Справа
№ 2-80 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем
України

28 лютого 2007 р.                                                                                                        м.
Донецьк

Калінінський районний суд міста Донецька в складі:

головуючого -
судді        Домарєва О.В.,

при секретарі                     Гавриленко
В.В.

за участю позивачки :
ОСОБА_1, представника позивачки: ОСОБА_2, представника відповідача : Горяєва В.М.,
представників третіх осіб :
ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1до Головного управління благоустрою та комунального
обслуговування Донецької міськради, Восьмої Донецької державної нотаріальної
контори „Про поновлення строку позовної давності, визнання свідоцтв про
приватизацію, права власності, права на спадкування недійсними, визнання
договору недійсним, про скасування реєстрації права власності та визнання права
користування житловою площею", -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006 року позивачка,
діюча як в своїх так і в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, звернулась до
суду з позовом, уточнивши який просила поновити строк позовної давності для звернення
з позовом до суду та визнати недійсними :
свідоцтво про приватизацію АДРЕСА_1 №НОМЕР_1 договір №НОМЕР_2про дольову
участь у будівництві житлового АДРЕСА_2; свідоцтво про право власності на
АДРЕСА_3 від 15.11.99 p.;
свідоцтва про право на спадкування за законом, посвідчені Восьмою Донецькою
державною нотаріальною конторою в реєстрах за НОМЕР_3Також просила скасувати реєстрацію права власності 14
частки АДРЕСА_3 в БТІ м.Донецька за нею і донькою ОСОБА_3 та визнати за нею та
донькою право користування житловою площею в АДРЕСА_3. -В обгрунтування
вказаних вимог позивачка посилалась на порушення вимог закону в період
приватизації АДРЕСА_1 №НОМЕР_4, яка
мале місце без її обов'язкової письмової згоди, як члена сім'ї наймача.

У судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та суду пояснювала, що з липня 1996 р. вона
знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 і в цей же час стала
постійно мешкати з останнім та вести спільне господарство в АДРЕСА_1. В 1997 р. вони робили
ремонт у вказаній квартирі, а тому тимчасово мешкали в будинку її батьків по
АДРЕСА_4. В 1998 р.
ОСОБА_4 запропонував їй поліпшити житлові умови шляхом укладання
договору на дольову участь у будівництві 4
кімнатної квартири поАДРЕСА_3з Донецькою залізницею, та передачи в рахунок оплати
вказаної квартири двокімнатної квартири, в якій вони постійно мешкали, та
доплати, на що вона погодилась, оскільки вважала, що право на житлову площу
вони набудуть згідно обмінного ордеру, як на державне житло. Після укладання
договору вона взяла у борг у

2

своїх батьків 6000 доларів США для провадження
доплати та на сумісні кошти вони робили ремонт вказаної квартири, вона особисто
укладала угоди на встановку обладнання квартири та виконання ремонтних робіт. З
1999 р. вона
постійно проживала в АДРЕСА_3 з ОСОБА_4 а в березні 2002 р. вони офіційно
зареєстрували шлюб, від якогоІНФОРМАЦІЯ_1народилась донька ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2. її чоловік
трагічно загинув в автокатастрофі. Після смерті чоловіка їй стало відомо про
те, що спірна АДРЕСА_3 в червні 1999
р. була зареєстрована, як особиста власність померлого и що однією з
підстав для набуття такого права з'явився незаконний, на її думку, факт
приватизації АДРЕСА_1 без її на те письмової згоди у 1999 році. У зв'язку
з цим просила поновити строк позовної давності та визнати недійсними: : свідоцтво про
приватизацію АДРЕСА_1 №НОМЕР_1 договір №НОМЕР_2про дольову
участь у будівництві житлового АДРЕСА_2; свідоцтво про право власності на
АДРЕСА_3 від 15.11.99 p.;
свідоцтва про право на спадкування за законом, посвідчені Восьмою Донецькою
державною нотаріальною конторою в реєстрах за НОМЕР_3Також просила скасувати реєстрацію права власності 14
частки АДРЕСА_3 в БТІ м.Донецька за нею і донькою ОСОБА_3 та визнати за нею та
донькою право користування житловою площею в АДРЕСА_3.

Представник
позивачки ОСОБА_2 позовні
вимоги та позицію позивачки підтримала повністю.

Представник
відповідача Головного управління благоустрою та комунального обслуговування
Донецької міської ради Горяєв В.,
позовні вимоги визнав повністю з підстав наявних порушень Закону України
„Про приватизацію державного житлового фонду України" під час прийняття
рішення про приватизацію АДРЕСА_1   в
червні 1998 р.

Представник
відповідача - Восьмої
Донецької державної нотаріальної контори у судовому засіданні також визнав
позовні вимоги повністю з зазначених вище підстав

порушення вимог
Закону  України „Про приватизацію........ "  в подальшому просив справу

розглянути у відсутність
представника.

Третя особа - Донецька
залізниця позовні вимоги також визнала повністю, просила розглянути справу у
відсутність її представника.

Третя особа - комунальне
підприємство „Бюро технічної інвентаризації" просила розглянути справу у
відсутність її представника.

Представники
третьої особи ОСОБА_5- ОСОБА_6,
., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили в задоволенні позовних вимог відмовити
у зв'язку з відсутністю об'єктивних доказів порушень вимог Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду України" під час прийняття рішення
про приватизацію АДРЕСА_1 в червні 1998
p., а також пропуском позивачкою строку позовної давності для
звернення з позовом до суду без поважних причин.

Представник
третьої особи ОСОБА_9 -
ОСОБА_10 просив в задоволенні позову відмовити за відсутністю
зазначених вище доказів в його обґрунтування.

Судом
встановлено, що з липня 1996
р. позивачка знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 і з цього
часу зі згоди останнього вселилась і стала постійно мешкати з останнім та вести
спільне господарство в АДРЕСА_1. В 1997
р. вони робили ремонт у вказаній квартирі, в зв'язку з чим тимчасово
мешкали в будинку її батьків по АДРЕСА_4, також на сумісні кошти робили ремонт
в АДРЕСА_3

3

Вказані
обставини підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_11., ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15,ОСОБА_16

Також вказані
обставини підтверджуються актом а.с.30, копіями договорів та платіжних
документів а.с.а.с.18.19. 21-29Л і долученими до матеріалів справи письмовими
доказами та фотокартками, наданими позивачкою а.с.а.с.182-204.

22 червня 1998 р.
Представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку на ім 'я ОСОБА_4 було видане
свідоцтво про право власності на кАДРЕСА_1 згідно вимог Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду".

25.03.99 р. між Донецькою
залізницею та ОСОБА_4 було укладено договір НОМЕР_2 про дольову участь у будівництві житлового АДРЕСА_2,
згідно якого виконавець взяв на себе обов'язок збудувати 4-кімнатну квартиру
загальною площею 79.1 м.2 в
АДРЕСА_2 В свою чергу ОСОБА_4
в рахунок оплати вартості вказаної квартири взяв на себе обов'язок передати
виконавцю приватизовану при вказаних обставинах кАДРЕСА_1, а за залишок
загальної площі у розмірі 30.9
м-2 провести відповідну оплату    \
а.с.а.с.7-8.

Згідно рішення
виконкому Донецької міської ради №НОМЕР_5 а.с.Ш та
акту №НОМЕР_6. \
а.с.10 ОСОБА_4. була
передана у власність 4-кімнатна
АДРЕСА_3 .

12.07.99 р. ОСОБА_4 звернувся
с заявою до
Представництва фонду державного майна України в м.Донецьку про прийняття в
комунальну власність АДРЕСА_1 а.с. 12.

15.11.1999 р. відповідно до рішення виконкому Донецької міської ради
№НОМЕР_7 на ім 'я ОСОБА_4
було видане свідоцтво про право власності на АДРЕСА_3 а.с.9.

Розпорядженнями
начальника Представництва фонду державного майна України в м.Донецьку №НОМЕР_8 \
а.с.125 та першого заступника міського голови №НОМЕР_9 а.с.124\
АДРЕСА_1 була відповідно передана та прийнята на баланс, як державна \
комунальна власність.

9 березня 2002 р. між
позивачкою та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб а.с.15, від якого 15.10.2004 р. народилась
донька ОСОБА_3 а.с.154.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 помер \
а.с. 14.

16.06.06. р. Восьмою Донецькою державною нотаріальною конторою в
реєстрах за №НОМЕР_10 на ім.'я
ОСОБА_1, та за НОМЕР_11 на ім'я
ОСОБА_3були посвідчені свідоцтва про право на спадкування за законом на 14
частки АДРЕСА_3 л.д.л.д.55-58.

П.4 Прикінцевих
та перехідних положень до Цивільного кодексу України в редакції 1 січня 2004 р. передбачено - щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли,
або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Аналіз
вищенаведених правовідносин свідчить про те, що вони виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України в новій редакції, але продовжують існувати
після набрання ним чинності.

За таких
обставин для розв'язання вказаних правовідносин слід застосувати вимоги
Цивільного кодексу України в чинній редакції.

Відповідно до
вимог ч.2 ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового
фонду" від 19 червня 1992 р. з
послідуючими змінами та доповненнями -передача
займаних квартир будинків здійснюється в спільну сумісну, або часткову
власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в

4

данній квартирі будинку в тому
числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

А згідно до
вимог 4.2 ст.64 ЖК
України - до
членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб, які постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до
вимог ст.65 ЖК України -
особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням...

Аналіз наведених
обставин та вимог закону свідчить про те, що з липня 1996 р. позивачка
з'являлась членом сім'ї наймача АДРЕСА_1 ОСОБА_4
і відповідно до вимог ч.2 ст.8 Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду" при прийнятті рішення про приватизацію вказаної квартири
необхідна була її письмова згода, відсутність якої була об'єктивно підтверджена
у судовому засіданні.

При цьому судом
враховується, що відповідно роз'яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 1 листопаду 1996 р. „ Про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя" - наявність чи
відсутність прописки в данний час реєстрацій сама по собі не може бути
підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача власника приміщення, або
ж для відмови їй у цьому.

Таким чином, суд
приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині
та визнання недійсним свідоцтва про приватизацію АДРЕСА_1 №НОМЕР_12, виданого
Представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку 22.06.98 р. у зв'язку з
порушенням при прийнятті вказаного рішення вимог ч.2 ст.8 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до
вимог ч.І ст.203 ЦК України - зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

А згідно вимог
ч.І ст.215 ЦК України - підставою
недійсності право чину є недодержання в момент вчинення правочину стороною \
сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою
ст.203 цього Кодексу.

Оскільки
підставою вчинення правочинів :
договору №НОМЕР_2про
дольову участь у будівництві житлового АДРЕСА_2, свідоцтва про право власності
на АДРЕСА_3 від 15.11.99
p., свідоцтв про право на спадкування за законом, посвідчених
Восьмою Донецькою державною нотаріальною конторою в реєстрах за НОМЕР_3та реєстрації
вказаних свідоцтв в БТІ м.Донецька з'явилось свідоцтво про приватизацію
АДРЕСА_1 №НОМЕР_12, видане
Представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку 22.06.98 p., яке
визнане судом недійсним, вказані правочини також підлягають визнанню
недійсними.

З урахуванням
прийнятого рішення про визнання вищевказаних правових актів про право власності
недійсними, суд, визнаючи АДРЕСА_3, як державну власність приходить до висновку
про необхідність визнання за позивачкою та її малолітньою донькою права
користування житловою площею у вказаній квартирі, як членів сім'ї померлого ОСОБА_4, на підставі вимог
ст.ст.64,65 ЖК України.

При цьому судом
враховується, що відповідно до вимог ч.І ст.261 ЦК України -перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого справа або про особу яка його порушила.

5

У судовому засіданні позивачка стверджувала, що про порушення її
прав та прав малолітньої доньки -
їй стало відомо після смерті чоловіка, а саме на початку вересня 2005 р.

Об'єктивних
доказів про те, що позивачці було відомо про порушення вказаного права раніше у
судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином
вимоги позивачки про поновлення процесуального строку на звернення з вказаним
позовом до суду також підлягають задоволенню.

А в цілому позовні вимоги позивачки задовольняються судом
повністю.

Обговорюючи
позиції представників третіх осіб, які не визнали позовних вимог, та просили в
їх задоволенні відмовити, суд не приймає до уваги вказані позиції та приходить
до висновку, що вказані учасники процесу не надали суду переконливих доказів,
які б спростовували законність вимог позивачки про визнання приватизації
вищевказаної квартири недійсною, а також визнання недійсними правочинів, які
були укладені пізніше на підставі рішення про приватизацію, визнаного судом
таким, що прийняте в порушення вимог Закону в цій частині.

З цих же підстав
суд не бере до уваги свідчення свідків ОСОБА_17,ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які є
родичами померлого ОСОБА_4
та зацікавленими в справі особами.

Також суд не
приймає до уваги посилання вказаних осіб на факт прописки позивачки на момент
прийняття рішення про приватизацію за іншою адресою, а також факт використання
свого права на приватизацію державного житла позивачкою, оскільки вказані
обставини не впливають на встановлений суд факт порушення вимог ч,2 ст.8 Закону
України „Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 р при прийнятті
рішення про приватизацію АДРЕСА_1

На підставі
викладеного та керуючись п.4 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного
кодексу України в редакції 1
січня 2004 р
,ст.ст.203,215 ЦК України,
64,65 ЖК
України, ч.2 ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового
фонду" , 10, 11,
59,209, 213-216, 223,261 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1до Головного управління благоустрою та комунального обслуговування
Донецької міськради, Восьмої Донецької державної нотаріальної контори „Про
поновлення строку позовної давності, визнання свідоцтв про приватизацію, права
власності, права на спадкування недійсними, визнання договору недійсним, про
скасування реєстрації права власності та визнання права користування житловою
площею" - задовольнити
повністю.

Поновити
ОСОБА_1строк позовної давності для звернення з позовом до суду „Про визнання
свідоцтв про приватизацію, права власності, права на спадкування недійсними,
визнання договору недійсним, про скасування реєстрації права власності та
визнання права користування житловою площею".

Визнати
недійсним свідоцтво про приватизацію АДРЕСА_1 №НОМЕР_12, видане Представництвом фонду державного майна України в
м.Донецьку 22.06.98 р.

Визнати
недійсним договір №НОМЕР_2про дольову
участь у будівництві житлового АДРЕСА_2, укладений між Донецькою залізницею та
ОСОБА_4.

Визнати
недійсним свідоцтво про право власності на АДРЕСА_3, видане відділом
комунального господарства Донецького міськвиконкому   15.11.99 р.

6

Визнати
недійсними свідоцтва про право на спадкування за законом, посвідчені Восьмою
Донецькою державною нотаріальною конторою в реєстрах за №НОМЕР_10 на ім.'я
ОСОБА_1, та за НОМЕР_11 на ім'я
ОСОБА_3від 16.06.06 року.

Зобов'язати КП
„Бюро технічної інвентаризації м.Донецька" скасувати реєстрацію права
власності 14 частки АДРЕСА_3 за ОСОБА_1та ОСОБА_3.

Визнати за
ОСОБА_1та ОСОБА_3 право користування житловою площею в АДРЕСА_3.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення Калінінського районного суду міста Донецька може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

Суддя

О.В. Домарєв