АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27
лютого 2007 року                                                                                   м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справ апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
-   Кварталової A.M.,

суддів - Левенця
Б.Б., Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Чебан Н.В.,

за участю
адвоката ОСОБА_1 ,

представника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом садівничого кооперативу „Таїр", ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання втраченою право власності на земельну ділянку та визнання
права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2006 року,

встановила:

В серпні 2005 року ОСОБА_3 і в вересні 2005р. садівничий кооператив
„Таїр" звернулись до суду з позовами до ОСОБА_4, посилаючись на те, що на
підставі державного акта на право користування землею земельна ділянка
загальною площею 27,7 га земель Таїровської селищної ради Овідіопольського
району була передана садівничому кооперативу „Таїр" для розміщення
колективних садів. На підставі рішення загальних зборів цього кооперативу
земельна ділянка №137 площею 0,06 га по вул. Айвова була виділена в
користування позивачу ОСОБА_3 для ведення садівництва. ОСОБА_4 також був членом
цього садівничого кооперативу і йому в установленому порядку була виділена
земельна ділянка для ведення садівництва №4 по цій же вулиці.

В наступному ОСОБА_4 побудував на цієї земельній ділянці
садовий будинок, отримав на свою земельну ділянку державний акт на право
приватної власності на землю в порядку приватизації і 26.05.2004р., продав її
ОСОБА_5 разом з садовим будинком. В подальшому ОСОБА_4 самочинно захопив земельну
ділянку, яка була виділена в користування ОСОБА_3,
самочинно побудував на цієї ділянці садовий будинок з господарськими
спорудами і незважаючи на попередження добровільно не бажає звільнити цю
земельну ділянку та відновити її стан, який був до порушення права
землекористування.

Справа №
22ц-1054/2007

Головуючий в 1
інстанції- суддя Курочка В.М.

Суддя-доповідач-
Кварталова А.М                            Категорія
-44

З цих підстав
позивачі просили зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод в користуванні
земельною ділянкою АДРЕСА_1, звільнити земельну ділянку від самочинно
побудованих ним споруд, відновити стан цієї земельної ділянки, який існував до
порушення права землекористування.

В судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали.

Відповідач позов
не визнав і звернувся до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те , що
ОСОБА_3 не обробляла закріплену за нею земельну ділянку і у зв'язку з цим він з
усного дозволу колишнього голови правління садівничого кооперативу „Таїр"
ОСОБА_6 зайняв цю земельну ділянку, в 2000 році почав будівництво на ній
садового будинку і користується нею до цього часу. З цих підстав, а також у
зв'язку з пропуском ОСОБА_3
строку позовної давності відповідач просив в задоволенні позову відмовити,
визнати її втраченою право власності на цю земельну ділянку та визнати за ним
право власності на зазначену земельну ділянку.

Позивачі зустрічний позов не визнали.

Рішенням
Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_3 і садівничого кооперативу „Таїр" задоволено.

Суд зобов'язав
ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 і садівничого кооперативу „Таїр" в
користуванні земельною ділянкою №137, знести з цієї земельної ділянки самочинно
побудований ним будинок та споруди, відновити стан земельної ділянки , який
існував до порушення права землекористування , а у випадку невиконання ОСОБА_4
рішення суду , знести примусово зазначені споруди і відновити стан земельної
ділянки за його рахунок .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і направити справу на новий
розгляд , посилаючись на те, що судом були порушені норми матеріального і
процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, справа
розглянута в його відсутність, що він з поважних причин був відсутній в
судовому засіданні, оскільки був на лікарняному, про що повідомив суд
телеграмою.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла колегії суддів
зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог і доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.
1 п.1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки у судове
засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у
справі, щодо яких немає відомостей про вручення їм повісток.

Судові виклики і
повідомлення проводяться повістками з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.74-76
ЦПК України.

Встановлено, що
справа розглянута у відсутність ОСОБА_4 (а.с.115-121 ). В протоколі судового
засідання суд посилався на те, що відповідач сповіщений належним чином про
слухання справи.

В справі
відсутні відомості про належне сповіщення ОСОБА_4 в судове засідання на 24
лютого 2006р.(а.с.П5 ). Даних про , те що відповідач був повідомлений про час і
місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України у
матеріалах справи немає.

З матеріалів
справи вбачається, що відповідач надіслав суду 22.02.2005р. телеграму про те,
що він знаходиться в лікарні і тому просив слухання справи відкласти (а.с.93).

Однак якщо, суд
вважав сторону належно сповіщеною про слухання справи, то при отриманні
телеграми про відкладення справи в зв'язку з хворобою, суд на підставі
ч.1п.2ст. 169 ЦПК України повинний був обсудити заяву відповідача про причину
його не явки в судове засідання  та
встановити поважність причини неявки.

Розгляд справи
за відсутності осіб, що беруть участь в справі є порушенням основних засад
судочинства, встановлених ст. 129 Конституції України, оскільки він позбавляє
таких

осіб
реальної можливості здійснювати право захисту своїх прав, а суд - можливості
повного та всебічного дослідження обставин справи на засадах змагальності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не може
вважати належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи ОСОБА_4
в судове засідання на 26 лютого 2006р.

Таким чином, має місце порушення судом першої інстанції
вимог ст. ст. 74-76, 169 ч. 1 п.2 ЦПК України, що відповідно до п. 3 ст. 311 ЦПК
України є безумовною підставою для скасування рішення суду з поверненням справи
на новий розгляд.

Керуючись
ст.ст.209,303, 311 ч.І п.3, 314
ч.І п.2, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задовольнити. Рішення Овідіопольського    районного суду  Одеської області   від 24 лютого 2006 року скасувати, а справу
направити   на новий розгляд до того ж
суду іншим суддею.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення.

Ухвала колегії
суддів може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення через Верховний Суд України.