У Х В А Л А ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26 вересня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи орган опіки і піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_3, про
визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи
орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,
приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу квартири
недійсним.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від
7.11.2006 р. у позові відмовлено.

Це рішення суду ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.12.2006 р.
позивачці відмовлено в поновлені строку на апеляційне оскарження рішення
місцевого суду, а апеляційну скаргу залишено без розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на порушення апеляційним судом
норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування
ухвали суду апеляційної інстанції та передачу питання на новий апеляційний
розгляд.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в поновленні апеляційного строку, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що апеляційна скарга на рішення місцевого суду подана з
пропуском встановленого ч. 2 ст. 294 ЦПК України процесуального строку, а заяви
про поновлення цього процесуального строку та доказів на підтвердження
поважності його пропуску заявницею не подано.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею,
залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала,
не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що заява про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції подана ОСОБА_1 14.11.2006 р., а апеляційна скарга на
рішення суду - 5.12.2006 р., тобто з пропуском 20-денного строку, встановленого
ч. 1 ст. 294 ЦПК України.  Заяви про
поновлення пропущеного процесуального строку від ОСОБА_1 до апеляційного суду
не надходило, проте вирішення цього питання було призначено в судове засідання.
Згідно протоколу судового засідання
апеляційного суду (а.с. 64, 65) позивачка порушила клопотання про
поновлення апеляційного строку в судовому засіданні, посилаючись на несвоєчасне
виготовлення місцевим судом повного тексту рішення.

Згідно ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений законом, за
клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

До матеріалів справи долучені заяви ОСОБА_1 від 9, 14 та 23.11.2006 р.
(а.с. 51-53) щодо неможливості ознайомитися з повним текстом оскаржуваного
рішення суду.

Таким чином, висновок апеляційного суду щодо відсутності підстав для
поновлення процесуального строку не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК України - розглянувши касаційну скаргу на
ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено
порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 336, 342  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 грудня                 2006 року скасувати, а питання
передати на новий розгляд до того ж апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Я.М. Романюк