Справа № 2-642/2007 року
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2007 р                                                                                   М.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді
Мазур В.С., при секретарі Лепетченко Д.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства
"ЛАДО" про зміну формулювання причин звільнення та стягнення вихідної
допомоги

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.01.2007 року звернувся до суду з позовною
заявою до приватного підприємства "ЛАДО" про зміну формулювання причин
звільнення та стягнення вихідної допомоги.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказує, що під час роботи на
підприємстві відповідача на посаді арматурника, 20.11.2006 року він подав заяву
про надання йому щорічної відпустки з 01.12.2006 року Згідно з наказом від
22.11.2006 року № 121-к йому була надана щорічна відпустка відповідно до
поданої заяви з 01.12.2006 року. Однак заробітну плату за час щорічної
відпустки він не отримав, а отримав її 13.12.2006 року, разом із заробітною
платою за листопад 2006 року. 14.12.2006 року подав заяву про звільнення з
підприємства за власним бажанням. Позивач також вказує, що у трудовій книжці
було зроблено не повний запис" "Уволен
по собственному желанию". Тому позивач просить суд ухвалити
рішення про зміну формулювання причин його звільнення з підприємства
відповідача ПП "Ладо" відповідно поданої заяви про звільнення за
власним бажанням в зв'язку з порушенням адміністрацією законодавства про працю,
зобов'язав відповідача внести відповідний запис причин його звільнення до
трудової книжки та стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у
сумі 5856 грн. 84 коп., а судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача
та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, вважає його незаконним та
необгрунтованим, пояснивши, що вказані позивачем у позові норми трудового
законодавства України дійсно передбачають виплату працівникові за весь час
щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до початку відпустки, однак
трудове законодавство не визначає способів для власника чи уповноваженого ним
органа примусової виплати заробітної плати працівникові. Заробітна плата за час
щорічної відпустки була нарахована позивачу до видачі у розмірі 582, 13 грн.
Вказана грошова сума знаходилась в касі Ладо" з 28.11.2006 року до
30.11.2006 року. Однак, ОСОБА_1. не з'явився до каси Відповідача для одержання
заробітної плати за час щорічної відпустки. Вказівка причини звільнення повинна
бути у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства за
положеннями ст. 235 КЗпП України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши
представника позивача, представника відповідача, вважає позовні вимоги позивача
необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Згідно ч. З ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від
24.03.1995 року №108/95-ВР зі змінами та доповненнями виплата заробітної плати
здійснюється за місцем роботи.

Доводи відповідача про несвоєчасне отримання заробітної плати не знайшли
свого підтвердження у судовому засідання, оскільки судом встановлено, що
грошова сума для видачі ОСОБА_1. була своєчасно нарахована та знаходилась у
касі ПП «Ладо», що підтверджується випискою з касової книги ПП «Ладо» за 28.11.2006
року та поясненнями головного бухгалтера ПП «Ладо» ОСОБА_2, яка пояснила, що
згідно розпорядження директора було нараховані ОСОБА_1. відпускні, однак він за
ними в касу ПП «Ладо» не з»явився, тому вони не були видані йому своєчасно.

Директрор ПП «Ладо» підтвердив пояснення головного бухгалтера ПП «Ладо» та
пояснив, що до нього також не звертався ОСОБА_1. відносно не виплати йому
заробітної плати.

Із скаргами ОСОБА_1. до ПП «Ладо» з приводу не виплати йому заробітної
плати не звертався.

Суду ОСОБА_1. також не надав доказів які підтверджували б вину відповідача
за несвоєчасну виплату йому заробітної плати.

При таких обставинах суд не вбачає підстав для зміни запису в трудовій
книжці, оскільки вона відповідає ст. 235 КЗпП України, згідно якої було проведено
звільнення позивача на підставі його заяви про звільнення за власним бажанням.

Керуючись ч. З ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року
№108/95-ВР зі змінами та доповненнями, ст.235 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 208,
209, 212,214,215 ЦПК  суд,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до приватного підприємства "ЛАДО" про зміну
формулювання причин звільнення та стягнення вихідної допомоги -відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження , через Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя, з одночасним направленням копії апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.