АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-6342                                                 Головуючий
в І інстанції Якименко
Категорія 18                                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 року  Колегія суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого   -  Калиновського А.Б.

суддів               - Кузнецова В.О., Кіктенко Л.М.

при секретарі -
Сидоренко А.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

по апеляційній
скарзі відповідача ОСОБА_1

на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2006 року

у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення

боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2004 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за
договором позики.

В обґрунтовані позовних вимог позивач посилається на те, що 09.06.2003 року відповідач
отримав від нього в борг 12500
грн., на умовах повернення боргу до 09.06.2004
року, з щомісячною виплатою 10%
від суми позики, про що власноручно написав розписку. До теперішнього часу
відповідач борг не повернув.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь, борг за договором позики
12500 грн.,
10000грн. процентів від суми позики, у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 08 лютого
2006року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача
сума боргу за договором позики 12500
грн. та 10000 грн.
процентів , в іншій
частину у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення відповідачем була подана апеляційна скарга про
скасування рішення суду в частині задоволених вимог та просив ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду, заявлених позовних
вимог в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення
процентів за договором позики скасувати і відмовити у задоволенні позову в цій
частині, в іншій частині у задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишивши
рішення суду беззмін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи,
що 09 червня 2003 року сторони
уклали між собою договір позики, згідно якого позивач передав , а відповідач
отримав у борг суму 12500
грн. з виплатою щомісячно 10%
суми позики. Цей договір сторони уклали в письмовій формі у вигляді
розписки ( а.с. 6 ). Відповідач
зобов'язався повернути суму боргу до 09
червня 2004 року.

При розгляді спору суд першої інстанції вірно визначив
правовідносини, однак не застосував норми матеріального права передбачені ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року ), оскільки
правовідносини виникли у період дії цього Кодексу. Не застосування судом першої
шстанції норм матеріального права, а саме ст.ст. 374, 375 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року ) не є підставою
для скасування рішення суду в цілому.

2

Рішення суду в частині стягнення боргу є законним і обгрунтованим і
підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме
обставинами які викладені у розписці, показаннями свідків ОСОБА_3. ОСОБА_4. та іншими.

Той факт, що позовна заява була підписана не позивачем, а
його представником не є підставою для скасування рішення суду, оскільки згідно
довіреності від 29 березня 2004 року представник
позивача мала право на звернення до суду з позовною заявою, сама позовна заява
подана до суду в той же день.

25 квітня 2005 року в судовому
засіданні без участі відповідача за клопотанням позивача були допитані свідки
ОСОБА_3., ОСОБА_4.. Колегія
суддів вважає, що зазначена обставина також не є підставою для скасування
рішення суду, оскільки відповідач не був позбавлений права в наступних судових
засіданнях заявити клопотання про виклик допитаних раніше свідків і задати їм
необхідні питання на думку відповідача та його представника. Крім цього колегія
суддів приймає до уваги, що факт укладення між сторонами договору позики,
підтверджується не тільки показаннями вказаних свідків, а насамперед письмовим
доказом - розпискою.

Разом з тим колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду в
частині стягнення 10000 грн.
процентів за договором позики на підставі діючої на час укладення договору ст. 170 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року).

Згідно цієї статті проценти по грошових та інших зобов'язаннях не
допускаються, за винятком операцій кредитних установ, зобов'язань по зовнішній
торгівлі та інших випадків, зазначених у законі.

Керуючись ст.ст.
303,307,309 ч.1 п.4,
313 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2006 року в частині
стягнення 10000 грн.
процентів за договором позики скасувати і відмовити у задоволенні позову в цій
частині.

В іншій частині
у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.