Справа №22-1924                            Головуючий в 1
інстанції - Шевченко О.І.
Категорія - 21                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

іменем     України

15 лютого 2007 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі: - Головуючого Гурової О.М. " суддів Шевченко В.Ю., Могутової Н.Г.
при секретарі Тимченко
Г.В. з участю сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Шахтарському районі
Донецької області на рішення Шахтарського міськрайонного суду від 07 грудня
2006р. за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в Шахтарському районі Донецької області про відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До
Апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Шахтарському районі на рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 07 грудня 2006р. , яким позов ОСОБА_1
задоволено частково, на його користь з відповідача стягнуто моральну шкоду
внаслідок ушкодження здоров» я на виробництві у розмірі 1 1000грв. та витрати,
пов'язані з юридичною допомогою у розмірі 300грв.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те,
що позивачем не було надано належних доказів щодо підтвердження факту
спричинення йому моральної шкоди, цей факт не підтверджено відповідним
висновком МСЕК. Крім того, суд не врахував, що відповідно до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006р." дія окремих статей Закону
України„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999р. №1105 , в тому числі відносно відшкодування
моральної шкоди, зупинено. Суд не прийняв до уваги, що позивачем було пропущено
строк для звернення до суду з вказаним позовом. Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд в порушення вимог ст.88 ЩІК України, стягнув витрати на юридичну
допомогу в повному розмірі.

Представник
відповідача в засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги
просив скасувати рішення суду, в задоволенні позову відмовити.

Позивач
заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення суду без
змін.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач, тривалий час працюючи на
підприємствах вугільної промисловості, отримав професійне захворювання -
хронічний обструктивний бронхіт 2 ст. Згідно висновку МСЕК від 12 жовтня 2005р.
позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково.
Враховуючи, що внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної
шкоди, а також з урахуванням глибини його моральних і фізичних страждань , суд
визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, у
сумі 1 1000грв.

Заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,
рішення суду - зміні за таких підстав.

Згідно змісту
вимог ст.ст. 1,21,28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. №1105 (зі змінами
та доповненнями) у разі настання страхового випадку на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України покладено обов'язок у встановленому законом порядку своєчасно і в
повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну робітникові внаслідок ушкодження
здоров» я, у тому числі і моральну шкоду при наявності підстав факту
спричинення цієї шкоди потерпілому. Зазначені норми не містять яких-небудь
інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

З матеріалів
справи вбачається, що внаслідок шкідливих умов праці позивач отримав професійне
захворювання - хронічний обструктивний бронхіт 2 ст. Згідно висновку МСЕК від
12 жовтня 2005р. позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної
працездатності безстроково.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяною внаслідок ушкодження здоров»
я за нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. № 1105-X1V. Згідно змісту
вимог ст.34 вказаного Закону України висновок МСЕК про наявність моральної
шкоди передбачено у випадку заподіяння шкоди умовами виробництва, яка не
спричинила стійкої втрати потерпілим працездатності. Із матеріалів справи
вбачається, що позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності,
тому апеляційний суд вважає непереконливими доводи апеляційної скарги про
необхідність підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком
МСЕК.

Згідно
рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004р. № 1-рп2 ушкодження
здоров» я, спричинене потерпілому під час виконання трудових обов'язків
незалежно від ступеню втрати професійної працездатності спричиняє йому моральні
і фізичні страждання. Обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду, заподіяну
умовами виробництва, має забезпечуватися Фондом всім потерпілим, у тому числі в
разі тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати професійної працездатності.

Доводи апелянта
відносно того, що згідно Закону України "Про Державний бюджет України на
2006р." зупинена дія окремих статей Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", у тому числі щодо відшкодування моральної шкоди, є
безпідставними, оскільки із матеріалів справи вбачається, що правовідносини по
даній справі виникли до набрання чинності Закону України "Про Державний
бюджет України на 2006р." , а тому дія цього Закону на них не поширюється.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що
позивачем пропущено 3-місячний строк для звернення до суду з вказаним позовом,
є неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст.268 ЦК України на вимоги про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров» я або смертю, позовна давність не
поширюється.

Проте визначену
судом суму на відшкодування моральної шкоди апеляційний суд вважає надмірною,
оскільки вказана моральна шкода частково компенсована чітким виконанням
відповідачем своїх обов'язків щодо сплати тих виплат, які передбачені ст. 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Відповідно до
роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)
шкоди" від 31 березня 1995р. розмір відшкодування моральної(немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному,
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи
конкретні обставини справи, ступінь порушення життєвих стосунків позивача,
потребу у додаткових зусиллях для організації життя та виходячи із засад
справедливості і розумності, апеляційний суд вважає, що на користь позивача
підлягає стягненню сума на відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000грв.

Крім того,
постановою КМУ від 27 квітня 2006р. №590 "Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок
їх компенсації за рахунок держави" передбачено, що витрати, пов'язані з
правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не повинні
перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі
виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Оскільки на час розгляду справи мінімальна заробітна плата була встановлена з
01 грудня 2006р. у розмірі 400грв., а із матеріалів справи вбачається, що
судове засіданні по даній справі тривало з 13.00 до 13.30, розмір витрат на
правову допомогу, який підлягає стягненню на користь позивача, становить
120грв.

За таких підстав
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з
ухваленням нового рішення відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.304,ст.307,309,313,316 ЦПК України,   апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в
Шахтарському районі задовольнити частково.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2006р.
змінити.

Стягнути
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Шахтарському районі
Донецької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 8000( восьми
тисяч) грн. та витрати, пов'язані з правовою допомогою, у розмірі 120( ста
двадцяти) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та

може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох

місяців
з дня набрання законної сили.