АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 - 607 / 2007р.                                  Головуючий
у 1 інстанції: Піскунова Н. А.
Судця - доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року                                                                м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:           Кримської О.М,

Суддів:                       Каракуші
К.В.,

Маловічко С.В.

При секретарі: Петровій
О.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

приватного
підприємства „Агрофірма „Прогрес"

на рішення
Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства „Агрофірма „Прогрес" про
визнання договору оренди земельної частки (паю) припиненим і стягнення орендної
плати та за зустрічним позовом приватного підприємства „Агрофірма
„Прогрес" до ОСОБА_1 про спонукання до укладання договору оренди земельної
ділянки на умовах попереднього договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

_                 ______________________

У вересні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства „Агрофірма
„Прогрес" (далі -ПП АФ "Прогрес") про припинення договору оренди
земельної ділянки, стягнення заборгованості з орендної плати.

В позові зазначав, що ним на підставі сертифікату на право на земельний пай
був укладений договір оренди землі з ПП АФ „Прогрес", згідно якого він
передав в оренду ПП АФ „Прогрес" належний йому пай, розміром 8,44 умовних
кадастрових одиниць, який розміщений в межах земельної ділянки, виділеної в
натурі єдиним масивом. Після одержання 12.10.2004
державного акта на право приватної власності на землю і виділення її в
натурі, позивач виявив бажання розірвати зазначений договір оренди, проте
відповідач на це не погодився. До того ж відповідач не виконує умов цього
договору, в результаті чого утворилась заборгованість з орендної плати за 2005 рік в сумі
1079грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, остаточно
уточнивши вимоги, просив суд припинити дію договору оренди земельної частки
(паю), стягнути невиплачену орендну плату в розмірі 1079 грн. за 2005 рік та повернути
земельну ділянку в належний стан, а також стягнути з відповідача судові
витрати.

2

У жовтні 2006 року ПП
„АФ "Прогрес" звернулось до суду із зустрічним позовом, в якому
просило спонукати ОСОБА_1 укласти з ними договір оренди земельної ділянки на
умовах договору оренди від 01.03.2001
року з урахуванням вимог типового договору оренди землі, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004
року № 220 та
покласти на нього всі судові витрати. Свої вимоги ПП „АФ „Прогрес"
обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 в порушення вимог закону в односторонньому порядку
відмовився від виконання своїх обов'язків за договором та скористався своїм
правом на виділення земельної частки (паю) в натурі та 12.10.2004 року отримав
державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області
від 05 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Припинено дію договору оренди земельної
частки (паю) від 01.03.2001
року, зобов'язано ПП „АФ „Прогрес" повернути ОСОБА_1 земельну ділянку
в належному стані. Стягнуто з ПП „АФ "Прогрес" на користь ОСОБА_1
орендну плату за 2005 рік 700 грн., державне
мито 51 грн. та
витрати з інформаційно -
технічного забезпечення розгляду цивільних справ 30 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В
задоволенні зустрічного позову ПП „АФ „Прогрес" відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП „АФ „Прогрес", посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, а позовні вимоги ПП
„АФ „Прогрес" задовольнити.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2001р. ОСОБА_1, на підставі
сертифікату на право на земельний пай, уклав договір оренди землі з ПП „АФ
„Прогрес", згідно до умов якого ОСОБА_1 передав в оренду ПП „АФ
"Прогрес" належний йому земельний пай, розміром 8,44 умовних
кадастрових одиниць, який розміщений в межах земельної ділянки, виділеної в
натурі єдиним масивом. 12.10.2004р. ОСОБА_1 отримав Державний акт про право
власності на земельну частку, тому в обґрунтування позову він послався на те,
що оскаржуваний договір оренди земельного паю не може продовжувати своє
існування, оскільки після отримання Державного акту на землю він став власником
землі, а право на пай було дійсним лише до виділення земельної ділянки в натурі.
Крім того, відповідач не виконує умови договору щодо виплати орендної плати.

Відповідно до п. 17 Перехідних
положень Земельного Кодексу України, сертифікати громадян про право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення земельних часток (паїв) в натурі на
конкретній місцевості та видачі їм державного акту про право власності на
земельну ділянку.

Після одержання Державного акту і виділення земельної
ділянки в натурі, згідно п. 2.3.
типового договору оренди земельної частки (затвердженого Наказом Державного
комітету України по земельним ресурсах №5
від 17.01.2000р.), зобов'язання сторін за укладеним договором припиняються
відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача
щодо припинення оскаржуваного договору з підстав зміни предмету договору оренди
та невиконання умов цього договору щодо виплати орендної плати.

Згідно до Перехідних положень Закону України „Про оренду
землі" та п.8 [Перехідних положень Земельного Кодексу України, раніше
укладений договір оренди паю може бути переукладено відповідно до державного
акту. При цьому попередній орендар має переважне право на укладення договору з
власником землі перед іншими орендарями.

3

Таке переважне право може бути захищене в разі, коли
позивач укладатиме договір з іншим орендарем. З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 не бажає продовження відносин з оренди взагалі, оскільки має намір в
подальшому обробляти власну земельну ділянку самостійно. Тому відмова районного
суду в задоволенні зустрічного позову про спонукання ОСОБА_1 до укладання угоди
оренди землі з ПП „АФ „Прогрес" є законною та обґрунтованою.

Посилання апелянта в скарзі на те, що саме з власної вини ОСОБА_1 не
отримував орендної плати є безпідставними. Представник апелянта в судовому засіданні
апеляційного суду не заперечував проти розміру заборгованості, який стягнутий
за рішенням суду, проте пояснив, що відповідач бажає сплатити зазначену суму в
добровільному порядку, однак жодного доказу про намір сплатити цю
заборгованість (пропозиція сплати, внесення коштів на депозит та ін.), навіть
під час судового розгляду, апелянтом суду не надано.

Інші доводи скарги щодо недоліків позову, неналежного повідомлення, не
допиту свідків, на думку колегії суду, є такими, що не спростовують висновків суду
та не тягнуть за собою скасування правильного по суті і справедливого рішення.

Таким чином, колегія судців вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст. ст.307, 308, 313,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу приватного підприємства „Агрофірма „Прогрес" відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області
від 05 грудня 2006 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, проте
вона може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України

ПРОТЯГОМ ДВОХ МІСЯЦІВ.