Справа № 22ц -1105 2007 р.                                     Голов.в 1 -й інстан. Наюк Л.М.
Категорія    21                                                              Доповідач
2007 року                  Апеляційний
суд Донецької області в складі:
головуючого судді
судців                              Бабенка П.М., Бондаренко Л.І.,
при секретарі                  Баклановій Ю.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Харцизьку Донецької області про відшкодування моральної шкоди, -
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області
звернулось до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Харцизького міського суду Донецької області від 14 грудня 2006 року, яким
на користь ОСОБА_1 з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області стягнуто 12000 грн. у відшкодування моральної шкоди .

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та відмову в задоволенні
позову, оскільки судом не враховані всі обставини справи, позивач не довів
втрати морального характеру, рішення суду грунтується лише на поясненнях
позивача, висновок МСЕК про заподіяння позивачу моральної шкоди відсутній, не
застосовані строки позовної давності. Крім того, п. 27 ст.77 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинена норма Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей.

В судовому
засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та
просила її задовольнити, рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Позивач та його
представник в судовому засіданні просили рішення суду залишити без зміни, а
апеляційну скаргу відхилити.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1
з 1972 року більше 30 років працював у вугільній промисловості на шкідливих
роботах і отримав професійне захворювання - антракт-сикоз, вузликової форми.
Висновком МСЕК від 30 березня 2004 року позивачеві вперше встановлена стійка
втрата професійної працездатності в розмірі 40 % у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням і він визнаний
інвалідом 3 групи. До таких наслідків призвели шкідливі умови праці і позивачу цим
заподіяна моральна шкода, яку відповідач в добровільному порядку не бажає
відшкодовувати.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача, позивача
та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

2

За змістом ст.ст. 1,21,28,34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України покладено
обов'язок відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при
цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот
розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю,
за нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності."

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік",
яким зупинена дія норм Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", які передбачають відшкодування
моральної шкоди застрахованим особам чи членам їх сімей, оскільки
право у позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з отриманим професійним захворюванням виникло в 2004 році, а
зазначений закон зворотної сили не має, а тому
зупинення в 2006 році дії норми, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, не позбавляє позивача права на відшкодування
моральної шкоди.

Суд також не може прийняти до уваги доводи апелянта відносно того, що
моральна шкода не повинна відшкодовуватися в
зв'язку з тим, що позивачу призначені інші виплати, передбачені законом, а також, що-висновком МСЕК не підтверджено
заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд урахував конкретні обставини справи, характер
та ступінь моральних страждань ОСОБА_1, перебування останнього на лікуванні у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням, його наслідки, стан
здоров'я позивача, порушення нормального укладу життя, що він
став інвалідом й з дотриманням вимог ч.3 ст.34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначив таке відшкодування в розмірі 12000 грн..

При встановленні зазначених фактів і ухваленні рішення судом не було
порушено норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги не є
переконливими і не спростовують висновків суду.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції і
відмови в задоволенні вимог позивача апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний
суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області відхилити.

Рішення Харцизького міського суду Донецької області від 14 грудня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили .