№ 2-91 2007 рік
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2007 року                                                                                                м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В. при
секретареві Білоусовій А.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

встановив:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
пред'явила позов до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу зареєстрованого 23 липня 1994 року (актовий
запис НОМЕР_1) Комсомольською
селищною радою Зміївського району Харківської області.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги і пояснила, що шлюб з
відповідачем носить формальний характер, разом вони не живуть. Причиною
фактичного розпаду сім'ї було непорозуміння, різні погляди на життя, ведення
господарства, виховання сина. Спору про розділ майна та проживання дитини не
мають. Їх син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, проживає разом з нею. Подальше збереження їх шлюбу суперечить її
інтересам, тому вона звернулася до суду з зазначеним позовом. Наданий строк на
примирення позитивного результату не дав. Просила розірвати шлюб та судові
витрати покласти на неї.

Відповідач
ОСОБА_2позов визнав, пояснив, що наданий судом строк для примирення позитивного
результату не дав, не заперечував проти розірвання шлюбу.

Вислухавши сторони, оцінивши належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у
справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

У відповідністю
зі ст. 112 СК
України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідністю
з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно свідоцтву
про шлюб та копії свідоцтва про народження сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.1994 року, мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. (а.с.
4, 5)

Сторони фактично
припинили шлюбні стосунки, проживають окремо спільне господарство не ведуть.

Спору про місце проживання дитини та про розділ майна між
сторонами немає.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не
порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а
подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, позов
ОСОБА_1 належить задовольнити.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу з позивачки належить стягнути
державне мито.

Керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 174,
209, 212, 213, 214,215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2та ОСОБА_1, зареєстрований 23
липня 1994 року
(актовий запис НОМЕР_1) Комсомольською селищною радою Зміївського району
Харківської області - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1державне
мито в розмірі 17 (сімнадцять)
грн.

ОСОБА_2. від сплати державного мита
звільнити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з
дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.