Справа № 22 -
363 / 2007                            Ухвалу
постановлено під головуванням
Категорія 18                                                                     судді
Доповідач: Морозовський В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 лютого 2006
року                                                                             місто
Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого:   Морозовського В.І.

суддів:               Оніщука В.В. і Чорного В.І.,

при секретарі: Шевчук Л.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу представника Закритого акціонерного
товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») на
ухвалу судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2006
року про відмову у прийнятті заяви ЗАТ КБ
«ПриватБанк» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості по кредитному договору, -

встановила:

12 грудня 2006 року представник ЗАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості по кредитному договору в розмірі 2725,84 грн.

Ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької
області від 14 грудня 2006 року у прийнятті вказаної заяви відмовлено з
підстав, передбачених п.2 ч.І ст. 100 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення
норм матеріального і проце­суального права, просить ухвалу суду скасувати і
передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник «ПриватБанку» Мединський
М.М. викладені в апеляційній скарзі вимоги підтримав, а відповідач ОСОБА_1. проти їх
задоволення не заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.І ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви
про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір
про право.

Відмовляючи у прийнятті заяви представника ЗАТ КБ «ПриватБанк» про
видачу

судового наказу, суд виходив з того, що між сторонами
існує спір про право на ддстрокове

повернення кредиту.

Між тим, такий висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним
обставинам справи та суперечить наданим позивачем доказам.

Так, з матеріалів справи видно, що 25 жовтня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1. укладено договір про кредитування, згідно п.6.5. якого вказаний банк у
разі

порушення
позичальником зобов'язань, передбачених умовами договору (у тому числі щодо
погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним),
вправі на власний розсуд змінити умови договору та витребувати від позичальника
дострокового повернення кредиту, сплати комісії та відсотків за його
користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі
тощо.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1. порушення нею умов договору через несвоєчасну сплату
відсотків за користування кредитом визнала та повідомила, що згідно
домовленості з банком найближчим часом зобов'язалась погасити наявну
заборгованість.

Таким чином, колегія суддів встановила, що між сторонами відсутній спір про
право на дострокове повернення кредиту.

Оскільки суд першої інстанції, безпідставно відмовивши у прийнятті заяви
про видачу судового наказу, порушив порядок, встановлений для вирішення цього
питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.
307,312,313-315 ЦПК України, колегія судців -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Закритого акціонерного
товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2006
року скасувати і передати питання на новий судовий розгляд до того ж суду
першої інстанції іншим складом суду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня її проголошення.