Справа №22-1346-2007                                           Головуючий
у 1 інстанції Лєгостаєв О.А.
Категорія 21                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого
2007року  Апеляційний суд Донецької
області у складі:    Головуючого судді
Круглікової К.С..,

Суддів Олєйникової Л.С., Лук"янової
С.В., При секретарі Ставрінової Ю.М., В присутності сторін, Розглянув у
відкритому судовому засіданні місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Вугледарі на рішення Петровського районного суду міста Донецька від 07 грудня
2006 року за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Вугледар про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ: У
вересні 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись на
те, що шкідливими умовами праці йому спричинено моральну шкоду.

В обгрунтування
своїх вимог посилався на те,що з 1972 року він перебував у трудових відносинах
з різними підприємствами вугільної промисловості на різних посадах
підземно.Звільнений з шахти „Ю/Донбаська №1"за станом здоров"я по п.2
ст.40 КЗпП України з 10 серпня 2006 року.Працюючи в шкідливих умовах праці
захворів хронічним обструктивним бронхітом пильової етіології другої
стадії,фаза загострення, емфіземою легенів,легенєва недостатність другого
ступеня .Висновком МСЕК від    08 серпня
2006 року йому встановлено вперше вказане професійне захворювання з частковою
втратою працездатності на 40 відсотків та 20% повторно по трудовому каліцтву
від 19 вересня 1982 року безстроково та третя група інвалідності.

Погіршення стану
здоров"я у зв"язку з професійним захворюванням привело до фізичних
страждань,стану здоров"я,змінам в образі життя та потребують від нього
додаткових зусиль для його організації,він не в змозі вести активне суспільне
життя.

В
судовому засіданні ОСОБА_1свої вимоги підтримав,просив стягнути моральну шкоду
у розмірі 60000 грн.

Рішенням
Петровського районного суду міста Донецька від 07 грудня 2006 року вимоги
ОСОБА_1задоволені частково та з виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Вугледар на його користь стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди
,пов"язаною з ушкодженням здоров"я на виробництві 23000 грн.В рештій
частині вимог відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду виконавча дирекція Фонду соцстрахування від
нещасних випадків на виробництві в місті Вугледар   подали апеляційну скаргу.В апеляційній
скарзі відповідач оспорює обгрунтованість рішення

суду.

В обгрунтування
апеляційної скарги ФСС  вказали,що позивачем не надано доказів про спричинення
йому моральної шкоди,немає висновку МСЕК про встановлення моральних страждань у
позивача.Крім того,з січня 2006 року діє ЗУ
„Про державний бюджет України на 2006 рік",статтею 77 котрого призупинена
дія закону в частині відшкодування моральної шкоди.

У
судовому засіданні представник відповідача Сажин О.Ю. апеляційну скаргу ФСС
підтримав у повному обсязі і просив її задовольнити.

Позивач
проти доводів апеляційної скарги ФСС заперечував і просив її відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши дововідь судді -доповідача ,сторони,дослідивши матеріали
цивільної справи,апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
підлягає частковому задоволенню ,а рішення суду першої інстанції скасуванню з
постановою нового рішення з наступних підстав.

При
вирішенні справи судом першої інстанції обгрунтовано встановленого ОСОБА_1 з
1972 року перебував у трудових відносинах з різними підприємствами вугільної
промисловості на різних посадах підземно.Звільнений з шахти „Ю/Донбаська
№1"за станом здоров"я по п.2 ст.40 КЗпП України з 10 серпня 2006
року.Працюючи в шкідливих умовах праці захворів хронічним обструктивним
бронхітом пильової етіології другої стадії,фаза загострення,емфіземою
легенів,легенєва недостатність другого ступеня Висновком МСЕК від    08 серпня 2006 року йому встановлено вперше
вказане професійне захворювання з частковою втратою працездатності на 40
відсотків безстроково та третя група інвалідності.

Погіршення стану здоров"я у зв"язку з
професійним захворюванням привело до фізичних страждань,стану
здоров"я,змінам в образі життя та потребують від позивача додаткових
зусиль для його організації,він не в змозі вести активне суспільне життя.

За
вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого
висновку щодо спричинення позивачеві внаслідок проофесійного захворювання на
виробництві моральної шкоди.

Між тим, посилання суду першої інстанції на
п."е" ст.21 і ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворюваннях , що послужили причиною втрати працездатності « від 23 вересня
1999 року з наступними змінами і доповненнями /далі Закону України/,як на норму
закону, на підставі якого ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди
,яка повинна бути виплачена Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійний захворювань України є помилковим,оскільки
п.27 ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік"від 20
грудня 2005 року №323 5-У зупинена норма Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань,які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та
членам їх сімей .

З
урахуванням викладеного та враховуючи,що професійне захворювання у ОСОБА_1
вперше встановлено в 2006 році, апеляційний суд вважає, що правових підстав для
стягнення компенсації моральної шкоди немає, тому в позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань Україні в місті Вугледар слід
задовольнити частково ,рішення суду скасувати.

Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і постановлює нове рішення або
змінює його,якщо є порушення або неправильне застосування норм матеріального
або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.3,309 п.4,313,314 ч.2 п. 1,316
ЦПК України ,апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань Україні в місті Вугледар
задовольнити частково.

Рішення Петровського районного суду
міста Донецька від 07 грудня 2006 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в місті Вугледар про відшкодування
моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили
з моменту проголошення, може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.