Справа
№2-308 2007 р.
Рішення

Ім' ям  У країни

08
лютого 2007 р. місцевий суд Довгинцівського району м.Кривого Рогу в складі:

головуючого судді
Бардіна О.С.

при секретарі
Литовченко М.А.

за участю: представника відповідача                    ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Кривому
Розі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
домоволодіння недійним, стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду 24 жовтня 2006
р. з позовом, в якому вказав, що 28
лютого 2005 р. його
мати ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.,
подарувала його сестрі -
ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1.

Він вважає цей договір незаконним, так як виявлення
власника домоволодіння не було вільним і не відповідало його внутрішній волі
всупереч вимогам ст.203 ч.З ЦК
України.

З листопада 2003
р. до жовтня 2004 p., коли він
доглядав за матір'ю, вона вкрай погано себе почувала внаслідок похилого віку.
Вона не могла ні писати, ні читати, ні як слід говорити, у неї був розлад
пам'яті. На час вчинення угоди дарування вона не могла розуміти значення своїх
дій і керувати ними.

Крім того, він вважає, що підпис на договорі дарування
вчинений не їх матір'ю, а іншою особою. Підпис на договорі не збігається з її
підписами на інших документах.

Своїим протиправними діями відповідач завдала йому
моральної шкоди, так як він був незаконно позбавлений права на житло, де
зареєстрований з грудня 1997
p., йому
була нанесена образа, були порушені життєві зв'язки та плани.

Позивач просить визнати договір дарування ОСОБА_3
домоволодіння від 28.02.05
р. недійсним, стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив,
що у всіх дітей його батьків були будинки, тому спірний будинок був куплений
його батьками для нього.

Він доглядав за матір'ю у 2004 р. Потім вирішили, що донька буде доглядати краще і
ОСОБА_2 забрала її до себе.

Він не може визначитися з сумою моральної шкоди але
вважає, що йому вона була завдана.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що позивач не доглядав,
забирав в неї пенсію, вживав алкогольні напої. З кінця 2003 р. вона забрали
батьків до себе, доглядала за ними.

Мати до самої смерті була осудною, розмовляла. За два
місяці до смерті вона зломала ногу і весь час знаходилася вдома. До неї завжди
приходили сусіди, розмовляли з нею.

Батьки разом вирішили подарувати їй будинок, про це їй
повідомив батько. Вони поїхали до нотаріуса, де оформили договір дарування.
Нотаріус роз'яснив матері, що договір дарування автоматично анулює раніше
складений нею заповіт.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав.

Вислухав осіб, що беруть участь у справі, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно залишити без
задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2005 р. ОСОБА_3
подарувала, а ОСОБА_2 прийняла домоволодіння АДРЕСА_1. Договір посвідчено
нотаріусом ОСОБА_4 (а.с.11
- копія договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла (а.с.14 - копія
свідоцтва).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснила,
що вона пам'ятає як до неї приходила ОСОБА_3 з дочкою. ОСОБА_3 поводила себе
нормально, все усвідомлювала. Вона проконсультувала ОСОБА_3, яка сама підписала
договір.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона з 27.05.05 р. перебувала у
шлюбі з відповідачем. Брак розірвано в 2007
році.

Вона часто заходила в гості до ОСОБА_3, та здраво міркувала,
розмовляла з нею, відповідала на всі запитання. В день смерті вона заходила до
ОСОБА_3, питала як здоров'я, та відповіла, що поки живе, дихає.

Вона чула, що батько звертався до ОСОБА_2, щоб та скоріше
оформляла даріння будинку.

ОСОБА_1 не допомагав батькам.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона з 1995 р. співмешкає з
ОСОБА_1 Його мати говорила, що віддасть йому будинок. В останній раз вона
бачила мати ОСОБА_1 в серпні 2004
р. Вона її не впізнала, не могла розмовляти. Батько також лежав хворий.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона проживала по сусідству з
ОСОБА_3, коли та проживала по АДРЕСА_1.
Вона була хвора, ОСОБА_1 за нею не доглядав, ОСОБА_2 забрала її до себе.
Вона приходила в гості до ОСОБА_3, розмовляла з нею. ОСОБА_3 казала, що будинок
віддасть тому, хто доглядає за нею.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що знала ОСОБА_3 як сусідку.
ОСОБА_3 була хвора, вона їй, як колишня медсестра, робила уколи. Останній раз
вона її бачила вечером перед
смертю. ОСОБА_3 розсудливо розмовляла.

Свідок ОСОБА_9
пояснила, що знала ОСОБА_3 як сусідку. Останній час та проживала з донькою.
Вона зустрічалася та розмовляла з ОСОБА_3 до останнього дня її життя. ОСОБА_3
була нормальною людиною.

Свідок ОСОБА_10
пояснила, що знала ОСОБА_3 як сусідку, зустрічалася з нею до того часу поки
її не забрала до себе донька. ОСОБА_3 нормально себе поводила.

Відповідно до частини 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його дієздатності.

Відповідно до частини 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не
могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї"
особи, а в разі її смерті -
за позовом інших осіб, чиї цивільні права обо інтереси порушені.

Посилаючись на дві, які виключають одна одну, підстави
для визнання договору недійсним, те, що ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх
дій, та не ставила підпис під договором дарування, позивач не міг визначитася
на одній з них.

Пояснення свідків свідчать про те, що ОСОБА_3
усвідомлювала значення своїх дій, керувала ними під час складання договору
даріння, бажала подарувати домоволодіння своїй дочці, відповідачці по справі,
ставила свій підпис під договором.

Позивач, не зважаючи на попередження суду, не заявив
клопотання про призначення якої-небудь або двох експертиз - почеркознавчої,
психіатричної (посмертної).

Заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач
навіть не визначився з сумою моральної шкоди.

Виходячи з встановлених судом обставин, підстав для
задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст.203 ч.З, 215 ч.1,3, 216
ч.2, 225 ч.І ЦК
України, ст.ст. 10,60,88,212
ЦПК України, суд

вирішив:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування домоволодіння недійним, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в
апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.