Справа № 22ц-162/07                                        Головуючий
Категорія 42                                                       Доповідач
апеляційного суду Славгородська
У X В А Л А Іменем України
2007  року колегія суддів судової
палати  в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі: головуючого - СлавгородськоїН.П., суддів:
Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.Я., при секретарі Бобуйок І.Ф., за участю:
відповідача ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Миколаєві цивільну справу
за  апеляційною   скаргою
на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 28 листопада 2006
приватного підприємства „Виробничо-комерційна фірма „Владимир Мономах"
(далі - ПП „ВКФ „Владимир Мономах") до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,
ПП „ВКФ „Владимир Мономах" звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1. про відшкодування матеріальної шкоди.
Позивач зазначав, що з 10 січня 2004 р. відповідач
працював на підприємстві старшим комірником складу і 16 квітня 2004 р. з ним
було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 19
грудня 2005 р. від відповідача надійшла телеграма про звільнення за власним
бажанням, у зв'язку з чим 21 грудня
2005 р. була проведена інвентаризація
товарно-матеріальних цінностей і встановлена
відповідачем своїх трудових обов'язків щодо збереження ввіреного майна.
В судовому засіданні представник позивача уточнив розмір позовних вимог,
Рішенням
Заводського   районного суду міста
Миколаєва від 28 листопада

2006 р. позов задоволено частково,
стягнено з ОСОБА_1. на користь ПП „ВКФ

„Владимир Мономах" 26078 грн. 63 коп. матеріальної шкоди, судові
витрати на

оплату судового збору - 260 грн. 52 коп., проведення експертизи 457 грн. 36
коп.,

правову допомогу - 452 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченнях директор ПП „ВКФ „Владимир Мономах", посилаючись на
законність і обгрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали
справи і перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд повно та всебічно дослідив обставини справи і прийшов
до правильного висновку, що ОСОБА_1., з яким було укладено письмовий договір
про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання, на підставі п.
1 ст. 134 КЗпП України несе

повну
матеріальну відповідальність за виявлену в процесі інвентаризації 21 грудня
2005 р. недостачу товарно-матеріальних цінностей, які були передані йому
позивачем для зберігання. Тому суд обґрунтовано стягнув з відповідача на
користь позивача 26078 грн. 63 коп. матеріальної шкоди, врахувавши при цьому
2750 грн., які були внесені відповідачем у відшкодування шкоди протягом 2005 р.

Доводи
ОСОБА_1. в апеляційній скарзі про недоведеність факту недостачі у грудні 2005
р. є безпідставними, оскільки спростовуються актом інвентаризації та
інвентаризаційною відомістю. Позивач повідомляв відповідача про час проведення
інвентаризації у зв'язку із звільненням його з роботи, але останній не з'явився
у призначений час і не повідомив позивача про причини своєї неявки, а тому вона
була проведена без нього.

Що до доводів відповідача про недоведеність факту
недостачі у нього у грудні 2004 р.,
то вони необгрунтовані, оскільки спростовуються його розпискою -зобов'язанням
від 20 грудня 2004 р. про погашення недостачі у сумі 20 000 грн. і відомістю
про часткове погашення її. Крім того, суд визнав, що вказана сума недостачі
включена у суму виявленої у грудні 2005 р. недостачі.

Посилання ОСОБА_1. на те, що він віддав ключі від складу комірнику ОСОБА_2.
ще 16 грудня 2006 р., не
мають правового значення, оскільки на той час відповідач був
матеріально-відповідальною особою, з якою укладено договір про повну
індивідуальну матеріальну відповідальність.

Керуючись
статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Заводського районного суду
міста Миколаєва від 28 листопада 2006 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України.