У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09 липня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Григор'євої Л.І.,                                                                       Косенка
В.Й.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах та за дорученням ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ті
особи: орган опіки та піклування Тростянецької міської ради, ОСОБА_4, про
поновлення вселення у квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_5 в інтересах та
за дорученням ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-ті особи: Тростянецьке
житлово-експлуатаційне управління, ОСОБА_6, про визнання такою, що втратила
право на користування жилим приміщення, визнання актів незаконними,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2003 року ОСОБА_1, яка діє на підставі доручення ОСОБА_7, ОСОБА_2,
звернулась з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 1981 році ОСОБА_8
уклала шлюб із ОСОБА_3. Після цього вона стала носити прізвище ОСОБА_7. У 1989
році вони разом отримали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Від шлюбу народилась
донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Спірна квартира була постійним місцем проживання ОСОБА_7
та неповнолітньої доньки ОСОБА_2. Із-за неправомірної поведінки ОСОБА_3 шлюб
було розірвано у 1996 році. ОСОБА_7 разом з донькою ОСОБА_2 виїхала з квартири.
Рішенням Тростянецького районного суду від 30 жовтня 1997 року ОСОБА_7 разом з
неповнолітньою донькою було вселено у спірну квартиру. Проте проживати там вони
не могли, оскільки бувший чоловік створював неможливі для проживання умови.
Позивачка просила вселити ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у спірну квартиру.

У процесі розгляду справи ОСОБА_7 відмовилась від своїх позовних вимог.
ОСОБА_2 просила поновити її вселення у квартиру АДРЕСА_1 та вселити разом з нею
у вказану квартиру її малолітню доньку ОСОБА_9.

ОСОБА_5, яка діє на підставі доручення ОСОБА_3, звернулась з зустрічним
позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про визнання їх такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням в порядку ст. 71 ЖК України.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21
грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області
від 13 лютого 2007 року, у задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах та
за дорученням ОСОБА_2, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5, яка діє в
інтересах та за дорученням ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування жилим приміщенням. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 8 грн. 50 коп. повернення судового збору. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постановлені у справі судові
рішення та постановити рішення про задоволення її позовних вимог повністю, а у
зустрічному позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області
від 21 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 13
лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.І.
Гуменюк

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.Й. Косенко