Справа №22-2159                              Головуючий в 1
інстанції - Добінчак О.П.
Категорія - 21                                                           Доповідач
УХВАЛА

іменем
України

22 лютого 2007 року

Апеляційний
суд Донецької області в складі: Головуючого Турової О.М. суддів Шевченко
В.Ю.,Могутової Н.Г. при секретарі Тимченко
Г.В. з участю сторін та їх представників,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Микитівського районного суду м.Горлівки від 06 грудня 2006р.
за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Микитівському
районі м.Горлівки про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга від
представника позивача ОСОБА_2 на рішення Микитівського районного суду
м.Горлівки від 06 грудня 2006р., яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, на його користь з відповідача
стягнуто моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров"я на виробництві у
розмірі 6000 грв.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду
першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір моральної шкоди
до 10000 грв.,
посилаючись на те, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди,
що підлягає стягненню на користь позивача, не відповідає характеру та ступеню
його моральних страждань.

Позивач та його представник в засіданні апеляційного суду
підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду змінити, збільшити
розмір моральної шкоди до 10000
грв.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги,
просив залишити рішення суду без змін.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, виходив з того,
що позивач, тривалий час працюючи на підприємствах вугільної промисловості,
отримав професійне захворювання - хронічний бронхіт, у зв"язку з чим
висновком МСЕК від 09.02.2004р. йому було вперше встановлено 25% втрати
професійної працездатності , безстроково. Він визнаний інвалідом 3 групи.
Враховуючи, що внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної
шкоди, а також з урахуванням глибини його моральних і фізичних страждань , суд
визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, у
сумі 6000 грв.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно змісту вимог ст.ст. 1,21,28 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999р. №1105 (зі змінами та доповненнями) у разі
настання страхового випадку на Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України покладено
обов"язок у встановленому законом порядку своєчасно і в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну робітникові внаслідок ушкодження здоров"я, у
тому числі і моральну шкоду при наявності підстав факту спричинення цієї шкоди
потерпілому. Зазначені норми не містять яких-небудь інших додаткових умов щодо
відшкодування моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок шкідливих умов праці позивач
отримав професійні захворювання. Згідно висновку МСЕК від 09.02.2004р. йому
було вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності , безстроково. За
таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяною внаслідок ушкодження
здоров"я, за нормами Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. № 1105-X1V.

Згідно рішення
Конституційного Суду України від 27 січня 2004р. № 1-рп2 ушкодження
здоров"я, спричинене потерпілому під час виконання трудових
обов"язків незалежно від ступеню втрати професійної працездатності
спричиняє йому моральні і фізичні страждання. Обов"язок Фонду відшкодувати
моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, має забезпечуватися Фондом всім
потерпілим, у тому числі в разі тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати
професійної працездатності.

В
рішенні суд навів мотиви, з яких він прийшов до висновку про визначення суми
відшкодування моральної шкоди, а також навів мотиви, з яких він не приймає до
уваги заперечення відповідача та оцінив докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, що
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Зокрема,
визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди,
суд урахував, що у зв"язку із професійним захворюванням позивача визнано
інвалідом 3 групи, встановлено 25 % втрати професійної працездатності
безстроково, було порушено звичайний уклад його життя, що впливає на його
психологічний стан. Тому, з урахуванням конкретних обставин, з дотриманням
вимог ч.3 ст.34 Закону України„Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", суд правильно визначив розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грв.

Апеляційний
суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди
відповідає характеру та ступеню моральних страждань позивача, конкретним
обставинам справи та підстав для її зменшення не вбачається.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін, як таке, що відповідає нормам матеріального та
процесуального закону.

Керуючись ст.ст.304,307,308,315 ЦПК України,  апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на
рішення Микитівського районного суду м.Горлівки від 06 грудня 2006р. відхилити.

Рішення Микитівського районного суду м.Горлівки від 06 грудня 2006р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання

законної сили.