АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-332/2007 р.                                                     Головуючий
справи                                                    Черненко
провадження                                                        Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2007 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                Захарової А.Ф

суддів                            Адаменко Л.В.,
Подороги В,М.

при
секретарі                Шульзі Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2006
р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
майно та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження, -

встановила:

24 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності на майно та усунення перешкод у здійсненні нею права
користування та розпорядження, посилаючись на те, що згідно договору
купівлі-продажу від 03.09.2005 року вона придбала у ОСОБА_3 квартиру, що
розташована в АДРЕСА_1. Під час укладення угоди ОСОБА_3 ознайомила її з
розташуванням квартири, а також сараю, що розташований біля будинку, де
знаходиться квартира. ОСОБА_3 також пояснила, що сарай разом з квартирою вона
прийняла в дар згідно договору дарування від 16.01.1996 р.

По причині сімейних обставин, позивачка була не в змозі перебратись жити в
куплену нею квартиру до червня 2005 року. Згодом, коли вона мала перевезти речі
до сараю, то побачила, що на дверях почеплений замок іншою особою.

Невдовзі з'ясувалось, що користується сараєм ОСОБА_2, яка проживає по
АДРЕСА_2 та вважає, що має право власності на користування даним сараєм.

На її прохання пред'явити підтверджуючі документи та
звільнити сарай добровільно, відповідач відмовилась, тому вона просила суд
ухвалити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на сарай, що
розташований біля купленої нею квартири АДРЕСА_1, який раніше належав власнику
квартири № 8 ОСОБА_3, згідно договору дарування від 18.01.1996 року і
зазначений в договорі під літерою «Б» та зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
приміщення сараю, який розташований біля будинку АДРЕСА_1 та не чинити їй
перешкод в користуванні та розпорядженні сараєм.

Рішенням Городищенського районного суду від 28 листопада
2006 року ухвалено : в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на майно та усунення перешкод у здійсненні нею права користування та
розпорядження - відмовити повністю. Не погоджуючись з даним рішенням суду в
своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати, оскільки вважає, що
судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши учасників процесу, обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлений в суду, колегія
судців приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу
від 03.06.2005 року ОСОБА_3 продала , а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2.

І саме зазначена квартира була зареєстрована за нею на
праві особистої власності, згідно довідки Городищенського відділку Черкаського
об'єднаного бюро технічної інвентаризації від 28.11.2006 р. НОМЕР_1.

Які-небудь інші
приміщення за позивачкою не зареєстровані.

Те, що саме і тільки квартира АДРЕСА_2 була предметом
договору купівлі-продажу, вбачається також із заяви ОСОБА_1 на адресу ЧООБТІ
від 28 лютого 2006 року, в якій вона просить зареєструвати за нею право
власності на куплену нею квартиру.

Із даних світлокопії заяви ОСОБА_3 до Городищенського відділку Черкаського
ООБТІ випливає, що спірний сарай вона продала ОСОБА_2 за 500 грн. і не заперечує,
щоб остання оформила в БТІ документи на себе.

Свідок ОСОБА_4 суду
пояснила, що позивачка ОСОБА_1 на її пропозицію прибрати сміття біля сараю
відповіла, що сарай їй не належить. Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність доказів у ОСОБА_1 того,
що спірний сарай належить їй на праві власності і обґрунтовано прийшов до
висновку про відмову в задоволенні її позовних вимог.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, обґрунтоване на зібраних та
перевірених по справі доказах, в межах пред'явленого позивачем позову,
відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не
є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд першої інстанції дав їм
належну оцінку і вони не дають підстав, передбачених ст. ст. 307-309 ЦПК
України для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Городищенського районного суду від 28 листопада
2006 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двохмісячного строку, з дня набрання нею законної сили.