У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

11 вересня
2007 року                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду
“Липкижитлосерівіс”, Печерська районна у м. Києві державна адміністрації, приватне
підприємство “Удача-плюс” про визнання недійсним інвестиційного контракту, за
касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Печерського районного суду                м. Києва від 29 травня 2006
року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від             12 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до комунального
підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду “Липкижитлосерівіс”,
Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, приватного підприємства
“Удача-плюс” (далі - ПП “Удача-плюс”) про визнання недійсним інвестиційного
контракту.

Зазначала, що є співвласником
допоміжних приміщень, яким в даному випадку є горище будинку № АДРЕСА_1у м.
Києві.

Посилаючись на те, що інвестиційний
контракт, укладений між відповідачами суперечить чинному законодавству та, що
вона як власник квартир № 4 та № 5 будинку № АДРЕСА_1у м. Києві згоди на
передачу спільного майна в користування ПП “Удача-плюс” не давала, просила визнати інвестиційний
контракт недійсним.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29
травня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва
від                       12 лютого 2007
року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове про
задоволення її позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м. Києва від 29 травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12
лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута   Ю.Л. Сенін