Справа №22 -1635                                                 Головуючий
у 1 інстанції Діденко C.O.
Категорія 26                                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року                                              м.
Донецьк

Апеляційний      суд
Донецької                                                   області

В складі

Головуючого             ВИСОЦЬКОЇ B.C.

Суддів                          БІЛЯЄВОЇ О.М., ОСИПЧУК
О.В.

При секретарі              ТАРАНЕЦЬ В.О.

З участю
представників позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2, представників 3-ї особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської міської Ради,
3-я особа ОСОБА_3 про продовження строку на прийняття спадщини, прийняття
спадщини та визнання права власності

ВСТАНОВИВ

В
листопаді 2006 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Добропільського міського
виконавчого комітету, 3-я особа ОСОБА_3 про продовження строку на прийняття
спадщини, прийняття спадщини та визнання права власності, посилаючись на те, що
її батько ОСОБА_6 заповів їй належну йому ½
частину квартири АДРЕСА_1. Вона пропустила строк для прийняття спадщини
з поважних причин, тому просила визначити їй додатковий строк, достатній для
подання нею заяви прийнятті спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька
ОСОБА_6 та визнати за нею право власності на Уг частини житлової квартири з
присадибною ділянкою.

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2006
року позов ОСОБА_1
задоволено: продовжено строк для подання заяви про прийняття спадщини після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_7
на спадкове майно у вигляді Уг частини жилої квартири АДРЕСА_1 та грошові
вклади в Добропільській філії ВАТ „Державний банк України" на рахунок
№НОМЕР_1, № НОМЕР_2, та в Добропільській філії комерційного промислово-
інвестиційного банку України грошовий вклад №НОМЕР_3 - до 2 лютого 2007 року.

Одночасно
визнано право власності за ОСОБА_1
на ½  частину квартири АДРЕСА_1 з присадибною
ділянкою, на якій розташовані подвірні будинки.

Додатковим
судовим рішенням від 19 грудня 2006 року ОСОБА_1 продовжено строк
для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері
ОСОБА_7 на грошовий вклад, який знаходиться на рахунку № НОМЕР_4 в
Добропільській філії ВАТ „Державний ощадний банк України" - до.2.02.2007
року.

В апеляційній скарзі представник
3-ї особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4
просить рішення скасувати, справу повернути на новий розгляд, посилаючись
на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального
права.   Апелянт зазначила, що ОСОБА_3   неправильно була притягнута до участі у
справі в якості 3-ї особи, її слід було притягнути в якості відповідача. Крім
того, судом неповно вияснені всі обставини, які мають значення для справи, не
витребував дані державної нотаріальної контори, хто прийняв спадщину після
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які частки спадщини, неправильно визначив частки спадкового
майна, не врахував, що ОСОБА_8 прийняв спадщину після своїх батьків, не
визначив поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представники ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5
підтримали апеляційну скаргу-

Представник ОСОБА_1
- ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу
відхилити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про
час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню з
постановлениям нового з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ч.І п.4 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову про продовження строк для прийняття спадщини та визнання права
власності, суд першої інстанції виходив з того, що 24 жовтня 1997 року
Добропільською державною нотаріальною конторою був посвідчений заповіт від
імені ОСОБА_6., згідно якого він заповів майно позивачці ОСОБА_1 Після його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в установлений законом 6-місячний строк з заявою про
прийняття спадщини позивачка не звернулася, тому суд продовжив строк для
прийняття спадщини як після смерті батька, так і після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
матері ОСОБА_7 - до 2 лютого 2007 року. Одночасно з цим суд визнав право
власності за позивачкою на спадкове майно у вигляді 1Л. жилого будинку з
присадибними будівлями.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки він
суперечить нормам матеріального права.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняття спадщину, але на час відкриття спадщини не
проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної
причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним
заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.211
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України
спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку
прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини
відповідної заяви.

Суд
першої інстанції не мав жодних підстав для визнання за позивачкою права
власності на спадкове майно. Визнавши право власності за позивачем на спадкове
майно, суд фактично замінив нотаріальну контору, до якої подається заява про
прийняття спадщини та на яку покладено обов'язок видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом чи за заповітом. Висновки суду першої інстанції про
продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності є
взаємовиключними, такими, що суперечать вимогам матеріального закону, а саме
нормам ст. 1272 ЦК України.

Висновок
суду про поважність причин пропуску строку позивачкою, яка є рідною донькою
спадкодавця, є обгрунтованим, оскільки вона проживає в Російській Федерації
(а.с.З), приймала участь в похованні батька, здійснювала догляд за хворою
матір'ю, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку
спадкоємця. Крім того, притягнута до участі у справі представник спадкоємця
ОСОБА_3 після померлого ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечувала проти
задоволення позовних вимог позивачки щодо продовження строку.

Таким
чином, рішення суду в частині продовження строку позивачці ОСОБА_1 для прийняття
спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 є законним  та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги
про відсутність поважних причин спростовуються матеріалами справи.

Оскільки
встановлений судом строк ( до 2 лютого 2007 року) за виниклих правовідносин є
недостатнім, апеляційний суд вважає можливим встановити позивачці додатковий
строк для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини - до 15
травня 2007 року.

Рішення
в частині продовження строку позивачці після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері
ОСОБА_7, визнання права власності на спадкове майно, суперечить нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно
до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.   Позовна заява
подається в письмовій формі (ст. 119 ЦПК України).

З
обставин справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зверталася з позовними
вимогами про продовження строку на прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_6 (а.с.З-4). В письмовій формі позовні вимоги не доповнювалися та не
змінювалися. Суд, в порушення норм процесуального права, вийшов за межі позовних
вимог позивача, та при постановленні основного та додаткового рішення продовжив
строк для прийняття спадщині не лише після батька, а й після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_7, хоча с
такими вимогами позивачка в установленому законом порядку не зверталася.
Суд неповно з'ясував обставини справи, а саме, не витребував з нотаріальної
контори відомості про те, хто прийняв спадщину після померлих ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, не з'ясував спадкову масу, чи видавалося свідоцтво про право на
спадщину за законом чи за заповітом.

Висновок суду про встановлення часток спадкоємців є передчасним, судом
неправильно застосовані норми матеріального права, тому доводи апеляційної
скарги в цій частині є обґрунтованими.

Доводи
апеляційної скарги, що ОСОБА_3 повинна бути притягнута до участі у справі в
якості відповідача, а була притягнута в якості 3-ї особи, не можуть бути
підставою для скасування судового рішення та повернення справи на новий
розгляд. Ст. 311 ЦПК України містить вичерпаний перелік підстав для скасування
судового рішення з направленням справи на новий розгляд. Будь-яких з цих
підстав в апеляційній скарзі не наведено.

За таких
підстав, апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню: рішення підлягає залишенню без змін в
частині продовження строку на прийняття спадщині ОСОБА_1 після померлого
батька ОСОБА_6, в решті -скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 307 ч.1п.2, 309 п.4, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області   від 16 листопада 2006 року в частині
продовження ОСОБА_1 строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 залишити без змін. Встановити ОСОБА_1 строк для
подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6
в державну нотаріальну контору  до 15
травня 2007 року.

В решті позову
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана протягом двох місців з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.