Справа № 22-270                                                                 Головуючий
у 1 інстанції - Рожин Ю.М.
№ 5                                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

29
березня 2007 року                                                                                          м.
Рівне

Колегія судців судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Рівненської

області у складі: головуючого  судді                                            Буцяка
З.І.

суддів                                                                        -
Ковалевича С.П., Шимківа
С.С.

з участю
секретаря судового засідання   -                                         Колесової
Л.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Гощанського районного суду від 18 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

Встановила:

Рішенням
Гощанського районного суду від 18 грудня 2006 року частково задоволено позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Стягнуто
з ОСОБА_1. в користь ОСОБА_3. вартість 1/2 спільного майна подружжя автомобіля
марки "АУДІ-80" у розмірі 11362 грн. 50 коп. та судові витрати по
справі.

Не погодившись
з рішенням суду, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

У
поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 зазначає, що суд
не з'ясував належним чином обставини справи. Його висновки не відповідають
матеріалам справи. Судом допущено порушення норм матеріального та
процесуального права.

Вирішуючи
спір, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки предметом судового розгляду
був розподіл автомобіля "Фольксваген
Т-4", виходячи з його вартості 56105 грн..

Суд же
своїм рішенням стягнув з ОСОБА_1. 1/2 вартості автомобіля марки
"АУДІ-80", про що позивачка не просила, з відповідним позовом не
зверталася.

Обидва
автомобілі були куплені за кошти, що належали матері ОСОБА_1. - ОСОБА_4, а не
за спільні кошти подружжя.

Просить
скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

2

Позивачка
ОСОБА_3. у своїй апеляційній скарзі також вказує на те, що рішення суду не
відповідає обставинам справи.

На її
думку розподілу підлягають грошові кошти від реалізації саме автомобіля "Фольксваген Т-4",
а не "АУДІ-80", оскільки даний автомобіль "Фольксваген Т-4" був
придбаний за час шлюбу за спільні кошти подружжя. У зв'язку з цим, суд дійшов
помилкового висновку про те, що він придбаний за кошти матері відповідача.

Просить
скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1. у її
користь половину вартості автомобіля "Фольксваген
Т-4", що становитиме 28052 грн. 50 коп..

Перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення
учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга
ОСОБА_3. - відхиленню з таких підстав.

Постановляючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що предметом спору може бути тільки автомобіль марки "АУДІ-80",
оскільки він був придбаний безпосередньо після весілля і є спільним майном
подружжя.

З таким
висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачка, з урахуванням змінених позовних
вимог (а.с. 97) ставила питання про стягнення з відповідача в її користь
грошової компенсації за відчуджений автомобіль "Фольксваген Т-4" в розмірі 28052
грн. 50 коп..

Даний
автомобіль не може бути предметом розподілу майна подружжя, оскільки він не є
об'єктом спільної сумісної власності у розумінні ст. 60 СК України.

Судом
встановлено, що автомобіль "Фольксваген
Т-4" був придбаний за кошти, виручені від продажу автомобіля
"АУДІ-80" та кошти, додатково надані батьками відповідача ОСОБА_1..

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль "АУДІ-80" був
придбаний батьками ОСОБА_1. у двотижневий період після укладення сторонами
шлюбу за їхні кошти та для себе. Тобто, він був придбаний не за спільно нажиті
подружжям у шлюбі кошти, а за кошти, що належали батькам відповідача та для
них.

Ні
позивачка ОСОБА_3., ні відповідач ОСОБА_1. не змогли навести джерело набуття
коштів для придбання транспортних засобів, поділ яких є предметом спору. Ними
не вказано джерело доходів, які складали б сімейний бюджет. Не доведено ними і
ту обставину, що автомобіль був придбаний за подаровані на весіллі кошти.

Навпаки,
співвідповідачка ОСОБА_4 пояснила, що кошти на придбання автомобілів були
отримані нею від своєї сестри, яка перебуває на заробітках в Італії, що
підтверджується оглянутими банківськими документами (а.с. 75, 77, 105), іншими
матеріалами справи та за позичені кошти. Про дану обставину об'єктивно ствердив
свідок ОСОБА_5. Доводи ОСОБА_4 позивачкою не спростовано.

В
процесі розгляду справи, допитана в якості свідка мати позивачки ОСОБА_6,
пояснювала, що сторони розірвали шлюб із-за грошей, оскільки

3

відповідач не
віддав їм 1000 (одна тисяча) доларів США
від продажу житла, що й призвело до виникнення спору між ними (а.с. 88
зворот). Вона не заперечила того факту, що автомобіль "Фольксваген Т-4"
був придбаний матір'ю відповідача за її кошти.

Враховуючи
те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд
припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону,
постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 10, 60, 303, 309, 316 ЦПК України, на підставі ст. 60 СК України,
колегія суддів -

Вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення
Гощанського районного суду від 18 грудня 2006 року скасувати.

ОСОБА_3
у задоволенні позову до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно. Воно може бути оскаржене
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.