Справа № 22ц-163
3/2007                                                Головуючий
у 1 інстанції - Павленко В.Д.
Категорія-21                                                                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року                                                                                                              м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: головуючої - Гурової О.М., суддів - Могутової Н.Г.,
Шевченко В.Ю., при секретарі - Тимченко
Г.В., за участю - сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Добропілля Донецької області на рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 4 грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
м. Добропілля Донецької області, третя особа - Державне підприємство
„Добропіллявугілля" відокремлений підрозділ „Шахта „Білозерська", про
стягнення недоплати по одноразовій допомозі та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в м. Добропілля звернулось до
Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на рішення
Добропільського міськрайонного суду від 4 грудня 2006 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково: відмовлено у стягненні недоплати по одноразовій
допомозі в розмірі 992 грн. та стягнуто на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
просило скасувати зазначене рішення в частині відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з тим, що згідно з Законом України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання" від 23.09.1999 р. всі види соціальних послуг і виплат
повинні бути підтверджені висновком МСЕК. Витяг з акту огляду на МСЕК від
01.08.2006 р. стосовно ОСОБА_1 не містить відомостей про наявність факту спричинення
йому моральної шкоди, а інших документів, які б підтверджували такий факт
позивач суду не надав. Крім того, відповідно до п.27 ст. 77 Закону України „Про
державний бюджет України на 2006 рік" зупинено дію абзацу 4 ст. 1( в
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „є" п.1, ч.1,ст. 21, ч.3 ст. 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності".

Суд
першої інстанції, частково задовольняючи вимоги ОСОБА_1, посилався на те, що
позивач працював ІНФОРМАЦІЯ_1 на ВП „Шахта „Білозерська" ДП
„Добропіллявугілля". Внаслідок нещасного випадку на виробництві 17 квітня
2006 року ОСОБА_1 одержав ушкодження лівого плеча. Відповідно до висновку МСЕК
від 01.08.2006 року ОСОБА_1 в зв'язку з цим встановлено 20% втрати професійної
працездатності строком на 1 рік. Через отриману травму був порушений уклад
життя позивача, він не міг виконувати роботи по утриманню будинка та
господарству, тому суд вважав за можливе стягнути з відповідача у відшкодування
моральної шкоди ОСОБА_1 -5 000 грн. Разом з тим, суд зазначив, що позивачем не
надані переконливі докази, що підтверджують наявність 100% вини відповідача у
вказаному нещасному випадку, на підставі чого в задоволенні вимог про визнання
вини ВП „Шахта „Білозерська" в розмірі 100% в нещасному випадку, який
стався з позивачем та задоволенні його вимог про стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду недорахованої суми одноразової допомоги в розмірі 992
грн. відмовив.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що уточнена апеляційна скарга підлягає задоволенню, а
рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди - скасуванню з таких
підстав.

Відповідно
до ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку
і ухвалення нового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач з вересня 2002 року працював
ІНФОРМАЦІЯ_1 на ВП „Шахта „Білозерська" ДП ,,Добропіллявугілля".
Внаслідок нещасного випадку на виробництві 17 квітня 2006 року ОСОБА_1 одержав
ушкодження лівого плеча. Відповідно до висновку МСЕК від 01.08.2006 року
ОСОБА_1 в зв'язку з цим встановлено 20% втрати професійної працездатності
строком на 1 рік без встановлення групи інвалідності.

Відповідно
до ст. 21 п.1 пп. „є" та ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі
настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров»я, виплачуючи йому грошову суму за моральну шкоду за наявності факту
заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Разом з
тим, з метою приведення окремих норм законів у відповідність з Законом України
„Про державний бюджет України на 2006 рік" пунктом 27 статті 77 вказаного
Закону зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст. 1( в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту „є" п.1,
ч.1,ст. 21, ч.3 ст.ст. 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату працездатності".

Виходячи
з наведеного, а також вимог ст. 5 ЦК України, у суді 1-ї інстанції не було
підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки дія положень п.27 ст.
77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" повинна
застосовуватись до правовідносин, що виникли після набрання чинності вказаним
законом, тобто після 1 січня 2006 року.

З
матеріалів справи вбачається, що нещасний випадок на виробництві мав місце
17.04.2006 p.,
вперше позивачу за висновком МСЕК від 01.08.2006 року встановлено 20%
втрати працездатності в зв'язку з наявним трудовим каліцтвом.

Викладене
свідчить, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з
зазначеного часу, тобто після набрання чинності Законом України „Про державний
бюджет України на 2006 рік", тому правових підстав для стягнення сум у
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не існує, оскільки призупинення дії
закону не дає підстав для його застосування.

На
підставі викладеного, Апеляційний суд приходить до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги і постановления
нового рішення, яким слід відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно
до ч.5 ст. 88 ЦПК
України, з позивача підлягають стягненню на користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Добропілля понесені витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1,50 грн.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316
ЦПК України, Апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Добропілля
задовольнити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 4 грудня 2006 року в
частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди скасувати.

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропілля про відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Добропілля
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 1 грн.
50 коп.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.