АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-60                                      Головуючий у 1-й інстанції: Дюженко Л.А.
2007 р.                                             Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2007
р.                                                                         м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

Головуючого:                                       Денисенко Т.С.

Суддів:                                                 Коваленко А.І.

Каракуші К.В.

При секретарі:          Бабенко Т.І.

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Закритого акціонерного товариства "Запоріждеревоконструкція"

на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2006 року
по

справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства

"Запоріждеревоконструкція"
про   стягнення   заборгованості   по
заробітній   платі,

середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства
"Запоріждеревоконструкція" (далі -
ЗАТ "Запоріждеревоконструкція")
про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної
шкоди.

У позові зазначала, що з 08.11.2004 року до 11.01.2006 року працювала на
підприємстві-відповідача у лісопильному цеху станочником-сортирувальником 4 розряду. 11.01.2006 року вона звільнилась за власним
бажанням у зв 'язку з виходом на пенсію.

На день звільнення заборгованість по заробітній платі позивачки становить
1829 грн.26коп.

Посилаючись на ті обставини, що до теперішнього часу, підприємство не провело повного розрахунку та не сплатило заборгованість
по заробітній платі, ОСОБА_1 просила суд стягнути з
відповідача на її користь 1829 грн.26 коп. -заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки
розрахунку та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Згодом ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги і просила суд стягнути з ЗАТ "Запоріждеревоконструкція на її користь 1829 грн.26
коп. - заборгованість по заробітній платі, 4435грн.14 коп. -
середній заробіток за час затримки розрахунку, 1000

2

грн. - моральну шкоду, 500 грн. - витрати за надання правової допомоги, а загалом 7768 грн.40
коп.

В судовому засіданні позивачка зменшила свої вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі з врахуванням
сплаченої їй суми заборгованості в розмірі 421
грн. 11коп. та просила суд стягнути з ЗАТ "Запоріждеревоконструкція"
на її користь заборгованості по заробітній платі в
розмірі 1408 грн. 15 коп. В іншій частині позовні вимоги
ОСОБА_1 залишила без змін.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ЗАТ "Запоріждеревоконструкція" на користь ОСОБА_1  6777 грн.13 коп.

В апеляційній
скарзі на це рішення суду ЗАТ "Запоріждеревоконструкція", посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення суду змінити;-відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку, моральної шкоди та правової допомоги.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЩІК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата
всіх сум, що належить йому від підприємства, установи,
організації, проводиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу,
при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплачувати працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.11.2004 року до 11.01.2006 року працювала на підприємстві-відповідача у лісопильному цеху
станочником
-сортирувальником 4 розряду.
11.01.2006 року вона звільнилась за власним бажанням у зв' язку з
виходом на пенсію.

На підставі довідки відповідача на день звільнення позивачки заборгованість
по заробітній платі становить 1829 грн.26 коп. До
розгляду справи в суді відповідач частково сплатив позивачці
заборгованість по заробітній платі в розмірі 421 грн. 11коп., томy залишок не сплаченої заробітної плати позивачці складає 1408грн. 15коп.

В порушення вимог ст.116 КЗпП України, відповідачем не виплачена ОСОБА_1 заробітна плата в день її звільнення. Тому суд
обґрунтовано стягнув на користь позивачки з відповідача
заборгованість по заробітній платі в розмірі 1408 грн. 15коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі
4618грн. 98коп. (із розрахунку одноденного заробітку 22,98грн. за
201 день), моральну шкоду в розмірі 500грн. та витрати на
правову допомогу в розмірі 250грн.

Доводи апелянта про те, що невиплата заробітної плати була допущена не з
вини власника, оскільки в квітні 2005 року відносно відповідача було порушено
справу про банкрутство являються
безпідставними, оскільки ці обставини не звільняли відповідача від виконання обов' язку по виплаті заробітної плати.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та закону, зокрема ст. ст. 117,
237 -1 КЗпП України. Підстав для його
скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

3

Керуючись ст.ст. 307,308,314,317 ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну              скаргу             Закритого               акціонерного                товариства

"Запоріждеревоконструкціяи  відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2006 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з негайно, проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.