Справа № 22ц - 2034
Суддя 1 інстанції - Корнєєва І.B.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22 лютого 2007
року                                                                                                            м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: - Турової О.М.,

суддів                      -
Могутової Н.Г., Шевченко В.Ю.,

при секретарі - Тимченко Г.В., за участю        - сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства
„Донецька залізниця" на рішення Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 19 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ДП
„Донецька залізниця", 3-я особа - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 19
грудня 2006 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 4215, 99 грн., моральної шкоди
- 500 грн., витрат по оплаті судового збору 68 грн. та правової допомоги 80
грн., а всього 4863,99 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати вказане рішення і
постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на
те, що суд не провів по справі автотоварознавську експертизу, а наявний в
матеріалах справи висновок спеціаліста викликає сумніви. Будь-яке документальне
підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди відсутнє, що не давало суду
підстав для стягнення 500 грн. з відповідача.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги ОСОБА_1, посилався на
те, що 26 вересня 2005 р. об 11-30 год.
на авто дорозі Григорьєвка -Межова-Краноармійськ внаслідок порушення водієм
ОСОБА_2 Правил дорожнього руху відбулось зіткнення належного відповідачу
трактору МТЗ-55 держзнак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, з автомобілем ВАЗ-2101
держзнак НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1. Виходячи з вимог ст. 1166 ЦК України, суд вважав за необхідне задовольнити позовні
вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат. Що
стосується відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то суд визнав її
значно завищеною і стягнув на користь позивача 500 грн.

Заслухавши доповідача суддю Гурову О.М., пояснення
сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції було встановлено, що дорожно-транспортна пригода, внаслідок якої
26.09.2005 р. був пошкоджений автомобіль ВАЗ-2101 держзнак НОМЕР_2, що належав
позивачу на праві власності, стався з вини водія відповідача ОСОБА_2 Вказані
обставини знайшли своє підтвердження в постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи від 05.10.2005 р. (а.с.10), поясненнях учасників ДТП при огляді місця
події.

За висновками призначеної по справі судової авто - технічної експертизи
(а.с.143-146), нормативні дії водія трактору ОСОБА_2 при даних дорожних
обставинах регламентувались вимогами пп. 16.14 та 16.12 Правил дорожнього руху,
згідно з якими в разі з'їзду з головної дороги на другорядну, він повинен був
дати дорогу автомобілю ВАЗ-2101, що наближався до перехрестя праворуч по
головній дорозі. Дії ж водія ОСОБА_2 не відповідали вказаним вимогам Правил,
створили необхідні та достатні умови для настання пригоди та знаходились з нею
в причинному зв"язку.

На підставі викладеного та вимог ст. 1166, 1172 ЦК України суд
обґрунтовано поклав відповідальність за заподіяну позивачеві шкоду на ДП
„Донецька залізниця".

При встановленні розміру матеріальної шкоди суд обґрунтовано прийняв до уваги
висновок спеціаліста від 27 жовтня 2005 р. НОМЕР_3 (а.с.11-20), згідно з яким
вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю автомобіля ВАЗ-2101 складає
4215,99 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності відомостей про кваліфікацію
спеціаліста не заслуговують на увагу, оскільки у вступній частині висновку
зазначено, що експерт-автотоварознавець Кибенко А.С. має вищу технічну освіту
за фахом „Автомобілі та автомобільне господарство", кваліфікацію судового
експерта з правом проведення автотоварознавських експертиз за спеціальністю
„Встановлення вартості автотранспортних засобів та вартості матеріальної шкоди,
заподіяної володільцю транспортного засобу", сертифікат на право
проведення робіт по експертній оцінці майна, майнових прав та бізнеса;
свідоцтво про реєстрацію в Держреєстрі оцінювачів; сертифікат суб"єкту
оціночної діяльності; свідоцтво про підвищення кваліфікації, а також стаж
експертної роботи за фахом з 1996 р.

Безпідставні і твердження апелянта про відсутність у висновку даних про риночну
вартість автомобіля та неврахування строку його експлуатації. Як вбачається з
висновку спеціаліста, експертне автотоварознавське дослідження проводилось на
підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних
засобів, затвердженої наказом МЮ та ФДМ № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. та
зареєстрованої в МЮ 24.11.2003 р. за № 1074/8395. В дослідницький частині
висновку зазначено, що автомобіль ВАЗ-2101 держзнак НОМЕР_2 1975-го року
випуску, пробіг транспортного засобу - 339591 км, строк експлуатації - 30 років
(а.с.12, 13 зв.). Саме з урахуванням зазначених показників,
експертом-товарознавцем встановлена середня ринкова ціна вказаного автомобіля -
5382,04 грн. (а.с.14) і, відповідно, вартість матеріальної шкоди - 4215,99 грн.
(а.с.15).

Що стосується доводів скарги про безпідставне стягнення
на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн., то вони
спростовуються матеріалами справи та наведеними в рішенні суду обґрунтуваннями.
Як зазначав ОСОБА_1, автомобіль ВАЗ-2101 він придбав тільки 13 вересня 2006 р.
і вже через два тижні не мав змоги ним користуватись, що завдало йому моральних
страждань, як і необхідність витрат достатнього часу для відновлення
транспортного заходу. Апеляційний суд погоджується з тим, що сума моральної шкоди
встановлена з урахуванням засад справедливості, розумності та достатності.

Інші доводи апеляційної скарги
також не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального і
матеріального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
308, 315 ЦПК України, Апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька
залізниця" відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 19
грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.