Справа № 22-595                                                             Головуюча в 1 інстанції - Грипіч Л.А.
Категорія № 66                                                                Доповідач- Шимків С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

12 червня 2007 року                                                                                    м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Рівненської області

у складі: головуючого  судді               ~                                       Собіни І.М.

суддів                                        -     Хилевича С.В., Шимківа С.С.

з участю секретаря судового засідання    -                                     Чалої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
Костопільської міської Ради на ухвалу Костопільського районного суду від 03 квітня 2007 року у справі за заявоюОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду та подання відділу
примусового виконання рішень державної виконавчої служби
Рівненської області про визначення порядку подальшого виконання
рішення суду, -

встановила:

Ухвалою Костопільського районного
суду від 03 квітня 2007 року задоволено заявуОСОБА_1 про зміну способу
виконання рішення суду та подання відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Рівненської
області про визначення порядку подальшого виконання рішення суду.

Змінено спосіб виконання рішення Костопільського
районного суду від 05 грудня 1994 року та від 17 серпня 1998 року
і встановлено спосіб виконання рішень шляхом стягнення з Костопільської міської Ради на користьОСОБА_1 вартості будинку в сумі 206 000 грн. Будинок АДРЕСА_1залишити в комунальній
власності Костопільської міської Ради.

У поданій апеляційній скарзі
представник Костопільської міської Ради вказує на те, що судом першої
інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду не пред"явлено до виконання у
встановлені ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження"
строки.

За вказаним рішенням суду необхідно виселити і
надати житло для ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Даним рішенням не вирішено повернути чи
надати вказаний будинок для ОСОБА_1, що в свою чергу
унеможливлює зміну способу його виконання у такий спосіб.

Просять скасувати оскаржувану
ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у
задоволенні заявлених клопотань.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про
задоволення клопотань про зміну способу виконання рішень Костопільського районного суду від 05 грудня 1994 року та від 17 серпня 1998 року, стягнувши з Костопільської
міської Ради в користь ОСОБА_1 вартість спірного будинку, залишивши його у
комунальній власності міста, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не може реалізувати своє право щодо
володіння, розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1, оскільки зазначені рішення суду Костопільського міською Радою не виконані і будинковолодіння фактично
не передано їй у власність.

З таким
висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що батько
заявниціОСОБА_4 вироком суду був притягнутий до кримінальної відповідальності з
конфіскацією майна в т.ч. і житлового будинку АДРЕСА_1.

На підставі вказаного вироку
рішенням виконкому Костопільської районної Ради № 141 від ЗО червня 1984 року конфіскований будинок
безкоштовно передано на баланс Костопільського міського будинкоуправління та
розподілено, як дві квартири житлового фонду згідно списків черговості для
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У послідуючому вирок суду був змінений. Додаткова
міра покарання у вигляді конфіскації майна з вироку
виключена. Житловий будинок повернуто власнику. Прийнято рішення суду про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з цього будинку із зобов"язанням Костопільську міську Раду надати їм
рівноцінне житло.

Рішення суду від 17 серпня 1998 року Костопільською міською Радою не
виконано. Житло ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надано.

Фактично, ОСОБА_1, як спадкоємниця ОСОБА_4, не може
належним чином скористатися своїм правом власності на спірне житло.

Законом України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання та досудового
слідства, прокуратури і суду", зокрема п. 2 ст. З, ч. 2 ст. 4 встановлено, що майно (в тому числі
гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по
них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не
отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в
доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового
слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт повертається в
натурі, а в разі неможливості повернення в
натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Вартість
жилих будинків, квартир, інших споруд відшкодовується
лише у разі, якщо зазначене майно не збереглося в
натурі і громадянин відмовився від надання йому рівноцінного жилого приміщення
з безоплатною передачею у його власність або у разі згоди на це громадянина. Вартість втраченого житла
відшкодовується виходячи з ринкових цін, що діють на момент звернення громадянина про відшкодування шкоди.

Вартість майна визначається за цінами, що діють на
момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі
пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю.

Із поданої ОСОБА_1 до суду заяви
вбачається, що вона ставить питання про стягнення з
Костопільської міської Ради вартості спірного житла із залишенням його у комунальній
власності міста.

Його вартість визначена у розмірі 206 тисяч гривень і сторонами не оспорюється (а.с. 69).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції, вирішуючи заявлене клопотання, правильно
встановив дійсні обставини справи, з"ясував характер взаємовідносин сторін, постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального
та процесуального права.

Підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не можуть вплинути на законність прийнятого
судового рішення, оскільки вони не
спростовують зазначених висновків суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 373 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Костопільської міської Ради відхилити.

Ухвалу Костопільського районного суду від 03 квітня 2007 року залишити без змін. Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно. Вона
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня її проголошення.