АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-535-2007р.                                                     Головуючий по 1 інстанції
Категорія інші справи                                                          Мусійко
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26"
березня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого                Ювшина В.І.

суддів                           Трюхана Г.М.,
Корнієнко Н.В.

при секретарі               Ковтун Л.Б.

з участю позивача      ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського
районного суду Черкаської області від 27
грудня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу ДВС в
Звенигородському районі, ОСОБА_2, ОСОБА_3. про визнання права власності на
майно та виключення його з акту опису,-

встановила:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до відділу ДВС в Звенигородському районі
Черкаської області, ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про визнання права власності на майно
та виключення його з акту опису, посилаючись на те, що з 1976 року вона
перебуває в шлюбі з ОСОБА_2. ОСОБА_2. засуджений Звенигородським районним судом
за ч.1 ст. 121 КК України та
ч.2 ст.263 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі та
задоволено цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди на
загальну суму 29434 гривни.
З метою виконання вироку про стягнення матеріальної і моральної шкоди державним
виконавцем проведено опис їх будинковолодіння та іншого спільного майна
подружжя. Частина зазначеного майна була придбана нею до вступу в шлюб, а
будинок збудований під час шлюбу і є спільною власністю подружжя. Крім неї в
будинку проживає дочка, яка має хронічне
захворювання нирок та її старенька мати. Просила суд визнати за нею
право власності та виключити з акту опису й арешту майна від 08 червня 2006 року 1/2 частину будинковолодіння №АДРЕСА_1 частину килимової дорожки,
двох килимів, трюмо. Визнати за нею право власності на люстру та виключити
її з акту опису. Просить збільшити її частку в майні подружжя на 30%, врахувавши
інтереси неповнолітньої дитини та її престарілих батьків.

Рішенням
Звенигородського районного суду від 27
грудня 2006 року
позов ОСОБА_1. задоволено частково. Визнано право власності на 1/2 частину
описаного майна, яке являється спільною
власністю подружжя та виключено його з під арешту.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1. просить змінити рішення Звенигородського районного суду від 27 грудня 2006 року, вважаючи
що воно постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та
ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити її позовні вимоги.

Заслухавши
сторону, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до наступного.

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом про виключення частини спільного майна подружжя з
під-арешту та визнання за нею права власності на частину спільного майна подружжя, яке знаходиться під арештом. Рішення
суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови збільшити її
частку в спільному майні подружжя на 30%.

Відповідно до
ч.З ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним, проживають діти, а також непрацездатні повнолітні
син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивачкою не
доведений такий факт, що на утримання її непрацездатної повнолітньої дочки
утримуються аліменти, розмір яких недостатній для її розвитку, а тому є
необхідність в збільшенні її частки в майні подружжя.

Тому вірно встановивши факти і
відповідні їм правовідносини, постановивши судове рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, суд першої інстанції , постановив
правильне рішення, яким частково задоволив позовні вимоги ОСОБА_1.

Доводи апелянта не обгрунтовані на обставинах справи і є
безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303,
307-308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду від 27 грудня 2006 року відхилити,
а рішення Звенигородського районного суду від 27 грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двох місяців, починаючи
з дня її проголошення.