АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 22ц-289 від 2007 року
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції-Фісунов А. Л.
Доповідач - Поплавський В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

ЗО січня 2007 року                Колегія   суддів судової палати по
цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області  в складі:

головуючого судді   -  Гайдук В.І.,

суддів                           - Дерев'янко О.Г., Поплавського В. Ю.,

при секретарі                 - Агаповій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську по цивільній справі
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська
від 2 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Дніпроважмаш" про стягнення додаткових витрат, -

встановила:

Позивач 14 грудня 2005 року
звернувся до суду з позовом, де просив стягнути з відповідача
4578,75 грн. Посилався на те, що згідно виписки НОМЕР_1 із акту огляду МСЕК від
20.05.1999р.
він потребував спеціального засобу пересування - автомобілю
„ЗАЗ-110205-32". Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська
від 16 вересня 2004 року було стягнуто з відповідача 14355 грн. - вартість
автомобілю на день винесення рішення - на користь Головного управління праці і соціального захисту
населення Дніпропетровської області - для придбання автомобілю. У вересні 2005 року
Головним управлінням йому, як інваліду, був виданий автомобіль ЗАЗ 110206-32
вартість якого склала 18933,75 грн.

По рішенню суду на підставі
виконавчого листа НОМЕР_2 від 27.01.2005р. було стягнуто з ВАТ
„Дніпроважмаш"' - 14355 грн., а різницю в сумі 4578,75 грн. 02.06.2005р.
він особисто доплатив. Повернути різницю більш сплаченої вартості автомобіля
відповідач відмовився,
тому він звернувся до суду.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 листопада 2006 року в задоволені позову було
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просив скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити його вимоги.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду і заявлених позовних вимог у межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати і постановити нове рішення за наступних
підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що
з лютого 1959 року по 08 серпня 1997 року позивач працював в ВАТ „Дніпроважмаш", в наслідок
чого у нього розвилося професійне захворювання і він втратив 90%
працездатності, був визнаний інвалідом 2 групи безстроково з 09.04.2002р.
(а.с. 22). Згідно виписки НОМЕР_1 із акту огляду МСЕК від 20.05.1999р. позивач потребує
спеціального засобу пересування - автомобілю ,.ЗАЗ-110205-32".

Це право виникло з моменту висновку МСЕК - з 20 травня 1999 року.

В травні 1999
року позивач передав відповідачу висновок і адміністрація поставила його в
чергу отримання автомобіля. В 2001 році він стояв першим в черзі на його
отримання, однак підприємство не видало його, посилаючись на те, що в них відсутні
гроші для його отримання.

В подальшому його особиста справа була передана відповідачем Фонду у м. Дніпропетровську соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань в Україні. У відповідності з
рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2004
року було стягнуто з відповідача 14355 грн. - вартість автомобілю на день винесення рішення - на користь Головного управління
праці і соціального захисту населення
Дніпропетровської області для придбання автомобілю (а.с. 12-15).

У вересні 2005 року Головним управлінням позивачу, як інваліду був виданий автомобіль ЗАЗ 110206-32 вартість якого склала 18933,75
грн. (а.с. 8).

По рішенню суду на підставі виконавчого листа НОМЕР_2 від 27.01.2005р. було
стягнуто з ВАТ „Дніпроважмаш" - 14355 грн., а різницю в сумі 4578,75 грн.
02.06.2005р. позивачем було особисто перераховано
на рахунок Головного управління праці і соціального захисту
населення Дніпропетровської області.

З приводу грошової компенсації позивач звертався до відповідача і Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в Україні відділення виконавчої
дирекції фонду у м. Дніпропетровську, однак йому було відмовлено (а.
с. 9. 10).

За таких обставин, колегія суддів вважає висновок районного суду про
відсутність підстав для стягнення різниці більш сплаченої вартості автомобіля
необгрунтованим та не відповідаючим обставинам по справі. Тому рішення суду
необхідно скасувати і стягнути на користь позивача з ВАТ
„Дніпроважмаш" 4578,75 грн. та 150 грн. за юридичну допомогу, (а.с. 6), а також витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Керуючись ст. 307, п.З, ч1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 листопада 2006
року скасувати. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ВАТ „Дніпроважмаш" на користь ОСОБА_1 4578,75 грн. та 150
грн. за юридичну допомогу. Стягнути з ВАТ
„Дніпроважмаш" витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 грн.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з
моменту постановления і може бути
оскаржено до Верховного Суду України у 2-х місячний термін з моменту
проголошення.