Справа №
22-ц-1113/2007                Головуючий суду І інстанції - Захарова І. О.
Апеляційної інстанції - Кателін В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого                      судді
Філатової Є. В.

Суддів: Шестакової Н.В., Кателіна В.П. При секретарі: Сафіній Ф.Ф.

розглянувши у
відкритому судову засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ТОВ
„Будівельне управління - 55" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 треті особи - приватний
нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу ОСОБА_3, КРП „Бюро
реєстрації і технічної інвентаризації" м. Євпаторії АР Крим про визнання
угоди купівлі-продажу від 19 квітня 2004 року недійсною, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від
02 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ „Будівельне
управління - 55" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 треті особи - приватний нотаріус Євпаторійського
міського нотаріального округу ОСОБА_3, КРП „Бюро реєстрації і технічної
інвентаризації" м. Євпаторії АР Крим про визнання угоди купівлі-продажу
від 19 квітня 2004 року недійсною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.04. 2004 року, відбулася угода
купівлі-продажу гаражу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, розташованого
АДРЕСА_1. Позивач зазначив, що на час дії
договору будівельного підряду, який був укладений між позивачем і
ОСОБА_1  12 квітня 2004 року, предмет
угоди вже не існував.

Фактично ОСОБА_1 не передавала гараж своєї
дочці, угода укладена з метою уникнути зобов'язання по розрахунку за виконання
позивачем будівельних робіт, згідно
договору-підряду від 12 квітня 2004 року. Позивач вважає, що право підрядника,
який виконував будівельні роботи порушено.

Рішенням
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 02.11.2006 року,
позовні вимоги ТОВ „БУ - 55", задоволено.

Визнано
недійсним договір купівлі-продажу гаражу літ. „Г", загальною площею 16, 5
м", розташованого АДРЕСА_1, укладеного 19 квітня 2004 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
посвідченого   приватним   нотаріусом
Євпаторійського   міського   нотаріального

2

округу ОСОБА_3
та зареєстрований у реєстрі за № 1443. Приведено сторони у первісне становище.

Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   1 700 грн.
отриманих коштів при укладанні угоди.
Передано предмет договору, гараж літ. „Г" загальною площею 16, 6 м2,
розташованого АДРЕСА_1 власнику ОСОБА_1.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову позивачу,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1підлягає
задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню і ухваленню
нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимогах ТОВ „БУ-55".

Задовольняючи
позовні вимоги ТОВ „БУ-55", суд посилався на те, що угода, яка була укладена між відповідачами, порушує
право позивача на його звернення на зазначене майно у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 не розрахувалася за виконані будівельні
роботи згідно договору-підряду від 12 квітня 2004 року. Фактично майно належить
боржнику, але відповідно до зазначеної угоди на даний час оформлене на ім'я
іншої особи.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції,
оскільки вони не відповідають вимогам закону.

. Судова колегія
вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. З, 4
ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове
рішення із наступних підстав.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що згідно договору підряду № 4 від 12 квітня
2004 року, який був укладений між ОСОБА_1 і позивачем у справі, останній
повинен збудувати гараж над будівлею другого поверху АДРЕСА_1. Після завершення
будівельних робіт, відповідач ОСОБА_1 частково розрахувалась з підрядником, а
решту суми 10 323 грн. 36 коп. за рішенням колегії суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду АР Крим від 07 червня 2005 року було стягнуто
з ОСОБА_1на користь позивача.

Згідно договору
купівлі - продажу від 19 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом
Євпаторійського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого у
реєстрі за № 1443, ОСОБА_1 продала зазначений гараж своєї дочці ОСОБА_2.
Позивач вказує, що оскільки виконавче провадження по виконанню рішення
Апеляційного суду АР Крим від 07 червня 2005 року закрито, а іншого майна у
ОСОБА_1 не має, то вони мають право на звернення на зазначений гараж, який вони
будували, шляхом визнання угоди купівлі - гаражу від 19 квітня 2004 року
недійсним.

Відповідно до
змісту статей 11 ч. 1, 15 ч. 1, 386 ч. 2 ЦК
України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. Кожна особа має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Власник, який має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій. які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

3

Як встановлено
по справі, позивач не являється власником зазначено майна, його право при
укладенні договору купівлі - продажу гаражу не було порушено, і він не може оскаржувати правомірність укладеного
договору купівлі - продажу зазначеного гаражу.

Згідно статті
328 ЦК України,
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1
розпорядилася своїм майном правомірно, уклавши договір купівлі - продажу з ОСОБА_2,
і остання право власності на гараж набула правомірно.

Порушення закону
при укладенні договору купівлі - продажу гаражу не встановлено, а тому доводи
позивача про фіктивність зазначеної угоди є безпідставні, так як у
відповідності до статті 10 ЦПК України позивач повинен довести за допомогою
належних та допустимих доказів, з урахуванням положень статей 57-59 ЦПК
України, зазначені ним обставини. Таких доказів позивач не надав, крім того, його посилання носять характер
припущень, так як він в одному випадку заявляє про недійсність договору
внаслідок його фіктивності, в іншому випадку посилається на норми закону
вказані в статтях 215, 203 ЦПК України.

Інші доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За такими обставинами, приймаючи до уваги, що по справі встановлені фактично
всі обставини, в додаткових доказах потреби немає, припущена судом помилка в
оцінці доказів, і у зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимогах позивачеві.

Керуючись
статтями 301, 303, 304, пунктом 2 статті 307, пунктом 3 статті 309, статтями 316, 317, 319 Цивільного процесуального
кодексу України, судова колегія судової палати,

В ИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення
Євпаторійського міського суду АР Крим від 02 листопада 2006 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю „Будівельне
управління -55" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 треті особи - приватний
нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу ОСОБА_3, КРП „Бюро
реєстрації і технічної інвентаризації" м. Євпаторії АР Крим про визнання
угоди купівлі-продажу від 19 квітня 2004 року недійсною - відмовити.

Рішення
Апеляційного суду набирає законної чинності з моменту його проголошення і може
бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців.