У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 липня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Пшонки М.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства “Луганськвугілля” в особі Відокремленого підрозділу “Шахта імені
ХІХ з'їзду КПРС”, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Лутугинському районі Луганської області про відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від
19 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до                                    ДП
“Луганськвугілля” в особі “Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС” про відшкодування
моральної шкоди.

Зазначав, що з 1978 р. працював на “Шахті імені ХІХ з'їзду КПРС” ДП
“Луганськвугілля” в шкідливих для здоров'я умовах праці. Висновком МСЕК від
12.06.2002 р. йому встановлено 35 % стійкої втрати професійної працездатності.

Посилаючись на те, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я йому спричинено й
моральні страждання, позивач просив суд стягнути з відповідача на його
користь      26250 грн.  моральної шкоди.

Ухвалою  Лутугинського районного суду
Луганської області від 19.08.2006 р. до участі в справі як співвідповідача
залучено відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Лутугинському районі Луганської області (далі - ВВД ФСС).

Рішенням  Лутугинського  районного суду  Луганської
області від 18.10.2006 р. у позові відмовлено за пропуском строку
позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 19.12.2006 р. рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові за
необґрунтованістю позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду
та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до  вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд, зокрема,  вирішує питання чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони підтверджуються; а також яка саме правова норма
підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в позові, місцевий суд виходив з того, що даний спір є
трудовим, а тому до заявлених вимог має бути застосовано тримісячний строк
позовної давності.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові за необґрунтованістю заявлених вимог, апеляційний суд прийшов до
висновку, що правовідносини між сторонами врегульовані Законом України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закон), в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин;
страхові виплати, пов'язані з ушкодженням здоров'я позивача внаслідок
професійного захворювання покладаються на ВВД ФСС, але у зв'язку з відсутністю
висновку МСЕК про завдання ОСОБА_1 моральної шкоди його вимога про
відшкодування цієї шкоди є безпідставною.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду апеляційної інстанції не
можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту про розслідування
професійного захворювання від 14.08.2001 р. у ОСОБА_1 встановлено професійне
захворювання - хронічний бронхіт ІІ ступеню та вібраційну хворобу (а.с. 8).

Стійку втрату професійної працездатності позивачу вперше встановлено
висновком МСЕК від 5.10.2001 р. у розмірі 25 %. При наступному медичному  переогляді
12.06.2002 р.  ступінь  встати
працездатності  позивача підвищено
до 35 % із встановленням ІІІ групи інвалідності.  Постановою
ВВД ФСС від 27.06.2002 р. позивачеві призначені страхові виплати (а.с.
11). Висновком МСЕК від 10.08.2005 р. останній ступінь встати працездатності
позивача підтверджено (а.с. 10).

Відповідно до ст.ст. 1, 21, 28 та 34
Закону (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин)
право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі й відшкодування
заподіяної моральної шкоди, внаслідок професійного захворювання настає з дня
встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а сума
страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому  порядку.

За таких  обставин  рішення
апеляційного суду в частині відмови ОСОБА_1 у позові до ВВД ФСС, як
ухвалене з порушенням норм матеріального права, не можна визнати законним та
обґрунтованим.

Рішення апеляційного суду в частині відмови ОСОБА_1 в позові до                ДП “Луганськвугілля” в особі
“Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС” є таким, що відповідає вимогам закону, оскільки з
набуттям чинності з 1.04.2001 р. Закону у разі стійкої,  часткової
чи  повної втрати професійної
працездатності працівника страхова
виплата за моральну шкоду відповідно до ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34
Закону виплачувалася потерпілому Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань до внесення 23.02.2007 р. відповідних змін до цього Закону.

Висновок місцевого суду про наявність підстав для відмови в позові до ВВД
ФСС за пропуском строку позовної давності є помилковим, виходячи з наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови  від 31.03.1995 р. N 4 “Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” - до вимог про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням відомостей, що не
відповідають дійсності і порочать честь, гідність чи ділову репутацію фізичної
або юридичної особи, згідно з ч. 3 ст. 7 ЦК застосовується строк позовної
давності в один рік. До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках,
передбачених трудовим законодавством, - тримісячний строк (ст. 233 КЗпП). До
інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з
порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст.
83 ЦК не застосовуються.

Крім того згідно ч. 1 ст. 268 ЦК України 2003 року, що набрав чинності з
1.01.2004 р., позовна давність не поширюється: 1) на вимогу, що випливає із
порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом; 3) на
вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю; 5) на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про
здійснення страхової виплати (страхового відшкодування).

Оскільки спір між позивачем та ВВД
ФСС не є трудовим спором, суд першої інстанції не мав правових підстав для
застосування до цих позовних вимог правил позовної давності.

За таких обставин судові рішення в частині відмови ОСОБА_1  у позові до ВВД ФСС не можна визнати
законними й обґрунтованими, а тому вони в цій частині підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до місцевого суду з підстав ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 336, 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лутугинського районного суду Луганської області
від 18 жовтня            2006 року та
рішення Апеляційного суду Луганської області від 19 грудня 2006 року в частині
відмови ОСОБА_1 в позові до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Лутугинському районі Луганської області скасувати та передати справу
в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В  решті рішення
Апеляційного суду Луганської області від 19 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк