Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
11 липня 2007 року                                                              м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до кооперативу "Уманський",  треті  особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28
березня 2003 року та ухвалу апеляційного суду              м. Києва від  3 листопада 2003 року,
в с т а н о в и л а:
червні 1998 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що він є членом автокооперативу "Уманський" і
власником автомобіля "Ніссан Патрол", 1994 року випуску,
що зберігався в належному йому боксі НОМЕР_1 по
ніч з 5 січня 1998 на 6 січня 1998 року автомобіль було викрадено з території автокооперативу разом із правоустановчими документами.
Залізничим РУ ГУ МВС України в        м. Києві за фактом крадіжки порушено
кримінальну справу, провадження в якій було зупинено у зв'язку з невстановленням особи, що скоїла вказаний злочин. Вартість викраденого автомобіля "Ніссан
Патрол", 1994 року випуску, номерний
знак НОМЕР_2, складає 88 000 грн. Оскільки
неналежне зберігання працівниками автокооперативу “Уманський" автомобіля призвело до його
викрадення, позивач просив на підставі
ст. 413 ЦК України стягнути з відповідачів на його користь вартість викраденого автомобіля та моральну шкоду, розмір
якої оцінив у  20 000 грн.
Справа судами
розглядалася неодноразово.
Рішенням Солом`янського районного суду м.
Києва від                              28
березня 2003 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду     м. Києва від  3 листопада 2003 року, у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

На зазначені судові рішення  ОСОБА_1
подана касаційна скарга, в якій ставиться питання про їх скасування та
ухвалення нового рішення про задоволення позову з посиланням на невідповідність висновків суду  обставинам справи, неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись
ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28
березня 2003 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від  3 листопада 2003 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук