Справа № 22ц-357/2007 Головуючий у першій інстанції- МАМОНОВА О.Є.
Категорія - цивільна                                                                Доповідач - ШЕВЧЕНКО В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року                                                                                                       м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді        БОЙКО О.В.,

суддів:       ШЕВЧЕНКО В.М.,ГОРОБЕЦЬ Т.В.

при секретарі:         ПІЛЬГУЙ
Н.В.

за участю:        СТОРІН
ТА ЇХ ПРЕДСТАВНИКІВ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку на рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 01 грудня 2006 р. у справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку, банку „Демарк" про визнання
недійсними договорів застави,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006 р. ОСОБА_1 звернулась до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просила визнати договори застави №НОМЕР_1 та №НОМЕР_2 недійсними.
Зобов"язати реєстратора банк „Демарк" припинити заставу акцій внісши
відповідний запис в реєстрі прав власності акціонерів ВАТ „ЧеЗаРа".
Стягнути з відповідача на її користь 1700
грн. понесених нею витрат на сплату судового збору та 30 грн. - на оплату витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В жовтні 2006 р. позивачка частково змінила свої
позовні вимоги і просила визнати договори застави №НОМЕР_1 та №НОМЕР_2
недійсними, Зобов"язати акціонерний комерційний промислово-інвестиційний
банк повернути в натурі ОСОБА_2
спірні акції ВАТ „ЧеЗаРа", а в
разі неможливості, відшкодувати їх вартість за цінами, що існують на момент відшкодування.
Стягнути з відповідача на її користь 1700
грн. понесених нею витрат на сплату судового збору та 30 грн. - на оплату витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ.

Оскаржуваним
рішенням позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано недійсним договір застави акцій №НОМЕР_1, укладений між
акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк просить
рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 грудня 2006
року скасувати,
ухвалити  нове  рішення,
яким  відмовити  повністю
в задоволенні позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що судом не врахований Указ Президента
України від 24.11.1994 р. за №698/94 „Про компенсацію громадянам України втрат
від знецінення грошових заощаджень в установах Ощадного банку України та
Укрдержстраху", відповідно до якого громадянам України на суму індексації
грошових заощаджень в установах Ощадного банку України і колишнього
Укрдержстраху видаються сертифікати номінальною вартістю, кратною 1 млн.
карбованців. Вважають, що іменні акції, емітентом яких виступило ВАТ
„Чернігівський завод радіоприладів" в кількості 216840 шт., загальною вартістю
54210 грн. належать
їм на праві особистої приватної власності і отримання згоди позивача на
передачу їх в заставу, відповідно до ст.,319 ЦК України, не вимагається.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та їх представників, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, і визнаючи недійсним договір застави акцій № НОМЕР_1 (колегія суддів
вважає опискою посилання в рішенні суду на
договір від ЗО 08. 2005 року ) суд виходив із того, що це є майно набуте сторонами під час шлюбу,
яке належить сторонам на праві спільної сумісної водності і відповідно до ст. 578 ЦК України могло
бути передано у заставу лише за згодою ОСОБА_1
як співвласника спірних іменних акцій. Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитись, оскільки, судом неправильно застосовані норми
матеріального права.

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідно до сертифікату іменних простих акцій ОСОБА_2 є власником
таких акцій ВАТ „ Чернігівський
завод радіоприладів" в кількості 216840.
відповідно до договору застави акцій від 30 серпня 2004
року між філією відділення Промінвестбанку в смт. Березна та ОСОБА_2 ,
останній як заставодавець, виступив майновим поручителем за ВАТ „Науково
виробниче підприємство „Інтернеттехнології та електричні комунікації" , в
зв"язку з цим для забезпечення виконання зобов"язано по кредитному
договору ОСОБА_2 передав відділенню Промінвестбанку належні йому на праві
власності прості іменні акції в кількості 216840 штук (а.с.6, 11).

Відповідно до
правил ст. ст. 4,6 Закону України „Про цінні папери та фондовий ринок"
акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові та немайнові права його
власника, що стосується акціонерного товариства... до особи, яка набула права
власності на цінний папір, переходять усі посвідчені ним права.

Відповідно до
положень ст. 17 Закону
України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з
прав людини" суди застосовують при розгляді   справ Конвенцію   та практику Суду як джерело   права. Тому враховуючи наведене, що в
рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002
року по справі „ Совтрансавто-Холдинг"
проти України суд вказав, що акція товариства э складовою річчю. Вона свідчить про те, що власник має
частину акціонерного капіталу та відповідні права. Тут мова не йде лише про
непрямий контроль за акціонерними активами, оскільки й інші права, особливо
право голосу та право впливу на товариство , можуть випливати з акцій". Витлумачене судом внутрішнє
законодавства повинно відповідати праву заявника на повагу до його майна.

Виходячи з
наведеного, що правова природа акцій тісно пов"язана з особистістю
фізичної особи і невіддільна від неї, тому виходячи з положень ст. 61 63 СК України акції
не можуть бути об"єктом спільної сумісної власності і за якими
обов"язком ОСОБА_2, було б
узгоджувати свою поведінку щодо розпорядження акціями із другим подружжям - позивачкою..
Оскільки акції ОСОБА_2
належать йому на праві власності і не належать на праві спільної власності
іншим особам то ці акції можуть бути предметом застави і тому згоди позивачки
на передачу ОСОБА_2 в
заставу відділенню Промінвестбанку зазначених акцій відповідно до договору
застави акцій від ЗО серпня 2004
року не потребувалось. Суд пославшись на норми ст. 578 ЦК України щодо
необхідності згоди позивачки на передачу акцій в заставу неправильно кваліфікував як взаємовідносини подружжя, та
права власника іменного цінного паперу і застосував закон який не
підлягав застосуванню.

За таких
обставин, рішення суду як ухвалене з неправильним застосуванням норм права є
незаконним і підлягає скасуванню в частині задоволення
позовних вимог про визнання недійсним договору застави акцій НОМЕР_1

Виходячи з
наведеного, що ОСОБА_2. мав
право укладати договір застави з передачею в заставу акцій без згоди позивачки
і цей договір не суперечить цивільному законодавству тому в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору застави акцій №
НОМЕР_1 необхідно відмовити.

Оскільки рішення
суду ухвалено проти ОСОБА_1
то відповідно до правил ст. 88
ЦПК України із неї необхідно стягнути на користь акціонерного
комерційно-інвестиційного банку понесені ним і документально підтверджені
судові витрати.( ас. 101-102).

Керуючись ст. 61 СК України , ст. 578 ЦК України, ст.ст.
88, 209, 218, 303, 307,
309 п.4, 313-315, 316, 317ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку - задовольнити.

Рішення
Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 грудня 2006
року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1про визнання недійсним договору застави акцій НОМЕР_1 - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку,
банку „Демарк" про визнання недійсними договору застави акцій НОМЕР_1 - відмовити, в
іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1на користь
акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку 850 грн. судового збору
та 30 грн. витрат з
оплати інформаційно-технічого забезпечення розгляду цивільних справ.

Рішення набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.