Справа № 2-65607
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2007р. Дніпровський районний суд м.Херсона у складі

головуючого судді                                                                        Іванищука
А.А.

при
секретарі                                                                                                     Семенко
А.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі за час простою,-

встановив :

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про
стягнення заборгованості по заробітній платі за час простою, мотивуючи, що з
2003р. по 2006р. з виробничих причин на підприємстві мали місце простої, в
результаті чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 2385,00грн.

Позивач у судовому засіданні представник позивача
ОСОБА_2змінила розмір позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача
мінімальний розмір оплати часу простою з виробничих причин за період з
11.10.2004р. по 31.12.2006р., згідно даної
відповідачем довідки про оплату відпусток з ініціативи адміністрації, а саме 2339,13 грн. Позивач
підтримала позицію свого представника.

Представник відповідача, за довіреністю Алябов В.О., у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, пояснив, що на підприємстві не було простою, оскільки
працівникам надавалась відпустка за ініціативи адміністрації підприємства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що позивач
перебуває у трудових відносинах з ВАТ "ХБК" з 1986р., а з
11.10.2004р. на посаді інженера по іноваціям, позивачу не проводиться оплата за
час простою, на неодноразові звернення про погашення заборгованості ВАТ
"ХБК" не відреагувало, сума заборгованості згідно розрахунку позивача
становить 2385,00грн., відповідач на письмову заяву відмовився надати довідку
про стан заборгованості за час простою, мотивуючи, великим об'ємом затребуваної
інформації; позивачу надавалась відпустка з ініціативи адміністрації з
частковим збереженням заробітної плати; згідно копій тарифних ставок робітників
ВАТ «ХБК», наданих представником відповідача суду, місячний оклад (в гривнях) ОСОБА_1, затверджений з
11.10.2004р. і який діяв до 01.09.2005
року, складав 500грн., а з 01.09.2005
року і який діє на сьогоднішній день, місячний оклад складає 550грн., таким
чином, донарахування позивачу, не оплачені відповідачем, слід рахувати із
розрахунку 2/3 тарифної
ставки ОСОБА_1, яка
діяла на той час; з довідки, наданої відповідачем до суду, видно, що у
позивача, коли діяв місячний оклад 500грн. за місяць за період з 11.10.2004р.
по 01.09.2005р., кількість днів простою складала 38, відповідно розмір простою за період з 11.10.2004р. по
01.09.2005р. складає 534,62грн.; з 01.09.2005р. місячний оклад ОСОБА_1
збільшився до 550 грн.,
кількість днів простою складає 115дні, відповідно розмір простою за період з
01.01.2004р. по 31.12.2006р.
складає 1733,48грн., таким чином, на підставі наведених розрахунків, за час
простою не з вини працівника за період з 11.10.2004р. по 31.12.2006р. розмір
оплати простою складає 2268,10грн., зазначений простій виник з вини відповідача
та мав місце в масштабах всього структурного підрозділу.

Згідно ст.34 КЗпП України, простій - це призупинення
роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для
виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами, під простоєм
розуміється вимушене призупинення роботи, таким чином відпустку з ініціативи
адміністрації, як вказала представник позивача, слід вважати простоєм. Згідно
ст.113 КЗпП - час
простою не з вини працівника оплачується з po3paxjau«y не нижче
двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду  на

2

момент простою. Відповідно ст.12 Закону України «Про оплату праці» - норми оплати праці за час простою, який мав місце
не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю України, норми і
гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом
законів про працю України є мінімальними державними гарантіями.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що підлягають
частковому задоволенню змінені в судовому засіданні позовні вимоги позивача,
оскільки позивачем допущено помилку при розрахунку простою.

Керуючись ст.ст.5-11, 60,
88, 174, 208, 209, 213, 214, 215, 294, 367 ЦПК України,
ст.ст.34,113 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про оплату праці», суд -

Вирішив :

Позов ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі за час простою  -
задовольнити частково.

Стягнути з Відритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний
комбінат" на користь ОСОБА_12268,10грн. (дві тисячі двісті шістдесят вісім
грн. десять коп.) в рахунок
погашення оплати за час простою за період з 11.10.2004р. по 31.12.2006р. без
урахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Відритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний
комбінат" 7,50грн. в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи.

Стягнути з Відритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний
комбінат" судовий збір в сумі 51,00грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів,
після падання заяви про апеляційне оскарження, через суд першої інстанції.

Суддя         Іванищук А.А.