Справа № 22-2538                         Головуючий в 1 інстанції Крупко О.Г.
Категорія 19                                             Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

2007р. лютого 27 дня. Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М. суддів Бондаренко Л.І., Бабенко П.М. при секретарі Баклановій
Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку
цивільну справу за скаргою  Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському районі м.
Донецька.

на рішення
Ворошиловського районного суду м.Донецька від 17 листопада 2006р.

за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському
районі м. Донецька про відшкодування шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення представників відповідача, апеляційний суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006р. позивачі ОСОБА_1, та ОСОБА_2. звернулись з позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України, у Ворошиловському районі м. Донецька про відшкодування шкоди.

Посилались на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1. під
час роботи у якості водія у Донецькому державному науково -дослідницькому та
проектному інституті кольорових металів помер ОСОБА_3, який був батьком на той
час неповнолітнього ОСОБА_1. та сином непрацездатної матері ОСОБА_2.

Вважають, що
смерть ОСОБА_3. наступила внаслідок наявності шкідливих та небезпечних
виробничих чинників, неповноцінного відпочинку та психо -фізичних навантажень,
що мали місце під час останніх п'яти місяців роботи.

На підставі
рішення Ворошиловського райсуду
м. Донецька від 06 грудня.2005р.,
так як після смерті ОСОБА_3. інститут де він працював відмовився скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1
відповідач тільки 10 травня 2005р. склав акт про
нещасний випадок за формою Н-1.

З червня 2006р. позивачу ОСОБА_1. були призначені щомісячні страхові
виплати у розмірі 580грн. 13коп., а позивачці ОСОБА_2. у розмірі
386грн.76 коп.

Вони не згодні
зі строком призначення виплат з червня 2006р., вважають що їхня вина у цьому
відсутня, так як акт за формою Н-1 не був складений своєчасно з вини,
працедавця, а тому вважають що право на страхові виплати їм належить починаючи
з моменту смерті ОСОБА_3., тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просили стягнути
на користь ОСОБА_1. страхові виплати за 47
місяців у сумі 27.266грн.11коп., а на користь ОСОБА_2. також страхові
виплати за 47 місяців
у сумі 18.177грн.72 коп.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 17 листопада 2006р. позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з
Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у  Ворошиловському районі м. Донецька на користь
ОСОБА_1 18.529грн.29 коп., на користь
ОСОБА_2 12.352 грн.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Ворошиловському районі м. Донецька ставить питання про скасування рішення суду,
з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Згідно
ст. 13 Закону
України « Про
загальнообов»язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» підставою
для оплати страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку за
встановленою формою. Акт за формою Н-1 про нещасний випадок був складено
11.05.2006р., а на момент загибелі ОСОБА_3. 3.07.2002р. був складено акт за
формою НТ.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга відділення виконавчої дирекції Фонду підлягає
задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у
відповідності з вимогами ч.4 статті 309
ЦПК України нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд, розглядаючи
вимоги по справі, встановив, що рішенням Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 6 грудня
2005р. підприємство зобов"язано скласти і затвердити акт за формою Н-1 про
нещасний випадок на виробництві, який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_1. з водієм 1-го класу ОСОБА_3.

Ухвалою апеляційного суду рішення суду залишено без змін.

Суд першої
інстанції керувався статтею 40
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності»., якою

страхові виплати проводяться щомісячно в установлені
фондом дні на підставі постанови цього фонду або рішення суду: особам, які
мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника з дня смерті
потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Згідно ч.7 ст.40 цього Закону якщо потерпілому або особам, які мають право на
одержання страхової виплати, з вини фонду соціального страхування від нещасних
випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця
сума виплачується без обмеження протягом будь - якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із
зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст.34
Закону України « Про
оплату праці».

Суд, послався на
те, що з рішенням Ворошиловського райсуду
м. Донецька від 6 грудня 2005 року
представники фонду позовні вимоги не погодились, вважаючи, що підстав для
складання акту за формою Н-1 за фактом смерті ОСОБА_3., не має. З цих же
підстав вони оскаржили рішення суду, а тому позивачі не мали можливості з цих причин звернутися за призначенням
страхових виплат раніше.

Суд, проводячи
розрахунку страхових виплат встановив, що за період часу з 03.07.2002р. до
08.06.2006р. позивач ОСОБА_1 міг отримати страхові виплати на загальну суму
І8.529грн.29коп., а позивачка ОСОБА_2
на суму 12.352грн.62коп.

З висновком суду
про те, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню через те, що їх вини
за своєчасним призначенням страхових виплат не вбачається, а навпаки, вимоги до
фонду з цього питання були вирішені у судовому порядку, хоча роботодавець склав
акт за формою Н-1 ще у 2004р., а тому необхідно провести виплати з часу смерті
ОСОБА_3., погодитись не можна.

Із матеріалів
справи вбачається, що Ворошиловський районний суд м.Донецька рішенням від 06. грудня 2005р.
забов»язав підприємство скласти і затвердити акт за формою Н-1 про нещасний
випадок на виробництві, який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_1. з
водієм 1-го класу
ОСОБА_3.

Відповідачем
було проведені розрахунки щомісячних виплат на підставі Постанови Кабінету
Міністрів № 1266 зі
змінами та доповненнями №
193 від 22.02.2006р.де зазначено, що розрахунковим періодом є 6 місяців перед
нещасним випадком. Тобто, для розрахунку щомісячних виплат взято середню
заробітну плату згідно довідки про середню заробітну плату померлого ОСОБА_3. з
січня 2002р. по червень 2002р., яка складала 762,85 грн., та з урахуванням всіх коригуючих коефіцієнтів

Відділенням Фонду
була винесена Постанова щодо призначення страхових виплат позивачам: Постанова № 1206 від
08.065.2006р. ОСОБА_1. у сумі -580,13
грн., ОСОБА_2. у сумі -386,76 грн..

Згідно ст. 13 Закону України « Про
загальнообов»язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» підставою
для оплати страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку за
встановленою формою.

Акт за формою Н-1 про нещасний
випадок був складено 11 травня
2006р.

Статтею 40 Закону України « Про
загальнообов»язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
передбачено, якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по
закінченні трьох років з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться
з дня звернення.

З дня смерті
ОСОБА_3.- ІНФОРМАЦІЯ_1. до дня
звернення до Фонду за призначенням страхових виплат пройшло більш як три роки,
тому страхові виплати особам, які мають право на такі виплати необхідно
проводити з дня звернення до відділення.

Зазначеним
рішенням суду від 6 грудня
2005р. підприємство, яке винне в смерті ОСОБА_3. було зобов» язане скласти акт за
формою Н-1.

Вказане рішення
суду виконано, а призначення страхових виплат здійснено Фондом згідно діючого
законодавства.

Виходячи із
конкретних обставин по справі, норм матеріального права, апеляційний суд
вважає, що підстав для нарахування страхових виплат позивачам з часу смерті
ОСОБА_3., тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1. до 8 червня 2006р. не
має.

Рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням у відповідності з п.4 статті 311 ЦПК України
нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст.ст.307-311, 316 ЦПК
України, Закону України« Про загальнообов»язкове соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності»,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Ворошиловському районі м. Донецька задовольнити.

Рішення
Ворошиловського районного суду М.Донецька від 17 листопада 2006р.скасувати.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському
районі м. Донецька про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо
до суду касаційної інстанції-Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання законної сили рішення

суду.