У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 липня 2007 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,                  Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на ½ частину квартири, виселення та
вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської
області від 25 травня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 із позовом
до ОСОБА_3 про визнання права власності на ½
частину квартири за малолітнім сином - ОСОБА_2, мотивуючи
тим, що він із відповідачкою перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1993
року. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син - ОСОБА_2. У грудні 1996 року позивач за
власні кошти придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з метою забезпечення сина
житлом, однак оформив її на відповідачку. У зазначеній квартирі він мешкав із
своєю сім'єю в той час, коли не перебував у рейсі. У вересні 2004 року після
повернення з рейсу, ОСОБА_1 дізнався, що спірну квартиру ОСОБА_3 продала, чим
порушила майнові права свого малолітнього сина. Просив визнати за малолітнім
сином. ОСОБА_2, право власності на ½ частину квартири АДРЕСА_1.

Змінивши предмет позову, у травні 2005 року позивач звернувся в суд із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири
недійсним та поділ спільної сумісної власності, зазначивши, що 5 жовтня 2004
року відповідачка продала квартиру АДРЕСА_1, що належала йому та ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності, ОСОБА_4 без нотаріального посвідчення. Просив
суд визнати договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним та визнати за
ним право власності на ½ частину вказаної квартири.

Доповнивши в жовтні 2005 року свої позовні вимоги ОСОБА_1 просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 5 жовтня 2004
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнати за ним право власності на ½ спірної квартири, виселити ОСОБА_4
з указаної квартири та вселити його з малолітнім сином, ОСОБА_2

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2005 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2006 року позов
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсними, виселення та вселення задоволено.
Постановлено визнати недійсними: договір купівлі-продажу квартири               АДРЕСА_1, укладений 5 жовтня
2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за НОМЕР_1; витяг про
реєстрацію в Державному реєстрі правочинів НОМЕР_2 від 5 жовтня 2004 року,
реєстраційний номер НОМЕР_3 від
5 жовтня 2004 року 13:01; витяг про реєстрацію права власності на
нерухоме майно НОМЕР_4 від 8 жовтня 2004 року , реєстраційний номер НОМЕР_5,
номер запису НОМЕР_6 у книзі НОМЕР_7 доп-1 від 7 жовтня 2004 року. Зобов'язано
ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 отримані за продаж квартири 22 032 грн. Зобов'язано
ОСОБА_4 звільнити квартиру АДРЕСА_1 та передати її власникам. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на ½ частину квартири АДРЕСА_1. Виселити ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_1. Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись з указаним рішенням суду апеляційної інстанції,               ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення
скасувати та залишити в силі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від
7 грудня 2005 року.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нове рішення про
задоволення позовних вимог позивача, апеляційний суд виходив із того, що спірна
квартира відповідно до ст. 74 СК України є спільною сумісною власністю сторін,
тому договір купівлі-продажу спірної квартири від 5 жовтня 2004 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено з порушенням вимог ст. 65 СК України.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 203 ЦК України договір купівлі-продажу
зазначеної квартири порушує інтереси малолітнього сина сторін - ОСОБА_2

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки
суд дійшов їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи,
прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, неправильно застосувавши
норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 202 ЦПК України (1963 року) рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення суду є обґрунтованим тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з договором купівлі-продажу
спірна квартира придбана ОСОБА_3 23 грудня 1996 року.

Сімейний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Тому апеляційний суд помилково застосував до даних правовідносин                    ст. 74 СК України, оскільки
закон не має зворотної дії у часі.

Крім того, посилаючись на ст. 65 СК України, апеляційний суд не звернув
уваги на те, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони у шлюбі не
перебували.

За таких обставин ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може
вважатись законним та обґрунтованим, у зв'язку із чим касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Разом із тим судом першої інстанції повно й всебічно встановлені обставини
справи, а рішення суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду
першої інстанції.

При викладених обставинах рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а
рішення суду першої інстанції - залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2006 року
скасувати.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук