Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007
року Торезький міський суд Донецької області в складі:

Головуючої судді                                                                    Арапіної
Н.Є.

При секретарі                                                                          Терещенко 1.О.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Торез цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Торезантрацит" про
надання безкоштовного палива на побутові потреби, стягнення матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по ненаданому
побутовому паливу, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги
мотивував тим, що, на підприємстві відповідача працював до 1998 року.
Звільнився за власним бажанням в зв'язку з переходом на пенсію за віком. Має
право на отримання безкоштовного побутового палива. Однак відповідач з 1997 року по 1999 рік обов'язок з
надання безкоштовного побутового палива не виконував, в зв'язку з чим
утворилася заборгованість в кількості 14800
кг вугілля марки AM.
Вважає, що зазнав моральної шкоди. Просить про стягнення заборгованості по
ненаданому побутовому паливу, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач в суді
підтримав свої позовні вимоги частково, відмовився від стягнення вартості
палива, пояснивши, що працював у відповідача, звільнився за власним бажанням в
зв'язку з переходом на пенсію за віком. Згідно колективного договору щорічно
відповідач зобов'язан забезпечувати побутовим вугіллям у кількості 5 900 кг. Однак,
відповідач не надає вугілля, тому з'явилася заборгованість за 1997-1999 роки в кількості
14800 кг. У 2003 році звертався
до відповідача, але відмовлено у зв'язку з пропуском строку давності. Після
перевірки прокуратурою відповідач у 2005
році надав паливо у кількості 5900
кг за 2000 - 2001 роки.
Вважає, що зазнав моральної шкоди, оскільки змушений брати у борг у сусідів топливо у зазначений
період, а также купувати
за власні кошти. Просив зобов'язати відповідача надати побутове вугілля за П
півріччя 1997 року, 1 та П півріччя 1998 року, 1 та П півріччя 1999 року в
кількості 14800 кг, стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та матеріальну
шкоду у розмірі 7200 грн..

Представник
відповідача не визнала позовні вимоги. Пояснила, що позивач без поважних причин
пропустив строк звернення до суду. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що 19 травня 2005, року позивач
звернувся з заявою про надання палива за П півріччя 2000 року та 1 півріччя 2001 року, 24 травня 2005 року надали
палива згідно заяви. За 1997-1999
роки на підприємстві талони на паливо відсутні.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що
вона займалася оформленням талонів на виписку вугілля, позивач мав право на
отримання палива після звільнення у зв'язку з переходом на пенсію.

Свідок ОСОБА_4
пояснила, що позивач звільнився з підприємства відповідача та мав право на
отримання палива. У 1997-1999
роках вона оформлювала документи на

2

паливо та
отримувала талони, але не звертала увагу на ім"я отримувача, яке записано
у талоні.

Заслухав
сторони, свідків, дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно трудової
книжки позивач працював в "шахтоуправлінні "Волинське», звільнений за
власним бажанням в зв'язку з переходом на пенсію за віком ( а.с.4-5).

Згідно копії
талонів паливо виписано за П півріччя 1997
року, 1 та П
півріччя 1998 року, 1 та II півріччя
1999 року у
кількості 14 800 кг на
ім'я ОСОБА_4, що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно довідки
Розсипненської селищної ради позивач користується пічним опаленням за адресою:
АДРЕСА_1, проживає разом з жінкою ОСОБА_4 (а.с. 16).

Згідно довідки
відповідача 24 травня 2005 року надано паливо у кількості 5900 кг за П півріччя
2000 року та 1 півріччя 2001 року (а.с. 54).

Згідно довідки
відповідача ОСОБА_4 працювала по 10
жовтня 1996 року,
ОСОБА_1 - по 24 червня 1998 року (а.с. 55, 56).

29 грудня 2001
року згідно акта знищені документи на квартирне паливо за 1997-1999 роки (а.с. 70-72).

Дослідивши
добуті докази суд доходить наступного висновку.

Згідно ст.43
Гірничого Закону України підприємства з добичі вугілля та вуглепереробні
підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби в розмірі, що
встановлено колективним договором, пенсіонерам, які відпрацювали на
підприємстві з добичі (переробці) вугілля, вугледобувних підприємствах: на
підземних роботах - не менш, ніж 10
років, на роботах, що пов'язані з підземними умовами - не менш, ніж 15 років, на
роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт або на шахтах, що
будуються, розрізах, збагачувальних і брикетних фабриках - не менш, ніж 20 років.

Позивач
відноситься до категорії зазначених осіб, так як працював на підземних роботах
і згідно умовам колективного договору підприємство щорічно забезпечує
працівників вугіллям на побутові потреби.

Після звільнення
позивача з підприємства права та обов'язки сторін регулюються Гірничим Законом
України. Оскільки між сторонами виникли цивільні правовідносини, згідно
ст.ст.71, 75 ГК України ( у редакції 1963 року), ст. 257 ( у редакції 2004 року) термін
позовної давнини встановлений три роки .

Позивач
звернувся до суду у вересні 2006
році, надав письмову заяву підписану відповідачем 24 червня 1999 року про надання
палива за 1998 рік, 1 півріччя 1999 року (а.с. 18).

Суд вважає, що
право позивача на звернення до суду виникло з моменту підпису заяви 24 червня 1999 року
відповідачем, після чого позивач на протязі трьох років не звертався до суду.

Суд також
приймає до уваги пояснення позивача про те, що 19 травня 2005
року звернувся до відповідача з заявою про надання палива за П півріччя 2000 року та 1 півріччя 2001 року (а.с. 96), оскільки за інші
періоди відповідач відмовлявся задовольнити вимоги.

11 жовтня 2006
року ухвалою Торезького міського суду про залишення позовної заяви без руху
вказувалось на необхідність в разі пропущення строку позовної давнини
звернутися з заявою про поновлення строку. Однак позивач не надав доказів
поважності причин пропуску встановленого строку і не ставив питання про
поновлення пропущенного строку.
Суд вважає, що позивач пропустив строк на звернення до суду без поважних
причин.

Виходячи з
наведеного у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Торезантрацит" про надання безкоштовного палива на побутові потреби,
стягнення матеріальної та моральної шкоди слід відмовити.

3

Керуючись ст.43
Гірничого Закону України, ст. 71
ЦК України ( 1963 року),
п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003
року, ст.ст.10, 11,
60, 79, 80, 84, 209, 212, 213, 214. 215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні
вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства "Торезантрацит" про надання
безкоштовного палива на побутові потреби, стягнення матеріальної та моральної
шкоди відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через Торезький міський суд шляхом подачі
в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.