рішення

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 вересня 2007 року                                                              м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Костенка  А.В.,

Охрімчук  Л.І.,

Прокопчука  Ю.В.,

Сеніна  Ю.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Шахтарську
Донецької області (далі - Відділення) про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд
із позовом до Відділення про відшкодування моральної шкоди на підставі статей 1, 3, 21, 28, 34
Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності”
(далі - Закон № 1105-XIV від
23 вересня 1999 року).

Позивач зазначив, що
працював на підземних роботах у вугільній промисловості з 1978 року, унаслідок чого висновком МСЕК
від 22 лютого 2006 року йому встановлено 40%
втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним
захворюваннями: вібраційною хворобою 1 - 2 ступеня, синдром вегето-сенсорної
поліневропатії верхніх кінцівок с дегеративно-дистрофічними змінами у кістках
рук - безстроково та 3 групу інвалідності.

Посилаючись на те, що у
зв'язку з ушкодженням здоров'я йому спричинені моральні страждання, ОСОБА_1 просив стягнути з
відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Шахтарську на його користь 30 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2006 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2006 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з Відділення
на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 14 000 грн.

У поданій касаційній скарзі Відділення
просить скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню, а судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач знаходився
в трудових відносинах із підприємствами вугільної промисловості, працював в
шкідливих умовах та в умовах
впливу несприятливих факторів, унаслідок чого отримав професійні захворювання:
вібраційну хворобу 2 ступеня, синдром вегето-сенсорної поліневрології верхніх
кінцівок з дегеративно-дистрофічними змінами у кістках рук.

Висновком МСЕК від 22 лютого 2006 року йому
було встановлено 40% втрати професійної
працездатності безстроково та визнано інвалідом 3 групи.

Задовольняючи позов
ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди на підставі частини перщої статті 21,
частини третьої статті 28 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року, суди виходили з факту спричинення йому
моральної шкоди, заподіяної нещасним випадком
на виробництва, та обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року передбачають
обов'язок по відшкодуванню моральної-шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності у разі ушкодження
здоров'я на виробництві, який покладено
на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Разом з тим відповідно до
частини 27 статті 77 розділу VІ “Особливі положення” Закону України “Про Державний бюджет України
на 2006 рік” з метою приведення
окремих норм законів відповідно до цього Закону на 2006 рік зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (у частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей), підпункту “є” пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та
частини третьої статті 34 Закону №
1105-XIV від 23 вересня 1999
року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної нещасним
випадком на виробництві, суд не врахував, що право потерпілого на відшкодування моральної шкоди згідно
з висновком МСЕК від 7 квітня 2006 року виникло в період дії статті 77 Закону
України “Про Державний бюджет України
на 2006 рік” про зупинення дії положень Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999
року, якими передбачено право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

За таких умов у суду
першої інстанції не було передбачених законом підстав задовольняти позовні
вимоги, а в апеляційного суду - залишати таке рішення без змін.

Ураховуючи, що судами
обставини справи встановлені повно та правильно, однак неправильно застосовані норми
матеріального права, судові рішення відповідно до статті 341 ЦПК України підлягають
скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336,
341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

вирішила:

Касаційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області задовольнити.

Рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від              22 грудня 2006 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області
про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                               М.В.
Патрюк

Судді:                                                                          А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук

Л.І.
Охрімчук

Ю.Л.
Сенін