Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі :

головуючого                          Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,      Гуменюка
В.І.,

Балюка М.І.,             Косенка
В.Й., -

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Павлоградвугілля” про стягнення
компенсації за затримку виплати одноразової допомоги, за касаційною скаргою ВАТ
“Павлоградвугілля” на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської
області від
8 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області
від  6 червня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У січні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що при виконанні трудових обов'язків на шахті імені Сташкова ВАТ
“Павлоградвугілля”, одержав професійне захворювання. Зазначав, що висновком
МСЕК від 27 липня 1995 року йому встановлено 50 % втрати професійної
працездатності.

Посилаючись на те, що призначена йому наказом по шахті ім. Сташкова від 31
липня 1995 року № 674 одноразова допомога в сумі 17 956 грн. виплачувалась
несвоєчасно, просив стягнути з відповідача 1 820 грн. 81 коп. компенсації.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 8
лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 червня 2007 року, стягнуто з                                  ВАТ
“Павлоградвугілля” на користь ОСОБА_1. 441 грн. 40 коп. компенсації за затримку
виплати одноразової допомоги. У решті позовних вимог відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі                           ВАТ
“Павлоградвугілля” просить скасувати рішення Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 8 лютого 2007 року, ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 червня 2007 року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Відділення підлягає задоволенню, а оскаржувані судові
рішення - скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких
підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1. в результаті роботи в
шкідливих умовах на шахті імені М.І. Сташкова ДХК “Павлоградвугілля” одержав
професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 27 липня 1995 року йому встановлено 50
% втрати професійної працездатності та наказом по підприємству від 31 липня
1995 року № 674 нарахована одноразова допомога в розмірі 17 956 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідно до
п. 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, якщо з вини власника
вчасно не виплачені суми відшкодування шкоди, то виплата проводиться без
обмеження терміну з нарахуванням компенсації в порядку               ст. 34 Закону України “Про
оплату праці”, згідно з якою компенсація працівнику втрати частини заробітної
плати в зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку,
встановленому чинним законодавством. Відповідно до Положення про порядок
компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація
працівникам утрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її
виплати здійснюється у випадку затримки на один або більше календарних місяців
виплати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з                   1 січня 1998 року.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з
таких підстав.

Відповідно до п. 43 Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України
від                       23 червня 1993
року № 472 (у редакції від 3 жовтня 1997 року), якщо потерпілому або особам,
які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено
або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без
обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку зі
зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею
34 Закону України “Про оплату праці”.

Статтею 34 Закону України “Про оплату праці”, введеною в
дію з                     1 січня 1997
року, визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленому
чинним законодавством.

Згідно з п. 2 Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація
працівникам утрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців
виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи
з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за
цей період зріс більш як на один відсоток.

Судом установлено, що одноразова допомога була
нарахована              ОСОБА_1.  у липні 1995 року згідно з наказом від 31
липня 1995 року     № 674.

Заперечуючи проти позову, відповідач, крім іншого, посилався
на те, що оскільки одноразова допомога була нарахована позивачу до 1 січня 1998
року, то компенсація втрати частини одноразової допомоги у зв'язку з порушенням
термінів її виплати нарахуванню не підлягає.

Проте судами як першої, так і апеляційної інстанцій такі
заперечення відповідача не прийняті до уваги.

При цьому судами не враховано положення вищенаведених
норм матеріального права: пункт 43 Правил відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від                       23 червня 1993 року №
472; ст. 34 Закону України “Про оплату праці”;                        пункт 2 Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 20 грудня 1997 року № 1427.

За таких обставин колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верхового Суду України дійшла висновку, що при вирішенні справи судом
неправильно застосовані норми матеріального права, а тому ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню на підставі ст. 341 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”  задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від                                8 лютого 2007
року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від  6 червня 2007 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
“Павлоградвугілля” про стягнення компенсації за затримку виплати одноразової
допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.Г. Гуменюк

В.Й. Косенко