УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
лютого 2007 року                        Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого:   Зварича С.Б.,

Суддів: Гурзеля
І.В., Ткача З.Є.,

при
секретарі  Жовняревич Т.М.,

з участю представника ОСОБА_1- ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_9. представника ПСП
«Галичанка» Глушко, представника ТОВ «Агро-Рось» Музики В.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3, апеляційною скаргою ТОВ «Агро-Рось» на рішення
Підволочиського районного суду від 21 листопада 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_5,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, до приватного селянського
підприємства «Галичанка» (далі ПСП «Галичанка»), ТОВ «Агро-Рось» про визнання
недійсним договору суборенди земельних паїв, звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної
шкоди, за позовом ОСОБА_16 до відділу земельних ресурсів у Підволочиському
районі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановила:

У вересні 2006 року позивачі пред'явили позов до ПСП «Галичанка», ТОВ
«Агро-Рось» про визнання недійсним договору суборенди, повернення самовільно
зайнятих земельних ділянок, відшкодування майнової та моральної шкоди. Позивачі
посилались на те, що 01 жовтня 2005 року ТОВ «Агро-Рось», яке орендувало у них
земельні паї, в порушення договорів оренди земельних часток (паю), без  їх
згоди,  незаконно  уклало
з ПСП «Галичанка» договір суборенди

Справа №
22а-1344(2006)
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко І.О.

Категорія:
земельні спори                                                                        Доповідач
Ткач З.Є.

земельної
ділянки площею 730 га. В
березні 2006 року ПСП «Галичанка» здійснило самозахват земельних ділянок позивачів, які їм були виділені в
натурі, заподіявши кожному позивачу збитки на суму 488,91 грн.

Крім того, своїми неправомірними діями ПСП «Галичанка» заподіяла їм
моральну шкоду на відшкодування якої кожний із позивачів просив стягнути з
відповідача в його користь 700 грн.

ОСОБА_16 пред'явив позов до відділу земельних ресурсів у Підволочиському
районі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Підволочиського районного суду від 21 листопада 2006 року вирішено
: « Позов задоволити частково.

Договір суборенди земельної ділянки від 01.10.2005 року, заключений між ТзОВ "Агро-Рось»
та ПСП «Галичанка" - визнати не дійсним з моменту його укладення.

Зобов'язати ПСП «Галичанка" повернути товариству "Агро-Рось"
земельну ділянку площею 730 га, що складає 219 земельних паїв.

Стягнути з Тз0В"Агро-Росьм в
користь ОСОБА_10 чотириста сімдесят дві гривні орендну плату та п'ятдесят
дев'ять гривень 50 коп. понесених судових витрат;

ОСОБА_1 чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату;

ОСОБА_11
чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та п'ятдесят дев ять гривень 50
коп. за понесені судові витрати;

ОСОБА_3 чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та шістдесят вісім
гривень понесених судових витрат та тридцять гривень за стягнення інформаційно
- технічного розгляду справи;

ОСОБА_12 чотириста сімдесят дві
гривні за орендну плату та п'ятдесят дев
ять гривень 50 коп. понесених судових витрат; ОСОБА_2 чотириста
сімдесят  дві гривні за

орендну плату та
п'ятдесят дев ять
гривень 50 коп. понесених судових витрат;

ОСОБА_13 чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та п'ятдесят дев ять гривень 50
коп. понесених судових витрат;

ОСОБА_5 чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та п'ятдесят дев'ять
гривень 50 коп. понесених судових витрат:

ОСОБА_14 чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату
та п'ятдесят дев'ять гривень 50 коп. понесених судових витрат;

ОСОБА_15 чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та п'ятдесят
дев'ять гривень 50 коп. понесених судових витрат;

штука Ореста Івановича
чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та п'ятдесят дев ять гривень 50
коп. понесених судових витрат;

ОСОБА_6
чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та п'ятдесят дев'ять гривень
50 коп. понесених судових витрат.

В решті позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути ТОВ «Агро-Рось» в користь держави п'ятдесят дев ять гривень 50
коп. державного мита.

ОСОБА_9 чотириста сімдесят дві гривні за орендну плату та п'ятдесят дев'ять
гривень 50 коп. понесених судових витрат.

У позові
ОСОБА_16 до відділу земельних ресурсів у Підволочиському районі відмовити за
пропуском строку звернення до суду.»

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3,
просять рішення суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди та в частині
відмови у стягненні на користь ОСОБА_3, ОСОБА_7 збитків за користування двома
земельними ділянками змінити і ці позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Рось» просить рішення суду в частині
визнання договору суборенди від 01.10.2005 року недійсним та стягнення в
користь позивачів орендної плати скасувати і в позовах відмовити, посилаючись
на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Суд вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд, зіславшись на чинність договір оренди земельних паїв, укладених 20
вересня 2003 року між позивачами та ТОВ «Агро-Рось», стягнув з орендаря на
користь кожного позивача орендну плату по 472 грн.

Однак, це рішення не можна визнати законним, оскільки позовні вимоги до ТОВ
«Агро-Рось» про стягнення орендної плати позивачі не пред'являли.

В суді апеляційної інстанції позивачі та представники ТОВ
«Агро-Рось» підтвердили, що договори оренди, які укладались у 2003 році, були
розірвані в березні 2006 року за взаємною згодою сторін у зв'язку з виділенням
громадянам земельних ділянок в натурі та одержанням державних актів на право
власності на земельну, ділянку, у виготовленні яких сприяло ТОВ «Агро-Рось».

Як вбачається із позовної заяви, позовні вимоги про відшкодування шкоди
були пред'явлені до приватного селянського підприємства «Галичанка», які,
по-суті, залишилися без вирішення.

Крім того, суд без достатніх підстав стягнув з ТОВ «Агро-Рось» в користь
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 орендну плату в сумі 472 грн. оскільки договори оренди між
цими сторонами відсутні. В той же час, з представлених суду апеляційної
інстанції копій договорів оренди, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в травні 2003
року уклали відповідні договори не з ТОВ «Агро-Рось» , а з ПСП «Галичанка» і
орендна плата згідно цих договорів становила 300 грн. на рік.

Постановивши
рішення про розірвання договору суборенди від 1 жовтня 2005 року, укладеного
між ТОВ «Агро-Рось» та ПСП «Галичанка» стосовно передачі 219 паїв загальною
штощею730 га, суд вирішив питання стосовно власників паїв, які позовів не
заявляли і не були притягнуті до участі по справі.

Таким чином , суд вирішив питання
про права та обов'язки
осіб, які не брали участь
у справі, що відповідно до
ч.4 ст.311 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування
рішення і передачі справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід врахувати
вищенаведене, з'ясувати характер спірних правовідносин кожного із позивачів,
визначити норми права, якими слід керуватись для вирішення спору, належно
перевірити доводи сторін, сприяючи відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України,
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішити справу відповідно до
вимог закону.

Керуючись ст.
ст: 311, 314 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ТОВ «Агро-Рось» частково задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду від 21 листопада 2006 року в частині
позовних вимог про визнання недійсним договору суборенди земельних паїв,
звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, відшкодування матеріальних
збитків та стягнення моральної шкоди, скасувати і справу передати в суд першої
інстанції на новий розгляд іншим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але
може бути

оскаржена до Верховного Суду України в касаційному
порядку, протягом двох

місяців з дня проголошення, шляхом подачі скарги
безпосередньо до Верховного

Суду України.