Справа
№ 2-371/2007
М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
суд м. Дніпропетровська
головуючого судді:       Зосименко С.Г.
при секретарі:                Карпенко В.Ю.
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну
справу
за позовом    ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про  розірвання шлюбу,
в січні 2007 року звернулась до суду з позовом до відповідача про
шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб
вересня 1999 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, після розірвання шлюбу дитина буде
вказує, що сімейні відносини не склалися, нерідко між подружжям
сварки, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя з
стало неможливим. Брачно-сімейні відносини припинено. Просила суд
суду від 12 лютого 2007 року сторонам був наданий термін для примирення
у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги і просила суд їх
Пояснив суду, що примирення і  збереження
у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, суду пояснив, що
до позивачки почуття поваги та любові, збереження сімї є неможливим.
Суд,
вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні
позивачки підлягають задоволенню за наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено,
що між сторонами 17 вересня 1999
був зареєстрований шлюб відділом РАГС Верхньодніпровського районного
юстиції Дніпропетровської області, актовий запис НОМЕР_1 від якого
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який
розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Сторони проживають окремо,
господарство не ведуть, сімейно-шлюбні відносини припинені. Термін на
не дав ніяких результатів.
Таким чином, судом встановлено, що
зареєстрований між сторонами шлюб,
заявою однієї із сторін про розірвання його, коли друга сторона заперечує та
сім'ї не можливе може бути розірваний за рішенням суду, що повністю
вимогам ст.110 СК України.
Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб
розривається, якщо судом буде
що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить
одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.
З урахуванням викладеного і через
небажання сторін примиритися,
взаємної допомоги, втрати почуттів любові та поваги,  суд вважає,
подальше спільне життя і збереження родини стало неможливим, тому даний
необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на особистих поясненнях
і матеріалах справи.
ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 208-210,
зареєстрований відділом РАГС Верхньодніпровського районного управління
Дніпропетровської області 17 вересня 1999 року, актовий запис НОМЕР_1 між
та ОСОБА_2, від якого сторони
неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження  розірвати.
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути державне мито на користь
у розмірі 17 грн. з ОСОБА_2, ОСОБА_1 від сплати державного мита звільнити.
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4 ст.

295
ЦПК України.

Суддя:

С.Г. Зосименко