Категорія №
41   4                                                                Костенко
Доповідач - Карнаух В .В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
червня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -
судді Михайлів Л.В.. суддів-
Карнаух В.В., Барильської А.П., при секретарі - Чубіній А.В.,

за участю:
позивачки ОСОБА_1,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Зевс-1» на рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2007 року за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Зевс-1", третя
особа - ОСОБА_2 про зміну формулювання причин звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі,
стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Зевс-1», у
якому просила змінити формулювання причин звільнення, стягнути з відповідача на
її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, заборгованість по
заробітній платі та моральну шкоду.

При цьому посилається на те, що працювала у відповідача в
якості продавця-касира згідно наказу по підприємству за № 7 від 04.08.2006.

Згідно наказу за НОМЕР_1 від 17.08 2006. була звільнена з
займаної посади за п. 2 ст. 41 КЗпП України через втрату довіри з 17.08.2006.

Вважаючи наказ про звільнення за вищеназваними підставами
незаконним, оскільки договір про повну матеріальну відповідальність з нею не
укладався, звільнення проведено без згоди профспілкового комітету, в день
звільнення їй не видана трудова книжка та не проведено повний розрахунок, просила
суд постановити рішення, яким визнати формулювання причин її звільнення за п. 2
ст. 41 КЗпП України незаконним, зобов,язати відповідача зазначити причину
звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України та стягнути на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 937 грн., заборгованість по
заробітній платі у сумі 308 грн. 40 коп., моральну шкоду у сумі 1875 грн..

Рішенням Дзержйнського
районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково. Суд зобов,язав відповідача ТОВ «Зевс-1» змінити формування причин
звільнення у трудовій книжці ОСОБА_1, вказавши, що-запис за НОМЕР_2 від
15.08.2006. про її звільнення за п.2 ст. 41 КЗпП України через втрату довір,я є
недійсним на підставі рішення суду та внести запис про звільнення ОСОБА_1 за ч.
1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін; суд стягнув з відповідача на користь
позивачки заробітну плату у розмірі 183 грн. 88 коп. та моральну шкоду у
розмірі 200 грн.. В іншій частині позову відмовлено. Крім того, суд стягнув з
відповідача на користь держави судовий збір 8.00 грн. та 8 грн.50 коп. і
витрати на інформаційно- технічне забезпечення у сумі 7 грн. 50 коп..

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про
скасування рішення суду та просить ухвали нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки суд при постановлені оскаржуваного
рішення не в повній мірі розглянув всі обставини по справі та дійшов
неправильного висновку про часткове задоволення позову, а саме: суд .помилково
дійшов висновку про незаконність звільнення позивачки за недовірою, оскільки
недостача в неї була і відсутність договору про повну матеріальну
відповідальність та актів інвентаризації не є підставою для визнання звільнення
незаконним.

Позивачка заперечує проти апеляційної скарги, просить
рішення суду залишити без змін, оскільки воно постановлено у відповідності з
діючим законодавством.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в
межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду
частковому скасуванню з постановлениям
нового рішення відповідно вимог п. 3 ч.І ст. 309 ЦПК України з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється,
що 04.08.2006. згідно наказу № 7 ТОВ «Зевс-1» ОСОБА_1 була призначена на посаду
продавця-касира з повною матеріальною відповідальністю по забезпеченню
збереження товаро-матеріальних цінностей магазину «Насолода» з погодинною
тарифною ставкою 2,38 грн. а.с. 4.

Наказом відповідача від 17.08.2006 року вона звільнена з
посади за п.2 ст. 41 КЗпП України через втрату довіри з 17.08.2006.

Вважаючи звільнення незаконним, позивачка просила суд
змінити формулювання причини звільнення з п.2 ст. 41 на п.1 ст. 36 КЗпП
України.

Вирішуючи спір в частині визнання незаконним звільнення
ОСОБА_1 за п.2 ст. 41 КЗпП України, суд дійшов правильного висновку про
задоволення позову відповідно до рекомендацій, викладених в п. 28 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06.1.1.1992. за №9  зі змінами та доповненнями «Про практику
розгляду судами трудових спорів» та з урахуванням

того, що
відповідач не надав суду доказів наявності причинно-наслідкового зв,язку -між
недостачею та неправомірними діями позивачки, що призвели до втрати довіри.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зміни формулювання
причин звільнення позивачки, суд першої інстанції також виходив з
вищезазначених обставин.

Однак, на думку колегії суддів, з таким висновком суду
погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ст. 36 КЗпП України трудовий договір припиняється
за згодою сторін та в строк, визначений сторонами. Як вбачається із матеріалів
справи та з пояснень позивачки у судовому засіданні, вона не зверталася до
відповідача з заявою про розірвання трудового договору за п.1 ст. 36 КЗпП
України і, відповідно, відповідач не давав своєї згоди на таке звільнення.

За таких обставин та з урахуванням того, що спір
вирішується в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, з підстав, зазначених нею,
задоволенню не підлягають. Рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову в задоволені позову.

В іншій частині
рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 307, п. 3 ч.І ст. 309,
ст..ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зевс-1»
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2007 року
в частині зміни формулювання звільнення скасувати. Постановити нове рішення. В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
«Зевс-1» про зміну формулювання причини звільнення з п.2 ст. 41 КЗпП України на
п.1 ст. 36 КЗпП України відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін. Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до
Верховного Суду України в двомісячний термін з дня набрання ним законної
сили.