Справа № 22ц-968/2007                                      Головуючий у суді 1 інстанції: Бондарьова Г.М.
Категорія     21                                                    Доповідач: Перцова В.А.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року                      Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді:
Перцової В.А.

Суддів :                           Козлова С.П., Повєткіна В.В.

При секретарі:                  Горобець К.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Першотравенську про
стягнення страхової суми за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції
ФССНВтаПЗ України у м. Першотравенську і просив стягнути з відповідача на його користь
страхову виплату за моральну шкоду у сумі 75 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він працював в
тяжких та шкідливих підземних умовах праці
у вугільній промисловості біля 30 років і отримав професійні захворювання, а саме: радикулопатію шийну і попереково-крижову з
вираженими статико-динамічними порушеннями,
нейродистрофічним синдромом та пиловий бронхіт, про що було
складено акт від 3 листопада 2005 року.

6 червня 2005 року він був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України
за станом здоров'я.

Згідно висновку МСЕК від 12 грудня 2006 року йому було встановлено 60%
втрати професійної працездатності і він був визнаний інвалідом 3
групи.

У зв'язку з отриманими захворюваннями він відчуває фізичний біль, вимушений
лікуватись, втратив працездатність, змінилось його
життя і душевний стан, тобто йому спричинена моральна шкода, яку повинен
відшкодувати відповідач.

Рішенням Першотравенського міського суду від 21 листопада 2006 року позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача
стягнуто 45 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з тих
підстав, що суд не врахував вимоги норм
матеріального права щодо відшкодування моральної шкоди, не витребував необхідні
докази, не зазначив, в чому полягає вина відповідача, а також не врахував, що
на 2006 рік зупинено дію норм щодо відшкодування моральної шкоди.

При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що позивач тривалий час
пропрацював в тяжких та шкідливих умовах праці на підприємствах ВАТ "Павлоградвугілля" і отримав у зв'язку
з цим професійні захворювання, а саме: радикулопатію
попереково-крижову, деформуючий артроз ліктьових та колінних суглобів та
хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені, про що було складено
акт розслідування від 3 листопада 2005 року.

Згідно висновку МСЕК від 12 грудня 2005 року йому було встановлено 60%
втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Враховуючи, що в результаті професійного захворювання позивач втратив працездатність, відчуває фізичний біль, душевні
переживання, вимушений тривалий час лікуватись,
застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про спричинення

2

йому моральної шкоди і що страхові виплати за цю шкоду йому повинен
сплатити відповідач на підставі ст.ст. 21,
28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Доводи в апеляційній скарзі про пропуск позивачем строку на звернення до
суду і необхідність медичного висновку щодо
спричинення йому моральної шкоди не ґрунтуються на законі.

Посилання на відсутність доказів спричинення такої шкоди є безпідставним,
оскільки в матеріалах справи є документи підтверджуючі втрату позивачем
працездатності, стан його здоров'я, проходження
лікування. Наявність вини відповідача у спричиненні моральної шкоди
позивачу не є умовою для страхової виплати.

Не може бути
прийнято до уваги і те, що на 2006 рік зупинена дія норм вищезазначеного Закону щодо відшкодування
моральної шкоди, так як втрата працездатності йому встановлена до 2006
року.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно
зависив розмір страхової виплати і вважає
за необхідне зменшити цей розмір з урахуванням розміру втрати позивачем працездатності, групи інвалідності, характеру і
ступеню спричинених моральних страждань з 45
000 грн. до 25 000 грн., змінивши в цій частині рішення суду і
частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.307, пп. 3,4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Першотравенську задовольнити
частково.

Рішення Першотравенського міського суду від 21 листопада 2006 року змінити
в частині розміру страхової виплати за моральну
шкоду, яка підлягає стягненню, зменшивши 'її з 45 000 грн. до 25 000 (двадцяти п'яти)
гривень.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з
моменту проголошення; може

бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох

місяців з цього
часу.         .