№2-0466 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15
лютого   2007 року. Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого   Буднікової Н.П., при секретарі     Коваленко Т.В., за участю представника
позивача - адвоката  ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у М.Бердянську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з 04.03.1992 року по 29.10.2004 року перебували в зареєстрованому
шлюбі. Мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір"ю
/а.с.7-11/.

В червні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_2., який доповнила в листопаді 2006 року та підтримали у судовому
засіданні вона та її представник адвокат ОСОБА_4, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином - самоправством,
посилаючись на те, що ОСОБА_2
в період з 11 до 17 годин 04.04.2005 року в її відсутність і в відсутність
сина самовільно розпорядився спільним майном подружжя, а саме : розібрав з
господарських будівель, не зданих в експлуатацію, які розташовані на території
домоволодіння АДРЕСА_1, і вивіз 6 деревяних дверей, 2 дверей із ДСП, 1 комбіновані
двері зі склом, 5 віконних рам зі склом, сходи, а також вивіз 2 газові 3- камфорні
печі, 5 комплектів дерев'яних столів зі стільцями, маскувальну сітку,
електродрель, електропилку для дров, електропилку „болгарку",
електроточильний станок, люстру, які продав, присвоївши всі гроші собі, зламав
бак насоса для водопроводу. Загальна вартість майна, яким розпорядився ОСОБА_2 10700 грн.
Вважають, що відповідно до вимог ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім"ю
України ОСОБА_1 має право на 1/2 частину вартості, що складає 5350 грн. Просили
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказану суму, а також на відшкодування
моральної шкоди 2000 грн. /а.с. 2-4, 32-33/.

26.01.2007
року та в сьогоднішнє судове засідання
відповідач ОСОБА_2 не
з"явився,    про слухання справи
повідомлений належним чином  а.с. 52-53,
56, 60/. Не повідомив суд про причину неявки, не подав заяву про розгляд справи
за його відсутності. Відповідно до вимог ст.ст. 74, 76, 77, 169, 224 ЦПК
України суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухвалити
заочне рішення. В попередньому судовому засіданні 25.07.2006 року та в судовому
засіданні 22.11.2006 року приймав участь представник відповідача -ОСОБА_9., який 01.02.2007
року повідомив суд про те, що він більше не являється представником
ОСОБА_2.   /а.с.13-14, 15, 41-42, 59/.

Вислухавши осіб,
які приймають участь у справі, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Як видно із
досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінальної справи Бердянського
міськрайонного суду №1-757 за 2005 рік за обвинуваченням ОСОБА_2. за ст. 356 КК
України, останньому було пред"явлене обвинувачення в тому, що він в період
розгляду у суді цивільної справи по спору про поділ спільного майна подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. 04.04.2005 року в період з 11 до 15 годин розібрав з не
зданих в експлуатацію господарських будівель, розташованих на території
домоволодіння АДРЕСА_1, та вивіз 6 деревяних дверей вартістю 3600 грн., 2
дверей із ДСП вартістю 200 грн., 1 комбіновані деревяні двері зі склом вартістю
400 грн., 2 газові 3-камфорні печі вартістю 600 грн.,    сходи вартістю 500 грн., водонагрівач
„Арістон" вартістю  1500 грн.,

5
комплектів столів зі стільцями вартістю 500 грн.,
маскувальну сітку вартістю 500 грн., пошкодив водопровід в дворі, які являються
спільним майном подружжя, і все продав, присвоївши одержані кошти особисто.
Тобто, звинувачувався у скоєнні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, як
самоправство. Потерпілою ОСОБА_1 був заявлений цивільний позов про
відшкодування матеріальної шкоди 10500 грн. і моральної шкоди 2000 грн.
Постановою суду від 21.07.2005 року задоволено клопотання підсудного ОСОБА_2.,                                він звільнений
від кримінальної відповідальності, провадження у справі закрито на підставі ст.
1 п „б" Закону України „Про амністію" від 31.05.2005 року. В
поясненні, відібраному дільничним інспектором міліції 05.04.2005 року, ОСОБА_2
не заперечував, що вивіз нагрівач на  100
л, дві газові печі „Таганок",
сходи, 7 міжкімнатних   дверей,

віконних
рам, 5 столів для подвір"я, які продав. В судовому засіданні 16.06.2005
року підсудний ОСОБА_2 винним
себе не визнав і суду пояснив, що на підставі договору дарування йому належить
домоволодіння АДРЕСА_1, в якому він проживає з дружиною і сином. В 2002 році
вони реконструювали господарські будівлі. 04.04.2005 року, як власник
домоволодіння, він вирішив знову частково реконструювати ці будівлі, замінити
деревяні двері та вікна на металеві. Для цього він демонтував 6 дверей, 5
віконних рам, 16 металевих сходинок, бойлер, які вивіз та продав. Пройоми
дверей та вікон закрив клейонкою. Телефон „Сіменс" спалив. Також вивіз
маскувальну сітку, 5 комплектів столів зі стільцями, які були подаровані йому
особисто. Всі інші вищевказані предмети були придбані ними в 2002-2004 роках за
рахунок продажі їхньої однокімнатної квартири по АДРЕСА_2. Вважає, що ОСОБА_1
завищила вартість вивезеного, /а.с. 5, 73-75, 80-97/.

Допитані у
судовому засіданні 22.12.2006 року свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6. стверджували,
що їм достеменно відомо про те, що дійсно подружжя ОСОБА_1 за спільні кошти в
період спільного життя купили вказані в позовних заявах двері, вікна, сходи,
газові печі, нагрівач, комплекти столів зі стільцями, маскувальну сітку,
електродрель, електропилки, електроточильний станок, люстру, якими ОСОБА_2 розпорядився
особисто, пошкодив водопровод.
В їх присутності він цього не заперечував.

Із технічного
паспорту домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 30.06.2004 року вбачається, що на
території домоволодіння знаходяться самочинно збудовані будівлі: господарча
2-поверхова будівля „З", сарай-душ „К-1", навіс „М", літня кухня
„Я", які відповідно до висновку від 27.09.2001 року підлягають
документальному оформленню /а.с.61-62/.

За таких
обставин суд вважає встановленим, що вищевказане спірне майно, яким особисто
розпорядився ОСОБА_2 після
розірвання шлюбу, являлось спільним майном подружжя.

Довідки магазину
„Товари для дому", ПП ОСОБА_7., ПП ОСОБА_8 /а.с. 6, 39-40/, пояснення
свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6.
свідчать, що загальна вартість майна, яким розпорядився ОСОБА_2 особисто,
становить 10700 грн., в тому числі : 6 деревяних дверей по ціні 600 грн. за одні
на 3600 грн./бООхб/, 2 дверей із ДСП
по ціні 100 грн. за одні на 200 грн. /100x2/, 1 двері комбіновані деревяні зі
склом вартістю 400 грн., сходи вартістю 500 грн., 5 віконних рам по ціні 300
грн. за одну на 1500 грн. /300x5/, розширювальний бачок з автоматикою вартістю
200 грн., 5 комплектів столів зі стільцями по ціні 100 грн. за комплект на 500
грн. /100x5/, маскувальна сітка вартістю 500 грн., 2 газові печі по ціні 150
грн. на 300 грн./150x2/, електропилка вартістю 1000 грн., електропилка „Болгарка"
вартістю 500 грн., електродрель вартістю 500 грн., електроточильний станок
вартістю 500 грн., люстра вартістю 500 грн.

У суду немає
підстав не довіряти довідкам ПП чи свідкам, які попереджені про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Тим більше, що ці
докази об"єктивно підтверджуються матеріалами кримінальної справи,
частково підтверджуються поясненнями самого відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до
ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З липня 2006
року, з моменту відкриття провадження у справі, ОСОБА_2 по теперішній час не надав ніяких доказів на
підтвердження своїх заперечень.

В зв"язку з
чим суд приходить до висновку, що ніяких доказів на підтвердження заперечень
проти позову він не має.

Відповідно до
ст.ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім"ю України у разі поділу майна,
що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки
необхідно визнати рівними.

Оскільки
ОСОБА_2 особисто
розпорядився спільним майном подружжя  на
загальну сумму  10700 грн., то
з нього на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути ½
частину його вартості, що становить 5350 грн. /10700:2/.

При цьому суд враховує, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від
02.11.2006 року розділене спільне майно подружжя - предмети домашнього вжитку,
стосовно наявності та вартості яких між сторонами не було спору, в тому числі
нагрівач, телефон „Сіменс".

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд
приймає до уваги фізичні та моральні страждання ОСОБА_1, якій винні дії
ОСОБА_2. підірвали віру в нормальні стосунки між громадянами, тим більше на
вихованні якої знаходиться неповнолітній син, яка змушена була терміново
відшукувати кошти для встановлення нових дверей та вікон, щоб будівлі не
пошкоджувались, щоб ними можна було користуватись за призначенням в літній
період 2005 року, додатково працювати. Суд вважає встановленим, що все це
порушило звичний спосіб її життя, для чого їй потрібно було   прикладати додаткових зусиль.

В зв"язку з чим суд вважає, що є підстави стягнути з ОСОБА_2. на її
користь на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 208, 212-218, 223, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 22, 28, 29
Кодексу про шлюб та сім"ю України, ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди
5350 грн., моральної шкоди 1000 грн., в всього - 6350 грн.

В іншій частині
позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір 63 грн. 50 коп. та за
інформаційно-технічне обслуговування судового процесу 30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через
Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно
ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.