Справа № 22-Ц-640/2007 р.
Категорія: визнання заповіту недійсним
Головуючий 1 інст. - Слурденко О.І. Доповідач - Хорошевський О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 р.                 Судова  колегія
судової  палати  у
цивільних

справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого
- судді Хорошевського О.М.,

суддів -                    Кіпенко І.С.,

Кокоші В.В.

при секретарі - Уманській М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу судді Чугуївського
міського суду Харківської області від 20 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_4про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Чугуївського
міського суду Харківської області від 20 листопада
2006 року вказану позовну заяву ОСОБА_1. було визнано неподаною та повернуто
позивачу у зв'язку з невиконанням вимог ухвали судді того ж суду від 8
листопада 2006 року, якою позовну заяву було залишено без руху для усунення
недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить
ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада
2006 року скасувати.

При цьому посилається на те, що суддя
безпідставно в ухвалі від 8 листопада 2006 року вимагав від неї надання
оскаржуваного заповіту, який було зроблено
не на її користь. Вважала, що була позбавлена можливості виконати вимоги
первісної ухвали та надати суду заповіт.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді
скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з
позовної заяви ОСОБА_1., вона зверталась до суду з вимогами про визнання недійсним
заповіту складеного ОСОБА_3на ім'я ОСОБА_2. (а.с. 1-3).

Та обставина, що до позовної заяви не
було додано заповіту, який оскаржується, не є перешкодою для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Цей заповіт, в силу ч.2 ст.57 ЦПК
України, може бути письмовим доказом.

2

Пленум
Верховного Суду України в п. 3 Постанови „Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції" від 21 грудня
1990 року № 9 (з наступними змінами) зазначив, що заява не може
бути визнана неподаною та повернута за мотивами ненадання доказів.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1, просила витребувати з нотаріальної
контори спадкову справу ОСОБА_3.

Згідно вимог ч.6 ст. 130 ЦПК України, суд першої інстанції у попередньому судовому засіданні з'ясовує, якими доказами
кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи та
вирішує питання про витребування доказів.

Судова колегія вважає, що не взявши до уваги викладені вимоги, суддя районного суду неправильно застосував норми
процесуального права чим порушив порядок, встановлений для
вирішення цього питання.

З огляду на викладене, висновок про визнання позовної заяви ОСОБА_1, неподаною та повернення її позивачу не можна визнати
обгрунтованим.

Клопотання ОСОБА_1. про направлення її заяви в інший районний суд Харківської області задоволенню не підлягає, оскільки вирішення цього питання не віднесено до компетенції суду апеляційної
інстанції.

Відповідно до вимог п.3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує
ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду
першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 312 п.3, 315, 319 ЦПКУкраїни, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада
2006 року    скасувати.

Позовну заяву
ОСОБА_1, разом з доданими до неї матеріалами
повернути до Чугуївського міського суду Харківської області для вирішення питання про відкриття провадження у
справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяці з дня; набрання нею
законної сили.