УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 лютого 2007
р.                                                                                                         м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Куштана Б.П.,

суддів:
Павліченка СВ. та КеміняМ.П.,

при секретарі Талпа
СМ., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою Закарпатського обласного державного підприємства теплових мереж на
рішення Хустського районного суду від 18 квітня 2006 р. за позовом ОСОБА_1 до
Закарпатського обласного державного підприємства теплових мереж про часткове
визнання незаконними розпорядження і наказу відповідача та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся з указаним позовом до суду в лютому 2006 р.

Просив визнати неправомірним розпорядження НОМЕР_1 в частині
відсторонення його від роботи, виплатити середній заробіток за час вимушеного
прогулу та скасувати наказ НОМЕР_2
в частині оголошення йому догани.

На обґрунтування зазначав, що з 20.10.05 р. працює ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1 Хустського
РТМ «Закарпаттеплокомуненерго». З 12.12.05 р. він був відсторонений від роботи
через неявку для позачергової перевірки знань з питань охорони праці та
виробничих інструкцій, яка була призначена на 1-2 грудня 2005 p.,
а за повторну неявку 24.01.06 р. йому наказом оголосили догану.

Вважає ці розпорядження та наказ незаконними, позаяк 01.12.05 р. він
з'явився на 10.00 год. в
адміністративну будівлю Хустської РТМ для перевірки знань, проте комісія
приїхала тільки після обіду, а наступного дня взагалі не прибула. 24.01.06 р.
не зміг поїхати для перевірки в м. Ужгород через хворобу. Лікарняний листок
надіслав відповідачу 04.02.06 р.

Рішенням Хустського районного суду від 18.04.06 р. позов задоволено
повністю. Додатковим рішення від 29.06.06 р. вирішено питання судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідач в особі представника Лешкович Г.А. просить
скасувати рішення від 18.04.06 р. та ухвалити нове про відмову в позові.
Доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник відповідача Лешкович Г.А. підтримала
апеляційну скаргу. Позивач не визнав скарги, вважаючи таку безпідставною.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1
не пройшов перевірку знань з охорони праці, яка була призначена на 1-2
грудня 2005 p., з вини відповідача, а наказ про застосування
дисциплінарного стягнення (догани) виданий з порушенням ст.149 КЗпП України.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, з таких мотивів.

Згідно з вимогами ст. 46КЗпП відсторонення працівників від роботи
допускається, зокрема, в разі відмови або ухилення від перевірки знань з
охорони праці. Під відстороненням від роботи в цьому випадку розуміється
недопущення працівника до певної роботи з припиненням виплати заробітної плати.

Як видно з розпорядженням відповідача НОМЕР_1, ОСОБА_1 був
відсторонений від роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 через неявку 1-2 грудня 2005 р. на
позачергову

Справа №
22ц-60/07                                                                  Номер
рядка статистичного звіту: 39

Головуючий у першій інстанції: Золотар М.М. Доповідач:
Куштан Б.П.

перевірку знань
з питань охорони праці та виробничих інструкцій згідно з наказом НОМЕР_3.

Однак, 01 грудня до обіду позивач явився на перевірку, яку не пройшов через
відсутність комісії, що прибула після 'обіду. Наступного дня комісія не
приїжджала. Ці обставини відповідачем не оспорюються. Після обіду першого дня
позивач не з'явився, оскільки заступав на
нічне чергування. З наведеного випливає, що ОСОБА_1 не відмовлявся й не ухилявся від перевірки, а це
є обов'язковою передумовою відсторонення від роботи.

Наказом відповідача НОМЕР_2 ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання
розпорядження НОМЕР_4, тобто за неявку на повторну перевірку знань з охорони
праці, яка була призначена на 24.01.06 р.
в м. Ужгороді.

У відповідності зі ст. 149 ч.І КЗпП до застосування дисциплінарного
стягнення власник або вповноважений ним орган повинен зажадати від порушника
трудової дисципліни письмові пояснення. За змістом цієї норми закону
відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник
або вповноважений ним орган має докази того, що він пояснень зажадав.

Відповідач не дотримався цих вимог. Його твердження про направлення
позивачу листа з пропозицією дати письмове пояснення є бездоказовим (а.с.45,
72). Сам позивач заперечив одержання такого листа.

У контексті наведеного доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним
обставинам справи, а частина з них (щодо обставин, які мали місце після 06.02.06
р.) не стосується предмету спору.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого рішення в межах
доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія судців визнала, що суд
першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.І п.1, 308, 313, 314 ч.І п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

ухвалила:

1.  Апеляційну скаргу Закарпатського обласного державного
підприємства теплових мереж відхилити.

2.
Рішення Хустського районного суду від 18 квітня 2006 р.
залишити без змін.

3.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.