Справа
№ 1469                                                                   Головуючий в 1 й інстанції - Фісунов А.Л.
- 12                                                                      Доповідач
РІШЕННЯ ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Тамакулової В.О.

суддів - Лисичої Н.М.,
Котушенко С.П.

при секретарі - Чергенець С.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду
М.Дніпропетровська від 28 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (треті особи -ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відділ
громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Ленінського РО ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області) про усунення перешкод в користуванні
власністю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди
недійсною, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2003
року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом
(а.с.36-36 т.2) до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні будинком по АДРЕСА_1,
мотивуючи це тим, що цей будинок він придбав 22 серпня 2000 року у
відповідачів і дозволив їм тимчасово проживати в будинку за умови оплати ними
податків та комунальних платежів.

Навесні 2003 року він виклав потребу про звільнення будинку але
безрезультатно, тому ОСОБА_2 просив усунути перешкоди в користуванні належним йому на
праві власності будинком, виселити з нього відповідачів без надання іншого
житла та зобов'язати відділ громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб
Ленінського РО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації
в ньому ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В квітні 2004
року ОСОБА_1 заявив зустрічний позов про визнання угоди недійсною, мотивуючи це
тим, що в 1999 році вони з дружиною придбали будинок АДРЕСА_1, який потребував
ремонту, але коштів на це вони не мали. ОСОБА_2 погодився позичити їм під
проценти та під заставу вказаного будинку 2300
доларів США за умови,
що застава буде оформлена договором купівлі-продажу будинку, запевнивши його,
що ця угода буде мнимою і після повернення боргу будинок буде переоформлений на
нього.

22 серпня 2000
року між ним та ОСОБА_2, представником якого виступав ОСОБА_7, був
укладений договір купівлі-продажу будинку за 19 857 гр., що еквівалентно 4300 доларам США.
Вказану суму, що складалася з суми боргу та передбачених процентів, він
повинен був повернути позивачу. Після укладення договору ОСОБА_7 передав йому 2300 доларів США.

Після цього на
протязі трьох років вони з дружиною відремонтували будинок, провели в нього
опалення, влаштували водовідвід, виконали внутрішні та зовнішні оздоблювальні
роботи та інше і в 2003 році
повернули ОСОБА_2 борг з процентами, що склало суму 4300 доларам США. Останній
погодився на переоформлення будинку, для чого замовив в МБТІ довідку-характеристику,
а потім передумав і звернувся до суду з позовом про виселення.

Посилаючись на
те, що вказаний договір купівлі-продажу будинку є мнимим, був укладений
внаслідок обману зі сторони ОСОБА_2 та без наміру створити юридичні наслідки,
ОСОБА_1 просив визнати його недійсним.

Справа судами
розглядалася неодноразово. Останнім рішенням Ленінського районного суду М.Дніпропетровська від 28 листопада 2006 року позов ОСОБА_2 задоволено, а
ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
ставить питання про скасування рішення як незаконного та ухвалення нового
рішення про задоволення його позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_2, суд посилався на те, що його права, як власника домоволодіння,
були порушені і на підставі ст.ст.2, 48
Закону України «Про власність» підлягають захисту, але такий висновок не
відповідає обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову, суд виходив з того, що ОСОБА_1, за згодою     дружини, продав спірний будинок ОСОБА_2,
що підтверджується його випискою з будинку 15 лютого 2002 року та відсутністю
доказів про те, що угода є удаваною та укладена в результаті обману.

Проте, з такими
висновками погодитись не можна, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, які
мають суттєве значення для справи, що є підставою для скасування рішення та
ухвалення нового.

Як вбачається з
матеріалів справи 22 серпня 2000 року міжОСОБА_1
та ОСОБА_2, представником якого виступав ОСОБА_7, був укладений договір
купівлі-продажу будинку, розташований по
АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8

Дана угода була
укладена без наміру створити правові наслідки. Про це свідчить те, що ОСОБА_2
ніколи не був в спірному будинку і не оглядав його перед укладенням договору,
бо в суді апеляційної інстанції навіть не зміг його охарактеризувати та
пояснити, чи він придбавав будинок в цілому, чи тільки його частину. Про це
також свідчить невиконання такої важливої умови договору купівлі-продажу, як
передача майна покупцю.

Після укладення
договору сім'я ОСОБА_1 продовжила своє мешкання в спірному будинку, відремонтували його, а саме: провели в нього
опалення, електропроводку, влаштували водовідвід, виконали внутрішні,
зовнішні оздоблювальні роботи, побудували підвал та інше. Дані обставини
спростовують доводи ОСОБА_2 про його дозвіл
на тимчасове мешкання відповідачів в будинку до перевезення речей в інше
місце.

Відповідачі
ніколи не виписувався зі спірного будинку, а 15 лютого 2002
року ОСОБА_1 був знятий з
реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2, а не в спірному
будинку, як це зазначено в рішенні суду першої інстанції.

На протязі трьох
років після укладення договору купівлі-продажу позивач не проявляв інтересу до
спірного будинку і ніколи не ставив питання про передачу йому придбаного майна.
Навпроти, з його пояснень в суді апеляційної інстанції видно, що в 2003 році
він мав намір зворотного відчуження будинку на користь ОСОБА_1 для чого замовив
в КП «Дніпропетровське МБТІ» довідку-характеристику, а потім передумав і
звернувся до суду з даним позовом.

Оскільки дана
угода носить мнимий характер, її, на підставі ч.1 ст.58 ЦК України 1963
року, треба визнати недійсною. З п.5
вказаної угоди видно, що продавець до підписання договору отримав від продавця
19857 гр., тому вказану сума, на підставі ч.2 ст.48 ЦК України підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає за необхідне ОСОБА_2 в задоволенні позову про
усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
М.Дніпропетровська від 28
листопада 2006 року
скасувати.

Визнати недійсним, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що діяв за
дорученням ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
посвідчений 22 серпня 2000 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області
ОСОБА_8

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 19 857 гр.

ОСОБА_2 в
задоволенні позову до ОСОБА_1,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 198 гр.57 коп. та на
користь територіального управління ДСА у Дніпропетровській області витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гр.

Рішення набрало
чинності але може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох
місяців.