Справа
22ц - 474/ 2007 р.            Головуючий
Категорія цивільна.                      Доповідач Смаглюк Р.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2007 року.              Апеляційний суд Чернігівської
області

в складі: головуючого - судді Хромець Н.С.,

суддів Смаглюк Р.І., Острянського B.L,

при секретарі Мехед Т.О.,

3  участю заявника,
державного виконавця Державної виконавчої служби в Деснянському районі м.
Чернігова, представника прокуратури м. Чернігова,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційні скарги
заявниці ОСОБА_1 та першого заступника прокурора м. Чернігова на ухвалу
Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2007
року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця ,-

встановив:

В   апеляційних
скаргах заявниця ОСОБА_1
та перший заступник прокурора м. Чернігова просять скасувати вказану ухвалу і
постановити нову про задоволення її скарги на неправомірні дії державного
виконавця ДВС в Деснянському районі м. Чернігова, оскільки ухвала не відповідає
нормам матеріального і процесуального права.

9  листопада 2006
року ОСОБА_1 звернулася
до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця ДВС в Деснянськомцу
районі м. Чернігова про закінчення виконавчого провадження з таких підстав. 14
квітня 2005 року було відкрите виконавче провадження по виконанню рішення суду
від 2 грудня 2004 року, яким зобов"язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок
всю самовільно зведену прибудову / початок будівництва 2003 рік/, частково
розташовану на доріжці спільного користування. З листопада 2006 року вона
отримала постанову державного виконавця Сидоренка СВ. від 25 липня 2006 року про
закінчення виконавчого провадження в зв"язку з виконанням судового
рішення. Фактично рішення виконано частково. На стадії виконання рішення між
ними була домовленість про те, що в 2-місячний
строк ОСОБА_2 звільнить доріжку загального користування, знесе прибудову   довжиною
2   м,
перенесе   вікно,   що
виходить   на   подвір"я

ОСОБА_1. Однак боржниця ОСОБА_2 це не виконала, тому
державний виконавець не мав підстав для винесення постанови 25 липня 2006 року про
закінчення виконавчого провадження. Ним порушено вимоги Закону України „Про
виконавче провадження", оскільки в п.8 ст. 37 вказаного Закону України вказано, що виконавче
провадження підлягає закриттю у випадку фактичного повного виконання рішення
згідно з виконавчим документом. Мирової угоди між ними не було укладено. її
скарга до начальника ДВС в Деснянському районі м. Чернігова на незаконність
закінчення виконання рішення 8
листопада 2006 року
залишена без задоволення і відмовлено в поновленні виконавчого провадження.
Тому просила визнати вказані дії державного виконавця неправомірними, скасувати
постанову про закінчення виконавчого провадження, зобов"язати його
відновити виконавче провадження і зобов"язати виконати рішення в повному
обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2007 року відмовлено
в задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця. Суд
прийшов до висновку, що 25
липня 2006 року
було завершено виконавче провадження, тому що ОСОБА_1 подала до ДВС заяву про закінчення виконавчого
провадження та виконання відповідачкою рішення суду. Тому державним виконавцем
винесена постанова про закриття провадження по справі. Відповідно до вимог ст. 385 ЦПК України
скаргу необхідно будо подати в 10-денний строк з дня, коли ОСОБА_1 дізналася або
повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод. Вказаний строк нею
пропущений без поважних причин. Тому її скарга не підлягає задоволенню,
оскільки державним виконавцем здійснені всі виконавчі дії по виконанню рішення
суду. Крім того, відсутні підстави для скасування постанови від 25 липня 2006 року.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1 вказує на
неправильне застосування судом п.8 ст. 37
Закону України „Про виконавче провадження", незастосування п.1 цієї
статті, якщо державний виконавець прийшов до висновку про її відмову від
подальшого виконання, невірне тлумачення ст. 385 ЦПК України, мотивуючи наступним. На стадії виконання
рішення суду була досягнута домовленість щодо перенесення боржницею ОСОБА_2
протягом 2 місяців вікна. Про невиконання нею цієї домовленості заявниці стало
відомо лише 19 жовтня 2006 року. Тому вона звернулася до ДВС, отримала
відповідь про закінчення провадження по виконанню рішення і тільки 3 листопада 2006 року отримала
оскаржувану постанову від 25
липня 2006 року.
Державний виконавець не мав підстав закінчити провадження на підставі п. 8 ст. 37 вказаного
закону, тому що ним передбачено повне виконання рішення суду. В постанові він
послався на її заяву про закінчення провадження, але в такому випадку він мав
підставу закінчити відповідно до п. 1
цієї статті. Фактично суд неправильно застосував ст. 385 ЦПК України,
тому що про постанову вона дізналася 3
листопада 2006 року,
про що свідчить її відмітка на постанові.

Перший
заступник прокурора М.Чернігова в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою на вказану ухвалу, просить постановити нову ухвалу про задоволення
вимог ОСОБА_1 з таких підстав. Судом неповно з"ясовані обставини, що мають
значення для справи, зокрема щодо часткового виконання рішення, хоч суд вказав,
що державним виконавцем здійснені всі виконавчі дії, зроблено необгрунтований
висновок щодо пропуску строку на звернення зі скаргою без поважних причин, хоч
матеріалами справи підтверджується факт ознайомлення ОСОБА_1 з постановою 3 листопада 2006 року. Неповне
з"ясування обставини справи, неправильне застосування норм процесуального
права потягли прийняття неправильного рішення судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
заявниці, державного виконавця, представника прокуратури м. Чернігова, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає,
що вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням суду від 2 грудня 2004 року
зобов"язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок всю самовільно зведену
прибудову /початок будівництва 2003
рік/, частково розташовану на доріжці спільного користування, на виконання
якого 15 березня 2005 року видано
виконавчий лист /л.с.
8/. Виконавче провадження №
506/25 відкрито 14
квітня 2005 року.
Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ст. 37 Закону України
„Про виконавче провадження", закриття провадження по виконанню рішення на
підставі п. 8 ст. 37 цього закону
передбачає фактичне повне виконання рішення згідно з виконавчим документом. З
матеріалів виконавчого провадження не вбачається таке виконання рішення суду.
Посилання державного виконавця на заяву ОСОБА_1 від 24 липня 2006 року є
необгрунтованим, оскільки закінчення провадження на цій підставі не передбачає
наявності заяви стягувача, тим більше, що з самої заяви вбачається неповне
виконання рішення суду. Звільнення доріжки спільного користування, перенесення
вікна та відсутність претензій до ОСОБА_2 -
не тотожне резолютивній частині рішення суду та виконавчого листа. Таким
чином, станом на 25 липня 2006 року були відсутні
підстави для закінчення виконавчого провадження як повністю виконаного, тому
постанова від 25 липня 2006 року є
незаконною.

Посилання суду на пропуск строку звернення до суду без
поважних причин є необгрунтованим. Так, вказана постанова отримана ОСОБА_1 З
листопада 2006 року / л.с. 7, 21-22/, строки,
передбачені ст. 385 ЦПК
України, дотримані нею як при зверненні до начальника ДВС /л.с.4/, так і при
зверненні до суду.

За таких обставин доводи апеляційних скарг щодо
незаконності ухвали суду від 17
січня 2007 року є
обгрунтованими, апеляційні скарги підлягають задоволенню, ухвала - скасуванню з постановлениям нової ухвали про
задоволення скарги ОСОБА_1.

З

Керуючись ст.ст. 303,
307, п.2 ст. 312, 313,
315, 317, 319, 10, 60, 212, 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 37, 85 Закону України
„Про виконавче провадження", апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги заявниці ОСОБА_1, першого заступника
прокурора м. Чернігова задовольнити.

Скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова
від 17 січня 2007 року.

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними
дій державного виконавця Державної виконавчої служби в Деснянському районі м.
Чернігова і визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 25
липня 2006 року № 506/25. Зобов'язати
державного виконавця відновити виконавче провадження відповідно до вимог ст. 41 Закону України
„Про виконавче провадження".

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення.

Головуючий