АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   ЛУГАНСЬКОЇ
Справа №22ц-900/2007                                                          Головуючий
в суді 1-ої інстанції
Доповідач Свинцова Л.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007
року                                    Колегія
суддів судової палати з цивільних справ

апеляційного суду Луганської
області в складі:

Головуючого
судді        СвинцовоїЛ.М.

Суддів                              Савченко В.О., Карташова О.Ю.,

При секретарі                   Малошонок О.О.,

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської
області в місті Луганську апеляційну скаргу начальника відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Краснодонському районі на рішення місцевого
Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 24 листопада 2006 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Краснодонському районі про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням місцевого Краснодонського міськрайонного суду Луганської області
від 24 листопада
2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

З відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто 5000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди, витрати на проведення судово-психологічної
експертизи у сумі 627,84грн., а всього 5627,84грн. В задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Відповідач не погодився з цим рішенням та звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

У
доводах апеляційної скарги відповідач посилався на порушення судом першої  "
інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного рішення.

2

Судом не враховано, що п. «е» ст.ст. 21, 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності»
при настанні страхового випадку Фонд СНВ виплачує потерпілому грошову суму за
моральну шкоду при наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Вимоги позивача обґрунтовувалися тільки симптомами отриманого професійного захворювання, але симптоми
наявності моральної шкоди не наводилися.

Всі види
соціальних послуг повинні бути підтверджені висновками МСЕК.

-В порушення норм процесуального права, зокрема вимог ст. ст. 1О, 58, 60 ЦПК України, суд
не урахував того, що позивач не довів судові, в чому проявляється заподіяна
йому моральна шкода.

Довід позивача в частині зусиль на лікування та організацію життя невірно
урахований судом як підтвердження наявності заподіяної моральної шкоди,

Так, позивачеві показаний додатковий вид допомоги - лікування в РМРЦ
, однак жодного
разу позивач не звертався до відповідача з метою здійснення реабілітаційних
заходів для поновлення стану здоров'я, направлення на лікування у лікарню.

Всупереч ст. 212 ЦПК
України суд не в повному обсязі оцінив відносність, взаємний зв'язок доказів;
неправильно надана судом критична оцінка висновку експерту.

Висновком експерту не встановлений ні факт моральних страждань, ні
причинний зв'язок цих страждань з втратою працездатності, несприятливі зміни
особистості позивача, які могли б знаходитися у причинному зв'язку з пошкодженням
його здоров'я.

Суд не урахував того, що п.27 ст.77 Закону України «Про державний бюджет
України на 2006 рік» з
метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим законом призупинено
дію абзацу 4 статті 1 в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим особам і членам їх сімей, підпункту
«е» пункту 1 ч.1 ст. 21, ч.3 ст.28 та ч.3
ст.34, ч.5 ст.47 в частині знижок та надбавок до розміру страхового внеску
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності».

Стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи
незаконне. Суд не прийняв до уваги ст.88 ЦПК України, відповідно до якої у
випадку, якщо позов задоволений частково, то судові збитки стягуються з
відповідача пропорційно тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Заперечення на
апеляційну скаргу не надходили.

Суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, встановив, що позивач з
серпня 2000 року до
теперішнього часу працює на шахті «Талівська» ВАТ «Краснодонвугілля. Згідно
актам НОМЕР_1 від 30.08.2001 року, від 18.08.2001 року позивач при переміщенні
по конвеєрному штреку оступився, впав, забив хребет та праву руку, отримав
переломи 11-12 хребтів: Унаслідок професійного захворювання позивачеві
30.04.2002 року було встановлено 25% втрати працездатності. У зв'язку з травмою
14.05.2003 року
позивачеві встановлено 20%
втрати працездатності, а з 13.09.2004
року - 10 % працездатності.

Постановою відповідача НОМЕР_2
від 03.06.2002 року
позивачеві призначена одноразова страхова виплата та щомісячні платежі.

Із медичної документації позивача видно, що під час
лікування травми хребта і в теперішній час позивач відчував і відчуває сильний
фізичний біль, йому необхідно постійно проходити курси лікування, він обмежений
у можливості вільно рухатися. Згідно з експертним висновком про встановлення
факту спричинення моральної шкоди від 12.09.2006
року, виданим спеціалізованою травматологічною МСЕК в Луганській області,
встановлення факту моральної шкоди позивачеві не вважається за можливе.

При проведенні судово-психологічної експертизи позивача № 1238/27 від 24.02.2006 року
експертами   не було встановлено факт
негативних змін особистості ОСОБА_1

3

які б знаходилися в причинному зв'язку із
пошкодженням здоров'я та втратою професійної працездатності, разом з тим
експерт вказав, що позивач протягом шести з половиною місяців був обмежений у
вільному самостійному пересуванні, що сприяло підтриманню внутрішньої напруги та
тривоги.

Суд вважав за можливе не приймати висновки вказаних експертиз до уваги,
оскільки вони носять суперечний характер та не діють в чіткій відповіді на
поставлені судом питання.

Не
прийняти судом до уваги пояснення відповідача про те, що виплати моральної
шкоди припинені у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про державний
бюджет України на 2006 рік» Цей
закон набрав чинності з 01.01.2006
року. Акти цивільного законодавства не мають зворотної сили у часі та
регулюють ті відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Позивачеві
встановлена втрата професійної працездатності у 2002, 2003, 2004 роках, то Закон України «Про
державний бюджет України на 2006
рік» не може бути застосований до даних правовідносин.

Суд прийняв рішення про часткове задоволення вимог
позивача, ураховуючи, що відсоток втрати його працездатності зменшився з 25% до 10%, тобто фізичний
стан поліпшився.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення,
приходить до висновку, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення -скасуванню
як незаконне. Колегія суддів вважає за необхідне ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Так, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про наявність факту моральних страждань позивача через отриману на
підприємстві, де він працював, травму хребта, втрату у зв'язку з цим
професійної працездатності, при цьому надав справедливу, правильну оцінку усім
доказам, які підтверджують заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Але, як правильно посилався апелянт у доводах апеляційної
скарги, задовольняючи позовні вимоги, суд неправильно застосував норми
матеріального права.

Так, Законом України "Про державний бюджет України
на 2006 рік"
зупинена дія частини 3 ст.34
Закону України "Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У зв'язку з цим
не можна прийняти як правильний висновок суду першої інстанції відносно того,
що Закон України "Про державний бюджет України на 2006 рік" в частині
зупинення дії ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" не застосовується до правовідносин
між сторонами, які виникли у 2002-2004 роках і продовжують своє існування після
набрання ним чинності.

Неправильне застосування норм матеріального права згідно ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення у справі та ухвалення нового рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Ураховуючи викладене, обговорення інших доводів апеляційної скарги на думку
колегії суддів є недоцільним.

На підставі викладеного,
ст.27 Закону України "
Про державний бюджет України на 2006
рік", керуючись ст. ст. 307,
309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

4

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу начальника відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Краснодоні та Краснодонському районі задовольнити.

Рішення місцевого Краснодонського міськрайонного суду Луганської області
від 24 листопада
2006 року
скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог
до  відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Краснодоні та Краснодонському районі про стягнення
суми моральної шкоди.

На рішення може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Верховного Суду -України
протягом двох місяців з моменту його проголошення.