Справа №-2о-152007 р.
РІШЕННЯ

Бережанський районний суд Тернопільської області

15 березня 2007
року в складі:

головуючого
судді                                          Німко   Н.П.

народних
засідателів                                        ОСОБА_1

ОСОБА_2

при секретарі     Юрків О.Я.

з участю
представника заявниці                      ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани
справу за заявою ОСОБА_4 про визнання особи безвісті відсутньою ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_4, звернулася в суд із заявою про визнання її чоловіка
ОСОБА_5 безвісті відсутнім. В обґрунтування своєї заяви вона зазначила, що 24
листопада 1984 року вступила в шлюб із гр-ном ОСОБА_5, який було зареєстровано
в Прип'ятському РАЦСі Київської області, від даного шлюбу у них народилося
шестеро дітей, з яких четверо на даний час є неповнолітніми, проживають разом
із нею та перебувають на її повному утриманні. Чоловік заявниці проживав і був
зареєстрований в с Літятин
Бережанського району Тернопільської області. В січні 2001 року, її чоловік
залишив сім'ю і вибув у невідомому напрямку, де такий свій вчинок мотивував
тим, що заявниця постійно хворіє, а жити з хворою дружиною він не. хоче. З тих
пір і по сьогоднішній день, він нього немає жодних відомостей про місце його
перебування. Також ніхто з родичів, друзів та знайомих не знає, де знаходиться
її чоловік. З січня 2007 року заявниці перестала виплачуватися грошова державна
допомога на дітей, оскільки не має відомостей про те, що батько дітей( чоловік
заявниці) працює та отримує якийсь дохід. Надати такі відомості заявниця не
може, оскільки їй не відомо, де перебуває її чоловік. Відсутність такої
державної допомоги робить неможливим існування заявниці та її дітей, оскільки
її пенсія, як інваліда 11 групи є мізерною, окрім цього вона несе значні
витрати на власне лікування. А тому і звернулася в суд із заявою про визнання
безвісті відсутнім ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник заявниці її заяву підтримала, просить суд
її задовольнити.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення
представника заявниці, свідків та дослідивши письмові докази, прийшов до
висновку, що заява ОСОБА_4 підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із ст. 43 ЦК
України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо
протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про
місце її перебування.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою у відповідності зі
ст.ст. 246,247 ЦПК України подається до суду за місцем проживання заявника або
за останнім відомим місцем проживання( перебування) фізичної особи, місце перебування
якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання
фізичної безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно
заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що
підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісті.

Судом встановлено, що чоловік заявниці, - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючи
із заявницею в с Літятин Бережанського району Тернопільської області, в січня
2001 року виїхав з с Літятин Бережанського району Тернопільської області, в
невідомому напрямку, не повідомивши рідних та знайомих куди саме  він вибуває. В подальшому, з січня 2001 року
і по даний час, не надає про себе та про своє місцеперебування жодних
відомостей ні дружині, ні дітям, ні будь-якому із відомих родичів, близьких та
знайомих.

Цей факт підтверджується поясненнями представника заявниці, допитаних в
судовому засіданні свідків та письмовими документами, що маються у справі.

Із пояснень представника заявниці вбачається, що ОСОБА_5 в січні 2001 року,
залишив сім'ю, виїхав з села Літятин Бережанського району Тернопільської, не
повідомивши своїх рідних та близьких про те, куди саме він виїжджає.і де буде
перебувати. На сьогоднішній день, тобто більше шести років він не подає про
себе та про своє місцеперебування ніяких звісток.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що
чоловік заявниці ОСОБА_5 вже більше шести років в с Літятин
Бережанського району не проживає, їм відомо, що десь в січні 2001 року він
поїхав села Літятин в невідомому напрямку і з цього часу вони його не бачили,
їм не відомо, де він може знаходитися в даний час.

Факт безвісної відсутності ОСОБА_5 підтверджується довідками Літятинської
сільської ради Бережанського району за №- №- 218, 219 від 16 лютого 2007 року,
записами в паспорті заявниці ОСОБА_4, актом обстеження матеріально-побутових
умов заявниці ОСОБА_4, довідкою №-4206 від 31 липня 2006 року Бережанського РВ
УМВС України в Тернопільській області та іншими письмовими доказами по справі.

Таким чином, на підставі здобутих в судовому засіданні доказів, в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_4 підлягає до задоволення,
оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт безвісної
відсутності ОСОБА_5 понад один рік.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,14,213,215,246-255 44ПК
України та ст. 43 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити
заяву ОСОБА_4.

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Новоград-Волинського району Житомирської області, з 01 січня 2001
року.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної

інстанції.