Справа
№ 22ц - 3 3
Головуючий першої інстанції Лєгостаєв О. А.
Доповідач: Осипчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17" травня
2007 року                         Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого:
Висоцької B.C. суддів: Осипчук
О.В., Біляєвої О.М. при секретарі: Таранець В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 25
листопада 2004 року позов ОСОБА_1задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2передати ОСОБА_3. плити
ЖБІ ППК -1 та ЖБІ В на суму 576 грн. згідно накладної № 33. Стягнуто з ОСОБА_2.
на'користь ОСОБА_3. у відшкодування матеріальної шкоди 1481 грн. у
відшкодування моральної шкоди -1000 грн., а всього 2481 грн. Стягнуто з
відповідача державне мито на користь держави у розмірі 24 грн. 81 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2. подав
апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення суду від
25.11.2004 року і ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позову ,
посилаючись на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального
та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Він
участі при розгляді справи не приймав, про час та місце слухання справи
повідомлений не був і про наявність судового рішення дізнався від державного
виконавця наприкінці 2006 року. Вважає, що він і не міг отримувати судові
повістки, оскільки позивачем в позовній заяві вказана адреса, за якою він не
проживав і не був зареєстрований.

В апеляційному суді позивач ОСОБА_3. заперечував
проти апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, при цьому
пояснивши, що в позовній заяві він дійсно вказав адресу підприємства, звідки
повинен був забрати придбані плити, а не місце проживання відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню
з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Відповідно до п.
3 ч.І ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь - кого з
осіб, які беруть участь у справі, належним чином не повідомлених про час і
місце

судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи призначався на 27.10.2004
року ( протокол судового засідання за цю дату в матеріалах справи відсутній),
9.11.2004 року та 25.11.2004 року, коли і було ухвалено судове рішення у
відсутність відповідача.

Між тим, в матеріалах справи відсутні будь - які
відомості про те, що ОСОБА_2. був належним чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його
відсутність. Наявність на аркушах справи 17,19 поштового повідомлення та
поштових квитанцій не свідчать проте, що ОСОБА_2. направлялися саме судові
повістки з повідомленням про час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 172 ЦПК України ( в редакції 1963 року)
суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін
або будь - кого з інших осіб, які беруть участь у справі, щодо яких немає
відомостей про вручення їм повісток.

Дані обставини суперечать вимогам ст. 172 ЦПК України ( в
редакції 1963 року) і являються суттєвим порушенням вимог процесуального
законодавства, яке згідно п.3 ст. 307 ЦПК України ( в редакції 1963 року) та
п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК України ( в редакції 2004 року) тягне за собою скасування
рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

З огляду на
наведене, керуючись ст.ст. 307,311,313,315 ЦПК України, апеляційний

суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Петровського районного суду м. Донецька від 25
листопада 2004 року скасувати, справу повернути до цього ж суду на новий
розгляд в іншому складі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу
набрання законної сили.