Справа №2-43/2007
РІШЕННЯ             ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 лютого 2007
року

Богуславський
районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                                          Тітова
М.Б.

при
секретарях                                               Ведмеденко
І.В., Кліванському Є.С.

з участю
позивачів                                         ОСОБА_1,
ОСОБА_2

представника
позивачів                                ОСОБА_3

відповідачів                                                     ОСОБА_4,
ОСОБА_5

представника
відповідачів                             ОСОБА_6

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Богуславі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернувшись до суду з даним позовом, просять суд стягнути на їх
користь солідарно з відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 4500 гривень за
заподіяну майнову шкоду, 170
гривень упущеної вигоди, 3000
гривень за заподіяну моральну шкоду та судові витрати в сумі 1085 гривень 50 коп.

Свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що 10 жовтня 2006 року приблизно в
17 годин 40 хвилин
відповідачка ОСОБА_4 повідомила, що належна їм корова раптово захворіла,
здулася і її вимушено дорізали на пасовищі. ОСОБА_4 запевнила, що судитись не
будуть і приведуть їм іншу корову. В послідуючому така обіцянка не була
виконана. Відповідачі м'ясо корови забрали собі. Про причину захворювання
корови їх не повідомили, ветеринарний огляд корови не проводився.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повинні відшкодувати
майнову та моральну шкоду, яка сталася внаслідок загибелі корови з їх вини.
Саме в той день відповідачі відповідно до встановленої черги пасли стадо корів,
які належали жителям с Саварка
Богуславського району, в тому числі і їх (позивачів) корову. Відповідачі не
прийняли мір щоб спасти корову, а потім м'ясо корови забрали собі.

Відповідно до довідки Богуславського ринку середня вартість корови станом
на 10 жовтня 2006 року становила 4500 гривень, а тому
відповідачі повинні відшкодувати вказану суму на їх (позивачів) користь.
Упущена вигода полягає в тому, що вони отримували доходи від здачі молока на
молокозавод, та внаслідок загибелі корови з вини відповідачів недоотримали
дохід в сумі 170 гривень.
Моральна шкода полягає в тому, що вони внаслідок втрати корови зазнали душевних
страждань, перенесли нервове потрясіння, так як корова була для них основним
джерелом фінансового прибутку та годувальницею сім'ї.

У відповідності до ст. 88
ЦПК України позивачі просять стягнути із відповідачів понесені судові
витрати.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позов
підтримали обгрунтувавши його вищенаведеними обставинами.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали і
пояснили, що корова позивачів загинула на пасовищі на окраїні с. Саварка не 10 жовтня 2006 року, як на це
вказують позивачі, а 9 жовтня 2006 року, коли вони
(відповідачі) пасли стадо корів по своїй черзі. Корова позивачів раптово
захворіла відразу після того, як стадо корів після обіду пригнали на пасовище.
Відразу було викликано спеціаліста ветеринара ОСОБА_7, яка встановила діагноз
гострої тимпанії і так як корова вже впала та була в стадії агонії, то її
вимушено дорізали. Після цього про загибель корови повідомили позивачку ОСОБА_1, яка не побажала
їхати на пасовище, щоб з'ясувати причину загибелі її корови. Вони (позивачі) не
обіцяли повернути позивачам іншу корову. Вони приймали всі міри, щоб
реалізувати м'ясо корови, для чого викликали

ветеринарного
лікаря дільничої ветлікарні ОСОБА_8 для проведення огляду корови. Після
проведення огляду ветеринарним лікарем було зроблено висновок про те, що м'ясо
вимушено дорізаної корови позивачів непридатне для використання. Так як
позивачка відмовилась їхати на пасовище та забирати м'ясо корови, то вони
наступного дня відвезли м'ясо на скотомогильник для утилізації. Позивачі
стверджують, що корова захворіла не з їх вини, а саме з вини позивачки, яка в
обід нагодувала корову листям капусти, що викликало вздуття корови. При розтині
корови ветеринарний лікар виявив розрив та переповнення рубця кормовими масами,
які на 80% складали
капустиння.

Суд заслухавши
позивачів, їх представника, відповідачів і їх представника, свідків та
дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити частково,
виходячи із наступних підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що 9
жовтня 2006 року
біля 16.00 годин на
пасовищі на окраїні с Саварка
Богуславського району раптово захворіла гострою тимпанією та була вимушено
дорізана корова віком 15
років, що належала позивачам ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Даний факт в
судовому засіданні підтвердили відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, які були допитані
як свідки, а також свідки ОСОБА_7, ОСОБА_9.

Згідно акту
обстеження від 9 жовтня 2006 року складеного
завідуючим Мисайлівською дільничою ветеринарною лікарнею ОСОБА_10 за участю
ОСОБА_7, пастуха
ОСОБА_5, ОСОБА_4,
при розтині корови чорно-рябої віком 15
років, середньої вгодованості, вагою 450
кг., було встановлено: переповнення рубця кормовими масами, які складають
на 80% капустиння,
розрив його, розрив діафрагми. Кормові маси, які вийшли з рубця знаходяться по
всій черевній і грудній порожнині, внаслідок тиску газу, який знаходився в
рубці, інших перешлунках м'ясо забруднене кормовими масами повністю і
непридатне для використання. Вимушений доріз проведено по причині гострої
тимпанії. Заключення: тварину зарізано в стадії агонії по причині гостра
асфіксія.

В судовому
засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_7 підтвердили висновки
викладені в акті обстеження від 9
жовтня 2006 року.

Свідки ОСОБА_11
і ОСОБА_12 в судовому
засіданні пояснили, що вони проживають по сусідству із позивачами і бачили, як
напередодні позивачі гужовою повозкою
привезли капусту, а потім в їх дворі було складено багато листя капусти,
яким в обід 9 жовтня 2006 року годували
корову.

Позивачами в
судовому засіданні не надано суду доказів про те, що їх корова загинула по
іншій причині, а саме з вини відповідачів, а той факт, що при розтині корови
було виявлено в кормових масах в рубці 80%
капустиння, свідчить про те, що корова раптово захворіла саме з вини
позивачів, які на корм корові дали листя капусти.

Виходячи з
викладеного суд приходить до висновку, що відповідачі не повинні відшкодовувати
позивачам вартість корови, яка визначена позивачами в сумі 4500 гривень.

Разом з тим суд
приходить до висновку, що відповідачі порушили право власності позивачів на
отримання м'яса від забою їх корови. Відповідачі в односторонньому порядку без
залучення позивачів, чи представників органу місцевого самоврядування провели
обстеження корови та розпорядились м'ясом від вимушено дорізаної корови на свій
розсуд.

Відповідачі не
надали суду достатніх доказів про те, що м'ясо від корови позивачів було
повністю непридатне для використання. Лабораторне дослідження м'яса корови не проводилось,
а висновок ветлікаря при візуальному обстеженні корови не є достатнім для того,
щоб зробити категоричний висновок, що м'ясо не було придатне для використання.

Згідно довідки
ДП "Прогрес" від 13
лютого 2007 року
вихід м'яса ялового корови середньої вгодованості вагою 450 кг. становить 46,5% - 209 кг. Станом на
жовтень 2006 року
ціна реалізації м'яса ялового була 8
грн. 50 коп.

Таким чином
відповідачами заподіяна майнова шкода позивачам в розмірі 1776 гривень 50 коп. ( 8 грн. 50 коп. х 209 = 1776 грн. 50 коп.).

Відповідно до
ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Внаслідок порушення права власності позивачів на м'ясо від вимушено
дорізаної належної їм корови, позивачам без сумніву спричинена діями
відповідачів моральна шкода, так як позивачі перенесли моральні страждання та
вимушені докладати додаткових зусиль для налагодження свого життя. Разом з тим
розмір моральної шкоди в сумі 3000
гривень, який визначений позивачами не

відповідає ступеню та характеру моральних страждань, які
ними перенесені. З врахуванням викладеного суд визначає розмір
моральної шкоди до відшкодування в сумі 1000 гривень.

Витрати, пов'язані із оплатою
судового збору (державного мита), з оплатою за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката мають бути відшкодовані позивачам у відповідності до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачам пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Позов задоволено на 36,2 відстотка, а тому понесеш позивачами витрати підлягають задоволенню
в розмірі 349 гривень 51 коп.

Відповідачам позивачі мають відшкодувати 561 грн. 44 коп. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 84, 88, 209, 212, 214-215,
217, 218 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1178, 1193 ч.4 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 1776 гривень 50 коп. за заподіяну майнову шкоду, 1000 гривень за моральну шкоду та 349 грн. 51 коп. понесених судових витрат,
а всього 3126 (три
тисячі сто двадцять шість) гривень 01
коп.

В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 561 (п'ятсот шістдесят одну)
гривню 44 коп.
понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку
до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.