У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12  вересня   2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,   Пшонки М.П.,  Лященко Н.П.,  Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
позбавлення батьківських прав, за
зустрічним позовом  ОСОБА_2до
ОСОБА_1про оспорювання батьківства, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 лютого
2007 року,

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернулася в
суд з позовом про стягнення аліментів
позбавлення батьківських прав та
захист честі. Свої позовні вимоги обґрунтовувалає тим, що знаходилась у шлюбі з
відповідачем з 6 травня 1995 року  до
травня 2000 року, коли відповідач
подав позовну заяву в суд про розірвання шлюбу. 26 січня 1997 року, тобто в
період шлюбу, вона народила сина
ОСОБА_3, батьком якого є відповідач і його
записано батьком дитини в свідоцтві про народження. З 2000 року вони разом
не живуть, дитину вона виховує сама, а відповідач не приймає участі у вихованні дитини, тому,  вважаючи,
що він не може бути батьком, просила позбавити його батьківських прав та
стягнути аліменти на дитину. Крім того, відповідач її ображає та загрожує, про що пише листи до населеного пункту, де вона
мешкає.

ОСОБА_2 звернувся в  суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому
зазначав, що не погоджується з основним позовом про стягнення аліментів,
оскільки  не є батьком дитини, і пояснив, що
дійсно знаходився в шлюбі з позивачкою, але шлюб розірвано ще в травні 2000 року.
Оскільки він працює в Дунайському морському пароплавстві та довго знаходиться в рейсах, позивачка
залишалася одна, а потім поїхала до своїх батьків, де мешкає до цього часу.
Крім того, він здавав свою сперму на аналіз у лабораторію Кілійської районної лікарні і
йому  встановлено діагноз - чоловіче
безпліддя. Таким чином, він не є батьком дитини, тому просив виключити
відомості про нього як батька дитини.

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від        2 листопада 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1  відмовлено, зустрічний
позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою судді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області від 12 лютого 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказане заочне
рішення суду першої інстанції залишено без розгляду у зв'язку з пропуском
строку на його оскарження.

ОСОБА_1  звернулася
з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлену у справі ухвалу
апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права
та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу та залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1  без розгляду, суддя апеляційного суду виходив
із того, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне
оскарження, встановленого ч. 1 ст. 294 ЦПК України, відповідно до вимог якої
заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Проте з такими висновками судді
погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Як убачається з матеріалів справи,  копію заочного рішення судом першої інстанції
направлено ОСОБА_1 15 листопада 2006 року, а 21 листопада 2006 року скаржниця
направила поштою заяву про перегляд заочного рішення та апеляційну скаргу,
тобто в строк, передбачений ст. 228 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 231 ЦПК України у  разі  залишення заяви про перегляд заочного рішення без
задоволення  заочне  рішення
може  бути  оскаржене
в  загальному порядку,  встановленому цим Кодексом. У цьому разі
строк, протягом якого розглядалася заява,
не включається до строку на
апеляційне оскарження рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 2 листопада 2006 року
Кілійський районний суд Одеської області ухвалив заочне рішення, 24 листопада
2006 року отримано заяву про перегляд вказаного рішення та апеляційну скаргу
ОСОБА_1.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської Області від 6
грудня 2006 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без
задоволення. Тобто відповідно до вимог закону строк на оскарження заочного
рішення починається з моменту винесення
вказаної ухвали.

При викладених обставинах постановлена у справі ухвала без зміни залишатися
не може й підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу судді судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2007 року
скасувати, а справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про
прийняття апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В.
Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка

Ю.В.
Прокопчук