АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
інстанції Гончарук І.М.
Категорія   по   спорах
Доповідач в апеляційній інстанції Бородійчук В.Г.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20"
лютого 2007 р.
Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого
Кісіля М.О.

суддів                           Бородійчука В.Г.,
Трюхана Г.М.

при секретарі
Петренко СП.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 14
грудня 2006 р. по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Державна
нотаріальна контора в особі державного нотаріуса Гончаренко Ю.І.,
Корсунь-Шевченківський виробничий підрозділ «Черкаського обласного об'єднаного
БТІ» про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських
споруд.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія
суддів, -

встановила:

Позивач звернувся в суд з даним позовом і просить : визнати за ним право
власності на 1/2 частину
житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та надвірних споруд, які
знаходяться навколо нього, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане завідуючою Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної
контори, державним нотаріусом Гончаренко Ю.Г., 27.12.2004 р. на ім'я ОСОБА_1,
визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухому майно - житловий
будинок з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1. Черкаської
області, на ім'я ОСОБА_1, також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Свій позов позивач мотивує тим, що він з 1967 року проживав
спільно в зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_3. Його співмешканка
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Разом із ОСОБА_3 в 1970 році вони збудували житловий будинок та господарські
споруди по АДРЕСА_1. Разом із ОСОБА_3 він прожив 34 роки. Житловий будинок та
господарські споруди навколо нього були збудовані за його кошти, та за кошти
його співжительки ОСОБА_3

2

Письмового договору між ним та ОСОБА_3 про розпорядження
майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме житловим
будинком з надвірними спорудами, вони не складали.

На підставі розпорядження голови Корсунь-Шевченківської
районної державної адміністрації НОМЕР_1 було
видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок
з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 Черкаської області, на
ім'я ОСОБА_3, зареєстроване у Корсунь-Шевченківському ВП ЧООБТІ.

27.12.2004 р. завідуючою Корсунь-Шевченківською державною
нотаріальною конторою, державним нотаріусом Гончаренко Ю.І. було видане
свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1, за яким вона
успадкувала належний ОСОБА_3 на праві приватної власності житловий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. 01.02.2005 р.
Корсунь-Шевченківським ВП ЧООБТІ прийнято рішення про реєстрацію житлового
будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Черкаської області є
ОСОБА_1, та видане свідоцтво про право приватної власності на житло.

За таких обставин позивач втратив можливість
розпоряджатися належною йому на праві приватної власності частиною житлового
будинку, який знаходиться за вказаною адресою, та частиною надвірних споруд,
розташованих навколо нього. Він збудував собі частину житлового будинку, який
знаходиться за вказаною адресою та надвірних господарських споруд. Але володіти
і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд він не може , оскільки в
порушення його законних прав на частку у власності органи державної влади
винесли рішення і правові документи, які позбавляють його права володіти,
розпоряджатися і користуватися 1/2
частиною житлового будинку, який розташований за вказаною адресою, та
господарських споруд навколо нього.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 14.12.2006 р. частково
задоволено вимоги ОСОБА_2.

Вказано частково недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 27.12.2004
р. завідучою Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою,
Гончаренко Ю.І., серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1, визнавши за позивачем право
власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1
Черкаської області, з відповідною частиною надвірних споруд, як на майно, яке
нажите у фактичному шлюбі.

Залишено за ОСОБА_1 право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового
будинку, який розташований по АДРЕСА_1 Черкаської області, та з відповідною
частиною надвірних споруд, на підставі свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, видане 27.12.04 р. Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною
конторою, серії НОМЕР_2 на її ім'я.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за
недоведеністю їх в судовому засіданні та безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в
сумі 137 грн.
судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТУ ДСА в Черкаській області
- 7 грн. 50 коп. витрат на
інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Корсунь-Шевченківського районного суду від 14.12.2006 p., як таке, що винесене з порушенням норм матеріального та
процесуального права і винести нове рішення , яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Перевіривши законність і обгрунтованість судового рішення
в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до відхилення.

3

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1967 р. і до ОСОБА_3 проживав з
ОСОБА_3 у незареєстрованому шлюбі в спірному домоволодінні.

Згідно виписки з погосподарської книги ( а. с. 237) станом на 1986-1990 р. р. ОСОБА_2
був членом колгоспного двору ,
головою якого була ОСОБА_4.

Пунктом 6
Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності» зазначено, що положення статтей 17, 18 Закону «Про
власність» щодо спільної суміжної власності поширюються на правовідносини, які
виникли після введення в дію цього Закону (
з 15.04.1991 р.). До
правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час
законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 р. мають
вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі
до 15.04.1991 р. не
втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_2 мав право власності на частину
майна, яке належало колгоспному двору.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишилися проживати
у спірному домоволодінні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що після смерті
ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 являлись співвласниками спірного домоволодіння, а
тому ОСОБА_3. мала право залишити заповіт тільки на свою 1/2 частину
будинковолодіння.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив обставини справи, але при прийнятті рішення не навів мотиви , які б
ґрунтувалися на законодавстві, яке діяло на час виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до ч. 2
ст. 308 ЦПК
України не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для
скасування судового рішення не вбачається.

А тому керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 14.12.2006 р. залишити без
змін.

Ухвала судової палати може бути оскаржена до Верховного
Суду України в 2-місячний
строк з моменту проголошення.

Головуючий

Судді