Справа 22ц-223,2007р.                                                                           Головуючий в 1 інстанції
Категорія: 40           Доповідач Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2007 року лютого місяця 21  дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого Лісової Г.Є.

Суддів: Бугрика В.В., Семиженка Г.В.

при секретарі Борисовій О.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою Управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації
на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 листопада 2006 року

за позовом ОСОБА_2

до

Управління
освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, відшкодування
моральної школи, -

встановила:

26.06.2006 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації,
третя особа ОСОБА_3 про
поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, відшкодування моральної
шкоди.

Посилалася на
те, що з 1.09.2006 року працювала на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 Калінінської спеціальної загальноосвітньої школи
- інтернат №1 Херсонської обласної державної адміністрації. З 2003 року
по контракту. У квітні 2006 року після
проведеного щеплення манту учні школи похворіли у зв'язку з чим
їй було запропоновано написати заяву про звільнення за власним
бажанням, в противному разі вона буде
звільнена за порушення трудової дисципліни.

Заяви про звільнення
з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 квітня та про призначення
на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2 з 20 квітня 2006 року були написані під тиском та небажанням конфліктувати з начальником управління.
28 квітня 2006 року вона відкликала заяву про звільнення за власним
бажанням та про прийняття на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому вважає наказ
управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації НОМЕР_1
від 19.04.2006 року про звільнення з посади
ІНФОРМАЦІЯ_1 Калінінської школи-інтернату №1 незаконним.

Просила поновити
строк звернення до суду, який пропустила з поважних
причин. Визнати незаконними накази НОМЕР_1 від 19.04.2006 року про звільнення з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 та НОМЕР_2 від
20.04.2006 року про прийняття на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2. Поновити на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1 Калінінської спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернат №1, стягнути різницю в заробітній платі та 5 000 гривень
завданої моральної шкоди.

2

Рішенням
Суворовського районного суду м. Херсона від 28 листопада 2006 року позов
задоволено. Визнано накази незаконними. Поновлено
ОСОБА_2 на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 Калінінськаї загальноосвітньої школи-інтернату
№1 з 19.04.2006 року. Стягнено з управління освіти і науки Херсонської
обласної державної адміністрації в користь ОСОБА_2 5 412грн. 19коп. заробітної плати, 1 500грн. завданої
моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній
скарзі на рішення суду управління освіти і науки Херсонської обласної державної
адміністрації просить його скасувати і направити справу на новий розгляд,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального права.

Суд не перевірив доводи позивачки про те, що заява про звільнення з посади
ІНФОРМАЦІЯ_1 школи за власним бажанням була написана під примусом, а також не
взяв до уваги той факт, що позивачка таким чином намагалася уникнути розірвання контракту з ініціативи
управління у зв'язку з виявленими порушеннями фінансово-господарської
діяльності. Суд безпідставно стягнув різницю у заробітку, тому що позивачка не
була переведена на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2, а
прийнята згідно її заяви. Суд поновив ОСОБА_2 на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1, не дивлячись на те, що контракт укладений з нею
1.07.2003 року припинив свою дію 2.07.2006 року.

У судовому
засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали з підстав
викладених у ній, просять рішення суду скасувати як незаконне та
необгрунтоване.

Позивачка апеляційну скаргу не визнала, просить її відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що її слід відхилити.

Із матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 з 1.09.1993 року працювала на посаді ІНФОРМАЦІЯ_3
Калінінської школи-інтернат №1 Херсонської обласної державної адміністрації, а
з 1.09.1996 року - ІНФОРМАЦІЯ_1. 1.07.2003 року з нею було укладено контракт
строком на 3 роки, тобто до 1.07.2006 року.

19.04.2006 року
позивачка подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, а 20.04.2006 року про призначення на посаду
ІНФОРМАЦІЯ_2, які відкликала заявою
від 28 квітня зареєстрованою в управлінні 3 травня 2006 року.

Відповідно до ст.39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і З статті
23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або
інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення
власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного
або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38
цього Кодексу.

Отже, правила ч.1 ст.38 КЗпП України поширюються і на розірвання строкового трудового договору з ініціативи працівника, який має право
розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням
зумовлена

3

неможливістю продовжувати роботу власник або
уповноважений ним орган повинен розірвати
трудовий договір у строк, про який просить працівник.

У заяві про звільнення ОСОБА_2 не вказувала строк, з якого просила звільнити, відсутні також обставини, які б давали
можливість скоротити строк попередження встановлений законом. Не могла бути підставою
для скорочення цього строку і заява позивачки про призначення на посаду
ІНФОРМАЦІЯ_2 з 20.04.2006 року, оскільки підставою розірвання трудового
договору була заява про звільнення з
роботи. Заява про призначення на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2 була похідною від неї
і викликана обставинами, які склалися для позивачки.

За таких
обставин суд правильно прийшов до висновку, що позивачка мала право відкликати
заяву про звільнення за власним бажанням та визнав незаконним звільнення її з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі наказу
НОМЕР_1 від 19 квітня 2006 року.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду у п.12 постанови «Про практику розгляду
судами трудових спорів» №9 від 6.11.1992 року працівник, який попередив
власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору,
укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву, і звільнення
в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в
порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації.

Оскільки позивачка на момент відкликання заяви про звільнення була
звільнена з роботи, то управлінню освіти і науки слід було скасувати видані ним
накази НОМЕР_1 і НОМЕР_2 від 19 та 20 квітня 2006
року. Суд обгрунтовано також прийшов до висновку, що заява позивачкою
про звільнення з роботи була подана під тиском у
зв'язку з госпіталізацією учнів до центральної районної лікарні та захворюванням
працівників школи-інтернат, що підтверджується заявою позивачки на ім'я
начальника управління від 20.04.2006 року /а.с.7-8/, показаннями свідка ОСОБА_4, листом Херсонської обласної СЕС від
25.04.2006 року /а.с.143-144/, а також тим фактом, що заява позивачкою
про дострокове розірвання трудового договору з підстав передбачених ч.1 ст.38 КЗпП України була подана 19 квітня,
в той час, коли строк дії контракту укладеного з ОСОБА_2 закінчувався 1.07.2006 року і не пізніше як за два місяці управління
повинне було визначитися щодо
подальшої його дії: припинити контракт, продовжити чи укласти на новий строк, як передбачено п.6.2
контракту від 1.07.2003 року.

Питання про дострокове розірвання контракту з позивачкою або про припинення його дії у зв'язку з виявленими у
школі-інтернаті порушеннями фінансово-господарської діяльності відповідачем не
ставилося, а тому доводи про те, що позивачка подавши заяву про звільнення за
власним бажанням намагалася уникнути відповідальності є необгрунтованими.

Оскільки ОСОБА_2 було звільнено з роботи з порушенням трудового законодавства,
суд правильно прийшов до висновку про поновлення її на роботі. Не впливає на
правильність рішення і той факт, що контракт з позивачкою укладений до 1.07.2006 року, тому що управління
освіти і науки не вимагало його припинення у встановленому законом
порядку з підстав передбачених законодавством, а спонукало позивачку до
написання заяви про звільнення з роботи за
власним бажанням, яка до закінчення двотижневого строку після попередження
про звільнення нею була відкликана.

Крім того, як передбачено п.2 наказу Міністерства освіти України №181 від 14.06.1994 року «Про оголошення постанови Кабінету
Міністрів України від 19 березня 1994 року №170 «Про впорядкування застосування
контрактної форми

4

трудового договору», Положення про
укладення контрактів при прийнятті (найманні) на
роботу працівників, Типової форми контракту з працівником і застосування їх у закладах освіти України» контрактна
форма трудового договору з працівниками може
застосовуватись у закладах освіти України незалежно від форм власності, на яких вони діють, галузевої приналежності
та виду діяльності працівників, які працюють або
працевлаштовуються за трудовими договорами на визначений строк чи на
час виконання певної роботи, в тому числі із педагогічними працівниками раніше обраними за конкурсом на визначений термін, позивачка ж працювала за трудовим договором,
укладеним на невизначений строк, до укладеного з нею контракту.

Отже, рішення
судом постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують
його висновків, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління освіти і науки Херсонської обласної державної
адміністрації відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.