Справа № 22-ц 1528 2007р.                                   Головуючий
Категорія - житлове                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05
квітня 2007 року
судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - КАРІМОВОЇ Л.В.
суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ
Т.П, КІРСАНОВОЇ Л.І. при секретарі -
ЗЕЛІНСЬКІЙ І.В. розглянувши   у  відкритому
судовому  засіданні  в
місті   Харкові   цивільну
справу  за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 і БОРІВСЬКОЇ селищної ради на рішення Борівського районного суду
Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_1
року по справі за позовом Борівської селищної ради Харківської області до
ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Борівської селищної ради, Борівського
управління житлово-комунального господарства про зобов»язання до вчинення
певних дій, -

встановила:

У ІНФОРМАЦІЯ_2 року Борівська селищна рада Харківської області
звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовом до
ОСОБА_1 про визнання його втратившим право на житлову площу.

Позивач
зазначав, що у ІНФОРМАЦІЯ_3
році відповідачу на сім»ю з 4-х
осіб була надана житлова площа -
квартира АДРЕСА_1.

У ІНФОРМАЦІЯ_8 року родина ОСОБА_1. знялася з реєстрації та виїхала в
район Крайньої Півночі, забронювавши житлове приміщення.

Останнє охоронне свідоцтво ( бронь) видане ІНФОРМАЦІЯ_4
року на підставі рішення виконкому селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_7року, строком на
три роки і дія броні скінчилася ІНФОРМАЦІЯ_5
року.

У ІНФОРМАЦІЯ_6
року ОСОБА_1 письмово звернувся до виконкому селищної ради для реєстрації
його у вказаній квартирі, однак йому було відмовлено, оскільки відповідач є
громадянином Росії, а квартира не приватизована.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 та члени його родини не
повернулися в заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців після
закінчення сроку дії
броні і відмовляється добровільно звільнити квартиру, позивач просив суд
визнати його таким, що втратив право на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач позов не визнав, звернувся із зустрічним позовом до Борівської
селищної ради та Борівського управління житлово-комунального господарства.

В позові зазначав, що в спірну квартиру для постійного проживання разом з
дружиною повернувся у ІНФОРМАЦІЯ_9
року, з тих пір мешкають на житловій площі, сплачують квартирну плату та
плату за комунальні послуги і телефон, але не можуть оформити вид на
проживання, оскільки відповідачі відмовилися підтвердити їх проживання в
квартирі.

На підставі наведеного позивач за зустрічним позовом просив суд відмовити в
задоволенні позову Борівської селищної ради та зобов»язати відповідачів
оформити всі необхідні документи йому та його дружині для отримання виду на
проживання за адресою АДРЕСА_1,Харківської області.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційних скаргах:

- ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої інстанції від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в частині відмови в
задоволенні його позову, та ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідачів
оформити всі необхідні документи йому та його дружині для отримання виду на

проживання
за адресою : АДРЕСА_1,
Харківської області. При цьому посилається на те, що в судовому засіданні
представник відповідача -
Борівської селищної ради заявила ,
що не відмовляється видати довідку про його та дружини проживання за
вказаною адресою, однак після рішення суду відмовила в цьому.

- Борівська
селищна рада в особі голови просить скасувати рішення суду від ІНФОРМАЦІЯ_10 року,
посилаючись на те, що вказаним рішенням суд не визначився щодо статусу ОСОБА_1
та подальших дій селищної ради щодо спірного житла .

Сторони подали заперечення на апеляційні скарги, в яких
ОСОБА_1 водночас просить про залишення скарги Борівської селищної ради без руху
та про її відхилення.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову
селищної ради просить залишити без змін, а в частині відмови в задоволенні його
позову - скасувати
та направити на новий розгляд.

Борівська селищна рада просить звернути увагу суду на те,
що ОСОБА_1 є громадянином Росії і зареєстрований в місті Новий Уренгой, а також на те,
що селищна рада не перешкоджає йому в оформленні виду на проживання за адресою
АДРЕСА_2, де він
має власний будинок, або за адресою АДРЕСА_3, де він мешкає разом з дружиною.

Заслухавши доповідь судді; пояснення сторін; перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційних скарг, судова колегія доходить висновку,
що скарга Борівської селищної ради задоволенню не підлягає, а скарга ОСОБА_1.
підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим
розглядом встановлено, що спірною є трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 Харківської
області, наймачем якої є ОСОБА_1 (а.с.21), а наймодавцем - Борівська
селищна рада.

В зв»язку з виїздом родини ОСОБА_1 на роботу за трудовим
договором у райони Крайньої Півночі (місто Новий Уренгой Тюменської області) зазначена квартира бронювалася,
останнє охоронне свідоцтво було оформлено на підставі рішення виконкому Борівської
селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_7
року за НОМЕР_1 строком
на три рокі і дія його скінчилася ІНФОРМАЦІЯ_5
року.(а.с.7)

Відповідно до ст. 76
ЖК України договір найму жилого приміщення може бути за позовом наймодавця
розірвано в судовому порядку, якщо наймач та члени його сім'ї не повернулися у
заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців після закінчення дії броні.

Нормами ЖК
України і Правилами бронювання жилих приміщень в Україні не передбачений
обов"язок наймача або членів його сім'ї письмово попереджувати наймодавця
про своє повернення в заброньоване жиле приміщення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Борівської селищної ради до
ОСОБА_1. про визнання його таким, що втратив право на користування зазначеним
жилим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач
повернувся в квартиру до закінчення дії охоронного свідоцтва, проживає в
квартирі і сплачує її ,а позивач за первісним позовом не довів його відсутності
на спірній житловій площі більш ніж шість місяців без поважних причин.

Цей висновок суду підтверджується
матеріалами справи і є обгрунтованим.

Допитані судом свідки ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 пояснили, що ОСОБА_1 повернувся у спірну квартиру
разом з дружиною ІНФОРМАЦІЯ_11року і з вказаного часу мешкає в ній постійно.

З матеріалів справи справи та наданих апеляційному суду відповідачем
договору та квитанцій вбачається, що за адресою спірного житла ОСОБА_1 не має
заборгованості по сплаті за житлову площу та за комунальні послуги ; у
ІНФОРМАЦІЯ_12 році уклав договір на користування електричною енергією. З
довідки Борівського управління житлово-комунального господарства, яка надана
апеляційному суду   позивачем,
вбачається, що у

травні ІНФОРМАЦІЯ_12  року ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1встановив лічильник холодного та гарячого водопостачання,
за показниками яких здійснює оплату.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновку суду про те, що відповідно до вимог
ст.71, 76 ЖК
Украпїни ОСОБА_1 не втратив право на користування жилим приміщенням.

Посилання апелянта на наявність у ОСОБА_1. житлових будинків за адресами
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 не впливають на цей висновок, оскільки позов про визнання
таким, що втратив право на користування жилим приміщенням до нього був
заявлений на підставі ст.71 ЖК України і підстав свого позову Борівська селищна
рада не змінювала.

Судова колегія визнає, що рішення за позовом Борівської
селищної ради до ОСОБА_1. ухвалене судом з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, що є підставою для відхилення апеляційної скарги
позивача.

Між тим судова колегія не може погодитись з рішенням суду
в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1. до Борівської селищної ради і
Борівського управління житлово-комунального господарства, виходячи з
наступного.

Як свідчить надана апеляційному суду копія рішення
виконкому Борівської селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_13
року та зміст позовних вимог ОСОБА_1. ,
він оскаржує рішення суб"єкта владних повноважень про відмову в
наданні йому та його дружині дозволу на тимчасову реєстрацію в спірній
квартирі, та просить зобов"язати відповідачів за його позовом до виконання
певних дій з цього питання.

Відповідно до п.іч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори
фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи бездіяльності відносяться до компетенції
адміністративного суду.

Згідно ч.З ст.21 цього Кодексу не допускається об'єднання
в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного
судочинства.

Наведене свідчить, що зазначений позов ОСОБА_1. не підлягав вирішенню у
порядку цивільного судочинства., що відповідно до п.іч.1 ст.310 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду в цій частині із закриттям провадження у
справі за позовом ОСОБА_1.

Керуючись
ст.ст.303,304, ч.1 ст.307, ст.309, ч.1 ст.310, ст.ст.313,314,316,319 ЦПК України,
судова колегія , -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу БОРІВСЬКОЇ
селищної ради Харківської області відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Скасувати рішення Борівського районного суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Борівської селищної ради та Борівського
управління житлово-комунального господарства про зобов»язання до вчинення
певних дій і закрити провадження у справі за цим позовом. В іншій частині
рішення районного суду залишити без змін. Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене  у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.