Справа 288/2007 року                      Головуючий 1-ї інстанції: Мадай
Категорія  20                               Суддя-доповідач
апеляційного суду: Кутова Т.З.
РІШЕННЯ
Іменем України

2007 року лютого
місяця 15 дня
судова колегія в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого:                        Козаченка
В.І.,

суддів:                                 Довжук
Т.С,

Кутової Т.З.,

при секретарі:       Цвєтковій Ю.В.,

за участю:
позивача ОСОБА_1. та відповідача ОСОБА_2., розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
в   м.   Миколаєві
цивільну   справу   за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на рішення Березанського
районного суду   Миколаївської
області     від  12     грудня 2006 року за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення
матеріальних збитків та моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про  стягнення
матеріальних збитків та моральної шкоди.

В позові
зазначено, що 2 грудня 2004 року по вул.
Будівельників в м. Миколаєві при в'їзді на територію ВАТ "Вантаж
автосервіс", ОСОБА_2. керуючи автомобілем "Ауді -100", державний
номерний знак НОМЕР_1,
здійснив наїзд на позивача, в результаті чого йому було завдані легкі тілесні
ушкодження. На лікування ОСОБА_1. витратив 1 156 грн. 53
коп.

Посилаючись на
викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь   1156
грн. 53 коп.   матеріальних
збитків та 50000 грн.
моральної  шкоди.

Рішенням
Березанського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2006 року з ОСОБА_2.
на користь ОСОБА_1. стягнуто 3000
грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі відповідач просить вказане рішення суду в частині стягнення з нього
моральної шкоди скасувати та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те,
що суд не вірно оцінив наявні докази по справі, та безпідставно дійшов висновку
про наявність  його вини в
спричиненні  тілесних ушкоджень  позивачу.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши обставини справи, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи і таке встановлено судом, 2 грудня 2006
року при в'їзді на територію підприємства ВАТ "Вантажавтосервис"
ОСОБА_2., керуючи автомобілем   АУДІ -100, порушивши   п.п. 12.1,
12.3 Правил дорожнього руху   України,

2

здійснив наїзд на ОСОБА_1. В
наслідок такого позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження. Вказані
обставини підтверджуються постановами про відмову в порушенні кримінальної
справи як від 12 грудня 2004 року, так і від 16 червня 2006 року по даному
факту стосовно ОСОБА_2., а також довідками медичних установ, із яких
вбачається, що у позивача мали місце тупа травма грудної клітини, ушиб потиличної
частини голови та черевної порожнини
(а.с. 94-95,
12-16).

За вказаних
обставин, суд дійшов вірного висновку про те, що зазначені тілесні ушкодження
позивач зазнав саме з вини відповідача, а тому дійшов вірного висновку про
наявність підстав, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, для стягнення моральної шкоди.

Між тим, при
визначенні розміру моральної шкоди, суд не врахував обставини, за яких сталася
дорожньо-транспортна пригода, а саме, права обов'язки сторін відповідно до
займаних ними посад на той час, їх поведінку, характер тілесних ушкоджень,
заподіяних позивачу, ступень його моральних страждань з цього приводу, виходячи
з того, що він відмовився в той час від лікування, та відсутність суттєвих
негативних наслідків з цього приводу.

Враховуючи
наведене, судова колегія, вважає 300
грн. достатньою сумою для компенсації моральних страждань, а тому
оскаржуване рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутої з відповідача
моральної шкоди до зазначеної суми.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Доводи
апеляційної скарги про те, що відсутність вини відповідача в скоєнні
неправомірних дій підтверджується постановою судді Центрального районного суду
м. Миколаєва від 6 жовтня 2006 року, якою
скасовано попередню постанову судці Корабельного районного суду м. Миколаєва
від 2 лютого 2005 року про
притягнення відповідача до адміністративної відповідальності і провадження в
адміністративній справі закрито, не заслуговують на увагу, оскільки ця
постанова свідчить, що ОСОБА_2. не скоював дій, за які наступає адміністративна
відповідальність, що не виключає його цивільно-правової відповідальності.

Посилання на те,
що позивач не був працівником підприємства, а тому його знаходження в зоні
конфлікту було неправомірне, також не можна прийняти до уваги, оскільки ці
обставини не мають правового значення для вирішення спору, оскільки спірні
правовідносини підлягають вирішенню на підставі норм гл. 82 ЦК України, а не на
підставі норм, регулюючих трудові відносини.

Стосовно того,
що шкоду було завдано внаслідок умислу з боку позивача, про що також йдеться в
апеляційній скарзі, то таке теж не може бути враховано. Так, з пояснень
відповідача в судовому засіданні вбачається, що коли він включив першу передачу
в автомобілі, ОСОБА_1. ліг на капот машини з метою не дати їй почати рухатись,
але при цьому відповідач не змінив наміри щодо подальшого руху автомобілю і
почав повільний його рух в напрямку адміністративної будівлі підприємства, де
ОСОБА_1. і зістрибнув з машини (ах. 76).
Таке свідчить, що ОСОБА_1. не мав умислу на спричинення шкоди, а намагався
лише запобігти руху автомобілю під керуванням ОСОБА_2.

Керуючись ст.
ст. 302, 307, 309 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу     ОСОБА_2.   -
задовольнити частково. Рішення
Березанського районного суду
Миколаївської області   від 12 грудня 2006 року -змінити.

3

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 300 грн.
(триста грн.) моральної шкоди.

В іншій частині зазначене рішення суду залишити без змін.

Рішення може
бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
на протязі двох місяців з дня його проголошення.