Справа № 22-ц-ЗбЗ                       Головуючий у 1 -й інстанції - Ясинок М.М.
- 29                                 Суддя-доповідач   -
УХВАЛА

іменем
України

15   березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в
складі: головуючого- СмирновоїТ.В., суддів -    Ільченко
О.Ю.,   Ведмедь Н.І., з участю секретаря
судового засідання - Чуприни
В.І. та осіб, які прийняли участь у справі -    представника      позивача та відповідача

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду  від 17
січня  2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про вселення в
квартиру, -

встановила:

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням суду , яким було
вселено ОСОБА_4 в
квартиру АДРЕСА_1 та
вирішено питання про стягнення судових витрат.

В доводах скарги апелянт посилається на незаконність
рішення суду.

Зокрема,
зазначає, що суддя був зацікавлений в розгляді справи, а тому просить   скасувати рішення суду та направити справу
на новий судовий розгляд.

Суд 1 інстанції при
вирішенні спору та задовольняючи позов вважав, що права позивача як
співвласника спірної квартири порушені.

Колегія суддів
дослідивши доводи скарги, перевіривши рішення в межах цих доводів, заслухавши
пояснення апелянта, який підтримав доводи скарги, заперечення представника
позивача, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню виходячи з таких
підстав.

Із матеріалів
справи вбачається, що спірна квартира належить сторонам на праві спільній
частковій власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с. 7).

Відповідно до
ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Судова колегія
погоджується з висновком суду 1
інстанції про те, що позивач має право на вселення в спірну квартиру,
оскільки   перешкоди у здійсненні ним

2

права користування та розпорядження
своїм майном  зі   сторони
відповідачів   є незаконними.

Згідно ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Доводи апелянта
про те, що суддя був зацікавлений в розгляді справи не підтверджуються
відповідними доказами. І таких доказів не надав апелянт в суді апеляційної
інстанції.

Не заслуговують
на увагу доводи апелянта про те, що поза увагою залишилась заява про відвід
судді, оскільки суддею була постановлена ухвала 13 грудня 2006
року, якою у заявленому клопотанні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
відмовлено.

З врахуванням
викладених обставин, відсутні правові підстави для скасування або зміни
судового рішення.

Керуючись ст.
ст. 303,   307,   308, 313- 315   ЦПК України,    колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Білопільського районного суду від 17
січня 2007 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.