Справа №2-121 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 січня 2007 року                                                                         Івано-Франківський міський суд

Івано-Франківської
області

в складі: головуючого - судді Поповича С. С

з участю
секретаря Черкес У. О.

адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

сторін та представників сторін: позивачки-відповідачки
ОСОБА_3, позивачів-відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
неповнолітньої ОСОБА_8 згідно з яким позивачка просить постановити рішення
котрим визнати відповідачів такими, що втратили право на житло у квартирі АДРЕСА_1 в місті
Івано-Франківську, мотивуючи свою позицію тим, що відповідачі вже більше 10
років не проживають у вказаній квартирі без поважних причин, не несуть жодних
витрат по її утриманню, зустрічним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє і
від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_8 до ОСОБА_3, згідно з яким позивачі
просять зобов'язати відповідачів не чинити їм перешкод в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 в місті
Івано-Франківську та вселити їх у цю ж квартиру, мотивуючи свою позицію тим, що
відповідачка по їх позову ОСОБА_3. раніше не проживала у спірній квартирі, жила
у діда та баби у АДРЕСА_2
Коломийського району, навчалася там у школі,
і тільки з 2001 року, коли вступила у ПТУ у м. Івано-Франківську, то стала проживати у цій
квартирі, у 2003 році
одружилась і далі жила в селі і тільки у березні 2005 року самовільно вселилася в квартиру, поміняли замок у
дверях, позбавивши їх таким чином права на користування квартирою -,

установив:

ОСОБА_9 ( троє ) як відповідачі заявлених до них вимог не визнали мотивуючи свою позицію
тим, що вони у квартирі проживали, а якщо періодами не жили, то на це були
відповідні поважні причини.

ОСОБА_3., ОСОБА_7. заявлених
до них вимог не визнали посилаючись на те, що з ОСОБА_9 ( троє ) жодних
конфліктів не мали, перешкод у користуванні квартирою їм не чинили, а ОСОБА_9 у
квартирі не жили і не жиють. В той же час на поставлене запитання відповідач
ОСОБА_7. відповів, що дійсно поміняв приблизно у березні 2005 року серцевину у
замку вхідних дверей.

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали
справи суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_3. слід відмовити, а
позов ОСОБА_9 ( троє ) задовольнити
виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст.ст. 10,11,58-60
ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в
межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх
представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Всі зазначені вище сторони, за винятком ОСОБА_7. дійсно прописані
( зареєстровані ) у квартирі АДРЕСА_1 в місті
Івано-Франківську що підтверджує довідка ЖЕО-8 міста Івано-Франківська у
березні 2005 року ( а.с. 7).

Надані суду копії квитанцій про оплату за комунальні послуги підтверджують,
що обидві сторони в ті чи інші роки проводи
оплату за ті чи інші комунальні послуги.

Свідки заявлені ОСОБА_3., зокрема, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.,
ОСОБА_13., пітвердили той факт, що вказана позивачка-відповідачка дійсно у той
чи інший період.

В той же час і свідок ОСОБА_12., заявлений ОСОБА_3. підтвердив, що у
квартирі проживав і ОСОБА_4. А свідок ОСОБА_13. підтвердила, що від ОСОБА_3. їй також відомо, що відповідачі хоч і живуть у
селі, але час від часу приїздять в м. Івано-Франківськ у квартиру.

Свідки заявлені з боку ОСОБА_9, зокрема, ОСОБА_14., ОСОБА_15, ОСОБА_16 теж
підтвердили що і ОСОБА_9 в ті чи інші періоди і в тому числі на початку 2005
року проживали у спірній квартирі.

Свідки як з одного боку так і з другого боку бували у квартирі тільки у
певні періоди чи в певні дні, а тому як покази одних так і покази других не
виключають один одного і дають підстави прийти до висновку про те, що як одна
сторона так і друга фактично проживали у
спірній квартирі у той чи інший період і достовірним є той факт, що на початку 2005 року ОСОБА_9 теж
проживали у квартирі. Позов же подано до суду 18 квітня 2005
року. Тобто менше як за шість місяців до того періоду в який ОСОБА_9
достовірно проживали у квартирі. Той факт що ОСОБА_9 певні періоди не жили у
квартирі не заперечують і вони самі, але це пояснюється тими чи іншими
поважними причинами, зокрема, навчанням дітей, в тому числі і самої ОСОБА_3. у
школі в АДРЕСА_2,
хворобою батьків ОСОБА_6, що підтверджується долученими до матеріалів справи
письмовими документами.

Хоч ОСОБА_7. і не
визнав таких фактів, але постанова про відмову у порушенні кримінальної справи
від 30 березня 2005 року винесена
Івано-Франківським МВВС підтверджує, що
ОСОБА_7. 25 березня 2005 року звертався у Вовчинецький відділ міліції зі скаргою
на те, що ОСОБА_4, батько дружини 24
березня 2005 року
вчинив сварку, по тексту постанови також зазначено, що в ході проведеної
перевірки встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири де проживає ОСОБА_7. з дружиною і час
від часу приходить у квартиру де вчиняє сварки мотивуючи це тим, що квартира
його і він не має де жити, що було опитано ОСОБА_7. який вказав, що
тесть проживає в АДРЕСА_2 і час
від часу приходить у квартиру поАДРЕСА_1 і
залищається ночувати.

Текст постанови того ж відділу міліції від 06 липня 2005 року підтверджує,
що в той час до органів внутрішніх справ вже звертався ОСОБА_4 на неправомірну
поведінку другої сторони.

Таким чином досліджені судом докази дають підстави прийти до достовірного
висновку про те, що ОСОБА_9 як відповідачі по першому позову востаннє проживали
у спірній квартирі на початку 2005
року, хоч перед цим у певні періоди не проживали, але це мало місце з
поважних причин, а твердження позивачки ОСОБА_3. про те що відповідачі по її
позову ОСОБА_9 не проживають у квартирі понад 10 років не знайшли свого підтвердження, що зазначено вище.
В той час якщо ОСОБА_9 не втратили право на

житло, то мають таке ж право як і ОСОБА_3. на проживання у спірній
квартирі. І якщо відповідач ОСОБА_7. дійсно поміняв серцевину у замку вхідних дверей ( що сам визнав ), то слід прийти до висновку, що відповідачі по другому
позову дійсно тим самим чинять позивачам по цих вимогах перешкоди у
користуванні та вселенні у квартиру. Тому перші вимоги не підлягають до
задоволення, а зустрічні слід задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 10.11,58-60 ЦПК України, ст.ст. 1,9,10,64,71,72 Житлового
Кодексу України, керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, неповнолітньої ОСОБА_8 згідно з яким позивачка просить постановити
рішення котрим визнати відповідачів такими, що
втратили право на житло у квартирі АДРЕСА_1 в місті Івано-Франківську - відмовити.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 в місті Івано-Франківську та вселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 Ганну Василівну ОСОБА_4 Лесю Іванівну у квартиру №АДРЕСА_1 в місті
Івано-Франківську.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до
апеляційного суду Івано-Франківської області може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на
рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення
строку подачі заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя:              С.С.Попович

Копія вірна: