про звільнення позивача з роботи не було, а за період з лютого 2005 року він
перебував в трудових відносинах з відповідачем до часу звільнення 02.06.2006р.
за власним бажанням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно
відмовив позивачу в поновленні на роботі, стягненні заробітної плати з лютого
2005р. по вересень 2005р., оскільки його вимоги є необґрунтованими.

Вимоги позивача про стягнення матеріальної та моральної
шкоди на підставі ст.ст.23, 1166,
1167 ЦК України в зв'язку з тим що, відповідач з лютого 2005 року по вересень
2005 року без
його згоди відправив його у відпустку без фінансового утримання є
необґрунтовані.

Враховуючи те,
що ОСОБА_1. при
подачі апеляційної скарги відповідно до вимог ст.ст.79,81,88 ЦПК України був
звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи в апеляційному суді, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн.

Приймаючи до уваги, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд порушив норми матеріального права, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209,
303, 307 ч.1п.2.,309 ч.1п.3,4, 314, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2006р у
частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди скасувати, виклавши резолютивну
частину в новій редакції.

Позов ОСОБА_1 до Одеського учбово - виробничого
об'єднання українського товариства сліпих про стягнення заборгованості по
заробітній платі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди і поновлення на
роботі задовольнити частково.

Стягнути з Одеського учбово - виробничого
об'єднання українського товариства сліпих на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
сумі 500 (п'ятсот)
грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеського учбово -виробничого
об'єднання українського товариства сліпих про стягнення заборгованості по
заробітній платі та про   поновлення на
роботі відмовити.

В інших вимогах ОСОБА_1 до Одеського учбово -виробничого об'єднання українського товариства сліпих
відмовити.

Стягнути з Одеського учбово - виробничого
об'єднання українського товариства сліпих на користь держави судовий збір в
сумі 08 грн.50
коп. та витрати на інформаційне -
технічне забезпечення розгляду справи в апеляційному суді 30(тридцять) грн.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.