У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 травня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України у складі:

Романюка
Я.М.    Левченка Є.Ф.,      Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві про виселення без
надання іншого жилого приміщення і про зняття з реєстрації та позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, 3-ті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, відділ Державної виконавчої служби Голосіївського району м.
Києва, Київська універсальна біржа, про визнання недійсними прилюдних торгів
від 1 липня 2003 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності від
17 лютого 2004 року, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 25 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 26 січня 2007 року,

в с т а
н о в и л а :

У вересні 2005 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2, відділу у справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві про виселення
без надання іншого жилого приміщення і про зняття з реєстрації, посилаючись на
те, що спірне житло належить їй на праві власності, а відповідач, якій раніше
належала квартира, відмовляється її звільнити.

Тоді ж ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних торгів від 1 липня 2003 року та
визнання недійсним свідоцтва про право власності від 17 лютого 2004 року,
посилаючись на те, що торги, на яких ОСОБА_1 придбала спірну квартиру, були
проведені з порушенням чинного законодавства, а тому зазначене свідоцтво на
право власності є недійсним.

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2006 року позов
ОСОБА_1  задоволено, ОСОБА_2 у позові
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2007 року це рішення залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначені судові рішення,
посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Згідно
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального  чи
процесуального  права і не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено,
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено  з додержанням судом норм матеріального та
процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна
скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення залишенню без змін.

Керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
Я.М. Романюк

Є.Ф.
Левченко

М.П. Пшонка