Справа № 22а-102/2007                              Головуючий
у першій інстанції -
Категорія - адміністративна  Доповідач - Лакіза Г.П.
УХВАЛА

Іменем
України

12 лютого 2007 року                                                                                                  м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі:

головуючого -
судді Євстафіїва O.K.

суддів                               Лакізи Г.П., Редьки А.Г.

при секретарі                   Вареник О.М.

з участю                           представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову
Менського районного суду від 13
грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1до Управління Державного департаменту України з питань
виконання покарань у Чернігівській області про зобов'язання надання пільг щодо
заміни режиму відбування покарання, а також умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся до
Менського районного суду з позовом до Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у Чернігівській області, в якому просив
зобов'язати відповідача застосувати пільги при відбуванні покарання, що
встановлені законом на час набрання законної сили вироком суду; зобов'язати відповідача утриматись від перекваліфікації
злочинів без рішення суду.

В обґрунтування
позову зазначав, що відповідно до положень Кримінального та
Кримінально-виконавчого кодексів України він має право на такі пільги, як:
перевід до дільниці соціальної реабілітації після фактичного відбуття не менше
третини строку покарання (ст. ст. 100,
101 Кримінально-виконавчого кодексу України); заміна невідбутної частини
покарання більш м'яким (ст. 82
Кримінального кодексу України); умовно- дострокове звільнення від
відбування покарання (ст. 81
Кримінального кодексу України).

ОСОБА_1 вважав, що до
нього безпідставно не застосовано такі пільги внаслідок протиправної
кваліфікації відповідачем скоєного ним злочину
з умисного тяжкого на умисний особливо тяжкий.

Постановою
Менського районного суду від 13
грудня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Менського
районного суду та винести нову постанову,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Представник
відповідача вважав апеляційну скаргу необгрунтованою, та посилався на те, що суд дійшов вірного висновку щодо відсутності
підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_1 вказаних ним пільг щодо відбування
покарання, передбачених ст. ст. 81,
82 КК України; щодо застосування пільги
відповідно до ст. ст. 100, 101 КВК України, то рішенням компетентного
органу в застосуванні вказаної пільги було відмовлено з врахуванням даних щодо
скоєних ним злочинів, характеристики особи засудженого.

Судом першої
інстанції встановлено, що злочин, який скоїв ОСОБА_1, відповідно до ст. 12
КК України відноситься до категорії особливо тяжких, а тому відповідно до
ст. ст. 81, 82 КК
України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути
застосовано щодо нього після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку
покарання, а заміна невідбутої частини
покарання більш мяким можлива після фактичного відбуття не менше двох
третин строку покарання. Відповідно до ст. ст. 100, 101 КВК України, питання
про переведення до дільниці соціальної реабілітації щодо ОСОБА_1 повинно
вирішуватись по відбуттю половини строку покарання, тобто 17.09.2005 р.
15.12.2005 р. комісія з питань розподілу, направлення та переведення для
відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі розглядала вказане
питання, та дійшла висновку, що переведення його до сектора мінімального рівня
безпеки з полегшеними умовами тримання є передчасним. Тому місцевий суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково, а постанова місцевого суду підлягає
скасуванню із закриттям провадження в справі, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що заявлені ним вимоги є необгрунтованими.

Апеляційним
судом встановлено, що зміна умов тримання засуджених до позбавлення волі, їх
переведення до дільниць соціальної реабілітації, умовно-дострокове звільнення
від покарання регулюються статтями 81,
82 Кримінального    кодексу    України,
статтями    100,    101
Кримінально- виконавчого
кодексу України. Вирішення вказаних питання стосується виконання вироку суду, а виконання вироку суду є
однією із стадій кримінального
процесу та регулюється Кримінально-процесуальним кодексом України, зокрема, ст. ст. 407, 409, 411 КПК України. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, компетенція
адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства. Тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України провадження у даній справі підлягає
закриттю, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства. Вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання і
заміна невідбутої частини покарання більш
мяким відповідно до статей 81 і 82 КК України
належить до юрисдикції районного (міського) суду за місцем відбуття покарання (ч.І ст.407 КПК України);
відповідно до положень ст. 409 КПК
України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при
виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Керуючись п.2 ч.2 ст.17, п.1 ч.І ст.157, ст.ст. 195, 196, п.4 ст.198, ст.ст. 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, апеляційний суд, -

УХАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову Менського районного суду від 13 грудня 2006 року скасувати.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській
області про зобов'язання надання пільг щодо заміни режиму відбування покарання, а також
умовно-дострокового звільнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня з дня складання її в повному обсягу.