Справа № 22-1735                                                    Головуючий
в 1 інстанції - Канурна О.Д.
Категорія - 21                                                            Доповідач
РІШЕННЯ

іменем      України

15 лютого 2007
року                                        Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого
Гурової О.М.

суддів                                                                        Шевченко
В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при секретарі     Тимченко Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційні скарги ОСОБА_1 і
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Добропіллі
Донецької області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької
області від 7 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Добропіллі
Донецької області про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
і відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Добропіллі
Донецької області звернулись до апеляційного суду із апеляційною скаргою на
рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 7 грудня 2006
року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Добропіллі Донецької області, про стягнення моральної
шкоди були задоволені частково у розмірі 35000 грн.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду просило скасувати зазначене рішення
у зв'язку з тим, що згідно з Законом України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання" від 23.09.1999 p., всі види соціальних послуг і виплат повинні бути
підтверджені висновком МСЕК. Витяг з акту огляду на МСЕК від 15 серпня 2006 р.
стосовно ОСОБА_1 не містить відомостей про наявність факту спричинення йому
моральної шкоди, а інших документів, які б підтверджували такий факт позивач
суду не надав. Крім того, відповідно до п.27 ст. 77 Закону України „Про
державний бюджет України на 2006 рік, зупинено дію абзацу четвертого ст. 1 пп.
"е" п. 1 ч.1 ст. 21, ч. З ст. 34 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату працездатності".

ОСОБА_1 просить
змінити рішення суду, збільшивши суму відшкодування моральної шкоди до 75000
грн.

Суд першої
інстанції, задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1, посилався на те, що позивач працював ІНФОРМАЦІЯ_1 у
Відокремленому підрозділі „Шахта „Добропільська" ДП
„Добропіллявугілля", 23 квітня 2006 року з ним на виробництві стався
нещасний випадок, в наслідок чого він отримав травму у вигляді ампутації правої
ноги на рівні середньої треті стегна праворуч і травматичний шок третього
ступеня, внаслідок чого йому встановлено за висновком МСЕК від 15 серпня 2006
року втрату працездатності 80% і друга група інвалідності строком на один рік.
У зв'язку з пошкодженням здоров» я у позивача порушені відносини   з
оточуючими   людьми,    нормальні
життєві   зв'язки    внаслідок
неможливості продовження активного суспільного життя, тому суд вважав за
можливе стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 - 35000
грн.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає
задоволенню і рішення суду -скасуванню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку
і ухвалення нового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач працював ІНФОРМАЦІЯ_1 у Відокремленому
підрозділі „Шахта „Добропільська" ДП „Добропіллявугілля", 23 квітня
2006 року з ним на виробництві стався нещасний випадок, в наслідок чого він
отримав травму у вигляді ампутації правої ноги на рівні середньої треті стегна
праворуч і травматичний шок третього ступеня, внаслідок чого йому встановлено
за висновком МСЕК від 15 серпня 2006 року втрату працездатності 80% і друга
група інвалідності строком на один рік.

Відповідно
до ст. 21 п.1 пп. „є" та ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі
настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров»я, виплачуючи йому грошову суму за моральну шкоду за наявності факту
заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Разом з
тим, з метою приведення окремих норм законів у відповідність з Законом України
„Про державний бюджет України на 2006 рік" пунктом 27 статті 77 вказаного
Закону зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст. 1( в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту „є" п.1,
ч.1,ст. 21, ч.3 ст.ст. 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату працездатності".

Виходячи
з наведеного, а також вимог ст. 5 ЦК
України, у суду 1-ї інстанції не було підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1, оскільки дія положень п.27 ст. 77 Закону України „Про державний
бюджет України на 2006 рік" повинна застосовуватись до правовідносин, що
виникли після набрання чинності вказаним законом, тобто після 1 січня 2006
року.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше висновком МСЕК від 15 серпня
2006 року втрату працездатності 80% і друга група інвалідності строком на один
рік в зв'язку з виробничою травмою, що мала місце 23 квітня 2006 року.

Викладене
свідчить, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з
зазначеного часу, тобто після набрання чинності Законом України „Про державний
бюджет України на 2006 рік", тому правових підстав для стягнення сум у
відшкодування моральної шкоди Бойко не існує, оскільки призупинення дії закону
не дає підстав для його застосування.

На
підставі викладеного, Апеляційний суд приходить до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги відповідача і постановления нового рішення, яким слід відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК
України, Апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Добропіллі
задовольнити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 7 грудня 2006 року
скасувати.

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Добропіллі про відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене

безпосередньо до
суду касаційного 1інстанції протягом двох місяців з дня набрати законної сили