Справа
№ 22ц-402/2007
цивільна                                       Карапута
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року                                                                                    м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:
ПОЗІГУНА МЛ.,

суддів:
ГУБАР B.C., ЛИТВИНЕНКО І.В.

при секретарі:
ГАВРИЛЕНКО ЮЛ.

з участю:    сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за
апеляційною   скаргою  ОСОБА_1
на  рішення   Деснянського районного суду м. Чернігова від
22 грудня 2006 року у справі за
позовом КП "Чернігівводоканал" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 22
грудня 2006 року,
яким задоволені позовні вимоги КП "Чернігівводоканал" та стягнуто з
відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з водопостачання та
водовідведення в розмірі 72
грн. 95 коп. та
ЗО грн. витрат за Інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а на
користь держави судовий збір в розмірі 51
грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог та стягнути з відповідача на його користь 25 грн. 50 коп. витрат на
сплату судового збору та ЗО грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення
розгляду справи в апеляційному суді, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що оскільки КП
"Чернігівводоканал" не укладав з ним договору, а тому між ними
відсутні будь-які права та обов'язки і відсутні підстави для стягнення боргу.
Порушенням процесуального права є розгляд судом справи у його відсутність, в
зв'язку з чим він не зміг реалізувати свої процесуальні права, передбачені
ст.27 ЦПК України, недотримання вимог ч.2 ст. 173 ЦПК України при зміні
позовних вимог та не застосування судом положень ч.І ст. 88 ЦПК України щодо
розподілу судових витрат між сторонами, в порушення якої суд. не застосував
принцип пропорційності розподілу судових витрат.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового
процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку з абонентом
у ОСОБА_1 виникла
заборгованість перед КП "Чернігівводоканал" за надані послуги з
водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2005 року по 01.12.2006
року у розмірі 141 грн. 79 коп., (а.с.5).
При цьому наявну пільгу було враховано з лютого 2006 року. На вимогу суду
позивачем було надано розрахунок з врахуванням пільги учасника бойових дій не з
моменту звернення, а з березня 2005 року(а.с.21) , згідно якого заборгованість
складає 72 грн. 95 коп. Апелянт зазначає, що заборгованість в розмірі 46 грн.06 коп. виникла
з жовтня 2004 року, а
тому зазначена сума повинна   бути
розподіленою    на період з жовтня

2004  року по березень 2005
року з нарахуванням пільги за кожний місяць в межах норми споживання,
оскільки в такому випадку в нього не буде перевищення норми споживання, а тому
і відсутній борг.

Проте, відповідно до п.7. Порядку надання пільг,
передбачених Законом України
"Про   статус   ветеранів
війни,   гарантії   їх
соціального   захисту",

затвердженого постановою КМУ від 16 лютого 1994 p. N 94, із змінами і
доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України, громадянам, які
набули статусу ветерана війни або особи, яка має особливі заслуги перед
Батьківщиною, та особи, на яких поширюється чинність Закону

України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", після прийняття цього Закону, пільги надаються з дня
звернення.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо
обов'язку врахування пільги з моменту виникнення права, а не з моменту
звернення не дають підстав для врахування пільги до березня 2005 року, а що
стосується періоду з березня

2005  року по лютий 2006
року, то позивачем рішення суду в цій частині не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для
стягнення заборгованості через відсутність укладеного договору з КП
"Чернігівводоканал" про надання послуг з водопостачання та
водовідведення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем
за вказаний період надавались відповідачу вказані послуги, він фактично ними
користувався, а тому зобов'язаний і за відсутності договору сплачувати кошти за
надані послуги, оскільки в силу ст.4 ЦК України зобов'язання виникають не лише
з підстав передбачених законодавством, зокрема з угод, а також з дій громадян і
організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства
породжують цивільні права і обов'язки, а фактично між сторонами фактично
виникли цивільні-правові відносини.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної
скарги про розгляд справи у відсутність відповідача, оскільки він належним
чином був повідомлений про час і місце судового розгляду і відповідно до ч.4
ст. 169 ЦПК
України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача,
повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявний у ній
даних чи доказів, про що він був попереджений (а.с. 19).

Посилання апелянта на порушення вимог положень ч.2 ст. 173 ЦПК України щодо
не викладення позивачем змін своїх позовних вимог у письмовій формі,
встановленій для позовної заяви, є необгрунтовані, оскільки відповідно до ч.2
ст. 173 ЦПК
України головуючий пропонує викласти ці зміни у письмовій формі, проте це не є
обов'язком позивача, а його правом.

Висновок суду про визначення розміру судових витрат та
стягнення їх з відповідача є вірним та відповідає вимогам закону, оскільки
відповідно до п.п. „а" п. 1
ст.З Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито" - ставка при
сплаті державного мита з позовних заяв майнового характеру встановлюється в
розмірі і відсоток ціни позову, але не менше З неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян і не більше 100
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто встановлені як
мінімальний так і максимальний розміри, і які не можуть бути змінені як в
сторону зменшення, так і в сторону збільшення.

Відповідно до п.1 ч.З ст.79, ст.81
ЦПК України, Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 р. № 1258 при зверненні до суду з позовною заявою майнового
характеру незалежно від ціни позову оплачуються витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30 грн..

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають
підстав для скасування вірного по суті рішення суду, яке судом ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218,
307,308,313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Головуючий

Суддів: