У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України в складі :

головуючого                   Григор'євої Л.І.,

суддів:                              Косенка
В.Й.,           Гуменюка В.І.,

Берднік І.С.,             Данчука
В.Г. -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ТзОВ “Дуплет”, ПП “Абриколь” (м. Львів), ТзОВ “Абриколь” (м. Тернопіль),
ТзОВ “Круазе” про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ
майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 5 лютого 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У грудні 2005 року позивачка звернулася до суду з вказаним  позовом, мотивуючи його тим, що майно:
автомобіль Тойота “Камрі”, мисливська рушниця, пістолет, комп'ютер,
відеокамера, фотоапарат були придбані під час її шлюбу з відповідачем. Крім
того, зазначала, що під час вказаного шлюбу відповідачем було внесено кошти до
статутного фонду ТзОВ “Круазе”,  ТзОВ
“Дуплет”, ПП “Абриколь”, ТзОВ “Абриколь”.

Просила визначити частку в статутному фонді вказаних товариств їх спільною
сумісною власністю та здійснити поділ спірного майна.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від                 5 лютого 2007 року, у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від                           15 листопада 2006
року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від                 5 лютого 2007 року та
направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1. підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні позову, суд, з яким погодилась апеляційна
інстанція, виходив з недоведеності нею заявлених вимог.

Однак, з висновками суду не можна погодитися, оскільки він
дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Стаття 10 ЦПК України, закріпивши принцип змагальності сторін,
гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні
можливості з метою захисту їх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних
інтересів, в тому числі й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка
бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати
докази з поважних причин, суд має сприяти особі в їх витребуванні, тим самим суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

Зазначені процесуальні норми судами порушені.

Так, у своїх заявах до суду позивачка вказувала, що частина
спірних речей: відеокамера “Панасонік”, фотоапарат “Нікон”, комп'ютер придбані під
час шлюбу в кредит у магазині “Фокстрот”, документи на мисливську рушницю, газовий
пістолет, телевізор, які також придбані ними у шлюбі, як і самі речі, знаходяться
у відповідача, яким ця обставина не заперечувалась, а тому просила витребувати ці
докази з магазину та від відповідача.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 137 ЦПК України суд залишив поза
увагою клопотання позивачки про витребування доказів щодо часу та обставин придбання
спірних речей у зв'язку з наявністю у неї складнощів в отриманні цих доказів, і
відмовив у задоволенні позову за його недоведеністю, порушивши принцип рівних можливостей
сторін у процесі, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної 4 листопада 1950 року,
ратифікованої 17 липня 1997 року, що набула чинності 11 вересня 1997 року та ст. 10 ЦПК України.

Крім того, в порушення норм ст. ст. 57, 60, 212, 213 ЦПК України,
відхиляючи доводи позивачки про належність спірного майна: зброї, побутової техніки
до об'єктів спільної сумісної власності подружжя за недоведеністю, суд разом з тим
поклав в основу рішення доводи відповідача про те, що майно є його особистою власністю
та отримане ним у подарунок при відсутності будь-яких доказів.

Між тим, згідно з ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати
законним і обґрунтованим.

Зазначені порушення не було усунено апеляційним судом, у зв'язку
з чим підлягає скасуванню й ухвала апеляційного суду.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 лютого
2007 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:
В.І. Гуменюк

І.С. Берднік

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко