РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2-595/2007
р.

20 лютого 2007 року
Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді                                         Чернобривко
Л.Б.

при секретарі                                                              Семікіній
К.А.

з участю
представника позивача                              Матвеева В.І.

представника
відповідача                                          ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за
позовом Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства
"Текстильеластотехніка" житлово-гостинний комплекс "Алексис ТЕТ" до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим
приміщенням та зустрічний позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Відкритого
акціонерного товариства "Текстильеластотехніка" житлово-гостинний
комплекс "Алексис
ТЕТ" про вселення,

встановив:

позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив
право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до ст. 3.2. Уставу
Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства
"Текстильеластотехніка" житлово-гостинний комплекс "Алексис ТЕТ" зареєстрованого
Лисичанською міською радою 19.07.1996 року реєстраційний № 82 , одним із видів
діяльності якого є передача в найом жилих приміщень громадянам м. Лисичанська
та іншим юридичним особам. 26.07.2002
року відповідачу було здано в найом кімнатаАДРЕСА_1 , в якій він
прописався відповідно виданого ордеру .
З дня прописки відповідач не проживає в кімнаті, за проживання не оплачує,
в теперішній час проживає без реєстрації в АДРЕСА_2.

У зустрічному позові ОСОБА_1 ставить питання про вселення до жилого
приміщення, посилаючись на те, що відповідно ордеру НОМЕР_1 йому була
надана кімнатаАДРЕСА_1 , на підставі якого він зареєструвався за вказаною
адресою. Заселитись в кімнату він не міг, бо адміністрація під різними
приводами відмовлялась укласти з ним угоду найму житлового приміщення та видати
ключі від кімнати, посилаючись на те, що в кімнаті мешкають особи, які приїхали
у відрядження. Останній раз було відмовлено у зв'язку з перевіркою гуртожитку
працівниками прокуратури м. Лисичанська. 08.12.2006
року він вимушений був знов звернутись до адміністрації з заявою про видачу
ключа від кімнатиАДРЕСА_1,
а   13.12.2006 року отримав позовну заяву до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, зустрічний
позов не визнала, пояснивши, що відповідач був прописаний 26.07.2002 року в
кімнатуАДРЕСА_1 на підставі ордеру на житло від 22.07.2002 року, але в кімнату не вселявся, речі свої не завозив, не
оплачував за електроенергію, квартплату. Фабрикою не розглядалась його заява
про надання кімнати та вселення його в кімнату , бо адміністрація
заінтересована була тримати ці кімнати для осіб, які приїжджають у відрядження.
Це все було зроблено його матір'ю, яка працювала на той час ІНФОРМАЦІЯ_1 і
звільнилась у 2002 році.
Про те що відповідач учився в іншому місті відомо зі слів його родичів. Кімната
АДРЕСА_1 значиться
як гостинний номер, в якому весь час поселяли командированих осіб. Відповідач
приходив до неї як до паспортиста за довідками, які вона йому видавала. їй
невідомо чи звертався відповідач до директора з приводу вселення в кімнату.
Оскільки гуртожиток передають у комунальну власність, відповідач не проживав
без поважних причин з 2002
року,     то  просила визнати  його
таким,  що  втратив
право  користування  жилим

приміщенням.       У
зустрічному   позові   про
вселення   просила   відмовити
як необгрунтованому.

Відповідач
в судовому засіданні позов не визнав, зустрічний позов підтримав, пояснивши
суду, що до лютого 2003 року він
навчався в Куп'янському автотранспортному технікумі, проживав уАДРЕСА_3 на час навчання , бо не видавали
права водія. До навчання проживав разом з матір'ю та вітчимом. Оскільки вона
працювала в Дочірньому підприємстві Відкритого акціонерного товариства
"Текстильеластотехніка" за заявою йому було надано кімнатуАДРЕСА_1.
Оскільки він проходив навчання ордер на руки йому не видавали, а залишили в
паспортному столі гуртожитку. У гуртожитку неодноразово мінялись керівники.
Коли у 2003 він прийшов до директора гуртожитку за ключами від кімнати, йому було
відмовлено, бо в кімнаті проживали інші люди. 28.08.2004 року він зареєстрував
шлюб, народилась дитина, яка часто хворіла і він не міг постійно звертатись до
адміністрації гуртожитку з питання вселення в кімнату. На початку липня 2006 року йому стало
відомо , що в
кімнаті проживає інша сім'я, а не особи, яких направили у відрядження. Він
знову звернувся з питанням про вселення у кімнату, але знов його просили
почекати, щоб переселити цю сім'ю. Просив вселити його в кімнату згідно
виданого ордеру, а позивачу у позові відмовити.

3-я особа
представник паспортної служби в судове засіданні не з'явився, подав до суду
заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з 2004 року вона є
ІНФОРМАЦІЯ_2. У 2002 році
була членом правління товариства. У гуртожиток поселялись працівники фабрики,
за клопотанням профспілкового комітету. їй відомо, що заява ОСОБА_1 не
розглядалось на засіданні правління. Він у кімнату гуртожитку не вселявся,
особистого рахунку не відкривав, комунальні послуги не оплачував.

Свідок ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що з 1989
року вона працює у гуртожитку ІНФОРМАЦІЯ_3. КімнатаАДРЕСА_1 у гуртожитку
була номером гостинного типу, в якому проживали особи, які приїжджали у
відрядження. Вільним номер був не більше двох діб. Не може сказати чи був хто
прописаний в цьому номері, чи видавався на нього ордер. Знаю , що в цей номер
поселяли осіб, яки приїжджали у відрядження.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку
біля 14 років.
Не може пояснити, чи був там хтось прописаний, але завжди кімнатаАДРЕСА_1 була гостинним
номером.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з 1996 по 2002 роки вселення у
гуртожиток було через адміністрацію фабрики. Коли гуртожиток став дочірнім
підприємством, стали поселять всіх хто звертався з таким проханням, крім квінта
на гостинному блоці. В ці номера поселяли тільки з дозволу керівництва
підприємства. Заява на вселення ОСОБА_1 була підписана ОСОБА_7, який працював
на той часІНФОРМАЦІЯ_4 їй відомо ,
до ОСОБА_1 у 2003 році не
поселився у кімнаті, бо підприємству невигідно було його віддавати як звичайний
номер, бо за гостинний номер одержували більший дохід.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що проживає у сусідньому
номері 7 .У 2002 році відповідачу
була надана жила площа в кімнатіАДРЕСА_1,
але в ній жили інші жильці. ОСОБА_1 не вселився у кімнату, бо там постійно
проживають особи, які прибувають у відрядження. Вона постійно бачить в цій
кімнаті інших людей. ОСОБА_1 разом з дружиною і сам не один раз приходив у
гуртожиток.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснила, що вона проробила на фабриці 16 років і 6 років в „Алексин
ТЕТ". У липні 2002 року
вона звернулась із заявою доІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 з проханням прописати сина у
гуртожитку і йому дозволено було прописатись в кімнатіАДРЕСА_1. Ним було
підписано заяву про прописку у

гуртожитку,
але ключів від кімнати не видали. Ця заява була передана в „Алексис ТЕТ", сина
прописали у гуртожитку, але ключі не ввижали, о там проживали люди. Вона
неодноразово зверталась до бивши керівників гуртожитку про вселення сина в
усній формі, їй не відмовляли, говорили, що поселять, але пізніше, як звільнять
номер.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснила, що вважає прописку відповідача у гуртожитку незаконною.
Вона працює завідуючої господарством 2
роки, в її підпорядкуванні знаходиться поверх, де знаходяться гостинні
кімнати, вона контролює надходження коштів та прізвище ОСОБА_1 не зустрічала.
їй не було відомо, що в цих номерах хтось прописаний. В цих номерах живуть
особи, який прибули у відрядження.

Судом досліджуються надані докази: копія Уставу підприємства „Алексис ТЕТ", копія
форми -А на ім'я ОСОБА_1, про прописку за адресою АДРЕСА_1, копія ордеру на
заняття жилої площі акт на 1 особу в кімнаті 5, Орджонікідзе, 126, акт від
01.09.2006 року, акт від 06.12.2006 року, акт про передачу на баланс ДП
житлово-гостинний комплекс „Алексис ТЕТ", заява ОСОБА_1 від 08.12.2006
року, заперечення на позов ОСОБА_1 від 25.01.2007 року , довідка паспортної
служби м. Лисичанська про реєстрацію осіб.

Суд, заслухавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справ, вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно ордераНОМЕР_1 відповідачу
було надано право на заняття кімнатиАДРЕСА_1 поАДРЕСА_1 кімнат у
житлово-гостинному комплексі є гостинними номерами під тимчасове проживання
осіб , які
прибули у відрядження , в тому
числі і кімнатаАДРЕСА_1.
Прибуток від надання гостинних номерів є основним прибутком підприємства.
Оскільки на момент прописки він знаходився на стаціонарному навчанні в іншому
місті , не міг
проживати в цій кімнаті та відкрити особисті рахунки на оплату комунальних
послуг. Відповідно ст.. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках
тимчасово виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи
або у зв'язку з навчанням - протягом усього часу виконання цієї роботи або
навчання. Таким чином суд вважає, причину не проживання відповідача у
кімнатіАДРЕСА_1 поважною
і вважає за необхідне відмовити позивачу з позові про визнання його таким, що
втратив право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник
позивача, ОСОБА_1 та допитані свідки підтвердили той факт, що відповідач
неодноразово звертався до директорів гуртожитку про надання йому ключів від
кімнати, але його просили почекати, бо в цій кімнаті постійно проживали особи
,які прибували у відрядження до міста, тому він не міг вселитись в кімнату,
завезти своє речі. З цих підстав суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_1 про
вселення слід задовольнити та зобов'язати позивача укласти з ним договір найму
жилого приміщення.

На підставі ст. ст. 71,
72 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 10,
11, 209, 212-215, 218 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства
"Текстильеластотехніка" житлово-гостинний комплекс "Алексис ТЕТ" до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим
приміщенням відмовити за необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного
товариства "Текстильеластотехніка" житлово-гостинний комплекс "Алексис ТЕТ" про
вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в кімнатуАДРЕСА_1 будинку АДРЕСА_1  ,
зобов'язавши
Відкрите  акціонерне товариство

"Текстильеластотехніка"
житлово-гостинній комплекс "Алексис
ТЕТ"   укласти з ним
договір найму жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом
подання до Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом
10-ти днів з дня
після його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду.