Справа №2-204/2007р.
РІШЕННЯ Іменем України

27 лютого 2007 р.                                  Барський районний суд Вінницької області

в складі:            головуючого                 Хлопецького
О.С.

при секретарі                 Назаренко Л.Ф.

розглянувши  справу  за
позовом  ОСОБА_1до  ОСОБА_2про відшкодування шкоди, -

Встановив:

7.12.2004р. біля 18 год. в с.Окладне Барського району ОСОБА_2, керуючи автомобілем
ГАЗ-27051 д/н НОМЕР_1, порушив правила безпеки руху та скоїв наїзд на пішохода
ОСОБА_3, що спричинило смерть останнього. Потерпілою по справі визнано дружину
загиблого ОСОБА_1

Постановою Барського райсуду від 2.06.2006р. кримінальну справу
про обвинувачення ОСОБА_2за ст.286 ч.2 КК України закрито на
підставі Закону України „Про амністію" від 31.05.2005р.

Позивачка посилаючись на те, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди з вини відповідача їй було заподіяно
матеріальну та моральну шкоду, частину якої ОСОБА_2 відшкодував, а іншу частину в сумі еквівалентній 1500 доларам США зобов'язався повернути до 1.01.2007р., про що видав
відповідну розписку, - просить винести рішення,
яким стягнути з відповідача суму боргу, зазначену в розписці, що складає 7575
грн., а також   5000 грн. моральної шкоди
та витрати по справі.

Відповідач позов визнав частково та суду пояснив, що згоден відшкодувати
7575 грн., зазначених в розписці, однак на даний момент не
має необхідних коштів. В частині відшкодування додаткової моральної шкоди в сумі 5000 грн. проти позову заперечив, пояснивши, що
моральна шкода, заподіяна злочином вже визначена сторонами та
зазначена у згаданій розписці.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи встановив, що позов слід
задовольнити частково із слідуючих підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана
майну фізичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Щодо моральної шкоди, то ст.23 ЦК України відносить до такої, зокрема, душевні страждання,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,
членів сім'ї чи близьких родичів, а ст.2267
цього ж Кодексу покладає відшкодування такої шкоди на особу, з вини якої ця шкода
заподіяна.

Винність ОСОБА_2 у заподіянні позивачці шкоди стверджується постановою
Барського райсуду від 2.06.2006р. про застосування амністії та закриття кримінальної справи,
оскільки відповідно до ст.14 ЗУ „Про амністію" від 31.05.2005р.
амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду.
Розмір майнової та моральної шкоди,
заподіяної злочином, погоджено сторонами на момент закриття кримінальної справи
і частину заподіяної шкоди виплачено відповідачем.
Залишок невідшкодованих збитків в сумі еквівалентній 1500 доларам США, яка на даний час, за курсом Нацбанку
України, складає 7575 грн. (1500 доларів США : 100 х 505 грн. = 7575 грн.), ОСОБА_2 зобов'язався сплатити до 1.01.2007р., про що
видав ОСОБА_1 відповідну розписку. Однак, не виплатив обіцяних коштів, хоча
строк платежу давно минув. Тому суд вважає, що в цій частині позов
підлягає задоволенню.

В частині ж відшкодування 5000 грн. моральної шкоди в позові слід
відмовити, оскільки зазначена моральна шкода на думку позивачки
завдана їй відповідачем в результаті несвоєчасного відшкодування шкоди,
заподіяної злочином, однак при цьому суду не було надано переконливих доказів
про спосіб заподіяння та розмір такої шкоди.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.ст. 30, 60, 212, 213, 215 ЦПК та
ст.ст. 23, 1200, 1166, 1167 ЦК
України, -

Рішив:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_17575 грн. заподіяної шкоди, 51 грн. судового збору та 30
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано протягом десяти днів.