Справа №
22-ц-29                                                        Головуючий у 1 -й інстанції Костенко В.Г.
Категорія 11                                                                  Суддя-доповідач Криворотенко B.I.
УХВАЛА              іменем
України

20 лютого 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
- Криворотенка
В.І.

суддів             - Білецького О.М.,
Хвостика С.Г.

з участю
секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

та осіб,
які беруть участь у справі- позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,
представника відповідачів ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 12 вересня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,   ОСОБА_6, треті   особи:
Перша  Сумська державна  нотаріальна
контора,   приватний   нотаріус
ОСОБА_7,   про визнання недійсними
договорів ,-

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, а також на неналежну оцінку судом
зібраних по справі доказів, просить це рішення скасувати та постановити
нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який підтримує
скаргу з мотивів в ній викладених,
представника відповідачів, який заперечує проти скарги та вважає рішення
суду вірним, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що всупереч ст.ст. 58-60 ЦПК України
позивач не надав належних допустимих доказів наявності домовленостей з ОСОБА_4
щодо суттєвих умов договору купівлі-продажу спірної квартири, а саме надання
останнім іншої квартири замість придбаної.

Цей висновок узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 1997
року ОСОБА_1 з ОСОБА_5 уклали в нотаріальній формі договір куплі-продажу
квартири АДРЕСА_1. За
вказаним договором ОСОБА_1 продав вказану квартиру ОСОБА_5, а та в свою чергу
сплатила ОСОБА_1 2905 грн.
Згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1 повністю отримав кошти до підписання
цього договору, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири
(а.с.6).

Суд першої інстанції вірно з"ясував спірні правовідносини,
повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у
відповідності зі ст. 212
ч.1 ЦПК України, дослідив всі наявні
докази у справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному
та безпосередньому їх дослідженні.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_4 зобов'язувався
надати ОСОБА_1 квартиру в обмін на продану не заслуговують на увагу, оскільки
це не підтверджується жодними доказами по справі. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не
підтвердили суті домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Доводи апелянта щодо не отримання ним грошових коштів за продаж вказаної
квартири не спростовують висновків суду, оскільки даний фак підтверджується
копією договору купівлі-продажу квартири, в
якому зазначено, що позивач повністю отримав кошти ще до підписання
договору.

Рішення суду по справі відповідає дійсним обставинам
справи та вимогам закону. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для
висновку про невірність застосування судом норм матеріального та процесуального
права, яке призвело або могло призвести до невірного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 12 вересня 2006
року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.