У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 червня 2007 року                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого     Пшонки М.П.,

суддів:              Берднік І.С.,                Костенка А.В.,

Лященко Н.П.,            Прокопчука Ю.В., -

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення суми, за касаційною скаргою
ОСОБА_2на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 грудня 2005 року
в ,

в с т а н о в и л а:

У
січні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому
зазначив, що 19 грудня 2003 року передав ОСОБА_2 суму в розмірі 27 000 грн., що
є еквівалентом 5 000 доларів США. Дана сума була сплачена як аванс у рахунок
оплати вартості об'єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - кафе
“ІНФОРМАЦІЯ_1”. При цьому позивач посилався на те, що сторони цього спору
домовилися про укладення між ними договору купівлі-продажу вказаного кафе, але
згодом відповідач відмовився від відчуження належного йому об'єкта нерухомості,
тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 зазначені кошти.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 6 червня 2005 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Запорізької області від 26 грудня 2005 року вказане рішення
скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 27 000 грн., 270 грн. державного мита, 1 335 грн. витрат на
оплату допомоги адвоката.

На
зазначене судове рішення апеляційного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, в
якій ставиться питання про його скасування та залишення в силі рішення
апеляційного суду з посиланням на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову в позові й
задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення суми, апеляційний суд дав належну
оцінку зібраним доказам у справі й дійшов обґрунтованого висновку про те, що
між сторонами у справі не була досягнута угода щодо всіх істотних умов договору
завдатку, не оформлено цей договір відповідно до вимог чинного законодавства,
тому сплачені в рахунок виконання договору платежі в сумі 27 000 грн. слід
визнати авансом, що підлягає поверненню позивачу в тому розмірі, в якому
надавалися.

Так, правило ст. 195 ЦК України (1963 року) поширюється на випадки, коли
договір було укладено, але одна зі сторін ухиляється від його виконання. У
даному випадку судом не встановлено факту укладення договору купівлі-продажу з
дотриманням обов'язкової для цього нотаріальної форми, тому висновок суду
першої інстанції про те, що одержані стороною за розпискою гроші є завдатком, є
помилковим.

Апеляційна інстанція свої висновки мотивувала в рішенні відповідно до норм
процесуального закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи про неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права не підтверджуються
матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України дійшла висновку про те, що рішення апеляційного суду
відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі
доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 грудня 2005 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.П. Пшонка

Судді:

І.С. Берднік   А.В.Костенко   Н.П. Лященко   Ю.В.Прокопчук