Справа
№ 22 ц- 1181 2005р.                                       Головуючий
Категорія    13                                                            в
1 інстанції Заруцька Г.М.
Доповідач Круглікова К.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року   Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого                      Крутлікової К.С.

суддів                                Лук"янової
С.В.

Прокопчук Л.М.

при секретарі       Личкатій В. В.

з участю відповідача ОСОБА_1,
адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського
міськрайонного суду від 14
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування
будинку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду від 14
листопада 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Договір дарування жилого будинку АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений нотаріусом Першої Красно армійської державної
нотаріальної контори 26 березня 2002 року, визнано
недійсним. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 51 грн. , 30 грн. витрат на
інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи ,
а також судовий збір в дохід держави в сумі 127 грн.33 коп.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права; їй незрозуміло з яких підстав позивачка
просила визнати договір дарування недійсним, оскільки вона протягом судового
засідання посилалась на різні підстави; до участі у справі не було притягнуте Бюро
технічної інвентаризації; їй необгрунтовано було відмовлено у призначенні
судово-медичної експертизи позивачки, яка стверджувала, що під час укладення
договору дарування була у хворобливому стані; не була допитана нотаріус, яка
посвідчувала договір; суд необгрунтовано вважав, що строк позовної давності,
який на її думку повинен .обчислюватись з дня укладення договору дарування,

2

позивачкою не пропущено; суд
безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідків, які підтвердили, що
позивачка знала, що укладається договір дарування, а не довічного утримання;
крім того, судом їй була видана копія носія технічного запису судового процесу,
яка не відкрилась, а роз печатку судового засідання їй не видали.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду Круглікової К.С., пояснення відповідачки,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційним
судом встановлено, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні
обставини, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, тому підстав для його скасування нема.

Визнаючи договір
дарування, укладений між сторонами ,
недійсним , суд
послався на те, що позивачка діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що
після укладення договору мати відповідачки , а також і сама відповідачка будуть до смерті її доглядати
, тобто при
укладенні договору дарування внаслідок помилки вона фактично вважала його
договором довічного утримання. Цей висновок суду не суперечить фактичним
обставинам та вимогам норм матеріального закону.

Відповідно до
ст. 56 ЦК України 1963 року угода,
укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана
недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Якщо така угода
визнана недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все
одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати
його вартість.

Судом
встановлено, що позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, 26 березня 2002 року подарувала
свій будинок відповідачці, мати якої є її сусідкою. Договір було укладено
внаслідок того, що позивачка є самотньою, похилого віку людиною, потребувала
допомоги і догляду і її метою було одержання від відповідачки та її матері
такої допомоги. Під цією умовою і було укладено договір дарування. Також було
встановлено, що насправді і до укладення договору дарування і після його
укладення мати відповідачки постійно піклувалася про неї, що підтвердили у
судовому засіданні як сторони так і свідки , допитані за клопотанням сторін. Оскільки у квітні 2006 року мати
відповідачки відмовилася допомагати позивачці, яка захворіла, виник конфлікт
між сторонами, внаслідок якого позивачка звернулась до суду з даним позовом .

Довід
апеляційної скарги про пропуск позивачкою строку позовної давності не може бути
прийнятий до уваги, оскільки право ОСОБА_2 було порушено саме в квітні 2006 року, коли між
сторонами виник конфлікт ,
а до суду вона звернулась в липні 2006
року.

Доводи
апеляційної скарги щодо постійної зміни позивачкою підстав визнання договору
дарування недійсним не основані на фактичних обставинах, оскільки і у позовній
заяві і у судових засіданнях мова йшла про укладення

3

договору
дарування внаслідок помилки позивачки, яка вважала, що договір дарування
укладено з умовою її довічного утримання. Не заслуговують на увагу й доводи
позивачки щодо притягнення до участі у справі БТІ м. Красноармійська, оскільки
суд не вирішував питання про його права та обов"язки , а також про
допит нотаріуса, який посвідчував договір дарування у 2002 році, бо при
наявності зібраних судом доказів його пояснення не мали б суттєвого значення.
Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної
скарги про те, що відповідачка не змогла прослухати інформацію з носія
технічного засобу , який
здійснював запис судового засідання ,
оскільки апеляційним судом диск був прослуханий повністю і на ньому є вся
інформація про хід судових засідань.

Інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.
308,313,315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Красноармійського районного суду від 14 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Головуюча

Судді