Справа  №
Головуючий  у   1   інс.  -
Доповідач - Ішутко В.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 березня 2007 року апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого -
судді Скрипки А.А.

суддів -
Ішутко В.М., Заболотного В.М.

при секретарі -Куксі М.В.,

з участю сторін ОСОБА_1,
її адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5 на стороні позивачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 08 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в праві володіння та
користування житловим будинком, земельною ділянкою та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бобровицького районного суду від 08 грудня 2006
року позовні вимоги про усунення перешкод в праві володіння та користування
житловим будинком, земельною ділянкою та виселення ОСОБА_1, задоволені.

Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в праві володіння
та користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1, та земельною
ділянкою шляхом звільнення житлового будинку від її речей, повернення ключів
від будинку, домової книги, заборони користування нею земельною ділянкою та її
виселення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та
постановити ухвалу, якою цивільну справу направити на новий розгляд до того ж
суду в іншому його складі.

Апелянт вважає, що суд першої Інстанції, ухвалюючи
рішення, не повністю дослідив обставини по справі та не дав належної оцінки
доказам по ній. Суд не взяв до уваги той факт, що під час укладення договору
купівлі-продажу існувала домовленість про те, що вона як член сім'ї продавця
буде проживати в житловому будинку, але продавцем та покупцем про це не було
повідомлено нотаріусу. Про цю обставину вона дізналася 24 листопада 2006 року в судовому
засіданні, де покупець ОСОБА_3
та продавець ОСОБА_8 підтвердили факт такої домовленості. Вона, не маючи
іншого житла, постійно проживає в спірному будинку, сплачує кошти за комунальні
послуги, і, фактично, як вона рахує, її було продано як річ разом з будинком,
про купівлю-продаж не попередивши.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити
з таких підстав.

По справі встановлено, що після смерті ОСОБА_9, з яким ОСОБА_1 проживала в
спірному будинку як член сім'ї, 17
січня 1998 року
спадщину прийняла його дочка ОСОБА_8, яка як законний власник спірного будинку 14 березня 2000 року продала
останній і право власності на нього перейшло до ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Земельна ділянка
у встановленому законом порядку була передана у приватну власність ОСОБА_3.

Право користування будинком як членом сім'ї припинилося у
відповідачки ОСОБА_1 з
моменту смерті ОСОБА_9 і
припинення його права власності на останній. Членом сім'ї наступних власників
будинку ОСОБА_1 не
визнавалась.

За період проживання в будинку ОСОБА_1 жодного разу,
як член родини власника, не зверталася до суду та не оспорювала своє право на
частину будинку, не оспорювала заповіти, договір купівлі-продажу, не зверталася
щодо визнання її такою, що є власником за набувальною давністю. Відповідачка
ніколи не була і не є власником спірного будинку або його частини, а мала лише
право користуватися тією частиною, яка була визначена власником будинку, тобто
її сестрою, а в подальшому чоловіком сестри та її племінницею, до яких у
встановленому законом порядку переходив вказаний будинок на праві власності.

Відповідно до ст. 150
ЖК України, ст.ст. 317,
319 ЦК України власник житлового будинку має право розпоряджатися своєю
власністю на свій розсуд: дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди.

2

На
час укладення угоди з продажу будинку прописка ОСОБА_1 не була
перешкодою для її укладання, так
як нотаріуси до 01.01.2006
року не зобов'язані були перевіряти наявність інших осіб,
зареєстрованих у відчужуваному будинку та їх право користування приміщенням
(а.с. 189).

На момент укладення договору купівлі-продажу відповідачка
продовжувала проживати в спірному будинку з дозволу покупців на невизначений
строк до переїзду до своєї дочки і виникнення потреби в його користуванні
сім'єю позивачів.

Членом сім'ї позивачів, відповідно до ст. 64 ЖК України,
відповідачка не являється, і наміру визнавати її такою позивачі не мають, тому
вона не має права користуватися житловим будинком та земельною ділянкою
позивачів.

В апеляційній скарзі відповідачка просить направити
справу на новий розгляд, проте, такі підстави відповідно до ст.311 ЦПК України,
відсутні.

За таких підстав, коли рішення суду відповідає матеріалам
справи і вимогам закону, апеляційний суд не знаходить підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а
рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2006 року -залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців.

ГОЛОВУЮЧИЙ: