Справа 22ц -196
/2007 р.                                          Головуючий у 1 інст.-Шитченко Н.В.
Доповідач - Литвиненко І.В.
УХВАЛА

Іменем
України

14 лютого 2007 р.                                                                                                  м.Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:        Позігуна М.І.,

суддів:                                        Литвиненко І .В., Мельниченка Ю .В.

при секретарі:                             Рачовій І.І.

відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, прокурора Негоди В.М., представника позивача Синько
О.О. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2на
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 20 листопада 2006 року по справі за позовом в.о.
Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах Чернігівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1про
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та звільнення її від
тимчасових споруд -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006 р. в.о. Чернігівського міжрайонного
природоохоронного прокурора в інтересах Чернігівської районної державної
адміністрації звернувся до суду ,
в якому просить зобов'язати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га , що
розташована на території Дніпровської
сільської ради, Чернігівського району в прибережній захисній смузі річки
Старик, та звільнити її від тимчасових споруд.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2006 р. позовні вимоги задоволені в
повному обсягу , зобов'язано ОСОБА_1повернути вказану ділянку до земель Чернігівської РДА, на користь держави стягнуті судові витрати. Рішення суду
обгрунтоване тим, що відповідач не має права
користування земельною ділянкою, в передбаченому законом
порядку вона не була йому передана в оренду.
Посилання відповідача на договір оренди цієї земельної ділянки від 20 червня 2001 року, строк дії якого скінчився, не може бути
правовою підставою для визнання правомірним
використання земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки не набув права користування
земельною ділянкою в порядку, передбаченому ст. 125 ЗК України. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайнята земельна ділянка підлягає
поверненню власнику землі.

Не погоджуючись
з даним рішенням представник відповідача ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу , оскільки
на його думку воно винесено з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають
значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та
процесуального права , та
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у
позовних вимогах позивача .

В апеляційній
скарзі представник відповідача вказує, що судом не прийнято до уваги інформацію
Чернігівського районного відділу земельних ресурсів від 24 липня 2006 року , в якій зазначено
, що вздовж річки
Стариця поблизу села Прохорів Хутір встановлена прибережна захисна смуга
шириною 25 метрів,
і яка відноситься до категорії земель водного фонду (відповідно до ст. 58 ЗК України ), і може
надаватися громадянам на умовах оренди земельної ділянки прибережних захисних
смуг для культурно-оздоровчих цілей .
З 1 січня 2002 року розпорядником
спірної земельної ділянки визначено-Чернігівську районну державну
адміністрацією, та згідно п.З ст. 33
ЗК України передбачено ,
що у разі коли орендар продовжує користування земельною ділянкою після
закінчення строку договору оренди земельних ділянок , то за
відсутністю письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після
закінчення строку договору він підлягає поновленню на отой самий строк і на тих
самих умовах , які були
передбачені договором .Враховуючи відсутність заперечення орендодавця ( позивача ) протягом місяця
після закінчення строку договору він підлягає поновленню.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до
ст. 125 ЗК
України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору
оренди та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в натурі /на місцевості/, одержання документа,
що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відсутність у
відповідача документів, передбачених ст.ст. 125, 126 ЗК України, свідчить про самовільне зайняття земельної
ділянки. Посилання його на договір оренди від 20 червня 2001 року, укладеного
між ним та Дніпровською сільською радою
строком на 5 років, є безпідставним, тому що при його укладенні не дотримані ці
вимоги закону. Посилання відповідача на ст. 33 ЗК України є
помилковим, оскільки стосується договорів оренди, укладених відповідно до
закону. Таким чином, висновок суду про самовільне зайняття земельної ділянки
підтверджений дослідженими доказами.

За таких обставин доводи
апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постановленого рішення
не відповідають встановленим обставинам, не дають підстав для його скасування.
Тому апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2 підлягає
відхиленню, рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_1-
ОСОБА_2  - відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду від 20 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.