У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                      2 квітня
2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любешівського районного суду
Волинської області від
16 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської
області  від 8 лютого 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації
та  відшкодування  моральної шкоди й за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності і ділової репутації та  відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що у вересні 2005 року на звітно-виборній
конференції голови профкому працівників медичних установ Маневицького району,
яким він був  і якого було переобрано,
відповідачка подала неправдиві відомості про невиплату їй профкомітетом
допомоги у зв'язку зі смертю рідних.

Вважаючи зазначені неправдиві відомості такими, що
принижують його честь, гідність і ділову репутацію, чим йому  заподіяно моральну шкоду, просив його вимоги
задовольнити.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом,
зазначаючи, що ОСОБА_1 звертається до суду з численними і безпідставними
позовами до неї, чим принижує її честь, гідність і ділову репутацію і   заподіює
моральну шкоду, яку вона просила відшкодувати.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області
від              16 листопада 2006 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області  від 8 лютого 2007 року, в задоволенні позову
ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1  посилається на невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального
права і порушення норм процесуального права
та ставить питання про скасування вказаних рішень і ухвалення нового
рішення про задоволення його позову.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 і
зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з
ним, виходили з того, що позивач не надав достатніх доказів
на підтвердження своїх вимог, критичне судження відповідачки за основним
позовом щодо дій позивача не може бути підставою для задоволення позову;
звернення ОСОБА_1 за захистом своїх прав чи законних інтересів до суду не
порушує прав ОСОБА_2 і також не може бути підставою для задоволення її
зустрічного позову.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень  не дають підстав для
висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування
норм  процесуального права, яке призвело
до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та  відшкодування
моральної шкоди й за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист
честі, гідності і ділової репутації та
відшкодування  моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Любешівського районного суду Волинської області
від 16 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області  від 8 лютого 2007 року  відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                                      А.Г. Ярема