АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем
України

28 березня 2007 року апеляційний
суд Житомирської області у складі:

головуючого: Франовської К.С.
судців: Товянської О.В. Шнрокової Л.В.

при секретарі: Забєліній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жи­томирі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання пов­нолітніх
дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 18 січня 2007
року, -

встановив:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до колишнього чоловіка. Зазначала, що їх повнолітні діти
продовжують на­вчання у вищих учбових закладах, що потребує значних витрат на
оплату навчання та житла, придбання одягу, зошитів, підручників, продуктів хар­чування.
Просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей щомісячно по
250грн. на кожну дитину.

Рішенням
Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 18.01.07р. позов
задоволено. Стягнуто щомісячно із ОСОБА_2 на ко­ристь ОСОБА_1 500грн. на
утримання дочок (по 250грн. на кожну) :
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання у Київському національному
торгово-економічному університеті, крім канікул, тобто по червень 2009 року включно;
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, на період її навчання у Бердичівсь­кому політехнічному
коледжі, крім канікул, тобто по 30.06.2007
року.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення. Він не спроможний
сплачувати такі кошти. Він не працює, має статус безробітного. Рішення суду
побудовано на припущеннях.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольнивши
позов, суд вважав, що батько має доходи -
неофіцій­но працює, буде з січня 2007р. отримувати допомогу по безробіттю,
а тому спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Проте з таким висновком погодитись
не можна.

Згідно з ч.3
ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об­ставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення суду не може ґрунтуватися
на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі до липня 2003 року.
Від шлюбу мають двоє дітей :
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які в даний час навчаються у
вищих навчальних

Справа № 22ц/698                                                           Головуючий
в суді 1 інст.:Шимко
В.П.

Категооія 36                                                                    Доповідач:
Товянська О.В.

2

закладах
на контрактній основі. За навчання ОСОБА_3 у Київському націо­нальному
торгово-економічному університеті необхідно сплачувати щорічно 3915грн., а
ОСОБА_4 - у
Бердичівському політехнічному коледжі за весь пері­од навчання (3 роки) - 5400грн.
(135грн. щомісячно).

Відповідно до
ч.І ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку із цим потребують матеріаль­ної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу. Тоб­то, крім родинного зв'язку батьків і
дітей, продовження повнолітніми на­вчання, потреби повнолітніх дітей у зв'язку
із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і
здатність батьків таку до­помогу надавати. При відсутності хоча б одного із
наведених фактів, алі­ментне зобов'язання, пов'язане із утриманням батьками
своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає.

Матеріалами
справи доведено, що відповідач не працює, перебуває на обліку у центрі
зайнятості і отримує, як безробітний, з січня 2007 року відповідну допомогу у розмірі 123грн., проживає
разом з матір'ю пенсіоне­ркою, тобто засобами їх існування є його допомога по
безробіттю та її пен­сія. Мати є людиною похилого віку, має ряд захворювань,
потребує постій­ного лікування. Власного житла та земельної ділянки у ОСОБА_2
немає (а.с.4б,47,43). Питання про майбутнє навчання дітей на платній основі по­зивачка
з батьком дітей не погоджувала. Тобто, позивачка не довела, що батько дітей
спроможний надавати дітям матеріальну допомогу.

Крім того, ОСОБА_1 не надала жодних
доказів на обґрунтуван­ня позовних вимог в частині понесений нею витрат на придбання
одягу, зошитів, підручників, продуктів харчування, оплату житла і у в зв'язку
са­ме із такими значними тратами, крім оплати за навчання, діти потребують
матеріальної допомоги в сумі по 250
грн. на кожну дитину.

За таких
обставин у суду першої інстанції не було передбачених за­коном підстав для
висновку про наявність у відповідача можливості нада­вати повнолітнім дітям
матеріальну допомогу.

Апеляційний суд
виправляє помилку суду першої інстанції, скасо­вуючи рішення і ухвалює нове про
відмову у позові за необґрунтованістю.

Позивачка, а
також особисто їх діти не позбавлені права у подаль­шому при наявності
передбачених законом підстав -
у випадку платоспро­можності батька, звернутись до суду із позовом про
стягнення з нього алі­ментів на їх утримання у зв'язку із навчанням.

Керуючись
ст.ст.209,218,305,309,313,314,316    ЦПК   України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 18
січня 2007 року
скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог
до "ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей від­мовити
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох міся­

ців з дня набрання законної сили.

Головуючий:                                                                    Судді: