Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 4
листопада 2003 року його автомобіль було пошкоджено, чим заподіяна шкода, в
результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача.
Позивач просив стягнути 1955 грн. 80 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та
5000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської
області від 30 січня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Київської області від               14
червня 2007 року, позов задоволено частково, постановлено стягнути з
відповідача на користь позивача 1955 грн. 80 коп. на відшкодування матеріальної
шкоди та 500 грн. за заподіяну моральну шкоду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що задовольняючи
частково позов, суд виходив із того, що позивачу заподіяна шкода внаслідок
пошкодження автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, така пригода
сталась з вини відповідача, який порушив Правила дорожнього руху; розмір
відшкодування шкоди судом визначено відповідно до наданих доказів, встановлених
фактів та обставин справи.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Посилання у скарзі на те, що суд застосував положення ЦК
України 2003 року замість норм ЦК УРСР 1963 року, не можна визнати обставинами
для витребування справи, оскільки зазначене не впливає на правильність по суті
висновків суду, згідно ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 30 січня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від                14 червня 2007
року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                 Ю.Л.Сенін