Справа № 2-76 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року                                                                                                        м. Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді                                 Хоминець М.М.

секретаря                                         Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення дій, що
порушують право, та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивачка 05.05.2006 р. звернулася в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про припинення дій, що порушують право, та стягнення
моральної шкоди. Ухвалою суду від 11.08.2006
р. в якості відповідача по справі притягнено ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим,
що в кінці березня 2006 р. її сусід ОСОБА_2 викопав на своєму подвір'ї яму, засипав її сміттям та побутовими
відходами, а згодом прикопав землею. Ця яма
знаходиться на відстані 1,5-2 м від її житлового будинку, вікна якого виходять на земельну ділянку, де знаходиться яма.
Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням відкопати
сміття та перенести його в інші місце або на сільське сміттєзвалище, на що ОСОБА_2 відповідав нецензурною лайкою. Згідно
складеного комісією в складі секретаря та депутата
сільської ради акту від 01.04.2006 р. відповідача зобов'язано відкопати сміття і вивезти на сільське сміттєзвалище,
однак, відповідач не виконав цього зобов'язання. Після подачі нею письмової
заяви від 03.04.2006 р. на ім'я сільського голови с. Стебник 06.04.2006 р. представниками Тисменицької районної санепідстанції
було проведено обстеження земельної ділянки, де
знаходиться яма, та рекомендовано вирішувати це питання згідно вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів".
Вважає, що розташування ями для сміття за 2 м від вікон її
будинку порушує санітарні норми та правила співжиття, що відповідач своїми діями порушує її право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля; цими діями відповідача їй спричинена моральна
шкода, оскільки вона хвилюється за здоров'я своїх дітей і внуків, ці переживання погіршують її, інваліда 2 групи, стан здоров'я. Просила
зобов'язати відповідача припинити дії, що
порушують її право, а саме зобов'язати його очистити яму (відкопати і вивезти
сміття та побутові відходи), та стягнути з відповідача 1600 грн. на відшкодування
спричиненої моральної шкоди.

Представник позивачки у судовому засіданні позов
підтримав і просив його задоволити, зобов'язавши
відповідачів очистити яму (відкопати і вивезти сміття та побутові відходи) на
їх присадибній земельній ділянці та стягнути моральну
шкоду з обох відповідачів у солідарному порядку і судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що
вважають свої дії законними, оскільки сміття було закопано на їх подвір'ї;
згідно результатів дослідження відібраних
в кінці листопада 2006 р. проб ґрунту з того місця присадибної ділянки, де закопано сміття, що проведено на прохання
відповідача ОСОБА_3 районною санепідстанцією, якість
ґрунту відповідає вимогам державних санітарних правил і норм, відсутній негативний вплив на здоров'я людини. Просили в позові
відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що в кінці березня - на початку квітня 2006 р. відповідач ОСОБА_2 за вказівкою свого тестя - відповідача ОСОБА_3, який являється землекористувачем присадибної земельної ділянки, викопав на цій ділянці яму, засипав її
сміттям та побутовими відходами, а згодом прикопав яму
землею. Ця яма знаходиться на відстані 2 м від вікон житлового
будинку позивачки.

Докази, які позивачка надала на
обгрунтування своїх позовних вимог, а саме: акт комісії сільської ради від 01.04.2006 р. (а.с. 10), акт санітарно-епідеміологічного
обстеження об'єкта від 06.04.2006 р. (а.с.7), відповідь Тисменицького
РВ УМВС (а.с.6), фотографії (а.с.26-29), - лише підтверджують факт закопання
сміття на присадибній ділянці відповідачів, чого останні не заперечували.

Ст.293 ЦК України передбачено право фізичної особи
на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право вимагати припинення незаконної
діяльності фізичної та юридичної особи, що призводить до
нищення, псування, забруднення довкілля.

Однак, позивачка не надала суду будь-яких доказів
на підтвердження тієї обставини, що діями
відповідачів порушено її право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, що
дії останніх призвели до забруднення довкілля.

Встановлено, що згідно результатів дослідження
відібраних 24.11.2006 р. проб ґрунту з того місця
присадибної ділянки відповідача ОСОБА_3, де закопано сміття, яке проведено районною санепідстанцією, якість ґрунту по визначених
інгредієнтах відповідає вимогам державних санітарних правил і норм,
вказані концентрації є нижче гранично допустимих і не здійснюють негативного впливу на здоров'я людини (а.с. 78-79,
102); згідно результату паразитологічного дослідження зовнішнього середовища в пробі ґрунту не
виявлено шкідливих речовин (а.с. 77). При цьому суд вважає необґрунтованим твердження
представника позивачки про те, що проби ґрунту брались з поверхневого шару, що
нагорнутий відповідачами з іншої ділянки, не з того місця, де закопана яма,
оскільки судом встановлено, що санітарний лікар при відборі проб ґрунту
пропонував позивачці і членам її сім'ї взяти участь у відборі, однак, останні відмовилися. Ці обставини підтвердила в судовому
засіданні свідок ОСОБА_4.

Посилання представника позивачки на порушення
відповідачами вимог п.3 ч.1 ст. 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", а саме на
порушення обмежень, які встановлені при використанні
об'єктів благоустрою, що стосуються заборони вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, суд оцінює критично,
оскільки подвір'я власного будинку і присадибну
ділянку не можна віднести до об'єктів благоустрою, перелік яких міститься
у ст. 13 вказаного
закону.

Суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, якими
обґрунтовувались її позовні вимоги. Тому в задоволенні позову
слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі наведеного, відповідно до Закону
України "Про благоустрій населених пунктів",
ст. 293
ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення дій, що порушують право, та стягнення
моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в
строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до
апеляційного суду Івано-Франківської області може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна скарга подаються через Тисменицький
районний суд.

Головуюча                                                                                                                            М.М.Хоминець

Копія вірна:

Суддя                 М.М. Хоминець