УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2007 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів :

Балюка М.І.,

Гуменюка  В.І.,

Барсукової В.І.,

Данчука В.Г.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю (далі-ТОВ) Фірма “Таврія”, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2001 року ОСОБА_1 звернулась
з зазначеним позовом, посилаючись на те, що її автомобіль MAZDA 323 1997 року
випуску державний номер НОМЕР_1, який перебував під охороною на автостоянці ТОВ
Фірма “Таврія”, біля 22-00 10 квітня 2004 року було викрадено невідомими
особами. Машину було знайдено через 4 дні у пошкодженому вигляді та без
магнітофону. Позивачка просила стягнути з відповідачів завдану їй матеріальну
шкоду у розмірі 19 574 гривень та моральну шкоду в розмірі 6 000 гривень.

Рішенням Московського районного суду м.
Харкова від 08 грудня 2003 року було частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_1: з ТОВ Фірма “Таврія” на користь позивачки було стягнуто 18 574 гривні
05 копійок матеріальної шкоди, 3 000 гривень моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Харківської
області від 31 березня 2004 року за апеляційною скаргою ТОВ Фірма “Таврія”,
рішення місцевого суду було скасоване та постановлене нове, яким позивачці
відмовлено у задоволенні позовних вимог.

На рішення апеляційного суду надійшла касаційна скарга        ОСОБА_1, в якій ставиться питання про
її скасування, з посиланням на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 апеляційний суд виходив з того, що позивачем
не було доведено по справі наявність договірних відносин з відповідачем та його
відповідальність у цих правовідносинах. Суд першої інстанції визнав неіснуючим
договір на збереження автотранспорту, аргументуючи це тим, що договір схову на
збереження автотранспорту між сторонами, який був предметом розгляду, повинен
був бути укладений в письмовій формі, а на думку апеляційного суду був
відсутній навіть усний договір на збереження.

У відповідності до ч.1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні або вирішені ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції досліджено обставини справи повно, зібраним
доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права,
підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Керуючись статтями 333, 335-337, 345
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 31 березня 2004 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                              Л.І. Григор'єва

Судді :
М.І. Балюк

В.І. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г.
Данчук