Справа
№2-9 а/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 лютого 2007 року
Красноградський районний суд Харківської області в складі:

Головуючий                                           суддя               Жигилій СП.,

при секретарі                                                               Агафоновій М.С.,

за участю
позивача                                             ОСОБА_1,

відповідача                                           ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми завданих збитків та повернення майна,
-

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви позивач -ОСОБА_1 вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року він уклав договір з ОСОБА_2 та ОСОБА_4. на спільне
виробництво кукурудзяних паличок. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у відповідності з договором,ОСОБА_1 передав
відповідачам обладнання вартістю 15000 гривень, яке було встановлене ІНФОРМАЦІЯ_3 року в приміщенні ковбасному цеху в с.Ленінка
Красноградського району. Однак ОСОБА_4 і ОСОБА_2 в подальшому
відмовилися від виробництва кукурузник паличок, але агрегат екструдування кукурудзяної крупи, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 не повернули, в наслідок чого позивач поніс збитки в розмірі
30400 гривень.

В ході розгляду справи позивач
декілька разів доповнював свої позовні заяви та згідно останньої заяви, позивачОСОБА_1 просив суд зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути йому агрегат екструдування кукурудзяної
крупи або стягнути всю суму завданих йому збитків лише
з ОСОБА_2, так як вважає, що вона фактично була директором підприємства та здійснювала керівництвом підприємства, вона
вчинила дії внаслідок, яких йому завдані збитки,
а тому лише вона повинна відшкодувати завданні збитки в розмірі
30400 гривен (а.с. 164,180).

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги
підтримав та просив суд їх задовольнити та просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути йому агрегат екструдування кукурудзяної крупи або в разі неможливості повернення
майна в натурі стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму в розмірі 30400 гривен,
з розрахунку: 15000 гривень - вартість обладнання
по виготовленню кукурузник паличок, 5000 гривень - сума моральної шкоди та сума недоотриманого прибутку за 26 місяців в
розмірі 10400 гривень, так як на даний час
ОСОБА_3 а бо інші особи не можуть повернути йому його обладнання
по виготовленню кукурузник паличок.

Відповідач ОСОБА_2 позовну заяву не
визнала і пояснила, що вона була зареєстрована як приватний
підприємець. Про встановлення та монтаж обладнання в приміщенні ковбасного цеху
в с.Ленінка Красноградського району вона знала, але так як цим займався ОСОБА_4, з яким вона здійснювала спільну діяльність по виробництву
ковбасних виробів, то їй детально не відомо хто та
з ким домовлявся та які умови договору заключного між ОСОБА_1. та
ОСОБА_4.. Будь - яких відносин саме з ОСОБА_1. вона
не мала. Після смерті ОСОБА_4., після того, як було прийнято рішення про
закриття ковбасного цеху, вона приймала заходи для встановлення власника майна, яке знаходилося в приміщенні ковбасного цеху,
алеОСОБА_1 майно не забрав і де на даний час знаходиться
обладнання для виготовлення кукурузник паличок їй не відомо.

2

Відповідач ОСОБА_3 вважає, що вона не має будь - якого відношення
до майна ОСОБА_1 - установки
по виготовленню кукурудзяних паличок -
агрегату екструдування кукурудзяної крупи, не знає де воно знаходиться, так
як її чоловік не повідомляв про обставини своєї діяльності, а з ОСОБА_2 вона не
підтримує будь - яких
стосунків.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі докази, які надані
сторонами по справи, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
До такого висновку суд прийшов на підставі слідуючого.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що згідно акту
від ІНФОРМАЦІЯ_4 року
(а.с.6), оригінал якого було надано до суду позивачем, ОСОБА_4 та ОСОБА_1
склали акт про те, що згідно договору від ІНФОРМАЦІЯ_1
рокуОСОБА_1 передав у користування установку по виробництву кукурузник паличок, а
ОСОБА_4 прийняв вказане обладнання на загальну суму 15 тисяч гривен.

В подальшому, вказане обладнання було перевезено до приміщення ковбасного цеху, яке розташоване в с.Ленінка
Красноградського району, яке на даний час належить на праві власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується ухвалою Красноградського районного суду
від ІНФОРМАЦІЯ_5 року про
затвердження мирової угоди, деОСОБА_1 займався налаштуванням обладнання, але
через деякий час ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні виробництва кукурудзяних
паличок.

Як вказав в судовому засіданні позивач, він не
може надати до суду копію договору від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, так як
вони були у нього забрані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 після передачі їм
обладнання, а тому суд не має можливості встановити хто та на яких умовах заключав договір від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на який
вказується в акті від ІНФОРМАЦІЯ_4
року.

Згідно актового запису про смерть НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_6 року
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7
року (а.с.60). Згідно повідомлення в.о. завідуючого Красноградською
державною нотаріальною конторою ОСОБА_5, спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є
дружина - ОСОБА_3, (а.с.58).

В подальшому ОСОБА_1, не було повернуто його майно, яке
було взято ОСОБА_4 згідно акту (а.с.6).

Таким чином, суд вважає доведеним, що між ОСОБА_1, та
ОСОБА_4 існували правовідносини щодо користування майном, яке належить позивачу
ОСОБА_1 Будь - яких документів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 брала
на себе зобов'язання щодо зберігання чи будь - яких інших дій щодо обладнання
ОСОБА_1, до суду не надано. Крім того, до суду не надано докази які б
підтверджували факт передачі обладнання в користування ОСОБА_2.

Крім того, згідно пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_2
приймала заходи та повідомляла ОСОБА_1 про необхідність забрати своє майно з
приміщення ковбасно цеху в с.Ленінка Красноградського району, так як приміщення
закривається та охорона території ковбасного цеху буде відсутня, в зв'язку з
чим не має можливості проводити охорону обладнання по виготовленню кукурудзяних
паличок. Після цього, за час їх роботи в приміщенні ковбасного цеху в с.Ленінка
Красноградського районуОСОБА_1 не приїжджав до с.Ленінка Красноградського
району. Де на даний час знаходиться установка по виготовленню кукурудзяних
паличок їм не відомо.

Згідно вимог ст. 509
ч.І та ч.2 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Суд вважає, що згідно матеріалів справи, правовідносини
щодо користування майном позивача -
установкою по виготовленню кукурудзяних паличок існували лише між ОСОБА_1.
та ОСОБА_4..

3

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3. вони
не знають де на даний час знаходиться установка по
виготовленню кукурудзяних паличок, яку ІНФОРМАЦІЯ_2 рокуОСОБА_1 передав згідно акту
ОСОБА_4.

Згідно акту опису та арешту майна від ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с. 134-135) в приміщенні та на території ковбасного цеху в с.Ленінка Красноградського
району, установка по виготовленню кукурудзяних паличок не виявлена.

Таким чином, на даний час, суду не надано будь - яких доказів щодо перебування майна позивача - установки по виготовленню кукурудзяних паличок, яку ІНФОРМАЦІЯ_2 рокуОСОБА_1 передав згідно акту ОСОБА_4., у відповідачів
по справі, а тому вони і не мають можливості повернути вказане майно в натурі
його власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509
ЦК України ст. ст. 10, 11, 131, 209,212,214-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми
завданих збитків та повернення майна відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області через

Красноградський районний суд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня проголошення

рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів

апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295

ЦПК України.

Повний текст
рішення суду буде виготовлено в строк не більше 5 днів з дня

закінчення розгляду справи.