Справа
№ 2-о-33 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27
лютого 2007
року                                                                         Рівненський
районний     суд

Рівненської
області в особі:

судді Красовського О. при секретарі Хрусюк Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

Заявники зазначають, що в свідоцтві про право особистої
власності на домоволодіння не
вірно зазначені відомості про власника майна. Внести зміни в цей документ немає
можливості. Заявники мають намір
оформити спадкові права, проте позбавлені можливості це зробити. Тому заявники просять суд винести рішення про
встановлення факту належності правовстановлюючого
документа.

Заявники підтримали заяву і пояснили про обставини,
описані вище.

Суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 10
ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах

змагальності сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні права

щодо подання доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна

сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог

або заперечень, крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі  щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено в судовому засіданні, у свідоцтві про право особистої
власності на домоволодіння була допущена помилка в написанні анкетних даних
власника майна -вказано по-батькові власника ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ІНФОРМАЦІЯ_2.

Через розбіжності в написанні анкетних даних спадкоємці позбавлені
можливості оформити спадкові права.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердили, що дійсно власником нерухомого майна,
зазначеного у свідоцтві, був ОСОБА_6.

Проаналізувавши наявні у справі письмові докази, пояснення заявників,
свідків, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою.

Керуючись ст. 10,
ч.1 ст.11 ст.ст. 60, 61, 130, 212, 214, 215, 256, 259 ЦПК України,

суд,-

вирішив:

Заяву задоволити.

Встановити, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння АДРЕСА_1, видане 20.10.88
р. виконкомом Ровенської районної ради народних
депутатів, де зазначено „ОСОБА_7" - належить
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня
проголошення, якщо його не буде оскаржено в апеляційному порядку. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про
апеляційне оскарження у випадку подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у
10-денний строк рішення набуває законної сили
після закінчення цього строку. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але не подано в подальшому апеляційну скаргу в 20-денний строк, то
рішення набирає законну силу.