Справа
№ 22-ц-3738/06            Головуючий у 1 інстанції Денисенко Н.О.
Категорія 29,30                             Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів    Поліщука
М.А., Оношко Г.М.,

при секретарі
Якимець  Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Києві   цивільну справу

за  апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
на рішення Згурівського районного суду Київської області

від 06
листопада 2006 року по
справі за позовом    ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,    ОСОБА_4 до ОСОБА_5,

треті особи:
Згурівський комбінат комунальних підприємств , Згурівська

селищна рада Київської області    про визнання недійсним свідоцтва про

право власності на житло та виселення .

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду , перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

У вересні 2006
року позивачі звернулися до суду з названим позовом . У позові
зазначали, що у 1988 році
позивачеві ОСОБА_1
на сім"ю з чотирьох осіб: позивач, дружина та двоє їх дітей, було
надано службову квартиру  АДРЕСА_1.

Після одруження сина в квартирі стали проживати невістка
та онука. Після смерті дружини у червні 2002
року позивач дізнався ,
що квартира була приватизована згідно з поданою ним заявою від 19 березня 1997 року. . Посилаючись на
те, що квартира є службовою, заяви про її приватизацію він не подавав, позивач
просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 16 грудня 1996 року на спірну
квартиру та визнати відповідачку ОСОБА_5 такою, що втратила право користування
спірним жилим приміщенням з тих підстав ,
що остання у 1996 році
вибула на інше постійне місце проживання.

Рішенням Згурівського районного суду від 06 листопада 2006 року в позові
відмовлено.

В апеляційній
скарзі  позивачі ставлятьпитання
про скасування рішення  суду  з
підстав  неповного  з'ясування судом  обставин
, що мають
значення для справи, недоведеності обставин , що мають значення для справи , які суд вважає
встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального права  та
ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи в порядку ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів   вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що
спірна квартира була надана
позивачеві   рішення виконкому   Згурівської районної ради від 14 січня 1988 року №4 на сім"ю з
чотирьох осіб: позивача ,
його дружину ОСОБА_6, та дітей :
сина ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_5.
У 1996 році
квартира була передана у спільну часткову власність згідно з Законом України
„Про приватизацію державного житлового фонду" За згодою членів сім"ї
оформленням документів на приватизацію
квартири     займалася    ОСОБА_6, для          оформлення

документів на приватизацію квартири позивачі та
представник неповнолітньої ОСОБА_4
надавали ОСОБА_6 свої паспорти та свідоцтво про народження дитини .

У грудні 1996
року спірна квартира була передана у спільну часткову власність ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в рівних долях, 16
грудня 1996 року
було видане свідоцтво про право власності на житло., про що в паспортах
зазначених осіб було зроблено відповідні відмітки/ .а.с. 99 131./. ,отже про
передачу спірної квартири у власність згідно з Законом України„Про приватизацію
державного житлового фонду „
позивачам було відомо з грудня 1996
року.

В подальшому позивач ОСОБА_1 заповідав
належну йому частку в   праві власності
на квартиру своєму синові,  а  ОСОБА_6- дочці.

15 грудня 2001 року між
Згурівським ККП та позивачем ОСОБА_1.як співвласником квартири був укладений
договір на обслуговування будинку та прибудинкової території / а.с. 139/.

Викладені вище обставини в їх сукупності беззаперечно
свідчать про те, що спірна квартира була приватизована особами, які мали право
на жилу площу за їх згодою в установленому законом порядку, тому суд ухвалив
законне і обгрунтоване рішення про відмову в позові.

Погодитися з посиланнями апелянтів на те , що квартира була
приватизована без їх відому та згоди не можна. . Зазначена обставина спростовується як поясненнями
позивачів в судовому засіданні про те ,
що квартира була приватизована в 1996
році, для приватизації вони подавали необхідні   документи, в
їх  паспорти  у  1996 році  були внесені відповідні відмітки, однак
приватизацію квартири вони вважають незаконною з тих підстав , що квартира є
службовою.

Проте з  матеріалів
справи беззаперечно встановлено,  що
виконавчим комітетом Згурівської районної ради рішення про визнання спірної
квартир службовою не приймалося. Та обставина , що в ордері на квартиру остання зазначена як службова не
є передбаченою законом підставою для надання жилому приміщенню статусу
службової, а тому доводи апеляційної скарги щодо того, що спірна квартира була
надана як службова   і не   підлягала приватизації, безпідставні.

Інші   доводи   апеляційної
скарги   не   спростовують   висновків
суду   , викладених у
рішенні.

За правилами ст.   308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права ,
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 308,
315 ЦПК України, колегія суддів ,
-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 відхилити.
Рішення Згурівською районного суду від 06
листопада   2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців .

Головуючий

Судді