Справа № 22 ц 397 - 2007 року.                                         Головуючий
1 інстанції Мадай С.І.
Категорія 15.                                                      Доповідач апеляційної інстанції Лисенко П.П.
УХВАЛА іменем України

5 березня 2007 року.                                                                                   м. Миколаїв.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Данилової О.О. та Кутової
Т.З.,

із секретарем судового засідання
Варміш О.С.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2.,

представника
відповідача Вака В.В., у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
приватного підприємства Фірма "Сідкорн" (далі ПП Фірма "Сідкорн")
рішення місцевого Березанського районного суду Миколаївської області від 11
грудня 2006 року, ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ПП Фірма
"Сідкорн" про стягнення заборгованості по орендній платі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися у судове засідання, перевіривши у межах оскарження докази,

установила:

24 жовтня 2006
року ОСОБА_1пред'явив позов до ПП Фірма "Сідкорн" про стягнення 1 534
гривні 01 копійку заборгованості по орендній платі.

Його
обґрунтовував тим, що 22 квітня 2003 року сторони уклали договір оренди
земельної ділянки, за умовами якого позивач передавав відповідачеві на 5 років
належну йому земельну ділянку площею 17, 48
га, а той - зобов'язувався виплачувати до 31 грудня кожного поточного
року орендну плату у розмірі 2 412 гривень.

При цьому передбачувалося, що орендна плата виплачуватиметься у грошовій, натуральній
та відробітковій формах.

Співвідношення
між зазначеними формами орендної плати повинно було узгоджуватися сторонами
щорічно.

Не дивлячись на
повне та своєчасне виконання ним своєї частини обов'язків по договору,
відповідач не у повному розмірі сплатив орендну плату за 2005 рік, заборгувавши
указану грошову суму.

Посилаючись на
відмову орендаря покрити борг добровільно, просив позов задовольнити.

Представник
відповідача позов заперечував, мотивуючи це тим, що підприємство повністю
розрахувалося з позивачем.

Рішенням
місцевого Березанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2006
року позов задоволено у повному обсязі.

З відповідача на користь позивача в рахунок орендної плати за 2005 рік
стягнуто 56 літрів олії та 994 гривень грошима, вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись
із таким рішенням, ПП Фірма "Сідкорн" його оскаржило й просило
скасувати з мотивів невідповідності вимогам чинного законодавства та необґрунтованості, а саме, ігнорування судом
наданих ним доказів.

2

Апеляційну
скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без змін,
оскільки місцевий суд постановив його з додержанням норм матеріального й
процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий
суд вважав установленим, що у 2005 році між сторонами існували договірні
правовідносини, що витікають із договору
оренди земельної ділянки від 22 квітня 2003 року. За їх змістом, відповідач у
2005 році продовжував орендувати належну позивачеві земельну ділянку й
зобов'язувався виплатити до 31 грудня 90 % орендної плати в натуральній формі і
10 % - у відробітковій формі. Проте, такого обов'язку не дотримався,
видавши позивачеві в рахунок орендної плати продукцію на суму 771 гривню 44
копійки та перерахувавши державі за позивача 313 гривень 56 копійок
прибуткового податку. Залишок орендної плати сплачувати відмовляється.

За такого,
відповідно до положень ст. 96 ЗК України, розділу III Закону
України "Про оренду землі" заборговану орендну плату слід стягнути з
нього у примусовому порядку, частково у натуральній формі, а частково грошима.

Колегія судців
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
погоджується з обставинами та правовідношеннями, встановленими судом 1
інстанції, висновки щодо них та результату розгляду справи -вважає вірними,
обгрунтованими й законними.

Так, із
матеріалів справи вбачається, що з 2003 року між сторонами існують договірні
правовідносини, які випливають із договору оренди земельної ділянки від 22
квітня 2003 року (а.с- 5-7 ).

За умовами цього
договору відповідач повинен сплачувати позивачеві орендну плату у розмірі 2 412
гривень за кожний поточний рік.

Не дотримуючись
обов'язку по своєчасній та у повному розмірі сплаті орендної плати, відповідач
у 2005 році виплатив позивачеві орендну плату в розмірі 1 126 гривень 20
копійок, із яких: на 771 гривню 50 копійок видав продукцію власного
виробництва; 41 гривню 56 копійок склала переплата за 2004 рік; 313 гривень 56
копійок перерахований державі за позивача прибутковий податок.

Таким чином, у
2005 році він завинив позивачеві орендну плату на суму 1 285 гривень 20
копійок.

За такого,
взявши до уваги відмову відповідача покрити борг добровільно й, виходячи із
домовленості між сторонами про співвідношення форм орендної плати та реальних
можливостей дотримання такого співвідношення, з ПП Фірма "Сідкорн" на
користь позивача слід було стягнути
зазначений залишок орендної плати.

Оскільки
місцевий суд з таких же мотивів дійшов аналогічного висновку, то його рішення є
обгрунтованим й законним і відсутні підстави для задоволення апеляційної
скарги.

Що ж до
твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про ігнорування судом відомостей про виплату позивачеві орендної плати
в 2004 році у формі відробітку, то воно не може бути взяте до уваги,
оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами, а за ст. 59, 60 ЦПК
України, то є обов'язком сторони.

З тих же підстав, не заслуговує на
увагу й пояснення апелянта, щодо наявності вини позивача в неотриманні у 2005
році орендної плати.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів судової палати ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу приватного підприємства Фірма "Сідкорн" відхилити, а рішення
місцевого Березанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2006
року залишити без змін.

3

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і з цього часу протягом 2-х місяців може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду Укоаїни.