Справа № 22 Ц - 231/ 2007р.                  Головуючий
1-й інстанції: Бібік М.В.
Категорія-ЗЗ                                              Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І
РІШЕННЯ

14 лютого  2007р.
Судова  колегія  судової
палати  в  цивільних
справах  о Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої:          Вовненко
Г.Ю.

суддів:                   Галущенка
О.І.

Колосовського СЮ.

при секретарі -
Варміш О.С.

за участю:

відповідача -
ОСОБА_1. представників

відповідача -        ОСОБА_2

позивача -           ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
цивільну справу за

апеляційною скаргою

голови СФГ
"ОСОБА_1." на рішення Новобузького районного суду  Миколаївської області    від 22.
11. 2006 р.,   у справі за

позовом

ОСОБА_4 до СФГ
"ОСОБА_1." про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення
збитків,

встановила:

14.04.2006 р. ОСОБА_4. звернувся з
позовом до СФГ "ОСОБА_1." про розірвання договорів оренди земельних
ділянок та стягнення збитків.

Позивач
зазначав, що відповідно до умов договору оренди земельної частки (паю),
укладеного ним 24.07.
1999 р. на 10 років з
СФГ "ОСОБА_1", останнє, зобов'язане щорічно виконувати обробіток
належної йому присадибної земельної ділянки шляхом оранки та своєчасно, до
завершення поточного року сплачувати орендну плату за користування землею.

Посилаючись на
те, що орендар не виконав за 1999-2005
роки у повному обсязі умови угоди оренди земельної частки в частині виплати
орендної плати та обробітку присадибної ділянки, позивач просив про розірвання
угоди та стягнення заборгованості по орендній платні у розмірі 3312 грн. в рахунок
невиконаної частини зобов'язання.

Рішенням
Новобузького районного суду в Миколаївської області від 22. 11. 2006 р. постановлено про задоволення
позову частково.

Зокрема, з
відповідача стягнуто на користь позивача 1295
грн. З 5 коп. та 81 грн. судових
витрат.

Цим же рішенням договір оренди земельної частки
розірвано.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення та закриття
провадження у справі, посилаючись на необгрунтованність висновків суду та
невідповідність їх вимогам норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

2

Невиконання
обов'язку по своєчасному внесенню орендної плати може бути підставою
дострокового припинення договору оренди і у відповідності до вимог ст. 28 Закону України
"Про оренду землі".

Відповідно до
положень ст. 20 зазначеного
закону, орендна плата може встановлюватися у грошовій, натуральній та
відробітковій формі.

З договору
оренди вбачається, що сторонами угоди встановлена натуральна та відробіткова
форма орендної плати, передбачена п. п. 2.1,
3.2 "б" договору, шляхом надання послуг з оранки присадибної
земельної ділянки та доставки однієї стожари соломи.

Останнім
терміном внесення орендної плати встановлено кінець поточного року.

Зазначене
свідчить про те, що обов'язок орендаря по своєчасному внесенню орендної плати
включає також і вчасний обробіток присадибних ділянок позивача відповідно до
агротехнічних правил та доставку однієї стожари соломи відповідної якості.

З наданих суду
доказів вбачається, що всупереч, обумовленій угодою, якості продукції
сільського господарського виробництва, яка має бути сплачена в натуральній
формі, орендар розраховувався з орендодавцем продукцією, яка не відповідала
встановленим стандартам якості.

Крім того, за
попередні роки орендар також не виконував умови угоди стосовно надання послуг з
оранки присадибної земельної ділянки та доставки соломи, чим також порушив
умови угоди оренди стосовно своєчасного внесення орендної плати.

Встановивши
зазначені обставини, суд обгрунтовано визнав, що вони є підставою для
дострокового розірвання угоди оренди і часткового задоволення вимог позивача в
частині стягнення заборгованості по орендній платі за період, який не перевищує
строк позовної давності, тобто починаючи з 2003 р.

В той же час,
визначаючи розмір заборгованості, суд безпідставно посилався на те, що
утримання відповідачем прибуткового податку з нарахованої орендатору орендної
плати є порушенням договору.

Такий висновок
суперечить вимогам ст..
1.15, ст.. 9.1.1 Закону України "
Про податок з доходів фізичних осіб", якими встановлено, що орендар
земельної ділянки (частки) є податковим агентом орендодавця -фізичної особи
та має нараховувати з його доходу від надання в оренду земельної ділянки
(частки), прибутковий податок та сплачувати його до бюджету від імені та за
рахунок платника податку.

Зазначені вимоги
закону спростовують висновки суду, щодо необхідності зміни договору в частині
розміру орендної плати на підставі ч. 2
ст. 32 Закону
України "Про оренду землі", в разі утримання орендарем прибутового
податку з нарахованої орендної плати.

Оскільки суд
першої інстанції неповно з'ясував зазначені обставини, що потягло до
невідповідності його висновків дійсним обставинам справи, то оскаржуване
рішення, в цій частині, згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням   нового рішення.

Ухвалюючи нове
рішення, судова колегія виходить з таких встановлених фактичних даних.

Судом постановлено про стягнення заборгованості по
орендній платі за період з 2003
-2005 р .р. у розмірі 1295 грн. 35 коп. з
урахуванням утриманого прибуткового податку, недоставленої соломи та витрат на
оранку за 2003-2004 р. р.

2

З нарахованої до
сплати позивачу орендної плати, за 2003
-2005 р. р. орендар утримав прибуткового податку на загальну суму 449 грн. 68 коп.

Таким чином,
розмір заборгованості відповідача має бути зменшений на цю суму.

Крім того, із
загального розміру заборгованості також має бути відраховано податок у розмірі 30 грн. за 500 кг пшениці не
доданої в 2003 р.

При цьому,
судова колегія погоджується з висновками суду, щодо факту вимерзання пшениці,
який слід вважати обставиною звичайного ризику, оскільки в договорі мова йде
про вимерзання врожаю поточного року, а не лише певної культури.

Тобто, орендар
не був позбавлений можливості компенсувати втрати, пов'язані з вимерзанням, за
рахунок доходу від вирощування інших культур.

Таким чином,
загальний розмір заборгованості, яка підлягає сплаті на користь позивача,
складає 815 грн 49 коп.

Доводи
відповідача про повний розрахунок з орендодавцем суперечать наданим доказам,
які свідчать про невиконання господарством умов угод оренди щодо розміру  орендної плати.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну
скаргу голови СФГ "ОСОБА_1."
задовольнити частково.

Рішення
Новобузького районного суду Миколаївської області від 22. 11. 2006 р. в частині
заборгованості з орендної плати змінити.

Стягнути з СФГ
"ОСОБА_1." на
користь ОСОБА_4 815 грн. 49 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього
часу на протязі двох місяців може бути оскаржене безпосередньо до Верховного
Суду України.

Головуючий:
підпис

Судді:                     підпіс

Згідно з оригіні

суддя апеляцію

Миколаївської     О.І.Галущенко