Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 березня 2007
року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді МаринченкоМ.М,

при секретарі
Чітецькому А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку
(далі-Промінвестбанк), третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Промінвестбанку про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він працював на посаді
провідного інженера відділу моніторингу та технічного обслуговування банкоматів
управління платіжних карток та обслуговування банкоматів Головного операційного
управління Промінвестбанку. 09 жовтня 2006 року він написав заяву про
звільнення з посади за власним бажанням у зв'язку з переїздом на інше місце
проживання згідно зі ст. 38 КЗпП України без вимог щодо строку звільнення.
Таким чином з 10 жовтня 2006 року почав відраховуватися двотижневий термін для
відпрацювання, який повинен був закінчитись 23 жовтня 2006 року.

Внаслідок погіршення стану здоров'я, з 21 жовтня 2006 року по 24 жовтня
2006 року він перебував на лікарняному, до роботи став 25 жовтня 2006 року. В
цей самий день його повідомили про звільнення з займаної посади у зв'язку з
втратою довіри на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України згідно з наказом голови
Правління Промінвестбанку ОСОБА_2 від 25 жовтня 2006 року № 637-к.

Позивач вважає своє звільнення незаконним оскільки на підставі п.2 ст.41
КЗпП України може бути звільнений тільки працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності. Відповідно до положень посадової
інструкції провідного інженера відділу моніторингу та технічного обслуговування
банкоматів управління платіжних карток та обслуговування банкоматів Головного
операційного управління Промінвестбанку займана ним посада не відноситься до
посад, на яких працівники безпосередньо обслуговують грошові та товарні
цінності. Договір про повну матеріальну відповідальність з ним не укладався.

В результаті незаконного звільнення йому було заподіяно моральну шкоду, яка
полягає в душевних та фізичних стражданнях. Після того як він зрозумів, що його
в порушення чинного трудового законодавства звільнили з роботи йому стало
погано: заболіла голова, з'явилися болі в області серця, виникло незрозуміле
відчуття тривоги. 03 листопада 2006 року він звернувся до лікаря, йому було
видано лікарняний лист з діагнозом вегето-судинна дистонія по гіпертонічному
типу. Крім того внаслідок незаконного звільнення його сім'я потрапила у скрутне
матеріальне становище, оскільки єдиним джерелом доходу була його заробітна
плата. Також він хвилювався за свою вагітну дружину, у якої, після того як вона
дізналась про його незаконне звільнення, відбулось ускладнення перебігу
вагітності. Протягом тривалого часу він намагався влаштуватись на роботу але
йому^ відмовили з посиланням на запис у трудовій книжці.

У зв'язку з цим
позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про  його звільнення, поновити його на роботі,
стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного
прогулу, а також 100000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної
шкоди.

В судовому
засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник
відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що
внаслідок неналежного виконання позивачем своїх трудових обов'язків,
закріплених в посадовій інструкції, керівництвом банку було ініційовано та
проведено службове розслідування, яке підтвердило факти відкриття позивачем банкоматів
без ключа, несанкціоноване відкриття банкоматів, неповернення ключів від
банкоматів у встановленому порядку, розміщення позивачем на дисплеях банкоматів
та паперових чеках довільної інформації, не передбаченої інструкціями банку, що
негативно позначилось на репутації банку, обслуговування банкомату в присутності
третіх, не уповноважених осіб. Вказані дії відповідачем здійснювалися для
хизування перед керівництвом, колегами, друзями та дружиною. Вказані винні дії
позивача могли призвести до непередбачуваних наслідків, нанести матеріальну
шкоду банку та ставили під сумнів репутацію банку. Усвідомлюючи незаконність
своїх дій позивач 09 жовтня 2006 року подав заяву про звільнення за власним
бажанням у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання. 25 жовтня
2006 року позивач звернувся до банку з заявою, в якій просив не звільняти його
на підставі раніше поданої заяви та надати йому можливість виправити порушення,
допущені в роботі. Проте, на підставі встановлених порушень, за згодою
профспілкового комітету, ОСОБА_1 звільнено з посади згідно з наказом від 25
жовтня 2005 року № 637-к у зв'язку з втратою довіри на підставі п.2 ст.41 КЗпП
України. Таким чином позивача звільнено з дотриманням вимог трудового
законодавства.

Представник
третьої особи проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що
внаслідок проведення управлінням безпеки платіжних карток Промінвестбанку
службового розслідування встановлено, що позивач неодноразово відкривав
фальш-панелі банкоматів з порушенням процедури, для забезпечення можливості
відкриття банкоматів без ключів відгинав замки банкоматів, що призвело до їх
ослаблення та ненадійної фіксації. Своїми діями ОСОБА_1 створював загрозу
втрати платіжних карток, які вилучаються банкоматом, оскільки при ненадійній фіксації
замків банкомати могли бути відкриті сторонніми особами, які б мали доступ до
платіжних карток для використання їх в шахрайських цілях. Позивач
безвідповідально ставився до використання та вчасного повернення ключів від
банкоматів. До функціональних обов'язків позивача входило виконання поточних
робіт з технічного обслуговування банкоматів: заміна витратних матеріалів в
принтерах банкомату, вилучення
даних електронних журналів, матеріалів системи відео-нагляду, вилучення з банкомату платіжних
карток, які залишилися в банкоматах,
вилучення та встановлення в банкоматах
модемів, а також пристроїв безперебійного живлення. Позивач ніс
відповідальність за доставку цих цінностей з банку до банкомату та доставку
вилучених з банкомату цінностей
до банку для подальшої їх передачі відповідальній особі, тому порушення
позивачем своїх трудових обов'язків може бути підставою для втрати керівництвом
банку довіри до нього.

Крім того,
представник третьої особи зазначив, що позивач був матеріально відповідальний
за товарні цінності, які належали Промінвестбанку, тобто мав безпосереднє
відношення до їх прийняття, схову, транспортування. В підтвердження цього
існують довіреності, згідно з якими ОСОБА_1 надавалося право отримувати товарні
цінності від імені банку. На підставі зазначених довіреностей позивач отримував
товарні цінності у постачальників підписуючи накладні.

Також представник третьої особи зазначив, що позивач був відповідальним за
грошові цінності та мав до них особистий доступ. Зокрема позивачем при

технічному обслуговування банкоматів вилучалися з
банкоматів виявлені грошові купюри, про що складалися відповідні акти. Після їх
вилучення позивач особисто здавав їх до каси Промінвестбанку, про що свідчать
прибуткові касові ордери. Також позивачем здійснювалось вилучення платіжних
карток, затриманих у банкоматі, з подальшою передачею їх до банку.

На підставі
викладеного представник третьої особи вважає, що при звільненні позивача з
посади, Промінвестбанком правильно застосовано п.2 ст.41 КЗпП України.

Заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що наказом голови Правління Промінвестбанку ОСОБА_2 від 21 березня
2003 року № 102-к ОСОБА_1
прийнято на посаду провідного інженера відділу моніторингу та технічного
обслуговування банкоматів управління платіжних карток та обслуговування
банкоматів Головного операційного управління Промінвестбанку.

Наказом голови Правління Промінвестбанку ОСОБА_2 від 25
жовтня

2005
року № 637-к за погодженням з профспілковим комітетом ОСОБА_1 звільнено з
посади провідного інженера відділу моніторингу та технічного обслуговування
банкоматів управління платіжних карток та обслуговування банкоматів Головного
операційного управління Промінвестбанку у зв'язку з втратою довіри згідно з п.2
ст.41 КЗпП України на підставі службових записок заступника голови Правління
Промінвестбанку ОСОБА_3 від 20 жовтня

2006
року № 09/4-9/112 та члена Правління банку - начальника
Головного операційного управління ОСОБА_4 від 23 жовтня 2006 року №
20-6-1/4084.

Відповідно до
п.2 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути розірваний з працівником у випадку винних
дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності,
якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або
уповноваженого ним органу.

Відповідно до
п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» від 06 листопада 1996 року № 9 звільнення з підстав втрати
довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням,
транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які
дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього
довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними
цінностями).

Зі змісту посадової
інструкції провідного інженера відділу моніторингу та технічного обслуговування
банкоматів управління платіжних карток та обслуговування банкоматів Головного
операційного управління Промінвестбанку, затвердженої начальником Головного
операційного управління Промінвестбанку ОСОБА_4 21 листопада 2005 року,
вбачається, що завданням та обов'язками позивача є забезпечення технічного
обслуговування операцій з використанням банкоматів і до його посадових
обов'язків не входить приймання, зберігання, транспортування, розподіл грошових
або товарних цінностей, тобто їх безпосереднє обслуговування. Крім того договір
про повну матеріальну відповідальність з позивачем не укладався.

Судом встановлено, що в порушення вимог посадової інструкції та положення
про порядок проведення операцій за допомогою банкоматів (додаток до
протокольного рішення Правління Промінвестбанку від 19 липня 2004 року № 1113) ОСОБА_1 неодноразово
відкривав фальш панелі банкоматів без застосування відповідних ключів та в
деяких випадках без дозволу на проведення профілактичних робіт шляхом
відгинання замків, що призвело до їх ослаблення та ненадійної фіксації. Під час
інкасації вказаних банкоматів факту нестачі коштів не виявлено. Також не
встановлено фактів нанесення майну банку суттєвої шкоди. Крім того ОСОБА_1 самовільно
розміщував на дисплеї банкомата
та на

паперових
чеках довільні тексти і надписи, не передбачені інструкціями банку, що
негативно позначились на репутації банку.

Вчинення позивачем зазначених дій підтверджується письмовими поясненнями
позивача, наданими під час службового розслідування, службовою запискою від 20
жовтня 2006 року № 09/4-9/112, складеною за результатами розслідування, та
свідчить про порушення ОСОБА_1 трудових обов'язків провідного інженера.

Оскільки вказані порушення трудових обов'язків не пов'язані з безпосереднім
обслуговуванням грошових або товарних цінностей, то відсутні підстави для
звільнення позивача на підставі п.2 ст.41 КЗпП України за їх вчинення.

Будь-яких порушень при отриманні товарних цінностей на підставі доручення
від імені банку, вилученні виявлених грошових купюр під час огляду банкоматів
та передачі їх банку, вилученні карток, що були затримані в банкоматах, та передачі їх
банку позивачем не допускалося, що не заперечується представниками відповідача
та третьої особи.

За таких обставин наказ голови Правління Промінвестбанку
ОСОБА_2 від 25 жовтня 2005 року № 637-к про звільнення позивача на підставі п.2
ст.41 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без
законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір. При винесення рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не
більш як за один рік.

Виходячи з наведеного, у зв'язку з незаконним звільненням позивач підлягає
поновленню на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2006 року по 19 березня 2007 року в розмірі
8370 грн. 45 коп. виходячи з наступного розрахунку.

Відповідно до довідки Промінвестбанку від 11 січня 2007
року № 20-6/5-8

нарахована заробітна плата позивача за серпень 2006 року
(з відрахуванням

виплат, які не враховуються при обчисленні середньої
заробітної плати)

становить 1030 грн. 91 коп. (981,82+49,09=1030,91),
заробітна плата за вересень

2006 року - 2181 грн. 82 коп.
(1142,86+981,82+57,14=2181,82).

Кількість відпрацьованих позивачем днів за серпень 2006
року Становить

18, за вересень 2006 року - 20, всього 38 днів.
Середньоденна заробітна плата

позивача становить 84 грн. 55 коп. (3212 грн. 73 коп.: 38
днів). Кількість1 днів

вимушеного прогулу за період з 26 жовтня 2006 року по 19
березня 2007 року

становить 99 днів. Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 8370

грн. 45 коп. (84,55 грн. х 99 днів).

Позовні вимоги позивача про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди
задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б
підтвердили, що він переніс моральні страждання внаслідок порушення його
законних прав відповідачем.

На підставі ст. 41, ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України, пункту 28 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»
від 06 листопада 1992 року № 9, Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від
08 лютого 1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної
плати», керуючись ст. ст. 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1до
Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, третя особа -
ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку

за
час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати
незаконним та скасувати наказ голови Правління Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку ОСОБА_2 від 25 жовтня 2005 року № 637-к.

Поновити ОСОБА_1на посаді
провідного інженера відділу моніторингу та технічного обслуговування банкоматів
управління платіжних карток та обслуговування банкоматів Головного операційного
управління Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку.

Стягнути з
Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку на користь ОСОБА_1середній
заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8370 грн. 45 коп. (вісім тисяч
триста сімдесят гривень сорок п'ять копійок).

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Допустити
негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1на посаді провідного інженера відділу моніторингу та
технічного обслуговування банкоматів управління платіжних карток та
обслуговування банкоматів Головного операційного управління Акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку та стягнення з Акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку на користь ОСОБА_1середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 1691 грн.(одна
тисяча шістсот дев'яносто одна гривня).

Стягнути з
Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку на користь держави
державне мито в розмірі 83 грн. 70 коп. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.