Справа № 22- 2251             Головуючий в 1 інстанції -
РІШЕНН Я

Іменем України

20 лютого 2007
року           Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого   Зубової Л.М.

судців              Соломахи Л.І.

Барсукової
О.І. при секретарі   Андрусішиній М.Г.,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Новогродівка Донецької
області на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 27
грудня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Новогродівка Донецької області про
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року позивач звернувся до відповідача з позовом про
відшкодування моральної шкоди і просив відшкодувати на його користь 25 000 гр.
на підставах, вказаних в Законі України «Про загальнообов*язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» , посилаючись на те, що під
час виконання трудових його було травмовано, що підтверджено актом №НОМЕР_1 за
формою Н-1 про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом ( а.с. 4-5). За
висновком МСЕК від 24.03.2006 року йому було вперше встановлено втрату
працездатності 25 % (а. с. 38).

Оскільки втрата працездатності спричинила позивачеві фізичні та моральні
страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв*язків, необхідності
додавати додаткові зусилля до організації життя, то йому завдано моральну
шкоду, яку він просив відшкодувати на його користь за рахунок Фонду.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.Новогродівка
Донецької області звернулось до апеляційного суду із апеляційною скаргою на
рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 27.12.2006 року,
яким позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Новогродівка
Донецької області про стягнення моральної шкоди задоволено частково: з
відповідача на користь позивача стягнуто відшкодування моральної шкоди в
розмірі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі Фонд просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог,
мотивуючи тим, що суд невірно застосував матеріальний закон, оскільки позивач
не довів факт завдання йому моральної шкоди ,висновком МСЄК не встановлено факт
заподіяння позивачу моральної шкоди, дію закону, яким передбачено відшкодування
моральної шкоди, зупинено.

В судовому засіданні
представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в
м.Новогродівка Донецької області, Клепкова С.М.,
доводи апеляційної скарги підтримала і просила скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог,
апеляційну скаргу позивача - відхилити.

Позивач просив
відхилити апеляційну скаргу відповідача , рішення суду залишити без зміни.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що позивач тривалий
час перебував у трудових відносинах з підприємствами вугільної промисловості,
де під час виконання трудових обов*язків , 11.11.2005 року, був травмований,
про що складений акт № НОМЕР_1 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов*язаний з
виробництвом ( а.с. 4-5). Висновком МСЕК від 24.02.2006 року йому було вперше
встановлена втрата працездатності 25 %.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скаргах доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

За змістом ст.ст. 1, 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов*язкове
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України покладено обов*язок відшкодовувати застрахованим особам моральну шкоду
у зв*язку з ушкодженням здоров*я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума
страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач тривалий час перебував у
трудових відносинах з підприємством вугільної промисловості ( а.с. 20-24). Під
час виконаня трудових обов*язків11 листопада 2005 року позивача було
травмовано, про що складено Акт №28 про нещасний випадок, пов*язаний з
виробництвом. Висновком МСЄК від 24.02.2006 року йому вперше встановлена втрата
працездатності 25 % ( а.с. 38).

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача
права вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров*ю, за нормами Закону
України „Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності". Доводи відповідача про те, що у справі не має висновку
МСЕК про наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди не заслуговують на
увагу, оскільки відповідно до ч.З ст.34 Закону, - висновок МСЄК про
встановлення наявності чи відсутності спричинення моральної шкоди особам, у
яких встановлено стійку втрату працездатності , заподіяну умовами виробництва,
не є обов*язковим, оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є
очевидним.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання
відповідача на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік",
яким зупинена дія норм Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", які передбачають
відшкодування моральної шкоди застрахованим особам чи членам їх сімей, оскільки
таке зупинення не позбавляє постраждалих права на відшкодування моральної шкоди
оскільки право на страхове відшкодування у позивача виникло до прийняття Закону
України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" з урахуванням, що
нещасний випадок з ним трапився 11.11.2005 року. Відповідно до ст. 8
Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При
прийнятті нових законів або внесенні змін до інших законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод відповідно до ст.22 ч.3 Конституції
України.

Крім того, відповідних змін до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності",   внесено не було,
а фінансування Фонду згідно зі ст. 46

вищевказаного
Закону здійснюється не за рахунок Державного бюджету, кошти на страхування від
нещасного випадку не зараховуються до складу Державного бюджету України.

При встановленні зазначених фактів і ухваленні рішення судом не було
порушено норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині не є
переконливими і не спростовують висновків суду.

Між тим, з висновком суду щодо визначення розміру стягнутої моральної шкоди
погодитись не можна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної /немайнової/ шкоди", розмір відшкодування
моральної /немайнової / шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань , з
урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших
обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд не в повній мірі врахував конкретні обставини справи, характер та
ступінь моральних страждань позивача, і не навів відповідних мотивів визначення
саме такого розміру відшкодування. При визначенні розміру суми відшкодування
моральної шкоди, суд не врахував, що ОСОБА_1працює за фахом, отримує щомісячні
суми відшкодування шкоди, а тому апеляційний суд, зважаючи на характер травми,
доводи відповідача про те, що позивачу нарахована й виплачена одноразова
допомога, виходячи із принципу справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції
про захист прав людини і основних свобод, апеляційний суд вважає, що на користь
позивача підлягає стягненню сума на відшкодування моральної шкоди в розмірі 8
000 гривень.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Згідно ст. 309 ч. 1 п. З ЦПК України, підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Судова колегія вважає, що вказані доводи дають підстави для висновку про
невідповідність висновків суду обставинам справи, і відповідно до ст.309 ЦК
України, є підставою для зміні судового рішення.

За таких обставин
рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити суму
відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.
ст.304 п.1, 307, 309, 313, 314, 315,317,319 ЦПК України апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Новогродівка Донецької області частково
задовольнити.

Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 27.12.2006
року -змінити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Новогродівка Донецької області на користь ОСОБА_1у
відшкодування моральної шкоди 8 000 гр. ( вісім тисяч гривень).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення та може

бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня

набрання законної сили.