Справа № 22-556                                            Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко І. В.
2007р.                                                        Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2007
року                                                                                                    м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого
- Кримської О.М., суддів: Каракуші К.В., Маловічко С.В. при секретарі    Петровій О.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2006 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу № 296
„Турбіна-2" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації
за затримку розрахунку, компенсації за невикористані відпустки, моральної шкоди
та компенсації за порушене право мирного володіння майном.-

В С Т А Н
О В ИЛА:

В серпні 2006 року ОСОБА_1звернулась
у суд з позовом до ЖБК № 296 „Турбіна-2",
в якому просила стягнути з відповідача заробітну плату за період роботи на
посаді голови правління ЖБК „Турбіна-2" з квітня по 5 травня 2003р.
в сумі 280 грн., середню заробітну плату за
весь період затримки її виплати з урахуванням індексу інфляції в сумі 9253.44
грн., компенсації за невикористані відпустки з 01.03.1992р. по
05.05.2003р. в сумі 1293,04 грн., моральну шкоду у сумі 2000 грн. та
компенсацію за порушене право на мирне володіння майном в сумі 1000 грн.

Рішенням
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду справи в сумі 30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1зазначає,
шо рішення винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права,
тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її
позов.

13.02.2007р. апелянт надала доповнення до апеляційної
скарги, які не можуть бути приєднані до раніше поданої апеляційної скарги та
підлягають залишенню без розгляду у відповідності до ст.ст. 294, 300 ЦПК
України, оскільки подані після спливу строку на апеляційне оскарження. Справа
переглядається апеляційним судом тільки в межах доводів, заявлених в поданій
своєчасно апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та
представників відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені
у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Як
установив суд, позивач з 1991р. займала посаду голови правління ЖБК № 296
„Турбіна-2". Останній раз була обрана членом правління рішенням загальних
зборів членів ЖБК   16 травня 2001р.,
зборами правління обрана головою правління строком на 2 роки. Протокол
загальних зборів членів ЖБК та обраний на ньому склад правління затверджені

2

розпорядження голови    Хортицької районної адміністрації № 1787
від 30.05.01р. Дане правління було повноважним до 16.05.2003р.

Встановлено також, що зазначену
посаду вона обіймала за сумісництвом, працюючи одночасно з 10.08.1977р. по
теперішній час за основним місцем роботи в ВАТ „Дніпроенерго".

Рішенням загальних зборів членів ЖБК
„Турбіна-2" від 16 березня 2003р. /а.с. 103-107/ складу правління під
головуванням ОСОБА_1було виражено недовіру та воно достроково переобрано, тому
ОСОБА_1було зобов"язано в строк до 24.03.2003р. передати всю документацію,
штампи, печатки новому голові Бабіченко Л.І. та бухгалтеру.

Розпорядженням голови Хортицької районної адміністрації
№ 889р від 24 квітня 2003р. затверджено новий склад правління ЖБК
„Турбіна-2" відповідно до рішення загальних зборів членів ЖБК від
16.03.2003р. / а.с. 64/. З вказаним розпорядженням ОСОБА_1ознайомлена 5 травня
2003р., що сторони не оспорюють.

Згідно з актом, складеним 16 березня 2003р. /а.с. 68/,
ОСОБА_1була присутня на загальних зборах 16.03.2003р. та їй було відомо про
прийняте на них рішення. Проте в термін до 24.03.2003р. документацію, печатки
та штампи новому складу правління вона не передала.

Заявляючи в позові вимоги щодо
стягнення з відповідача заробітної плати за відпрацьований період з 01.04.03р.
по 05.05.03р., позивач вважає, що її повноваження як голови переобраного складу
правління продовжуються до ознайомлення її відповідачем з розпорядженням
Хортицької райадміністрації № 889 від 24.04.2003р., тому вона фактично
продовжувала працювати, виконуючи всі функції голови правління до 05.05.2003р.

Між сторонами по цим обставинам виник
спір, оскільки представники відповідача вважають, що саме з моменту прийняття
рішення загальними зборами щодо переобрання складу правління припиняються
повноваження його старого складу, тому вважають, що ОСОБА_1незаконно
продовжувала займати посаду, з якої була переобрана за недовіру. Посилаючись на
ці обставини, відповідач вважає,..що не повинен виплачувати їй заробітну плату
за квітень-травень 2003р.

На думку колегії, доводи апелянта в
цій частині є безпідставними, а заперечення відповідача заслуговують на увагу,
виходячи з наступного.

Рішенням загальних зборів від
16.03.2003р. старий склад правління з його головою ОСОБА_1переобраний достроково в зв"язку з висловленою йому
недовірою та одночасно обрано новий склад правління, якому загальними зборами
передані повноваження з моменту обрання-16.03.2003р.

Розпорядженням голови Хортицької райдержадміністрації №
899 від 24.04.2003р. затверджено новий склад правління ЖБК „Турбіна-2",
обраний на підставі рішення загальних зборів від 16.03.2003р., без будь-яких
уточнень в частині моменту набрання повноважень новим складом.

Тому, в даному випадку як загальними
зборами, так і розпорядженням визначено моментом припинення повноважень складу
правління під головуванням ОСОБА_1є 16.03.2003р. Крім того, враховуючи, що
підставою для переобрання є недовіра старому складу
правління та особисто його голові, яка виникла з приводу неналежного ведення
ними фінансово-господарської діяльності, на думку колегії, вважається
неможливим подальше керуванням справами ЖБК таким складом правління.

Таким чином. ОСОБА_1не була
повноважним головою правління в період з 16.03.2003р. по 05.05.2003р..
продовжуючи займати цю посаду без правових підстав, а тому не підлягає
задоволенню її вимоги щодо стягнення на її користь заробітної плати за цей
період.

Апелянт зазначає, що судом їй безпідставно було
відмовлено в стягненні грошової компенсації
за всі невикористані відпустки, починаючи з 1991р. по 05.05.2003р.

3

У відповідності
до ст. 2 ЗУ „Про оплату праці" грошова компенсація за невикористану
відпустку входить до структури заробітної плати, як інша компенсаційна виплата.
Тому у відповідності до ст. 233 КЗпП
України, що є чинною на час виникнення правовідносин, у разі порушення права
працівника на її виплату останній має право звернутися до суду з позовом
про її стягнення без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України, ст.. 24 ЗУ „Про відпустки", у разі звільнення працівника
йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

У відповідності до ст. 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів з
питання про грошові вимоги, крім вимог про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної
роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату
працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999р. № 13 „Про практику
застосування судами законодавства про оплату
праці", якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не
використав щорічну відпустку за роки, що
передували звільненню, суд на підставі ст..238 КЗпП України маж право стягнути
грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки.

Отже, законодавець допускає можливість стягнення компенсації за всі
невикористані відпустки, які не відгуляні працівником з незалежних від нього
причин.

В даному випадку ОСОБА_1була головою правління ЖБК та в її функції входило розробляти графіки відпусток працівникам ЖБК та особисто
собі. Однак, як вбачається з акту № 159 від 30.07.2003р. перевірки діяльності
ЖБК „Турбіна-2" за період з 2001р. по травень 2003р.. здійсненої Територіальною державною інспекцією праці в
Запорізькій області за скаргою ОСОБА_1, графіки
відпусток відсутні, жоден з працівників за цей період не перебував у відпустках. З пояснень представників відповідача,
документації ЖБК вбачається, шо відпустки працівникам
ЖБК не надавались і протягом попереднього періоду керування
кооперативом ОСОБА_1

Зазначені обставини ОСОБА_1не заперечувала, пояснивши, що вона не ходила у відпустки, так як її ніким було замінити. Проте даний довод не заслуговує на увагу, оскільки вона мала можливість брати
щорічні відпустки, призначаючи виконуючим обов"язки будь-кого з інших 5 членів правління. Крім того, за основним
місцем роботи вона ходила у щорічні відпустки весь період роботи
за сумісництвом / а.с. 187/, тому у відповідності до ст. 10 ЗУ „Про відпустки" могла за своїм
бажанням брати відпустки одночасно з відпусткою за основним місцем
роботи.

За таких обставин, колегія вважає, що суд правильно відмовив ОСОБА_1в
стягненні компенсації за' невідгуляні
відпустки за попередній перед звільненням період. Однак враховуючи, що за останній відпрацьований рік перед звільненням вона у
щорічній відпустці не була, але могла її використати до
закінчення повноважень голови 16.05.2003р., колегія вважає, що за цей період на її користь слід стягнути компенсацію за 24
календарних дні щорічної відпустки.

Розрахунок компенсації слід провадити, виходячи із середнього заробітку,
який ОСОБА_1мала на час звільнення. Відповідно до матеріалів справи її
заробіток протягом періоду з 16.03.02р. до звільнення 16.03.03р.
незмінно складав суму 84 грн., а середньоденний заробіток складає 4,04 грн. Отже, компенсація за щорічну відпустку за
відпрацьований рік перед звільненням складає: 4,04 грн. х 24 дня = 96,96
грн.

Враховуючи, що відповідач при
звільненні позивача з власної вини не здійснив з нею остаточного розрахунку,
зокрема, не виплатив компенсацію за невикористану відпустку, у відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України він повинен
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку.

4

Однак, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 117 КЗпП України, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин, розмір
зазначеної в частині першій цієї статті компенсації зменшується на суму заробітної плати,, одержаної працівником за іншим
місцем роботи.

Як встановлено, ОСОБА_1на момент звільнення з ЖБК та до тепер працювала на основному місці роботи в ВАТ „Дніпроенерго", де
отримувала заробітну плату, середній розмір якої
становив, з її пояснень, 800 грн. Тому, враховуючи, що середній заробіток за місцем звільнення складав 84 грн., а за іншим місцем
роботи 800 грн., компенсація за ст. 117 КЗпП України (в чинній на той час
редакції) на її користь не можу бути стягненою.

Враховуючи незначний розмір суми розрахунку, яку відповідач не виплатив
позивачеві при звільненні: тривалий час (понад 3 роки), протягом якого позивач
не зверталась до суду за її стягненням; наявність інших
більших доходів, ніж невиплачена сума; винність самої позивачки в тому, що відпустки нею не відгуляні, на думку колегії, позивач
не довела самого факту спричинення їй моральної шкоди
діями відповідача. А тому позов в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. та компенсації за
порушене право на мирне володіння майном у сумі 1000
грн. обгрунтовано залишений без задоволення.

Керуючись ст.ст. 83, 117. 233, 238 КЗпП України, ст. 2 ЗУ „Про оплату праці", ст.ст. 10, 24 ЗУ „Про відпустки", ст.ст. 307. 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Р.ішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2006 року
по цій справі змінити.

Скасувати в частині відмови ОСОБА_1 в стягненні з ЖБК № 296
„Турбіна-2" компенсації за невикористані відпустки та в частині стягнення
з ОСОБА_1 витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 296 „Турбіна-2" на
користь ОСОБА_1 суму компенсації за невикористану
відпустку у розмірі 96,96 грн. (сума дана без відрахування прибуткового
податку, обов"язкових платежів до фондів і соцстраху).

Стягнути з ЖБК № 296 „Турбіна-2" в доход держави судовий збір у сумі
51 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Верховного Суду
України протягом двох місяців.