Справа № 22ц
-1914 2007 р.                                  Голов, в 1-й
Категорія    21                                                          Доповідач
РІШЕННЯ

I М ЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року                Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого
судді        Пономарьової О.М.

суддів                               Бондаренко Л.І., Бабенка П.М.,

при
секретарі                   Баклановій
Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача

Шеремет С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську
Донецької області про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У листопаді 2006 року позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про відшкодування моральної шкоди і зазначав, що він працював на
шахтоуправлінні „ІНФОРМАЦІЯ_1" гірноробочим підземним і 19 липня 2003 року
під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок
якого він отримав сполучену травму черепа, відкриту черепно-мозкову травму,
забій головного мозку, перелом височної кістки з права, відкритий перелом н/3
діафіза плечової кістки, відкритий осколочний перелом проксимального кінця
ліктьової кістки, вивих передпліччя, численні забійні рани ліктьового суглоба з
розможенням м'яких тканин. Висновком МСЕК від 24 березня 2005 року йому вперше
безстроково встановлена стійка втрата професійної працездатності 85 % у зв'язку
з отриманою травмою і він визнаний інвалідом 2 групи. Просив стягнути з
відповідача у відшкодування моральної шкоди 60000 грн., оскільки він у зв'язку
з отриманою травмою на виробництві відчуває моральні та фізичні страждання,
став інвалідом . В добровільному порядку відповідач не бажає виплачувати
моральну шкоду.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від 11 грудня 2006 року на користь ОСОБА_1 з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області стягнуто 42000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Шахтарську Донецької області просило скасувати рішення суду та
відмовити в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем
в судовому засіданні не надано переконливих доказів заподіяння моральної шкоди,
рішення суду базується лише на поясненнях позивача, висновком МСЕК не
підтверджений факт заподіяння моральної шкоди позивачу. Крім того, п. 27 ст.77
Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинена норма
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" від 23

вересня 1999 року в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, представника відповідача,
який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом
ст.ст. 1,21,28,34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року на Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим особам
моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва,
при цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів
мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19 липня 2003 року під час виконання трудових
обов'язків отримав травму, внаслідок якої висновком МСЕК від 24 березня 2005
року йому вперше безстроково встановлена стійка втрата професійної
працездатності 85 % і він визнаний інвалідом 2 групи.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування шкоди ,заподіяної здоров'ю, за нормами Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності.".

При цьому не
можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на Закон України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік", яким зупинена дія норм Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", які передбачають відшкодування моральної шкоди застрахованим
особам чи членам їх сімей, оскільки право на відшкодування моральної шкоди у
позивача виникло до зупинення дії норми закону, яка передбачає відшкодування
моральної шкоди.

Суд також не
може прийняти до уваги доводи апелянта відносно того, що моральна шкода не
повинна відшкодовуватися у зв'язку з тим, що висновком МСЕК не підтверджено
заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я.

При встановленні
зазначених фактів і ухваленні рішення судом не було порушено норм
процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи
апеляційної скарги відповідача в цій частині не є переконливими і не
спростовують висновків суду.

Між тим, з
висновком суду щодо визначення розміру стягнутої моральної шкоди погодитись не
можна.

Відповідно до
роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної / немайнової/ шкоди", розмір відшкодування моральної /немайнової
/ шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань , з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд не в повній мірі врахував конкретні обставини справи, характер та
ступінь моральних страждань позивача, і не навів відповідних мотивів визначення
саме такого розміру відшкодування, а тому апеляційний суд вважає за можливе
зменшити розмір стягнутої суми до 32000 грн., ураховуючи характер отриманою
позивачем травми, її наслідки, доводи відповідача про те, що позивачу
нарахована й виплачена одноразова

допомога
і що понесені ним витрати на лікування та втрачений заробіток відшкодовується
Фондом окремо без обмежень .

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309,
316 ЦПК України, апеляційний    суд, -

вирішив,:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Шахтарську Донецької області частково задовольнити.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня
2006 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької
області на користь ОСОБА_1    до 32000 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили .