У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

15 серпня 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Лященко Н.П.,               Охрімчук Л.І., Прокопчука Ю.В.
-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,
визнання недійсним договору поділу спадкового майна, розірвання договору
дарування, поділ спадкового майна,

в с т а н о в и л а:

У березні 2005 року ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,             ОСОБА_6 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним
договору поділу спадкового майна, розірвання договору дарування, поділ
спадкового майна.

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх
батько - ОСОБА_7.

Після його смерті відкрилася
спадщина на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 21 712 простих
іменних акцій ВАТ “Хмільницький елеватор”, номінальною вартістю 0,25 грн. на
загальну суму 5 428 грн.

Посилаючись на те, що при
оформленні спадщини у нотаріальній конторі та оформленні договору поділу спадкового
майна, відповідачі усунули їх від спадкування, просили визнати частково
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнати недійсним договір
поділу спадкового майна, розірвати договір дарування, поділити спадкове майно.

Рішенням Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2006 року, залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2007 року,
позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2 задоволені частково: визнано частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 3
квітня 2004 року, встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_2, ОСОБА_1, визнано
недійсним договір поділу спадкового майна від 3 квітня 2004 року, укладений між
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, розірвано договір дарування від 22 лютого 2005 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Визнано за сторонами право
власності у відповідних частках на будинок та господарські споруди та
проведений їх поділ з виділенням ОСОБА_1: частини кімнати 1-4 площею 15,8 м2
вартістю 7 361 грн., 1/3 частини коридору 1-7 площею 1,7 м2,
вартістю 778 грн., 1/3 частини кухні 1-3 площею 2,1 м2, вартістю 978
грн.; 1/3 котельні площею 2,4 м2, вартістю 1 338 грн., частини
кімнати 1-4 площею 1,9м2, вартістю 835 грн., 1/3 вбиральні 1-2, площею
0,9 м2, вартістю 539 грн., 1/3 ганку, вартістю 27 грн., а всього
загальною площею 24,8 м2 та загальною вартістю 11 906 грн.;
господарські будівлі будинковолодіння: 1/3 сараю вартістю 2 003 грн., погріб
П/Б вартістю 2 562 грн., а всього на загальну суму 4 565 грн.; 1/5 частину
простих іменних акцій ВАТ “Хмільницький елеватор” в кількості 4 342 акції,
номінальною вартістю 0,25 грн. на загальну суму 1 085 грн. 60 коп.

Виділено ОСОБА_2 кімнату 1 площею
14,9 м2, вартістю 6 941 грн., 1/3 частину коридору 1-7 площею 1, м2,
вартістю 778 грн. 1/3 частину кухні 1-3 площею 2,1 м2, вартістю 97
грн.; 1/3 котельні 1-1 площею 2,4 м2, вартістю          1 338 грн., частину кімнати 1-4
площею 1,9 м2, вартістю 885 грн., 1/3 вбиральні 1-2, площею 0,9 м2,
вартістю 539 грн., 1/3 ганку вартістю 27 грн., з всього загальною площею 23,9 м2
та загальною вартістю 11 486 грн., господарські будівлі будинковолодіння: 1/3
сараю вартістю 2003 грн.; 1/5 частину простих іменних акцій ВАТ “Хмільницький
елеватор” в кількості       4 342 акції,
номінальною вартістю 0,25 грн., на загальну суму 1 085 грн. 60 коп.

Зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_2
обладнати дверний проріз між кімнатою 1-4 та коридором 1-7.

Виділено ОСОБА_3 кімнату 1-6 площею
21,3 м2, вартістю 9 923 грн., 1/3 частину коридору 1-7 площею 1,7
м2, вартістю 778 грн., 1/3 частину кухні 1-3 площею 2,1 м2, вартістю
978 грн.; 1/3 котельні 1-1 площею 2,4 м2, вартістю 1 338 грн.; 1/3
вбиральні 1-2, площею 0,9 м2, вартістю 539 грн., 1/3 ганку вартістю
27 грн., а всього загальною площею 28,5 м2 та загальною вартістю 13
583 грн., зобов'язано його закласти дверний проріз між кімнатою 1-4 та кухнею
1-3, господарські будівлі будинковолодіння: 1/3 сараю вартістю 2 003 грн.; 1/5
частину простих іменних акцій ВАТ “Хмільницький елеватор” в кількості  4 342 акції, номінальною вартістю 0,25 грн.
на загальну суму 1 085 грн. 60 коп., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 418
грн. компенсації за частину жилого будинку; на користь ОСОБА_2 - 838 грн.
компенсації за частину жилого будинку, стягнуто з ОСОБА_3 на користь                     ОСОБА_3 3 036 грн. 27 коп.
компенсації за частину жилого будинку та господарських будівель
будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та 3 036 грн. 27 коп. на
користь ОСОБА_5 компенсації за належну останній частину жилого будинку та
господарських будівель будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 854 грн. компенсації за частину
господарських споруд, на користь ОСОБА_3 - 854 грн. компенсації за частину
господарських споруд, стягнуто з ОСОБА_1
3 036 грн. 27 коп. на користь ОСОБА_3 компенсації за належну останньому
частину жилого будинку та господарських будівель будинковолодіння,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 та 3 036 гривень 27 копійок на користь
ОСОБА_5 компенсації за належну останній частину жилого будинку та господарських
будівель будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1, стягнуто з
ОСОБА_2 3 036 грн. 27 коп. на користь ОСОБА_3 компенсації за належну останньому
частину жилого будинку та господарських будівель будинковолодіння,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 та 3 036 грн. 27 коп. на користь ОСОБА_5
компенсації за належну останній частину жилого будинку та господарських
будівель будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1, визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину простих іменних акцій ВАТ “Хмільницький
елеватор” в кількості 4 342 акції, номінальною вартістю 0,25 грн. на загальну
суму 1 085 грн. 60 коп., визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частину
простих іменних акцій ВАТ “Хмільницький елеватор” в кількості             4 342 акції, номінальною вартістю
0,25 грн. на загальну суму 1 085 грн. 60 коп., стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 1 200 грн. витрат на юридичну
допомогу, 806 грн. 30 коп. витрат на проведення експертизи, стягнуто з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь держави 498 грн. 86 коп. державного мита
та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове
рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_7

Після його смерті відкрилася
спадщина на жилий будинок під АДРЕСА_1 та 21 712 простих іменних акцій ВАТ
“Хмільницький елеватор”.

Спадкоємцями майна ОСОБА_7 за
законом є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК
України (1963 року), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин,
спадкоємці за законом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з
дня її відкриття.

Встановивши, що позивачі фактично
вступили в управління та володіння спадковим майном, заяву про відмову від
спадщини подали після спливу шести місяців після відкриття спадщини, суд
прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відмова ОСОБА_1 та                 ОСОБА_2 від спадщини
суперечить вимогам закону і обґрунтовано визнав за позивачами право на частину
спадкового майна.

Враховуючи, що розподіл спадкового
майна, відповідно до вимог ст. 562 ЦК України (1963 року) проводиться за згодою
всіх спадкоємців, а позивачі участі у розподілі спадкового майна не приймали,
суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що такий договір є недійсним.

Разом з тим, вирішуючи спір про
поділ жилого будинку в натурі, суд зобов'язаний був виходити з умови
можливості такого поділу, за якого кожному із співвласників може бути виділена
ізольована частина.

Ухвалюючи рішення про поділ будинку
між сторонами за третім з запропонованих експертом варіантів можливого поділу,
суд виходив з того, що цей варіант враховує фактичне користування будинком на
день смерті спадкодавця, а залишення в загальному користуванні сторін
допоміжних приміщень, - коридору, кухні, вбиральні, котельні - не порушує прав
власників.

Однак погодитися з такими
висновками не можна.

Відповідно до п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України від               4 жовтня 1991 року № 7 “Про
практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної
власності громадян на жилий будинок” при вирішенні справ про виділ в натурі
часток жилого будинку, який є спільною частковою власністю, судам належить мати
на увазі, що, виходячи зі змісту  ст. 115
ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину
будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при
наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

При вирішенні спору в частині
поділу будинку в натурі, суд цих вимог закону не врахував, а апеляційний суд
без достатніх підстав погодився з рішенням суду першої інстанції в частині
спору про поділ будинку.

Вирішуючи питання про розірвання
договору дарування спірного жилого будинку, укладеного ОСОБА_3 22 лютого 2005
року з ОСОБА_6, суд не взяв до уваги, що відповідно до вимог ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Підстави розірвання договору
встановлені ч. 2 ст. 653 ЦК України.

Всупереч цим вимогам закону, суд не
з'ясував наявність правових підстав
для розірвання укладеного договору дарування, в порушення вимог    ст. 214 ЦПК України суд, хоча й керувався
ст. 653 ЦК України, але в мотивувальній частині не навів жодного доводу щодо
підстав розірвання укладеного договору дарування.

Не взяв суд до уваги і ту
обставину, що позивачами оспорювали недійсність укладеного договору з тих
підстав, що спірний будинок відчужений ОСОБА_3 без достатніх правових підстав,
і в порушення вимог ст. 179 ЦПК України належним чином не перевірив цих
пояснень позивачів, не зважаючи на те, що вони мають істотне значення для
правильного вирішення спору по суті.

Апеляційний суд не звернув уваги на
недоліки, допущені судом першої інстанції.

Ураховуючи, що суди допустили
порушення норм матеріального та процесуального закону, що призвело до
неправильного вирішення спору в частині поділу жилого будинку та розірвання
договору дарування, судові рішення в цій частині відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької області від        24 жовтня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області від            30 січня 2007 року в частині поділу
жилого будинку та розірвання договору дарування скасувати, а справу в цій
частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

В.М. Барсукова

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

Ю.В. Прокопчук