копія                                                                                                                   Справа
№ 2-108/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
березня 2007р.                              Харківський
районний суд Харківської області

в складі:        головуючого судді   - Загоруйко З.Г.

при
секретарі                                      -
Дрокіній Я.О.

з участю
адвоката ОСОБА_1

розглянув в
відкритому судовому засіданні в сел.
Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, другої державної
нотаріальної контори Харківського району,ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності на
частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
просить суд ухвалити рішення згідно якому поновити їй строк для звернення до
суду з позовом, визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за
законом, яке видане 2-ю ДНК
Харківського району 11.01.01р. в 1/3 частині та визнати за нею право
власності як за забудовником на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на
1/6 частину будинку по заповіту, після смерті чоловіка, а всього на 2/3 частини
посилаючись на те, що житловий будинок за зазначеною вище адресою належав її
чоловікуОСОБА_5., з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня
1951 року. Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Будинок був
збудований ними у період шлюбу своєю працею та за свої кошти. ІНФОРМАЦІЯ_1 її
чоловік помер. Вона, як дружина, на підставі ст.ст. 22, 29 КпШС України має
право на 1/2 частину будинку. Спадкова маса після смерті чоловіка складається з
1/2 частини будинку. Спадкоємцями після смертіОСОБА_5., крім неї, стали їх
сини. Усі вони прийняли спадщину згідно ст. 549 ЦК України 1963 року. При оформленні спадщини , з вини сина
ОСОБА_7 та нотаріуса ОСОБА_8, вона була введена в оману і таким чином,
позбавлена права на 1/2 частину будинку. 11 січня 2001 року їй та її сину
ОСОБА_7 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину
будинку, сина ОСОБА_6 не було повідомлено про оформлення спадщини. Про допущену
нотаріусом оману вона дізналася в 2006 році, коли подала позов про встановлення
порядку користування житловим будинком.

Відповідач
ОСОБА_7 проти позову заперечує на тій підставі, що він і матірОСОБА_2написали
до 2-ї ДНК Харківського
району заяву, що вони є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 і приймають у
спадщину житловий будинокАДРЕСА_1 в рівних частинах кожний. Заяву вони
підписували кожний власноручно і матері була роз'яснена ст. 22 Кодексу про шлюб
та сім'ю.

Представник
відповідача 2-ї ДНК Харківського
району проти позову заперечує посилаючись на те, що свідоцтво про право на
спадщину за законом видано державним нотаріусом 2-ї ДНК Харківського
району ОСОБА_8 11 січня 2001 року, яка в даний час не працює і виїхала на
постійне місце проживання за межі України.ОСОБА_2нотаріусом була роз'яснена ст.
22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, про що вона зробила свій підпис на заяві.

Відповідач
ОСОБА_6 проти позову не заперечує пояснивши, що він після смерті батька ОСОБА_5
спадщину не прийняв, не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття
спадщини на протязі шестимісячного строку,

2

з дня відкриття
спадщини, а також не вступав у фактичне управління спадковим майном.

Суд,
вислухав пояснення сторін, перевірив надані докази і дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що 11 січня 2001 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 написали до 2-ї державної
нотаріальної контори Харківського району заяву, в якій указали, що спадкоємцями
на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями є дружина
та син спадкодавця, в рівних частинах кожний, спадщину вони прийняли і
власноручно підписали заяву. В заяві указано, що це спадкове майно є особистим
майном спадкодавця ОСОБА_5, набутим на особисті кошти, стаття 22 Кодексу про
шлюб та сім'ю дружині спадкодавця, державним нотаріусом роз'яснена.

Згідно
цієї заяви позивачці ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3було видано державним
нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району свідоцтво
про право на спадщину за законом від 11 січня 2001 року і рівних частинах
кожному. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями,
що знаходиться в АДРЕСА_1

6 червня
2002 року цей будинок був зареєстрований в рівних частках за кожним -ОСОБА_2та
ОСОБА_7 в КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації".

Як
вбачається з копії заяви від 11 січня 2001 року, позивачціОСОБА_2була
роз'яснена ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, про що свідчить підписОСОБА_2на
заяві.

Згідно
ст. 5 ЦК України
2003 року акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність
особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Отже до
правовідносин, які виникли до набрання чинності діючим Цивільним Кодексом,
необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу 1963 року.

У
відповідності до ст. 71 ЦК
України 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Право на
позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення свого права, тобто у позивачки право на позов виник 11 січня 2001
року і закінчився 11 січня 2004 року.

Відповідно
до вимог ст. 80 ЦК України
1963 року закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є
підставою для відмови в позові.

Підстав
для зупинення перебігу строків позовної давності або перериву строку позовної
давності у відповідності до ст.ст. 78, 79 ЦК
України 1963 року, з матеріалів справи не вбачається і позивачем не надані
суду докази того, що строк позовної давності пропущений нею з поважної причини.

Згідно
вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Враховуючи, що в позові відмовлено, то судові витрати
залишаються за рахунок позивача.

Керуючись
ст.ст. 9,10,11, 88,212, 214-216 ЦПК України, ст. 5 ЦК України 2003
року, п.4 Заключних та перехідних положень до ЦК України 2003 року, ст. 71, 78, 79, 80 ЦК України 1963
року,  суд

3

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, другої державної нотаріальної контори Харківського
району,ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково
недійсним та визнання права власності на частину житлового будинку - відмовити
за пропуском строку позовної давності.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів, після подання заяви на апеляційне
оскарження або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.