Справа №
22-ц-177   2007р.                               Головуючий у 1-й інстанції Кононенко О.Ю.
Категорія 32                                                      Суддя-доповідач                        Смирнова Т.В.
УХВАЛА          іменем України

20 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у
складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Данильченко
Л.О., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та осіб, які
беруть участь у справі -
апелянта ОСОБА_1, відповідачів

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Сумського районного суду від 05 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Приватне ремонтно-будівельне підприємство
«Рембуд», відділ громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Сумського РВ
УМВС України в Сумській області, про визнання такими, що втратили право
користування житлом, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сумського районного суду від 05 грудня 2006 року в задоволенні
вимог позивача відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вважає
рішення незаконним та необгрунтованим і посилається на те, що він не чинить
ніяких перешкод ні самим відповідачам, ні державним виконавцям щодо вселення
відповідачів в квартиру, але відповідачі самі без поважних причин не проживають
в цій квартирі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав причини
непроживання відповідачів у спірній квартирі поважними, оскільки позивач вчиняв
перешкоди у вселенні позивачів у квартиру, що підтвердили свідки та державний
виконавець.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної    скарги,    заслухавши    пояснення
апелянта,    який    підтримав

апеляційну
скаргу, заперечення проти скарги відповідачів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і вірно встановлено судом першої
інстанції, квартира АДРЕСА_1
відноситься до державного житлового фонду, не приватизована, отримана у 1991 році сім'єю
Поярко на чотирьох осіб згідно ордеру.

В квартирі зареєстровані шість осіб: ОСОБА_2 -основний наймач, ОСОБА_1 - чоловік, ОСОБА_4-
син, ОСОБА_3 - донька,
ОСОБА_5 - онук,
ОСОБА_6- онук.

З 2002 року
відповідачі вимушено проживають в селі Олександрівка Сумського району в
будинку, що належить ЗАТ НВП «Райз-Агро» і виділений для проживання ОСОБА_7, який є
співмешканцем ОСОБА_3.

05 грудня 2005 року рішенням
Зарічного районного суду м. Суми були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3
про вселення в дану квартиру і відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про визнання цих осіб втратившими право користування жилим приміщенням.

Дане рішення залишається невиконаним, так як ОСОБА_1
змінив замки і перешкоджає своїй бувшій дружині і дітям вселитися у квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки спірне жиле приміщення - квартира АДРЕСА_1 не
приватизована, то спірні правовідносини регулюються ст. 71 Житлового
кодексу України.

Відповідно до ч.1,2 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про
поважність причин непроживання відповідачів у спірній квартирі.

Доводи апелянта з приводу того, що він не чинив перешкод у вселенні
відповідачів, а вони самі не бажали проживати в спірній квартирі,
спростовуються наявними у справі доказами, а саме: показаннями відповідачів (а.с.110-111,123), показаннями свідків (а.с. 112,117,120,121), актами
державного виконавця (а.с.85,87,89,92).

Зокрема, в акті від 21
листопада 2006 року
зазначено, що стягувані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 з'явились для проведення
примусового вселення, що свідчить про їх намір вселитися в приміщення і
спростовує доводи апелянта ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що в квартирі відключені електроенергія, холодна
і гаряча вода, і його примушують сплачувати за безвісно відсутніх осіб - колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки це не є предметом розгляду даної справи.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, надав
правильну оцінку доказам по справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні
підстави для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 307,
ст. 308, ст. 313-315 ЦПК України,
колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сумського районного суду від 05
грудня 2006 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.