УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 лютого 2007 р.                                                                                                  м.Ужгород.

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області  в складі:

головуючого :
Власова С. О., суддів: Чужа Ю.Г.,Куцин М.М., при секретарі: Шпонтак В.В.,

з участю: позивача
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 31 жовтня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Хустської районної державної адміністрації,
Хустського районного відділу земельних ресурсів про визнання недійсними
розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації НОМЕР_1 про передачу у
приватну власність земельної ділянки, Державного акту на право приватної
власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку та видачу
сертифікату на земельну частку (пай) площею 0,70 га, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_1
звернулася в суд з вищевказаним позовом в якому зазначала, що з 1988 року в її
правомірному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,70 га, яка
розташована в урочищі "
Щитів" Хустського району. В липні 2004 року вона дізналася про те, що частину її земельної
ділянки площею 0,24 га було
виділено відповідачу ОСОБА_3 з чим вона не згідна.

Посилаючись на
вказані обставини ОСОБА_1 просила Державний акт на право приватної власності на
землю ОСОБА_3 визнати недійсним, визнати за нею право власності на вказану
земельну ділянку та доручити відповідним службам виготовити необхідну технічну
документацію, для приватизації нею вищезгаданої земельної ділянки.

У червні 2006 року в порядку
ст. 31 ЦПК
України ОСОБА_1 уточнила підстави свого позову. Зазначала, що вона має всі
правові підстави для набуття права власності на спірну земельну ділянку за
давністю користування, оскільки постійно, відкрито і безперервно
користується   вказаною земельною
ділянкою більше 18 років.

У липні 2006 року в порядку
ст. 31 ЦПК
України ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги, просила суд визнати недійсним та
скасувати розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації НОМЕР_1 про надання
ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею - 0,24 га в урочищі
"Щитів" та зобов'язати Хустську районну державну адміністрацію видати
їй земельний сертифікат на право власності на вищевказану земельну ділянку.

Справа № 22ц-10707
Номер рядка статистичного звіту:5

Головуючий
першій інстанції Джута
С.Д. Доповідач Власов СО.

2

Рішенням
Хустського районного суду від З1
жовтня 2006 року
ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись
з даним судовим рішенням позивачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу в
якій просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її
позову.

Узагальнені
доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 полягають в наступному:

·
суд не врахував, що 24
липня 1994 р. між
колишнім колгоспом "40-
річчя Жовтня" с.
Драгово та нею укладався договір оренди земельної ділянки площею 0,70 га в урочищі
"Щитів";

·
суд не врахував, що Хустська райдержадміністрація
незаконно видала розпорядження НОМЕР_1 про
надання ОСОБА_3 земельну ділянку та Державний акт на право приватної власності
на землю, оскільки він у колгоспі не працював;

·
суд не врахував ст. 119
ЗК України згідно якої громадянин, який безперервно користується земельною
ділянкою протягом 15 років,
має право на передачу земельної ділянки йому у власність. Вона ж користується
спірною земельною ділянкою 18
років, тому набула на неї право власності за набувальною давністю;

·
суд не звернув уваги на те, що акт земельної ділянки
ОСОБА_3 на 0,24 га немає
абрису та її підпису.

Представники
відповідачів -Хустської райдержадмшістрації, Хустського районного відділу
земельних ресурсів та відповідач ОСОБА_3 вдруге в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, що не
перешкоджає суду апеляційної інстанції згідно ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути
справу у їх відсутності.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримали із зазначених  в апеляційній
скарзі підстав.

Представник
відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Судова колегія
заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1, районний суд правильно виходив з того,  що  розпорядженням
голови Хустської райдержадмшістрації
НОМЕР_1 ОСОБА_3
надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,24 га в урочищі
"Щитів" для ведення особистого селянського господарства за рахунок
земельної частки паю власнику сертифікату серія НОМЕР_2 на території
Забрідської сільської ради за межами населеного пункту. На підставі даного
розпорядження відповідачу ОСОБА_3  було
виготовлено та

р. видано
Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №

3

Позивачка в
апеляційній скарзі обґрунтовує недійсність зазначеного розпорядження та
Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 і порушення своїх
земельних прав тим, що вона більше 15
років користується згаданою земельною ділянкою на підставі договору оренди,
тому набула право власності на неї за набувальною   давністю.

Однак з такими
доводами ОСОБА_1 погодитись не можна, оскільки вона належними доказами не
довела у суді ті обставинами на які посилалась у позові як на підставу своїх
вимог та заперечень, а саме, що після ліквідації колгоспу "40-річчя
Жовтня", землі якого були розпайовані, вона залишилася належним
користувачем спірної земельної ділянки та набула на неї право власності або
право користування за набувальною давністю.

Як убачається з
договору оренди від 26 липня 1994 року, то за
умовами цього договору правління колгоспу "40-річчя Жовтня" надало
ОСОБА_1 на 3 роки в
оренду землю площею 0,70
га в урочищі "Щитів" ,
яка на той час перебувала у державній власності та знаходилась у
користуванні колгоспу, а громадянка ОСОБА_1 за цим договором зобов'язувалася
безоплатно здати колгоспу 1000
кг. молока базисної жирності, а понад вказаної кількості продукція мала їй
оплачуватись колгоспом по діючих цінах в колгоспі а.с.32.

Правовстановлюючих             документів   правомірності   користування   спірною

земельною ділянкою вже після ліквідації колгосп позивачка
суду не надала.

Відповідно до
Постанови Верховної Ради України від 18
грудня 1990 р. №563-XII "Про
земельну реформу ",
Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992
р. № 15-92 "Про
приватизацію земельних ділянок "
і Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам
України ( затверджений
наказом Державного комітету України по земельних ресурсах України від 15 лютого 1993 р. №10) регулювання
земельних відносин з питань надання громадянам у власність земельних ділянок
належить до компетенції відповідних місцевих рад.

Як встановлено
судом, відповідно до зазначених законів та нормативних актів земельна -0,70 га в урочищі
"Щитів" позивачці не надавалась.

До моменту
розпаювання земель бувшого колгоспу його правонаступником КСП "40- річчя
Жовтня" у ОСОБА_5 не було правовстановлюючих документів на земельну
ділянку. Таким чином вона використовувала земельну ділянку без встановлення її
меж в натурі (на місцевості) та без документів.

Як вбачається з
матеріалів справи на момент розпаювання гр. ОСОБА_3 працював в КСП
"40-річчя Жовтня і отримав земельний пай.

Не можна
погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 і про те, що вона набула право
власності на спірну ділянку  за
набувальною давністю.

Згідно ст.119 ЗК
України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користується
земельною ділянкою протягом 15
років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на
цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу
місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання
у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм,
визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у
користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 119 ЗК України
набуття права на земельну ділянку за набувальною давністю застосовується лише у
тому випадку, якщо з часу прийняття чинного Земельного кодексу України який
прийнятий Верховною Радою України 25
жовтня 2001 р. із
наступними змінами і доповненнями , громадяни протягом 15 років
добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою.

Позивачка більше
15 років з часу
прийняття чинного Земельного кодексу України спірною земельною ділянкою
добросовісно, відкрито і безперервно не користується, а тому вона на
підставі ст. 119 ЗК України не набула на
неї право власності або право користування, як це вона зазначає в позові.

4

Колегія суддів
критично оцінює та не бере до уваги довідку Приватного виробничо-комерційного
ТзОВ "Драгово"НОМЕР_3 а.с.16, та довідку голови Драгівської
сільської ради НОМЕР_4
а.с.17 про те, що рішення про вилучення в ОСОБА_1 спірної земельної ділянки
не приймалось, оскільки ні ТзОВ "Драгово" ні Драгівська сільська рада
в установленому законом порядку не надавали ОСОБА_1 земельну ділянку за межами
населеного пункту в урочищі "Щитів" в розмірі 0,70 га, тому вони не
могли приймати рішення про вилучення земельної ділянки в неї.

Виділена ОСОБА_3
земельна ділянка винесена в натурі, що стверджується актом встановлення на
місцевості (в натурі) меж
земельної  ділянки а.с.69.

Законних підстав
для скасування розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації НОМЕР_1 про передачу
ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки та скасування його Державного
акту на право приватної на земельну ділянку та визнання за ОСОБА_1 права
власності на спірну земельну ділянку колегія суддів не вбачає.

Таким чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і
не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ст. 307, 308, 313, п. 1 ст. 314, 317, 319 ЦПК України,
колегія судців ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Хустського районного   суду Закарпатської області   від 31
жовтня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.