Справа № 22-2907
Головуючий у 1 інстанції
Категорія 12                   Доповідач Кучерява В. Ф.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23
січня 2007 року.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду
у складі:

Головуючого Баркової Л. Л.

Суддів Кучерявої В. Ф. Трушкова М. М.

При секретарі
Горбань К. С. Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності на автомобіль
та стягнення суми боргу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на
рішення Волноваського районного суду Донецької області від 9 листопада 2006 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Волноваського районного суду Донецької області від 9 листопада 2006 року в
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, про визнання права власності на
автомобіль, про стягнення суми боргу, про задоволення уточнених позовних
вимог про стягнення суми боргу -
відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1-
ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1, посилаючись
на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що ОСОБА_1
на підставі належним чином оформленій довіреності продав автомобіль.

Заслухавши суддю
- доповідача,
пояснення ОСОБА_1 та його представника, які просили задовольнити апеляційну
скаргу, заперечення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ - 2109, дн НОМЕР_1, яким він
керував за дорученням і який на праві власності
належить ОСОБА_4. При цьому в усіх своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просив
визнати угоду договору -
купівлі автомобіля між ним та ОСОБА_2 дійсною. Із розписки від 1 лютого 2006 року вбачається,
що ОСОБА_2 купив автомобіль у ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_1
не був власником автомобіля, суд першої інстанції прийшов до висновку, що
підстав для визнання угоди договору купівлі -продажу автомобіля між ним та
ОСОБА_2 дійсною , визнання
права власності на автомобіль за покупцем та стягнення суми, недоплаченої при
продажу автомобіля, не вбачається.

З таким
висновком суду неможна не погодитись.

У відповідності
із ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З матеріалів
справи вбачається, що спірний автомобіль на підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_2, виданого
Запорізьким МРЕВ - 1, належить
ОСОБА_4.

Згідно ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм
майном.

Із довіреності
від 5 серпня 2004 року вбачається,
що ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_1 укладати договори страхування автомобіля,
продажу автомобіля, обміну ,
оренди на умовах на свій розсуд, одержати належні йому гроші у будь - якій сумі у разі
продажу автомобіля.

Згідно ст. 244 ЦК України
довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій для
представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину
представником може бути надана особою, яку представляють ( довірителем),
безпосередньо третій особі.

Тобто
довіреність не є правовстановлюючим документом на автомобіль і надає право
представникові діяти в інтересах довірителя, а не в своїх інтересах.

Тому суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач ОСОБА_1 не був власником
автомобіля, не міг ставити питання про визнання дійсною угоди купівлі продажу
автомобіля між ним та ОСОБА_2, а в зв'язку з цим і підстав для задоволення його
позовів не вбачається.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої
інстанції, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу,
правильно встановив обставини ,
наданим доказам дав правильну правову оцінку , рішення суду відповідає нормам матеріального та
процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 -ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Волноваського районного суду Донецької області від 9 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена протягом двох місяців
з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.