справа № 2-100/2007 р.
РІШЕННЯ

іменем      України

13 березня 2007 року                 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого                             судді Савченка С..

при секретарі                             Забарило О.С,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду в
м.Ірпінь справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4про визначення часток у праві
спільної власності та розподіл квартири,-

встановив:

Позивач в серпні 2006 р. звернувся до суду із даним позовом, який мотивував
тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 1977 р. по 31.05.2006 р. В період шлюбу вони приватизували
АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної
сумісної власності. АДРЕСА_2 цього ж будинку володіє 3-тя особа. Вказував, що в період проживання у спірній квартирі вони за спільні
кошти виконали роботи по поліпшенню квартири та господарських будівель. На
даний час відповідач ОСОБА_2 перешкоджає йому користуватися
спірною квартирою, а тому він вимушений звернутися із даним позовом. Просив визначити частки сторін у праві власності
на АДРЕСА_1у розмірі по 1/2 частині за кожною,
та розділити реально спірну квартиру згідно часток.

Ухвалою суду від 28.08.2006 р. до участі у справі у якості співвідповідача
залучено ОСОБА_3, якій відповідач ОСОБА_2 у 2003 р.
подарувала належну їй частку спірної квартири.

В січні 2007 р. позивач подав уточнюючу позовну заяву, в якій у
зв"язку з висновком будівельно-технічної експертизи про
неможливість реального розподілу квартири, просив встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши позивачу у
користування житлову кімнату 1-3 пл.17,9 м2,
відповідачам виділити у користування жилу кімнату 1-4 пл. 10,9 м2,
підсобні приміщення квартири та господарські споруди просив залишити у
спільному користуванні. В решті вимоги залишив без змін.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги
підтримав, підтвердив наведені в позові обставини, настоював на встановленні
саме такого порядку користування спірною квартирою, який вказаний в позовній
заяві, просив задоволити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов визнала частково в
частині визначення часток сторін у праві
власності на квартиру, проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою заперечила, пославшись на те, що у випадку
виділення позивачу у користування жилої кімнати значно більшої площі ніж
відповідачу, фактично позивачу буде виділена частина
квартири, яка перевищить його частку у праві власності, що призведе до порушення вимог ст.358 ЦК України. Просила в позові щодо встановлення порядку користування
квартирою відмовити.

3-тя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився,
про час розгляду справи повідомлений належним чином, що
стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки не сповістив, а тому суд вважає за можливе
провести розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені слідуючі обставини: позивач та відповідач
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1977 р. по
31.05.2006 р.

В 1999 р. позивач та ОСОБА_2 приватизували займане ними житлове приміщення
-АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.01.2000 р.
Ірпінським міськвиконкомом, квартира належить мешканцям на праві спільної
сумісної власності без визначення часток. Вказана квартира має дві житлові кімнати площею 17,9 м2 і 10,9 м2,
кухню, ванну кімнату та інші підсобні приміщення, а також надвірні
господарські будівлі.

2

Також, судом встановлено, що 19.09.2003 р. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 1/2 частину приватизованої нею АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину спірної квартири зареєстровано в
Ірпінському БТІ.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників, свідоцтвом про
розірвання шлюбу, довідкою ЖЕК, розпорядженням
Ірпінського міськвиконкому, свідоцтвом про право власност іна житло, договором дарування, витягом з реєстру прав власності,
технічним паспортом та іншими матеріалами справи.

Вирішуючи
спір про визначення розміру часток сторін у праві власності на квартиру суд керується
наступним.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду» передача наймачам та членам їх сімей
займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників
у праві спільної сумісної власності є рівними.

Поскільки судом встановлено, що квартира передана позивачу та відповідачу
ОСОБА_2 у спільну сумісну власність без визначення часток кожного з них, а
також враховуючи, що відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» житло передається у власність мешканців в рівних частинах, суд вважає за
необхідне встановити, що в результаті приватизації позивачу належить 1/2
частина спірної квартири.

Суд не визначає частку іншого співвласника квартири - відповідача ОСОБА_3 у
праві власності на спірну квартиру, поскільки її частка вже визначена в
договорі дарування від 19.09.2003 р. та зареєстрована в Ірпінському
БТІ і становить 1/2 частину квартири, що стверджується витягом з реєстру
прав власності (а.с.39,40) і не оспорюється позивачем.

Суд вважає, що вимоги позивача про встановлення запропонованого ним порядку
користування квартирою задоволенню не підлягають,
поскільки в такому випадку будуть явно ущемлені права
відповідачів н-і користування житлом. Зокрема відповідачам, як власнику половини будинку та члену його сім»ї, який згідно ст.156 ЖК
України має право користування житлом нарівні із власником, буде виділена у користування кімната квартири площею 10,9 м2,
розмір якої не забезпечить задоволення їх життєвих
потреб у житлі і призведе до погіршення їх житлових умов, бо на кожного буде припадати по 5,5 м2 житлової
площі, що нижче за мінімальний рівень забезпеченості
(7,5м2) і потягне визнання їх такими, що потребують поліпшення
житлових умов.

Окрім того, суд важає, що запропонований позивачем порядок користування
спірною квартирою встановлений бути не може
поскільки в даному випадку позивачу у користування буде виділена жила кімната значно більшої (майже в два рази) площі ніж
відповідачам. Тобто фактично позивачу буде виділена частина квартири, яка
перевищить його частку у праві власності, що призведе до порушення
вимог ч.3 ст.358 ЦК України, згідно якої кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Поскільки суд розглядає справу тільки в межах заявлених позовних вимог, а
вимог про встановлення іншого порядку
користування не заявлялося, позивач настоює лише на запропонованому ним варіанті користування квартирою, тому суд не вирішує
питання про інші варіанти порядку користування житлом.

На підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду",ст.ст. 317, 319, 321, 358 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Встановити, що ОСОБА_1належить 1/2 частина АДРЕСА_1на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1,
виданого Ірпінським міськвиконкомом 11.01.2000 р.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів та наступного подання
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву не було
подано, а у випадку подання заяви - після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.