Справа №2-1041/05
№2-102/06
№ 2-24/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

22
лютого 2007 року                                                                             м.
Арциз

Арцизький районний суд Одеської
області у складі:

головуючого
судді                                                        Борисової
С.П.,

при
секретарі                                                         Каширній
О.Г.,

за
участю представника позивачки адвоката            ОСОБА_3.,

представника
відповідача адвоката                     ОСОБА_4.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну .справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6962,30 гривень та моральної
шкоди в розмірі 1699 гривень, завданих дорожньо-транспортною пригодою,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить
стягнути на її ко­ристь з ОСОБА_2. матеріальну шкоду в розмірі 6962,30 грн. та
моральну шкоду в розмірі 1699 грн., а також судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 86,62 грн., по сплаті витрат на правову допомогу в розмірі 350
грн., посилаючись на те, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала
місце 08.08.2003 р. приблизно о 02:00 год.
на трасі неподалік від свого місця проживання, загинув її син ОСОБА_5, який керував
велосипедом та був збитий автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер
НОМЕР_1під керуванням відпові­дача ОСОБА_2. При провадженні досудового слідства
після порушення кримінальної справи у відношенні відповідача було встановлено,
що зіткнення сталося при перетині велосипедистом дороги. Тому не встановивши
причинний зв'язок між діями відповідача та наслідками ДТП, слід­чим
кримінальна справа за обвинуваченням відповідача була закрита. За
неодноразовими її скар­гами до вищестоящих органів, 26.01.2005 р. їй
повідомили, що постанова слідчого про закриття кримінальної справи була
скасована прокурором району та матеріали справи направлені для про­вадження
додаткового розслідування.

Вважає, що у відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України відповідач повинен відшкодувати завдану шкоду,
оскільки на законних підставах був володільцем автомобілю. Матеріальна шкода
становить 6962,30 грн., в тому числі: майно сина, яке не стало непридатне
внаслідок ДТП (велоси­пед
- 300 грн., шорти - 42 грн., кросівки - 45 грн., майка - 15 грн., сорочка - 40
грн.); витрати на похорони, поминальний обід та пам'ятник - 4616,15 грн.;
витрати на поминальні обіди, згідно звичаям, прийнятим в селі (це 9 днів, 20
днів, 40 днів) - 1904,15 грн. Зазначені витрати можуть підтвердити свідки ОСОБА_6. та ОСОБА_7.

Крім матеріальної позивачці була завдана також і моральна
шкода, яку вона оцінює в 1699 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких
позивачка зазнала у зв'язку з протиправною пове­дінкою відносно її сина.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивачка ОСОБА_1. та її
представник адво­кат ОСОБА_3. позов підтримали, просили задовольнити його в
повному обсязі. Позивачка пояс­нила, що ІНФОРМАЦІЯ_1р. вона знаходилась на
роботі та їй повідомили, що її син ОСОБА_5.
потра-

пив
в ДТП, яке скоїв ОСОБА_2.,
пізніше їй казали, що відповідач знаходився за кермом в ста­ні алкогольного
сп'яніння та перевищив швидкість. В наявний час у відношенні відповідача є
кримінальна справа та досі не вирішене питання про притягнення його до
кримінальної відповіда­льності.

Відповідач ОСОБА_2. позов не визнав, пояснивши, що він
скоїв ДТП, але
аварійну си­туацію створив саме ОСОБА_5.
При приближенні автомобіля до потерпілого, він різко виїхав на дорогу. З
ним в машині їхали 4 людини, він п'яним не був.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1р. приблизно о 02:00 год. на а/д Арциз - Тарутине вна­слідок ДТП загинув ОСОБА_5, 1985 р.н.,
який керував велосипедом, та був збитий автомобілем марки «ВАЗ-2101», д/н
НОМЕР_1під керуванням відповідача, ОСОБА_2.

Згідно лікарському свідоцтву про смерть № 150 від 07.08.2003 р. ОСОБА_5. помер
ІНФОРМАЦІЯ_1р. на автодорозі Арциз - Тарутине
внаслідок отриманої травми при
ДТП.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала суду два листа
прокурора Арци-зького району Одеської області № 121 від 26.01.2005 р. та № 755
від 01.06.2005 p.,
згідно яким по­станова заступника начальника слідчого відділення РВ УМВС
України в Одеській області Сокер-чака В.В. про закриття кримінальної справи за
фактом ДТП, внаслідок
якого загинув її син ОСОБА_5.,
прокурором скасовано та матеріали кримінальної справи направлені в СВ
Арцизького РВ УМВС України в Одеській області для проведення додаткового
розслідування.

Відповідно до ст.. 450 ЦК України 1963 p., який був чинний
на час заподіяння шкоди, орга­нізації і громадяни, діяльність яких пов'язана з
підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові
підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов'язані відшкоду­вати
шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода
виникла вна­слідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992
року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі осо­бою, яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між ними і шкодою є без­посередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела
підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Враховуючи зазначені положення суд вважає, що шкода дійсно мала місце,
однак не вбачає, що вона сталася внаслідок неправомірних дій відповідача
ОСОБА_2., оскільки
позивачка не довела цієї обставини, чим не виконала вимоги ст.. 10 ЦПК України,
згідно якій кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Такі випадки встановлені ст.. 61 ЦПК України, яка передбачає підстави звільнення від
дока­зування. Так, згідно ч. 4 названої статті вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову су­ду, з питань,
чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою..

Однак, позивачка не надала суду такого вироку у
кримінальній справі або постанову у спра­ві про адміністративне правопорушення
про притягнення відповідача ОСОБА_2. до відповід­ної відповідальності. А
наявність порушеної кримінальної справи відносно нього по факту ДТП на стадії досудового
слідства не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до ст.. 61 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 454 ЦК
України 1963 р„ якщо груба необережність самого потерпілого сприя­ла
виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а при
вині запо-діювача шкоди - і залежно від ступеня його вини) розмір
відшкодування, якщо інше не передба­чено законом Союзу РСР, повинен бути
вменшений або у відшкодуванні шкоди повинно бути від­мовлено.

Крім того, згідно а. 2 п. 2 вищенаведеної постанови ПВСУ,
якщо груба необережність поте­рпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди,
то залежно від ступеня вини потерпілого,

коли іншого не встановлено законом, розмір
належного з володільця джерела підвищеної небезпе­ки відшкодування має бути
зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Свідок ОСОБА_8 в
судовому засіданні пояснив, що 08.08.2003 р. приблизно

о 02:00 год. ночі
він, ОСОБА_9, його сестра та ОСОБА_2. їхали з с Теплиця на ав­томобілі марки «ВАЗ-2101» під керуванням ОСОБА_2., який знаходився
в тверезому стані. Приблизно в районі водозабору вони побачили двох
велосипедистів, водій скинув газ, та приблиз­но за 5 - 6 метрів до
велосипедистів той, що їхав по правій стороні різко повернув перед автомобі­лем
та почав різко перетинати дорогу, тому водій нічого вже не міг вчинити,
оскільки була дуже маленька відстань. Наступного дня він знайшов другого
велосипедиста, який розповів йому, що він кричав тому парубку, щоб він не
переїжджав через дорогу, так як їде машина, але той крикнув, що встигне
переїхати дорогу.

Таким чином в судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що ДТП сталося
внаслідок нехтування правилами безпеки руху з боку загиблого, тому суд вважає,
що виникненню шкоди сприяла груба необережність самого потерпілого, що вказує
на те, що у відповідності до ч.

1 ст.
454 ЦК України
1963 р. у відшкодуванні
шкоди повинно бути відмовлено.

Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність
підстав для задо­волення позову ОСОБА_1., та у задоволені її позову слід
відмовити.

Керуючись
п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України 2003 р., ст.
ст. 450, 454 ЦК України
1963 р., ст. ст. 10,11,
61, 209, 212, 214 - 215 ЦПК України,

вирішив:

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної шкоди в розмірі
6962,30 гривень та моральної шкоди в розмірі 1699 гривень, завда­них
дорожньо-транспортною пригодою, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської обла­сті через Арцизький районний суд Одеської області
шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.