У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 липня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Пшонки М.П.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності на частину
житлового будинку, визнання договору купівлі-продажу його частини недійсним та
перевід прав покупця, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 11 січня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. про визнання права
власності на частину житлового будинку, визнання договору купівлі-продажу його
частини недійсним та перевід на неї прав покупця.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2006 р. в
позові відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2007 р.
рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково: визнано за ОСОБА_1. право власності на 43/200 частини у
спільній власності подружжя на житловий будинок №АДРЕСА_1 в                           м. Дніпропетровську,
а за ОСОБА_2. - право власності на 157/200 його частин; визнано договір
купівлі-продажу цього будинку, укладений 5.02.2004 р. між ОСОБА_2. і  ОСОБА_3, недійсним; стягнуто з ОСОБА_2 на
користь  ОСОБА_3. кошти отримані за цією
угодою в сумі 33730 грн., а в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3. просить
рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду,
посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ОСОБА_1. та ОСОБА_2. вказують на те,
що рішення апеляційного суду, на їх думку, є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, місцевий суд виходив з
того, що спірний житловий будинок належав до роздільної власності подружжя і
був власністю ОСОБА_2, який мав право на його відчуження без згоди
позивачки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
часткове задоволення позову, апеляційний суд прийшов до висновку, що спірний житловий будинок за час шлюбу ОСОБА_1. й
ОСОБА_2. істотно збільшився у своїй вартості
внаслідок спільних трудових і грошових затрат колишнього подружжя, в зв'язку з
цим є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і не міг бути
відчужений відповідачем без згоди позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк