Справа № 22-Ц-200/2007 р.                                                   Головуючий у 1-й інстанції - Бурда Б.В.
Категорія - 20                                                                        Суддя-доповідач - Білецький О.М.
УХВАЛА

іменем     України

6 лютого 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого- РибалкиВ.Г.

суддів              - Білецького О.М., Хвостика С.Г.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М. та осіб, які брали участь при розгляді справи - позивачки і відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Зарічного районного суду м.Суми від 28
листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
завданої злочином, -

встановила:

З позовом ОСОБА_1 звернулась 22
серпня 2006 року.

Уточнивши вимоги, просила стягнути з відповідача на свою користь 280 грн. матеріальної
шкоди та 14500 грн. моральної шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2006 року позов задоволений
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 256 грн. 10 коп. матеріальної шкоди та 1000
грн. моральної шкоди, а всього - 1256 грн. 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір та витрати за ІТЗ.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове
рішення про стягнення на її користь з відповідача 280 грн.
матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди.

Вказує, що суд не врахував знецінення затрачених на лікування коштів
внаслідок інфляції. Вважає, що судом
недостатньо враховано характер її страждань, відсутність каяття відповідача і небажання добровільного відшкодувати
завдані збитки тому явно занижено розмір моральної шкоди.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали даної справи, кримінальної
справи Зарічного райсуду м.Суми №
1-415/2003 року та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія судців вважає, що скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Як встановлено судом, сторони з 7
лютого 1985 року перебували в зареєстрованому шлюбі Рішенням Зарічного райсуду м.Суми від 4 серпня 2003 року шлюб
розірвано. Зареєстровано розірвання шлюбу в органах РАЦС 17 березня 2005 року.

23 лютого 2003
року близько 23 години відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у квартирі за місцем проживання сторін під час
сварки навмисно схопив ОСОБА_1 за
обличчя та підборіддя, повалив на диван і утримував.

При цьому, позивачці були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у
вигляді садна над верхньою губою, синця на нижній
губі, синця в ділянці шиї, післятравматичного періхондриту
горлянки, парезу голосових зв'язок.

За вчинення злочину вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня
2003 року ОСОБА_2 було засуджено за ч.І ст.122 КК
України і призначене покарання, від відбуття
якого звільнено на підставі акту амністії. Вирок суду набрав законної сили 05 вересня
2003 року.

2

Внаслідок отриманих від злочинних дій відповідача тілесних ушкоджень, позивач тривалий час з 25 лютого по 18 березня 2003 року
і з 25 квітня по 5 травня 2003 року лікувалася амбулаторно та стаціонарно, за
власні кошти купувала необхідні для цього ліки.

Вказані факти суд першої інстанції встановив повно і всебічно на підставі
належним чином досліджених доказів.

За таких обставин обґрунтованим є висновок суду про те, що з вини ОСОБА_2 позивачці заподіяна матеріальна та моральна шкода, яку
він повинен відшкодувати в повному обсязі, відповідно до
ст.ст.440,440-1 ЦК УРСР, ст.ст.1167 ЦК України.

Розмір понесених позивачкою витрат на лікування суд першої інстанції
визначав відповідно до довідки Сумської
міської клінічної лікарні №5 про перелік придбаних хворою ліків (а.с.4), консультативного висновку ЛКК про рекомендовані медпрепарати
(а.с.7) та довідки ТОВ фірма «Стара аптека» про їх вартість (а.с.5).

При цьому суд правомірно не враховував ряд ліків, доказів придбання яких
або вартості яких позивач не надала. Це стосується
беласпону, гліцину і діазепаму.

В розрахунках суду є певна невідповідність, оскільки згідно з довідкою
вартість прозеріну складає 22 грн., а не 22 грн. 20 коп.; вартість однієї
упаковки діакарбу - 15 грн., а не 150 грн ; вартість всієї упаковки
АТФ-1 становить 1 грн. 85 коп., а не 18 грн. 50 коп.

Це вказує на те що фактично ОСОБА_1 належним чином довела придбання ліків навіть
на дещо меншу суму ніж вказав місцевий суд.

Однак відповідач не оспорює визначений в рішенні суду
розмір відшкодування

матеріальної шкоди - 256 грн. 10
коп.

Вимоги про індексацію коштів в суді першої інстанції позивачкою не
заявлялись, тому не можуть бути предметом
розгляду при апеляційному перегляді.

За таких обставин підстав для зміни судового рішення в цій частині не
вбачається.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд також належним чином

врахував характер і обсяг страждань
позивачки та їх негативних наслідків, тривалість

вимушених змін у її життєвих і
виробничих стосунках та виходив із засад розумності,

виваженості і справедливості.

Відсутність каяття та добровільного відшкодування з боку відповідача не
може впливати на збільшення розміру немайнових втрат позивачки.

Порушень норм процесуального права не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для
його зміни чи скасування не

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2006 року в даній справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак протягом  двох
місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України.

Головуючий:

Судді: