Апеляційний суд
Справа № 22-416/2007
р.                                                Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Краснокутська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

« 07» лютого 2007 р.                                                                                                          м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Пільщик Л.В.

Суддів:                                                                        Красиокутської
О.М.

Сапун  О.А.

При секретарі: Ткачемко М.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада
2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності
та ділової репутації,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2005
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі і
гідності, ділової
репутації, відшкодування моральної шкоди.

У
позовній заяві зазначав, що ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1 та, перебуваючи на робочому
місці ,24.06.2005року, висловив свою думку про те, що громадянину , який звернувся
до нього у прийомні часи ,
належить відмовитися від послуг ОСОБА_1 як юриста, та що громадянин
не виграє справу , поки не
відмовиться від його послуг ,
а також про те ,що за апеляцією, що склав ОСОБА_1 , навіть якщо
поїде до Запоріжжя , не можна
виграти , доки не
буде замінено юриста.

Вважає, що таким чином ОСОБА_2 розповсюдив в усній формі негативну
інформацію про нього , яка
наносить шкоду його честі,
гідності та діловій репутації.

Просив суд зобов'язати відповідача відшкодувати моральну
шкоду , яку він
оцінує в 1 000 000 (один
мільйон )гривень.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати , посилаючись на
те, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права, а саме, не
застосований матеріальний закон Європейська Конвенція „Про захист прав людини і
основних свобод" та постановити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позовні вимоги заявлені в межах
підстав, передбачених ст..ст.23,269,275,276,277,280 ЦК України , виходячи із
того, що посадова особа державної виконавчої служби під час виконання своїх
службових обов'язків поширила недостовірну про нього інформацію, яка принижує
його честь, гідність і ділову репутацію.

Згідно до вимог ст..277
ч 4 ЦК України
спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила
інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні
своїх посадових(службових )
обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

З матеріалів справи видно ,
що відповідачем по справі є ОСОБА_2,
який перебував з 26.01.05р по 30.11.05
року на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи,що негативну інформацію про позивача поширила
посадова особа ОСОБА_2, суд правильно
зазначив у рішенні про те, що належним відповідачем повинен бути відділ ДВС
Бердянського міськрайонного управління юстиції.

Згідно до вимог ст..
1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових)
обов'язків, проте, як вбачається із довідки Державного реєстратора (а.с.64),
державна реєстрація відділу державної виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції Запорізької області з 17.10.2006 року припинена в
результаті її ліквідації.

Виходячи із зазначених вимог ст..277ч4, 1172 ЦК України ,а також
тієї обставини, що позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги пред'явлені особисто до
ОСОБА_2 ,який не є належним відповідачем по справі, суд першої
інстанції правильно відмовив у їх задоволенні.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом
першої інстанції положень Європейської Конвенції „Про захист прав людини і
основних свобод" щодо захисту його прав с неспроможними, оскільки згідно із вимогами ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як зазначено
вже, правовими підставами і межами позовних вимог у позовній заяві позивач
зазначив ст..ст.23,269,275.276,277,280 ЦК
України , тому суд
правильно розглядав спір в межах заявлених вимог. Крім того, згідно до ст. 10
ч.2 ЦК України
якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому
законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним
актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародною
договору України. Положення статей ,
на підставі яких суд розглянув справу, не суперечить вимогам Європейської
Конвенції „Про захист прав людини і основних свобод", на які посилається
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, тому його доводи є неспроможними.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав
у встановленому законом порядку до правонаступника ліквідованої юридичної особи
при наявності такої.

3

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що
мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам,
характер правовідносин між сторонами, встановлений правильно, норми
матеріального і процесуального права при розгляді спору судом не порушені і
застосовані вірно, постановлено  законне
і обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст. 307,
308,313,314,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2006 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.