Справа№22-1955                             Головуючий в 1
інстанції- КобальМ.І.
Категорія - 21                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

іменем     України

22 лютого 2007 року

Апеляційний
суд Донецької області в складі: Головуючого Гурової О.М. суддів Шевченко В.Ю.,
Могутової Н.Г. при секретарі Тимченко
Г.В. з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м.Шахтарську на рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від 01 грудня 2006р. за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м.Шахтарську про відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Апеляційного суду Донецької області надійшла
апеляційна скарга Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в
м.Шахтарську на рішення Шахтарського міськрайонного суду від 01 грудня 2006р.,
яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, на його користь з відповідача стягнуто
моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров"я на виробництві у розмірі
15000грв.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що позивачем не було надано належних доказів щодо
підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди, цей факт не підтверджено
відповідним висновком МСЕК. Судом також не враховано вину позивача у нещасному
випадку, що стався з ним при виконанні трудових обов"язків. Крім того, суд
не врахував, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України
на 2006р." дія окремих статей Закону України„Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від
23.09.1999р. №1105 , в тому числі відносно відшкодування моральної шкоди,
зупинено.

Представник відповідача в засіданні апеляційного суду підтримав доводи
апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати, в задоволенні позову
відмовити.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги,
просив рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2004р. з позивачем при
виконанні трудових обов'язків стався нещасний випадок, внаслідок якого він
отримав закриту травму грудної клітини, множинні перелами ребер, підшкірну
емфізему.  Згідно висновку МСЕК від
10.08.2005р. позивачу вперше встановлено 30% втрати професійної працездатності
у зв"язку з трудовим каліцтвом. При переогляді на МСЕК 23.08.2006р. втрата
професійної працездатності у розмірі 30% встановлена безстроково. Він визнаний
інвалідом 3 групи. Враховуючи, що внаслідок виробничої травми позивачу завдано
моральної шкоди, а також з урахуванням глибини його моральних і фізичних
страждань , суд визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає- стягненню на
користь позивача, у сумі 15000грв.

Заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,
рішення суду першої інстанції зміні за таких підстав.

Згідно змісту
вимог ст.ст. 1,21,28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. №1105
(зі змінами та доповненнями) у разі настання страхового випадку на Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України покладено обов"язок у встановленому законом порядку
своєчасно і в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну робітникові
внаслідок ушкодження здоров"я, у тому числі і моральну шкоду при наявності
підстав факту спричинення цієї шкоди потерпілому. Зазначені норми не містять
яких-небудь інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

З матеріалів
справи вбачається, що 22 грудня 2004р. з позивачем при виконанні трудових
обов'язків стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав закриту травму
грудної клітини, множинні перелами ребер, підшкірну емфізему. Згідно висновку
МСЕК від 10.08.2005р. йому вперше встановлено 30% втрати професійної працездатності
у зв"язку з трудовим каліцтвом. При переогляді на МСЕК 23.08.2006р. втрата
професійної працездатності у розмірі 30% встановлена безстроково.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяною внаслідок ушкодження
здоров"я за нормами Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. № 1105-X1V. Згідно змісту
вимог ст.34 вказаного Закону України висновок МСЕК про наявність моральної
шкоди передбачено у випадку заподіяння шкоди умовами виробництва, яка не
спричинила стійкої втрати потерпілим працездатності. Із матеріалів справи вбачається,
що позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності, тому
апеляційний суд вважає непереконливими доводи апеляційної скарги про
необхідність підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком
МСЕК.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня
2004р. № 1-рп2 ушкодження здоров"я, спричинене потерпілому під час
виконання трудових обов'язків незалежно від ступеню втрати професійної
працездатності спричиняє йому моральні і фізичні страждання. Обов'язок Фонду
відшкодувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, має забезпечуватися
Фондом всім потерпілим, у тому числі в разі тимчасової, стійкої часткової чи
повної втрати професійної працездатності.

Доводи
відповідача про те, що Законом України "Про державний бюджет на 2006
рік" вказані виплати зупинено, суд не може прийняти до уваги, оскільки
правовідносини по даній справі виникли до прийняття вказаного Закону.

Проте визначену судом суму на відшкодування моральної шкоди апеляційний суд
вважає надмірною, оскільки вказана моральна шкода частково компенсована чітким
виконанням відповідачем своїх обов'язків щодо сплати тих виплат, які
передбачені ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Відповідно до роз"яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду

України "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної(немайнової)

шкоди" від 31 березня 1995р. розмір відшкодування
моральної(немайнової) шкоди суд

визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві

моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному
випадку

ступеня вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи конкретні обставини справи, ступінь порушення життєвих стосунків
позивача, потребу у додаткових зусиллях для організації життя та виходячи із
засад справедливості і розумності, апеляційний суд вважає, що на користь
позивача підлягає стягненню сума на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грв.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду зміні з ухваленням нового рішення про стягнення на
користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грв. відповідно до вимог п.3 ч.Іст. 309 ЦПК України.

Керуючись
ст.ст.304,ст.307,309,313,316 ЦПК України,
апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м.Шахтарську задовольнити частково.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня
2006р. змінити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м.Шахтарську на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі
10000 (десяти тисяч) грв.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.      .