СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-310 2007
р.                                        Головуючий
23                                                              Доповідач
УХВАЛА Іменем України

14 березня 2007 р. Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючої судді - Авраменко Т.М.

Суддів - Гайсюка О.В.,
Суровицької Л.В.

при секретарі - Слюсаренко Н.Л.
розглянувши   у відкритому судовому
засіданні   в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Кіровоградської міської Ради на
рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2004 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до Кіровоградської міської Ради про відшкодування шкоди.

Зазначив, що 6 червня 1998 року біля 18 години на
перехресті вулиць Кропивницького та Леніна в м. Кіровограді сталося зіткнення
автомобілів, "Мерседес"
під керуванням його дружини ОСОБА_2 та автомобіля "Хюндай-Агент"
під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок чого автомобіль "Мерседес", що належить
йому на лраві приватної власності було пошкоджено.

Вартість
відновлювального ремонту автомобіля згідно експертного висновку від 22.06.1998 р. та
матеріальні збитки становлять 60675
грн. По факту цієї ДТП
була порушена кримінальна справа, за результатами розслідування якої було
встановлено, що причиною ДТП стала відсутність дорожніх знаків на зазначеній
дільниці шляху.

Посилаючись на
те, що до компетенції міської Ради належить організація дорожнього руху на
території міста, просив суд стягнути з відповідача на свою користь на
відшкодування матеріальної шкоди 60675 грн. та на відшкодування моральної шкоди
100000 гривень.

Справа розглядалась судом
неодноразово.

Рішенням
Ленінського районного суду від 20
листопада 2006 року
позов задоволено частково.

З Кіровоградської
міської Ради на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди стягнуто.
11884,27 гривень, на відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду, стягнути з відповідача 60675 грн.
на відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що судом не врахована при визначенні розміру
матеріальної шкоди вартість відновлювального ремонту та не враховано
перерахунок співвідношення національної валюти Німеччини за якою робився
експертний висновок, до "Євро", а розмір моральної шкоди визначений
без врахування витрат на лікування його дружини.

Кіровоградська
міська рада в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду,
просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому
засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник, представник
відповідача - Кіровоградської
міської ради, доводи своїх апеляційних скарг підтримали.

Апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що судом до участі в справі притягнуті в якості
співвідповідачів Управління житлово-комунального господарства Кіровоградської
міської ради (а. с. 186,165)
та Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ управління ДАІ УМВС
України в Кіровоградській області згідно ухвали суду від 21.03.2006 р. (а. с 147), але
рішення стосовно зазначених відповідачів суд так і не ухвалив. Це означає, що
судом розглянуті не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення, оскільки в рішенні суд послався на те, що СМЕП
при УМВС України ліквідовано (а. с. 192), але згідно наказу директора ДП ДП МВС
України № 4 від 20.08.2003 р. СМЕУ ДАІ Кіровоградської області реорганізовано в
Кіровоградську філію ДП ДП МВС України "Ресурси"
"Ресурси-Світлофор" "СМЕУ Ресурси-Світлофор" (а. с. 227),
яка згідно Положення про філію не є юридичною особою і здійснює свою діяльність
через Дочірнє підприємство державного Підприємства МВС України
"Ресурси" "Ресурси-Світлофор" "СМЕУ
Ресурси-Світлофор" (а. с. 228-230), яке є належним відповідачем, але до
участі у справі не було притягнуто. Притягнутий до участі у справі СМЕП УДАІ
про місце і час розгляду справи не повідомлений (а. с. 150).

Тому, колегія
суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст. 311 ЦПК рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий   розгляд, якщо суд     розглянув не всі вимоги і цей недолік не
був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої
інстанції.

Відповідно до
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
р. (із змінами внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду
України від 08.07.94 р. № 7, від 30.09.94 р. № 11, від 25.05.98 р. № 15, від 24.10.2003 р. № 9) "Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому
відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час
розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити
пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача
шкоди.

Визначаючи
розмір збитків у сумі 11884,27
грн., суд послався на експертний висновок від 22.06.1998 року (а. с. 4-6), вважаючи, що цей
доказ є допустимим.

Відповідно до
закону України від 25.02.1994
р. № 4038-12 "Про
судову експертизу" і роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у
п. 19 постанови
від 30.05.1997 р. № 8 "Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних справах" судово-експертна діяльність
у цивільних справах здійснюється державними спеціалізованими установами та
відомчими службами, до яких належать науково-дослідні й інші установи судових
експертиз Міністерства юстиції і МОЗ України, експертні служби Міністерства
внутрішніх справ, Міністерства оборони та Служби безпеки України, а також на
підприємницьких засадах на підставі дозволу (ліцензії) або за разовими
договорами громадянами за наявності у них свідоцтва про присвоєння кваліфікації
судового експерта за відповідною спеціальністю.

Видача ліцензій
та атестація судових експертів з числа працівників підприємницьких структур та
громадян здійснюється Міністерством юстиції України або МОЗ відповідно до їх
повноважень.

У випадках, коли
проведення експертизи доручається працівникові підприємницької структури, яка
має ліцензію на здійснення судово-експертної діяльності, суд повинен
перевірити, чи є у спеціаліста свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації
судового експерта за відповідною спеціальністю.

Отже, висновок
експерта, одержаний без додержання вимог закону про порядок здійснення
судово-експертної діяльності, згідно з ч.1
ст. 59 ЦПК
України судом не може бути взятий до уваги і не вважається засобом доказування
в цивільній справі.

Судом не
перевірено, чи має Експертно правове агентство "Юрсервіс", якому
позивач довірив провести експертизу (а. с. 4) дозвіл (Ліцензію) на здійснення судово-експертної
діяльності.

Погоджуючись з
висновком експерта ОСОБА_4
(а. с 4-6), щодо розміру визначених експертом збитків, суд не звернув
уваги на те, що цей висновок зроблено без призначення судом експертизи у
порядку передбаченому ст. 57
ЦПК України, 1963 року,
яка була чинною на час проведення експертизи у 1998 році.

Сам позивач не
погоджується з розміром шкоди, що визначив експерт, посилаючись на те, що на
час розгляду справи збільшились ціни, як на пошкоджене майно, так і на роботи
по його ремонту.

Отже, на
підставі викладеного та враховуючи те, що відповідно до роз'яснень, що дані у
п. 9 зазначеної
Постанови Пленуму Верховного Суду України №
6 від 27.03.1992 року
збитки визначаються на час розгляду справи, суд повинен був вирішити питання
про призначення автотоварознавчої судової експертизи у порядку передбаченому
ст. 143 ЦПК
України та відповідно до положень зазначених у пунктах 4, 116, 117 Інструкції про
призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 08.10.98
р.

Суд в рішенні послався на те, що сторонам було запропоновано вирішити
питання про призначення судової експертизи, з чим сторони не погодились.

В судовому
засіданні апеляційного суду позивач заперечив надходження від суду такої
пропозиції.

З протоколу
судового засідання (а. с. 181-189)
вбачається, що суд не пропонував сторонам вирішити питання про призначення
експертизи, не роз'яснював їм положень ст. 143 ЦПК України, зокрема те, що експертиза призначається
судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі, не роз'яснювалось
сторонам і положення ст. 86
ЦПК, щодо внесення коштів на оплату судової експертизи.

Необхідність
вирішення питання про призначення судової автотоварознавчої експертизи випливає
також із того, що із пояснень експерта ОСОБА_4, який не приведений в порушення вимог ст. 171 ЦПК до присяги,
вбачається, що він особисто розрахунки по визначенню вартості матеріальної
шкоди завданої майну позивача не робив (а. с. 188).

Для правильного
вирішення спору, суд не з'ясував, на яку саме організацію міською радою станом
на 6 червня 1998 р. (день коли
сталася ДТП) було
покладено обов'язок утримувати в належному стані дорожнє господарство (дороги,
дорожні знаки), не витребував Положення про цю організацію, не з'ясував хто є
її правонаступником у випадку її ліквідації. Не з'ясовано судом і питання про
те, хто є головним розпорядником коштів міського бюджету у сфері
житлово-комунального господарства та коштів на забезпечення безпеки дорожнього
руху у м. Кіровограді.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 307, п.5 ч.1 ст. 311, ст. ст. 313, 314,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та Кіровоградської міської ради задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 20 листопада
2006 року
скасувати.

Справу повернути в Ленінський
районний суд на новий розгляд іншим суддею.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.