Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-3302/07
Головуючий у 1-й інстанції: Мухін
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року                                                             м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Бондаря
М.С.

суддів                         Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі              Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Запорізького державного підприємства “Радіоприлад” на рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2006 року в справі за позовом
Запорізького державного підприємства “Радіоприлад” (надалі Підприємство) до
ОСОБА_1 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року Підприємство звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення з нього плати за навчання. Зазначало, що між сторонами
по справі в грудні 2003 року було укладено угоду, згідно якої позивач
зобов'язувався перед відповідачем оплатити навчання останнього в Запорізькому
Національному технічному Університеті. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов'язався
відпрацювати на підприємстві 5 років. У випадку ж звільнення, відповідач
повинен був повернути сплачену за його навчання суму в повному обсязі.

Позивач оплатив навчання відповідача. Останній працював
на підприємстві. Однак 31 серпня 2005 року звільнився за власним бажанням,
повернути сплачені за його навчання кошти в сумі 3395,00 грн. відмовляється.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19
грудня 2006 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом матеріального
права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши в засіданні апеляційного суду обставини
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд правильно
встановив правовідносини, які склалися між учасниками справи, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

Встановлено, що між сторонами по справі в грудні 2003
року укладено угоду, згідно якої позивач зобов'язувався перед відповідачем
оплатити навчання останнього в Запорізькому Національному технічному
Університеті. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов'язався відпрацювати на підприємстві 5
років. У разі ж звільнення, відповідач повинен був повернути сплачену за його
навчання суму в повному обсязі.

На виконання угоди позивач оплатив навчання відповідача.
Останній працював на підприємстві, проте 31 серпня 2005 року звільнився у
відповідності до ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з
невиконанням роботодавцем умов колективного договору, а саме через невиплату
Підприємством заробітної плати відповідачеві протягом трьох місяців.

Відповідно до п.2.2. угоди між сторонами від грудня 2003
року ОСОБА_1 зобов'язаний відпрацювати на Підприємстві не менше 5 років.
Тобто цим пунктом Підприємство зобов'язувалось перед відповідачем надати
останньому право на працю у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно ст.2 КЗпП України правом громадян України на працю
є одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального
розміру.

В порушення зазначеної норми закону і п.2.2. угоди між
сторонами Підприємством не забезпечено відповідача правом на працю, оскільки
позивачем вона не оплачувалась. Дана обставина унеможливила виконання
відповідачем своїх обов'язків за угодою. А тому судова колегія також прийшла до
переконання про відсутність вини відповідача в порушенні зобов'язань, щодо
відпрацювання на Підприємстві .

Виходячи з положень ст.614 ЦК України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність лише за наявності її вини.

Звідси, за відсутності вини, відповідач не несе перед
позивачем цивільної відповідальності щодо сплати 3395,00 грн. за своє навчання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є такими, що не
спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображують позицію
позивача, висловлену ним в позові, і яку він вважає такою, що є єдино вірною та
єдино можливою.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої
інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізького
державного підприємства “Радіоприлад” відхилити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2006 року по справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Ломейко В.О.

Гончар О.С.