Справа №2-124/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

1 березня 2007
року

Краматорський
міський суд Донецької області

в складі:
головуючого судді Гаврилової М.В.,

при секретарі
Доценко В.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачів
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, представника 3-й
особи 1 ДНК ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання відмови від
прийняття спадщини недійсною, визнання свідоцтва про право на спадщину за
законом недійсним, визнання права власності на спадкове майно, визнання
договору дарування квартири недійсним, витрат на правову допомогу і судових
витрат,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2006 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання відмови від спадщини недійсною по підставі ст. 230 ЦК України,
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на
1/2 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті свого батька
ОСОБА_7, відшкодування моральної шкоди і стягнення судових витрат і витрат на
оплату юридичної допомоги.

2006
року позивач подав додаткову позовну заяву до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири недійсним і стягнення судових
витрат.

2007
року позивач подав до суду додаткову і уточнену позовну
заяву, просив визнати відмову від прийняття спадщини недійсною по підставі
ст.229 ЦК України,
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання договору дарування
квартири недійсним, визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири в
порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_7, стягнення
судових витрат і витрат на юридичну допомогу в сумі 7500 грн.

У судовому засіданні 1 березня 2007 року представник позивача, що діє за
дорученням, відмовився від позову в частині визнання відмови від прийняття
спадщини недійсним на підставі ст.230 ЦК України і відшкодування моральної
шкоди, відмова прийнята судом і 01.03.2007 року провадження в цій частині
позову закрито.

Позивач ОСОБА_6 обгрунтував позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
помер його батько ОСОБА_7, після смерті якого залишилося спадкове майно у
вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом є він і
відповідач ОСОБА_2 - діти померлого. У квітні 2006 року він приїхав в м. Краматорськ
з Росії, де він проживає зі своєю сім'єю, для прийняття і оформлення спадщини.
Під час розмови з братом ОСОБА_2 вони вирішили, що спадщина буде оформлена на
брата, а він відмовиться від спадщини з тією умовою, що брат продасть спадкову
квартиру і половину її вартості поверне йому. Він вважав, що, оскільки не
проживав тривалий час в Україні, дешевше і швидше буде оформити спадщину на
брата, який постійно проживає в Краматорську. Виконуючи домовленість, він
написав заяву про відмову в прийнятті спадщини 08.04.2006 р. на користь брата,
якому згодом було видано свідоцтво про право на спадщину по закону. Проте,
відповідач не виконав свого зобов'язання, половину вартості квартири йому не
повернув, а подарував квартиру своїй дочці ОСОБА_4. Вважає, що, відмовившись
від спадщини, він допустив необачність, помилився щодо природи правочину, прав
і обов'язків його і відповідача. Відмовляючись від спадщини, він переоцінив
відносини, що склалися між ним і братом, допустив необачність, не припускаючи,
що відповідач не виконає взяте на себе зобов'язання. Написавши заяву про
відмову від спадщини, він не оцінив важливість проведених ним дій, що вплинуло
на його волевиявлення, інакше він не написав би заяву про відмову від прийняття
спадщини. Вважає, що допущена ним помилка має для нього істотне значення.
Просить визнати відмову від спадщини недійсною на підставі ст.229 ЦК України, а також
визнати недійсним видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину і подальший
договір дарування квартири в частині розпорядження його долею спадщини, за яким
брат подарував квартиру своїй   доньці
ОСОБА_4, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири  в порядку спадкоємства по закону після смерті
свого батька ОСОБА_7, стягнути
судові витрати і витрати на оплату юридичної допомоги в сумі 7500 грн.

У судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вважає, що при відмові від прийняття
спадщини після смерті батька позивач діяв обдумано, добровільно відмовився від
спадщини на його користь з тим, щоб згодом він подарував квартиру своїй доньці
ОСОБА_4, оскільки це була усна воля померлих батьків. Ніякої домовленості про
те, щоб він виплатив позивачеві половину вартості квартири у них не було. Після
оформлення спадщини позивач приїхав з м.Москви в М.Краматорськ і попросив, щоб
донька допомогла йому оформити кредит під спірну квартиру, але вона
відмовилася, тому позивач звернувся до суду.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала і суду пояснила, що ніякої
домовленості з позивачем про виплату йому половини вартості квартири не було.
Позивач знав, що батько подарував їй спадкову квартиру і не заперечував проти
цього.

Представник 3-ої особи - нотаріус Першої державної нотаріальної контори
М.Краматорська ОСОБА_5 суду
пояснила, що спадкоємці ОСОБА_6 і ОСОБА_2 заздалегідь приходили в нотаріальну
контору і вона їм роз'яснила, що дійсно, при оформленні документів на одного
спадкоємця вартість послуг зменшиться удвічі, оскільки пакет документів з
необхідною кількістю довідок готує кожний із спадкоємців. Розмір державного
мита від кількості спадкоємців не залежить і визначається від суми спадкового
майна. Суду також пояснила, що позивач 08.04.2006 р. подав заяву про відмову
від прийняття спадщини, яку вона прийняла і з її врахуванням, після закінчення
шести місяців з дня відкриття спадщини, за заявою відповідача ОСОБА_2 про
прийняття спадщини, видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом
після смерті батька ОСОБА_7

Вислухавши думку сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази,
суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи і не оспорюється
сторонами, що рідні брати позивач ОСОБА_6 і відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями
першої черги по закону в рівних частках на майно, яке залишилося після смерті
їх батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Спадкове майно складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 8 квітня 2006 року позивач ОСОБА_6 подав
в Першу державну нотаріальну контору м. Краматорська заяву про відмову від
частини спадщини, що належала йому після смерті батька, на користь брата
ОСОБА_2 ( а.с.10).

Згідно ст.1274 ЦК України,
спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь
кого-небудь із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від
прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених
статтями 225,229-231 і 233 ЦК
України.

Позивач просить визнати відмову від прийняття спадщини недійсною на підставі
ст.229 ЦК України,
пояснивши, що він діяв під впливом помилки.

Згідно ст.229 ЦК України,
якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення
має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має
істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 Ухвали «Про судову
практику у справах про визнання правочину недійсним» від 28.04.1978 р. (з
подальшими змінами), під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття
стороною суб'єкта, предмету або інших важливих умов правочину, яке вплинуло на
її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що
правочин не був би укладеним.

Позивач вказує, що, відмовившись від прийняття спадщини,
він допустив необачність, помилився щодо природи правочину, прав і обов'язків
сторін, а саме вважав, що, проживаючи в Росії, дешевше і швидше буде оформити
спадщину на брата, який постійно проживає в М.Краматорську і після продажу
спадкової квартири виплатить половину її вартості, що належить йому.
Відмовляючись від спадщини, він переоцінив відносини, що склалися, між ним і
братом, допустив необачність, не припускаючи, що відповідач не виконає взяте на
себе зобов'язання виплатити йому половину вартості квартири. Написавши заяву
про відмову від спадщини, він не припускав важливість проведених ним дій, що
вплинуло на його  волевиявлення, інакше
він не написав би заяву на відмову від прийняття спадщини. Вважає, що допущена
ним помилка має для нього істотне значення, оскільки позбавила його права на
частину спадкового майна.

Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач дійсно проживає з
сім'єю в Росії, що утруднювало йому оформлення спадщини на території України;
нотаріус ОСОБА_5 також
частково підтвердила доводи позивача про те, що вартість послуг при оформленні
документів на одного спадкоємця зменшиться удвічі, оскільки пакет документів з
необхідною кількістю довідок готує кожний із спадкоємців, проте від кількості
спадкоємців не залежить розмір державного мита.

Крім того, як видно із заяви ОСОБА_6 на а.с.10,
позивачеві нотаріусом 1-ої Краматорськом ДНК
письмово не роз'яснена ст.1273 ЦК
України, зокрема, пункт 5 даної статті, згідно якого відмова від прийняття
спадщини є безумовною і беззастережною, а також положення пункту 6 даної
статті, згідно якого відмова від прийняття спадщини може бути відкликана
протягом строку, встановленого для її прийняття. Із заяви вбачається, що
ОСОБА_6 було роз'яснено зміст ст.1241 ЦК України, яка регулює право на
обов'язкову частку у спадщині і до даної відмови від прийняття спадщини ніякого
відношення не має.

Суд вважає, що в даному випадку нотаріус при прийнятті заяви ОСОБА_6
порушив його права, не роз'яснивши наслідки відмови від прийняття спадщини, що
є істотним при здійсненні такого правочину, оскільки позбавляє особу права на
частину спадщини.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач сам бажав, щоб квартира
перейшла у власність ОСОБА_4 суд вважає неспроможними, оскільки відповідно до
ст.1274 ЦК України, позивач міг відразу відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-якого із спадкоємців за законом, незалежно від черги, а саме на
користь племінниці ОСОБА_4 Для цього не було необхідності спочатку відмовлятися
від спадщини на користь брата.

Також суд вважає неспроможними доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що
позивач відмовився від спадщини, оскільки у них з батьками була усна
домовленість про те, що спірна квартира після їх смерті залишиться ОСОБА_4,
оскільки за життя батьки сторін не залишили заповіту на користь ОСОБА_4 і не
розпорядилися своїм майном на її користь.

Таким чином, суд визнає доведеним, що при подачі заяви про відмову від
прийняття спадщини позивач ОСОБА_6 помилявся щодо обставин, що мають істотне
значення, оскільки в результаті здійсненого правочину позивач позбавив себе права
на 1/2 частину спадкового майна після смерті батька, а тому дану заяву суд
вважає необхідним визнати недійсною.

Враховуючи, що на підставі даної заяви позивача,
відповідачеві ОСОБА_2 29 травня 2006 року нотаріусом 1 -ої Краматорської
державної нотаріальної контори згідно реєстру НОМЕР_1 було видано свідоцтво про
право на спадщину по закону на все майно, що залишилося після смерті батька
ОСОБА_7, а саме на квартиру АДРЕСА_1, суд вважає необхідним визнати його
частково недійсним в частині розпорядження долею позивача, визнавши за
позивачем ОСОБА_6 право на спадщину по закону після смерті батька на 1/2
частину спадкового майна.

Аналізуючи договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 02.09.2006 p., укладений в 1-ій
Краматорській ДНК по реєстру
НОМЕР_2, суд вважає необхідним визнати його також частково недійсним в частині
розпорядження спадковою часткою позивача, в зв'язку з тим, що він укладений на
підставі свідоцтва про право на спадщину по закону на дану квартиру, виданого
Манюку М.Г, яке також визнане судом частково недійсним.

У частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі
7500 гривень, суд вважає необхідним відмовити, оскільки законом не передбачено
стягнення витрат на оплату правової допомоги представнику позивача в справі.

Крім того, суд вважає що відповідно до ст.88 ЦПК України,
з відповідачів в рівних частках на користь позивача слід стягнути в межах
пропорційно задоволеної частини позову понесені ним витрати на оплату судового
збору в сумі 60 грн.44 коп. ( 1% від вартості половини спадкової квартири у
розмірі 12087 грн., а.с.22) і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30 гривень.

Керуючись
ст.ст.3,14,213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_6
від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8, надану 8 квітня 2006 року в
Першу Краматорську державну нотаріальну контору.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину по закону після
смерті ОСОБА_7, виданого ОСОБА_2 Першою Краматорською державною наторіальною
конторою 29 травня 2006 року по рееєстру НОМЕР_1.

Визнати частково недійсним договір дарування квартири,
укладений 2 вересня 2006 року в Першій Краматорській державній наторіальній
конторі і зареєстрований в рееєстрі під НОМЕР_2, за яким ОСОБА_2 подарував
ОСОБА_4 Ігорівні квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власности на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8.

Стягнути на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судові витрати в сумі 90
гривень 44 копійок в рівних долях.

В інший частини
позову - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в Апеляційний
суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом 10 днів із дня
його оголошення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в
Апеляційний суд Донецької

області через Краматорський міський суд протягом 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження.