У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 червня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Пшонки М.П.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом Львівського професійного художнього
ліцею до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи виконавчий
комітет Львівської міської ради, Залізнична районна адміністрація м. Львова,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсним договору найму жилого приміщення і
виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до адміністрації і профкому
Львівського професійного художнього ліцею, треті особи ОСОБА_6, Залізнична
районна адміністрація м. Львова, про визнання рішення незаконним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України
з касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від
20.11.2006 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області
від 12.03.2007 р., яким первісний позов задоволено: договір найму від
28.12.2002 р., укладений між Львівським художнім професійно-технічним училищем
№ 12 та ОСОБА_1 визнано недійсним; виселено відповідачів з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого житла, а в зустрічному позові відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в
зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та направлення
справи на новий розгляд до місцевого суду.

Заперечуючи проти касаційної скарги, Львівський професійно художній ліцей вказує на те, що судові рішення,
на  його думку, є законними та
обґрунтованими.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в зустрічному позові та
задовольняючи первісний позов, місцевий суд виходив з того, що договір найму не
відповідав вимогам закону, оскільки позивачка була зарахована на квартирний
облік на підставі подання відомостей, які не відповідали дійсності, за що її
було знято з квартирного обліку, а також вирішувалось питання про притягнення
до кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд погодився з таким висновком
суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк