Справа №2-2881/07
Малиновський районний суд міста
Головуючого судді                   Бурана О.М.,
при секретарі                            Томашевському P.M.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про визнання права власності на
приміщення підвалу, суд
Позивач звернувся до суду з позовом до Одеської міської Ради про визнання
за ним права власності на приміщення підвалу № 707, загальною площею 128,8
кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1
Позивач уточнив свої позовні вимоги і обґрунтовує тим, що він користується
зазначеним приміщенням підвалу з початку 2006 року та до
теперішнього часу. Через постійні пориви каналізаційних труб та пожежі вказане
підвальне приміщення було в жахливому стані. В наступному позивач привів його у
нормальний технічний стан, отримав згоду більшості мешканців, які є
співвласниками допоміжних приміщень вищезазначеного багатоквартирного будинку,
у тому числі спірного підвалу, на перехід у власність позивача
використовуваного ним підвалу, тому просить позовні вимоги задовольнити.
В попередньому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги
позивача не визнав, посилаючись на те, що спірне приміщення підвалу може перейти
у власність позивача за наявності на це відповідної згоди Одеської міської
27.03.2007р. відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і
місце повідомлений належним чином, поважних причин неявки у судове засідання
суду не представив.
Суд у зв'язку із неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відповідних заперечень
з боку позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не
з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що позивач з початку 2006 року та до теперішнього часу користується приміщенням підвалу № 707, загальною площею 128,8
кв.м., що розташований в будинку АДРЕСА_1
Через постійні пориви каналізаційних труб та пожежі зазначене підвальне
приміщення знаходилось в жахливому стані та руйнувалось. З метою запобігання
руйнування підвального приміщення, позивач здійснив заходів, щодо його
приведення у нормальний технічний стан.
Позивач також отримав згоду більшості мешканців, які є співвласниками
допоміжних приміщень вищезазначеного багатоквартирного будинку, у тому числі
спірного підвалу, на перехід у його власність використовуваного підвального
Ствердження представника відповідача, щодо необхідності отримання згоди
Одеської міської ради, відносно передачі спірного приміщення підвалу у
власність позивача суд відхиляє, оскільки відповідач не надав до суду будь-яких
доказів та не застосував ніяких норм матеріального права, якими-б була
обгрунтована позиція, що до необхідності отримання цієї згоди.
ст. 328 ЦК України право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.
Рішенням Конституційного суду України 4-рп/2004, від 02.03.2004р. по справі
N
1-2/2004 передбачено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність
громадян. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих
квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних
приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Відповідно до п. 2
ст. 382 ЦК України власникам
квартири у двох або багатоквартирному житловому будинку належать на праві
спільної сумісної власності приміщення загального користування.

Ст. 369
ЦК України передбачає, що розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі
вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном
важаться, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Згідно ст. 41
Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності зі ст. 182 Цивільного кодексу
України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід та припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.
1.З. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності
на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від
28.01.2003р. №
6/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 28.01.2003р. за
реєстраційним №66/7387,
реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють
комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Згідно з п.
1.2. Положення, воно діє на всій території України і є
обов'язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і
місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами,
установами й організаціями незалежно від форм власності. Порядок подання
документів на реєстрацію прав власності врегульований п.2.1. Положення, яким
встановлено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності
на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТ1 разом
із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлюючі документи
/додаток І/, їх копії /нотаріально засвідчені/, а також інші документи, що
визначені цим Положенням.

У відповідності з додатком 1 до цього Положення,
яким визначені правовстановлюючі документи на нерухоме майно на підставі яких
здійснюється реєстрація прав власності за суб'єктами, до останніх відносяться у
тому числі рішення судів, третейських судів про визнання права власності на
об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти
нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної
власності /п. 10
додатку/.

До правовстановлюючих документів, якими є судові рішення, відносяться
рішення, якими за результатами розгляду справи у позовному проваджені або в
порядку окремого провадження у відповідності з положеннями глави 1 розділу IV

2

Цивільно-процесуального кодексу
України у резолютивній частині визнано право власності на об'єкт нерухомості за
конкретним суб'єктом.

У відповідності
до п.1.4 Положення, поняття державної реєстрації прав власності на нерухоме
майно передбачає собою внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме
майно у зв'язку із виникненням, існуванням або припиненням права власності на
нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого
майна на підставі правовстановлюючих документів особи, що звернулася до БТІ.

Закон Украйни
„Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"
від 1 липня 2004 р. № 1952-IV регулює
відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно
всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.

Ст.2 цього
Закону визначено що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень - єдина державна
інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно
і т.д.

Відповідно до
вимог ст. 19 цього
Закону, якою встановлений перелік документів для державної реєстрації прав на
нерухоме майно, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень
цих прав, що набрали законної сили також визначено як підстава для державної
реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав.

Цим Законом
встановлено обов'язок місцевого органу державної реєстрації прав провести
реєстрацію у встановленому порядку.

Вирішуючи спори,
пов'язані з правом власності, суд виходить з того, що підтвердженням наявності
такого права можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють
безпосередньо самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (до
нього переходить) право власності.

При таких
обставинах та враховуючи, що Одеська міська рада не надала до суду будь-яких
доказів, що до необхідності отримання згоди Одеської міської ради відносно
передачі вказаного вище приміщення підвалу у власність позивача та враховуючи
наявність згод власників допоміжних приміщень, право власності яких не потребує
будь-якого додаткового підтвердження, суд вважає, що спірне приміщення підвалу
є допоміжним та оскільки воно в оренді не знаходиться за ОСОБА_1 має бути
визнано право власності на приміщення підвалу № 707, загальною площею 128,8
кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1

Вищезгадане
підтверджується: заявами мешканців та співвласників, довідками, відповіддю
представництва управління комунальною власністю, відповіддю КП „ОМБТІ і
РОН", технічним паспортом.

З урахуванням
вищезгаданого та керуючись п. 1.2-1.4.,
2.1. „тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно" затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003р.
№ 6/5 та
зареєстрованого в Міністерстві юстиції 28.01.2003р. за реєстраційним №66/7387, ст.. ст.. 182, 321, 328,
369, 382 ЦК України, ст..
2 Закону України "Про власність", ст.. 2, 19 Закону Украйни „Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", рішенням Конституційного суду України
4-рп/2004, від 02.03.2004р., ст. 41
Конституції України, ст..
ст.. З, 10, 11, 209,
212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на приміщення підвалу № 707, загальною площею 128,8
кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та відображені в технічному паспорті від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду є
підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на приміщення підвалу № 707, загальною площею
128,8 кв.м.,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
та відображені в технічному паспорті від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з
дня проголошення рішення у порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом
звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя:   О.М. Буран