Справа № 22ц - 949 / 2007                                  Головуючий в 1 інстанції - Семененко Я.В.
Категорія -11/17                                                   Доповідач  - Глушенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 березня 2007
року                          Колегія
суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                -
ГригорченкаЕ.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі -  Білоконь Н.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_1на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29
листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного
товариства страхова компанія "Оранта-Дніпро", третя особа - Головне
управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області, про
стягнення страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2006 року скасувати
та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Зазначеним рішенням суд відмовив ОСОБА_1. в її позовних вимогах до ВАТ СК
"Оранта-Дніпро" про стягнення страхових виплат / а. с.306-307 /.

Як на підстави своєї апеляційної скарги позивачка посилається на те, що
рішення є незаконним та необгрунтованим. Крім того, позивачка вважає, що при
ухваленні рішення судом допущено порушення норм матеріального та процесуального
права / а. с. 322-329 /.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції згідно з п. 3 ч.І ст.311 ЦПК
України з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК України - рішення підлягає скасуванню, якщо суд
вирішить питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Так, суд першої інстанції розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення
по справі, так і не встановив хто є належним відповідачем (співвідповідачем) по
справі і в порушення вимог ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення
його до участі у справі.

Згідно із Законом України "Про державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року № 537/96-ВР - держава взяла
на себе зобов'язання щодо компенсації громадянам України, які внаслідок
знецінення втратили страхові внески, поміщені в установи державного страхування
СРСР, що діяли на території України, а також страхові внески, внесені в
установи колишнього Укрдержстраху протягом 1992-1994 років.

Страхові внески повертаються поетапно, залежно від їх суми, інших обставин,
у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний
рік.

Компенсація витрат від знецінення страхових внесків
проводиться виключно в грошовій формі за рахунок Державного бюджету України, в
якому кошторис для цієї компенсації визначається окремою статтею.

Виплата громадянам компенсації втрат від знецінення
страхових внесків, вкладених до 02.01.1992 року в установи колишнього Укрдержстаху
проводяться щорічно на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України
де зазначаються розміри коштів передбачених Державним бюджетом на поточний рік
для таких виплат, а також порядок перерахування коштів з державного бюджету
установам колишнього Укрдержстраху для компенсації страхових внесків громадян
України.

Так, перерахунок коштів здійснюється Державним
казначейством України на рахунок Національної акціонерної страхової компанії
"Оранта" згідно з розподілом видатків Державного бюджету України.
Кошти, що надійшли до HACK "Оранта", перераховуються до установ колишнього
Укрдержстраху відповідно до положення про порядок проведення компенсаційних
виплат за страховими внесками.

Однак, суд першої інстанції не прийняв до уваги вище зазначений закон і не
вирішив питання про залучення до участі у справі в якості відповідача
(співвідповідача) Державу Україна і як представника її інтересів - Міністерство
фінансів України, а також Державного казначейства України та Національної
акціонерної страхової компанії "Оранта".

Розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції не прийняв до уваги ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21.02.2002 року та від 22.10.2003 року / а. с. 41-43,131-132 /,
тобто порушив вимоги ч.2 ст.ЗП ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви з
яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої інстанції при новому
розгляді.

Крім того, вирішуючи даний спір суд так і не встановив, який же порядок
виплати компенсаційних виплат за страховими внесками.

Після прийняття Закону № 537/96-ВР від 21.11.1996 року, щорічно Кабміном
України приймались і приймаються постанови про виплату в поточному році
громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень і
страхових внесків, вкладених до 2 січня 1992 року в установи колишнього
Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, і установи колишнього
Укрдержстрах, та викуп облігацій Державної цільової безпроцентної позики 1990
року - де HACK "Оранта" разом з іншими правонаступниками
установ колишнього Укрдержстраху, за погодженням з Міністерством фінансів
України, зобов'язана була розробити та затвердити положення про порядок
проведення в поточних роках компенсаційних виплат за страховими внесками.
Однак, суд першої інстанції так і не встановив чи були розроблені HACK
"Оранта" зазначені положення, як і не витребував їх у HACK
"Оранта".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач
ВАТ СК "Дніпро-Оранта" на позачергових загальних борах 28.09.2006
року прийняла рішення про зміну повного найменування ВАТ СК
"Оранта-Дніпро" на ВАТ СК "Дніпро", яка згідно п.1.3
Статуту є правонаступником ВАТ СК "Оранта-Дніпро" та AT ВТ СК "Оранта-Дніпро",
і 11.10.2006 року ВАТ СК "Дніпро" було внесено до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій України. Суд же першої інстанції не прийняв
до уваги ці обставини і не залучив до участі у справі ВАТ СК "Дніпро"
у встановленому законом порядку.

За таких обставин, рішення суду не може залишатись в силі і підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як
таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст.
303,307,311 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково.

Рішення
Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2006 року -
скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.