Справа №2-121 2007 рік.
Рішення

Іменем
України

21 березня 2007 року                                                   Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Кириченко О.Д.

при секретарях-
Нестеровській Л.В., Волковій С.І., Корнієнко О.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство
"Вода", Комунального підприємства "ТВО
"Харківкомунпромвод", 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі
м.Харкова, про визнання дій неправомірними, зобов'язання відповідача до
здійснення певних дій, стягнення заборгованості по заробітній платі, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства
"Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (далі - КП
"ВТП "Вода") про визнання незаконними дій по нарахуванню
позивачу заробітної плати та по оформленню довідки про його заробіток за час
участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, спонукання відповідача
до видачі позивачу належно оформленої довідки з перерахунком заробітку згідно
чинного законодавства.

Обгрунтований
був позов тим, що ОСОБА_1, знаходячись у трудових правовідносинах з
відповідачем по справі, з 3 травня 1986 року по 9 червня 1986 року приймав
участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за що отримав від роботодавця
заробітну плату в розмірі 921 рубля 70 копійок
колишнього СРСР. Після розсекречення в кінці 2004 року Урядом України цілої
низки нормативно-правових актів, які регулювали порядок нарахування і
виплати заробітної плати ліквідаторам наслідків вищезазначеної техногенної
аварії, позивач прийшов до висновку про неправильність
дій відповідача по розрахунку і виплаті заробітної плати за його роботу в зоні Чернобильської
АЕС, а також по неправильність оформлення на його ім'я довідки про розмір
заробітку за цю роботу, в зв'язку з чим йому невірно була нарахована пенсія.

В ході розгляду справи по суті позовних вимог до участі у судовому процесі
в якості співвідповідача судом було залучене Комунальне
підприємство "ТВО "Харківкомунпромвод" (далі - КП "ТВО
"Харківкомунпромвод"), з яким на час участі у вищезазначених роботах
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС знаходився у трудових правовідносинах
позивач ОСОБА_1, а в якості 3-ої особи, яка
не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.Харкова (далі - Управління ПФУ в Жовтневому
районі м.Харкова), тому що в разі задоволення позову нова довідка в
перерахованою заробітною платою позивача повинна бути підставою для перерахунку
призначеної йому пенсії. В судовому засіданні позивач та його представники
підтримали наведені вище позовні вимоги, а після проведення за їх клопотанням
судово-економічної експертизи - доповнили їх позовом про стягнення з КП
"ТВО "Харківкомунпромвод" на користь ОСОБА_1 заборгованості по
заробітній платі у загальному розмірі 2 625,41 грн., посилаючись на те, що
зазначену суму складає борг по зарплаті за участь позивача у вказаних вище
роботах по ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС з урахуванням індексів інфляції. Крім того, позивач просив стягнути на
його користь з відповідачів і понесені ним судові витрати у розмірі
697,60 грн. Представники відповідачів - КП
"ВТП "Вода" і КП "ТВО "Харківкомунпромвод", а
також представник 3-ої особи по
справі - Управління ПФУ в Жовтневому районі м.Харкова, в судовому засіданні
проти зазначених позовних вимог ОСОБА_1 заперечували, посилаючись на їх
безпідставність. Вислухавши доводи сторін та дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. Так, судовим
розглядом беззаперечно встановлено, що в 1986 році ОСОБА_1 працював на підприємстві по експлуатації водопровідних
мереж м.Харкова, яке на той час було структурним підрозділом ВТВО
"Харківкомунпромвод". У зв'язку з аварією на ЧАЕС позивач з 1 травня
1986 року був призваний на військові збори і в якості військовослужбовця
військової частини НОМЕР_1 з 3 травня 1986 року по 9 червня 1986 року приймав участь у роботах по ліквідації
наслідків зазначеної техногенної катастрофи і при виконанні цих робіт в
зоні НОМЕР_2 в період часу з 5 травня по 9 червня 1986 року отримав ряд
захворювань внаслідок негативного впливу іонізуючого опромінювання на його
організм.

2

Наведені обставини знайшли своє підтвердження вивченими та долученими до
справи відповідними письмовими доказами: довідкою Центрального архіву
Міністерства Оборони України НОМЕР_3 (а.с. 6); даними військового квитка
позивача по справі (а.с. 8); експертним висновком Харківської регіональної міжвідомчої
еспертної Ради по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з
роботами по ліквідації наслідків аварії на Чернобильській
АЕС і їх професіонального характеру НОМЕР_4 стосовно стану здоров'я
ОСОБА_1 (а.с. 9-11); посвідченням особи, яка постраждала внаслідок
Чернобильської катастрофи на ім'я ОСОБА_1; поясненнями сторін в судовому засіданні,
а тому ніяких сумнівів у суду не викликають.

Як пояснили суду
позивач та представник 3-ої особи по справі - Управління ПФУ в Жовтневому
районі м.Харкова, ОСОБА_1 з 9 жовтня 1991 року перебуває на обліку в
зазначеному органі пенсійного забезпечення і отримує пенсію по 3-й групі
інвалідності згідно з Законом України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи".

Відповідно до
ст.ст.54,57 вищезазначеного Закону, пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок
Чернобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадян із
заробітку, одержаного за роботу у зоні відчудження у 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно із законодавством. Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чернобильської
катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Обчислення середньомісячного заробітку провадиться
відповідно до Закону України від 05.04.1991 року "Про пенсійне
забезпечення".

Аналогічний
порядок обчислення і призначення пенсій зазначеній категорії інвалідів був
передбачений і постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року
"Про затвердження нового порядку
обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювань
внаслідок Чернобильської катастрофи".

Таким чином,
призначення і розмір такої пенсії чинним законодавством ставляться у залежність
від заробітку, фактично отриманого у період роботи у зоні відчудження.

Вказана вище пенсія була призначена і нарахована позивачу з урахуванням
довідки про заробіток, наданої підприємством
"Харківкомунпромвод" за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчудження, як військовозобов'язаного, який був
призваний на військові збори і приймав участь у роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в період часу з 03.05.1986
року по 09.06.1986 року. Згідно цієї довідки, яка власне і є головним предметом
спору по цій справі, позивачу за участь в
цих роботах була нарахована заробітна плата в загальній сумі 1544 рубля 74
копійок колишнього СРСР і в цю суму була включена одноразова винагорода в
розмірі 5-кратної місячної тарифної ставки, яка складала 400 рубля 32
копійки (а.с. 52). Як пояснили суду позивач і його представники, розмір
заробітку ОСОБА_1, зазначений в приведеній вище довідці, був визначений
роботодавцем з порушенням чинного на той час законодавства, тому що:

при здійсненні нарахувань не було проведено збільшення
тарифної ставки позивача на 100%;

розрахунок премії в розмірі 60% за
фактично відпрацьований час в зоні відчудження не був проведений
з урахуванням збільшеної тарифної ставки;

не були здійснені нарахування за роботу в вихідні і
святкові дні в подвійному розмірі від
збільшеної тарифної ставки;

був невірно врахований коефіцієнт кратності за роботу в
зонах небезпечності.

Оцінюючи
наведені твердження ОСОБА_1 і його представників на відповідність чинному
законодавству України, суд вважає їх необгрунтованими, виходячи з наступного:
Так, порядок виплат, на які посилається позивач щодо його права на перерахунок заробітної плати, урегульований Постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 року за
НОМЕР_5, зі змісту якої вбачається, що оплата праці працівників, безпосередньо
зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100%
тарифним ставкам, встановлення працівникам підприємств, організацій, установ,
що виконують роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС максимального розміру
премії 60%, пов'язано з правом, а не обов'язком певних посадових осіб і лише за
наявності виняткових обставин. При визначенні розміру заробітку, який, на думку
ОСОБА_1, після проведення перерахунку повинен бути зазначений у новій довідці,
позивач помилково враховує подвоєну годинну ставку з використанням таких
нормативних актів як вищевказана Постанова ЦК КПРС, Президії ВР СРСР і ВЦСПС від
07.05.1986 року за НОМЕР_5 і Постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986
року за № 168-5.

3

Разом
з тим, під час знаходження позивача у зоні відчудження діяло розпорядження
Ради І       Міністрів СРСР від
17.05.1986 року № 964 щодо оплати працівникам, зайнятим на роботах у 3,2,1
зонах небезпеки відповідно у 2-х, 3-х, 4-х кратному розмірі середньомісячної
заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за місцем
роботи. Наведене свідчить про те, що після
прийняття зазначеного розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №
964 робота працівників оплачувалася у кратному розмірі, виходячи з тарифної
ставки за місцем роботи, без застосування підвищення тарифних ставок згідно
Постанови ЦК КПРС,
Президії ВР СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 року заНОМЕР_5. Виходячи з викладеного,
суд приходить до висновку, що вищеприведені нормативні акти не тільки не застосовувалися разом, але і не могли
діяти одночасно, тому що розпорядженням Ради Міністрів СРСР від
17.05.1986 року № 964 були введені нові умови оплати праці замість попередніх,
встановлених Постановою ЦК
КПРС, Президії ВР СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 року за №524-156. Оплата праці працівників, які виконували
зазначені вище роботи у 3,2,1 зонах небезпеки проводилася відповідно у
5, 4 та 3-х кратному розмірі у порівнянні з встановленими діючим законодавством. На решту території
30-кілометрової зони ЧАЕС (яка не увійшла до зон небезпеки) оплата
провадилася без змін, тобто по підвищеним до 100% тарифним ставкам. Зазначене
свідчить що для застосування показників кратності до тарифних ставок, підвищених на 100%, ніяких законних підстав
немає, про що зокрема зазначено і в роз'ясненнях Держкомпраці УРСРта
Укрпрофради від 08.01.1987 року за№ 05/2-25-2; 03-51-8. Постановою Ради Міністрів
СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665-195 (Постанова Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207/7) було узагальнено особливості оплати
праці у зоні ЧАЕС і встановлено, що підвищена оплата праці у зоні відчудження застосовується з дня аварії і працівникам, за
якими зберігався за основним місцем роботи середній заробіток, за виконання
роботи у 3, 2, 1 зонах небезпеки оплата праці провадилася із застосуванням "показників
кратності". Тією ж Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986
року № 665-195 було передбачено і встановлення для ліквідаторів наслідків
аварії на ЧАЕС максимального розміру премії - не вище 60% тарифної ставки у
місяць. Згідно роз'яснень Держкомпраці УРСР та УКРСОФПРОФа від 08.01.1986 року
№ 05/2-25-2, № 03-51-8, премія
встановлюється диференційовано до 60% за виконання конкретних показників роботи керівниками підприємств за згодою з
профспілковим комітетом, а це свідчить про те, що для врахування у заробітну
плату, розмір якої необхідний для обчислення пенсії, премії у розмірі 60% необхідно, щоб це було передбачено відповідним
положенням про преміювання на підприємстві, де працює цей працівник. Крім того. Законом України "Про загальний
військовий обов'язок та військову службу" не передбачена оплата у
подвійному розмірі за роботу у вихідні та святкові дні особам, які призвані на військові
збори. Таким чином, наведені вище обгрунтування позивачем своїх позовних вимог,
а також відповідні висновки судово-економічної експертизи № 6125 від 28.08.2006
року не відповідають вимогам матеріального права, а тому є всі підстави для постановления рішення про
відмову у задоволенні позову. Зважаючи на те, що суд відмовляє позивачу у
задовленні його позовних вимог, вимоги ОСОБА_1
про відшкодування понесених ним судових витрат по проведенню судово-економічної
експертизи у відповідності до ст.88 ЦПК України також не підлягають
задоволенню. Виходячи з викладеного та
керуючись ст.ст.2,4,8,15,57,58,59,60,88,208,209,212,213,214,215 ЦПК
України, ст.ст.15,16 ЦК України,
ст.ст.94,107,115 КЗпП України, ст.ст.54,57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи", Законом
України від 05.04.1991 року "Про пенсійне забезпечення", Законом
України "Про загальний військовий обов'язок та військову службу",
Постановою ЦК КПРС,
Президії ВР СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 року за НОМЕР_5, Постановою Ради
Міністрів УРСР від 08.05.1986 року за № 168-5, розпорядженням Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 року № 964, Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від
05.06.1986 року № 665-195, Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від
10.06.1986 року № 207/7. суд -

Вирішив:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Комунального підприємства "Виробничо-технологічне
підприємство "Вода", Комунального підприємства "ТВО
"Харківкомунпромвод", 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі
м.Харкова, про визнання неправомірними дій
по нарахуванню позивачу заробітної плати та по оформленню довідки про його

4

заробіток за час участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
спонукання відповідачів до видачі позивачу належно оформленої довідки з перерахунком
заробітку згідно чинного законодавства, стягнення заборгованості по заробітній
платі і відшкодування судових витрат -відмовити за необґрунтованістю позовних
вимог.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м.Харкова заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та
відповідної апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання такої
заяви.