Справа №22ц/35б                                   Головуючий
у 1 інст. Бондарчук В.В.
категорія 33                                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

26 лютого 2007 року

Апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого  -
Кашапової Л.М.

суддів  -
Плотіциної Н.А.

Омельчука М.І.

при секретарі   -
Константіновій
І.А.

з участю                              сторін,
представника апелянта

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, виконавчого
комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_2, центральної міської лікарні №2 м.Житомира про
визнання частково незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії

та зустрічним позовом Житомирської міської ради до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 21
листопада 2 006 року -

встановив :

В серпні 2005 року ОСОБА_1
звернувся в суд з вказаним позовом до Житомирської міської ради, виконавчого
комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_2, центральної міської лікарні №2 м.Житомира, в
якому просив визнати незаконними рішення 21
сесії Житомирської міської ради 4
скликання від 03.11.2004
року №439 «Про
надання дозволу на вибір та обстеження земельних ділянок для збору матеріалів
попереднього погодження місця розташування нових об'єктів архітектури та
розроблення проектів відведення земельних ділянок» в частині надання ЦМЛ №2 м.Житомира
дозволу на вибір та обстеження земельної ділянки площею 0, 03га по АДРЕСА_1
та рішення Житомирського міськвиконкому від 23.12.2004 року №787
«Про затвердження актів вибору та обстеження земельних ділянок для
попереднього погодження місця розташування об'єктів архітектури,  надання дозволів на розроблення проектів
нового

2

будівництва, реконструкції , розширення існуючих об'єктів архітектури, внесення змін
до рішення міськвиконукому» та від

24.02.2005           року №125 «Про надання
дозволу на розроблення

проектів нового
будівництва, розширення, реконструкцію існуючих

індивідуальних
житлових будинків і господарський будівель,

переоформлення
прав забудовника, продовження терміну будівництва

об'єктів
архітектури» в частині надання для будівництва житлового

будинку
земельної ділянки площею 0,03га по АДРЕСА_1.

Посилався на те,
що міська рада та міськвиконком виділили спірну земельну ділянку для
будівництва і обслуговування житлового будинку ОСОБА_2, лікарю ЦМЛ №2 м.Житомира,
попередньо не оглянувши земельну ділянку і не врахувавши, що саме він на
протязі 15 років
являється її користувачем, на ній розташований його гараж, в якому він здійснює
підприємницьку діяльність /ремонтує автомобілі/.

В лютому 2006 року Житомирська
міська рада звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просила
зобов'язати його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 24кв.м з
приведенням її в придатний стан для подальшого використання за АДРЕСА_1 та
стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Посилалась на
те, що ОСОБА_1, який проживає АДРЕСА_2, самовільно, без відповідного дозволу
управління містобудування та архітектури м.Житомира захопив земельну ділянку
площею 24кв.м за АДРЕСА_1,
на якій встановив гараж. Добровільно звільнити її відмовляється.

В червні 2006 року ОСОБА_1
подав додаткову позовну заяву, в якій просив скасувати незаконні рішення
органів місцевого самоврядування щодо виділення спірної земельної ділянки під
забудову житлового будинку ОСОБА_2 та зобов'язати Житомирську міську раду та
Житомирський міськвиконком надати йому в користування спірну земельну ділянку
на підставі набувальної давності.

Рішенням
Корольовського  районного  суду
м.Житомира    від

21.11.2006       року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1

Зустрічний  позов
задоволено.  Зобов'язано  ОСОБА_1

звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку розміром 24кв.м з приведенням її в придатний стан для
використання за АДРЕСА_1
в м.Житомирі.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь держави 42грн. 50коп. судового збору та 30грн. на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий
розгляд, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, а також судом неправильно застосовані норми матеріального
та процесуального закону.

з

Зокрема, апелянт
зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги тривалий строк користування ним
спірною земельною ділянкою, та той факт, що він за власні кошти розробив
звалище сміття та осушив болото, які знаходились на місці спірної земельної
ділянки.

Розглянувши
справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно вимог
ст.22 ЗК України в редакції 1992
року, який діяв на час зайняття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, право
власності або право користування наданою земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі /на
місцевості/ і одержання документу, що посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення
меж цієї ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує право власності
або право користування землею, забороняється.

Згідно вимог
ст.125 ЗК України, який є чинним на час виникнення спірних правовідносин, право
власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної
реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж
в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом, спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1
належить до земель комунальної власності м.Житомира та призначена для житлової
і громадської забудови.

ОСОБА_1 без вирішення питання про
виділення йому землі, без оформлення правовстановлюючих документів на землю та
без встановлення  меж  земельної
ділянки  в  натурі
з  1995  року
користується   спірною   земельною
ділянкою   площею   24кв.м /а.с.9,10/, збудував на ній гараж.

За даних
обставин суд прийшов до обгрунтованого висновку, що самовільно зайнята ОСОБА_1
земельна ділянка підлягає поверненню власнику без відшкодування затрат,
понесених за час користування, з приведенням її в придатний для використання
стан, за рахунок громадян, які зайняли цю земельну ділянку, і з врахуванням
вимог ст.212 ЗК України на законних підставах задоволив зустрічний позов
Житомирської міської ради.

Правильним слід
визнати і рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання незаконними і скасування рішення Житомирської міської ради від 03.11.2004 року №439 в частині
надання ЦМЛ №2 м.Житомира
дозволу на вибір та обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, рішень
виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.12.2004 року №787 та від 24.02.2005 року №125 в частині
надання для будівництва житлового будинку земельної ділянки по АДРЕСА_1 і

4

зобов'язання органів місцевого самоврядування передати
спірну земельну ділянку в користування позивача ОСОБА_1, оскільки вказані
рішення приймались Житомирською міською радою та виконкомом Житомирської
міської ради в межах наданих їм повноважень щодо розпорядженням землями
комунальної власності, ОСОБА_1 не довів в судовому засіданні, що оскаржуваними
рішеннями порушено його законне право на користування спірною земельною
ділянкою, не надав документальних доказів про те, що він звертався до органів
місцевого самоврядування з заявою про надання йому спірної земельної ділянки
для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Посилання
апелянта на те, що судом не враховано, що він набув право на спірну земельну
ділянку за давністю користування відповідно до вимог ст.119 ЗК України, є
безпідставними, так як поняття набувальної давності введено в земельне
законодавство з часу набуття чинності новим Земельним кодексом України, тобто з
01.01.2003 року, і
саме з цього часу слід рахувати строк добросовісного, відкритого і
безперервного користування земельною ділянкою протягом 15 років без
документів, які б свідчили про наявність прав на цю земельну ділянку.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, не містять посилань на порушення судом норм
процесуального закону чи неправильне застосування норм матеріального закону,
які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому
підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись
ст.ст.218,303,307,308,314,317
ЦПК України, апеляційний суд -

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Корольовського районного суду м.Житомира від 21 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.