АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2051 / 2007                                             Головуючий
у їй інстанції - Грищенко В.М.
- 11/12                                                              Доповідач
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                - Григорченка Е.І., Прозорової
М.Л.

при
секретарі  - Білоконь Н.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній
скарзі

ОСОБА_1на рішення  Індустріального  районного суду м. Дніпропетровська  від 28 грудня
2006 року по справі за позовом   ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання угоди недійсною та визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1.
звернулась з позовом до ОСОБА_2., третя особа - комунальне підприємство
„Бюро технічної інвентаризації" про визнання угоди недійсною та визнання
права власності на квартиру.

В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1.
посилалася на те, що разом із сином ОСОБА_3.,
та чоловіком ОСОБА_4. була
співвласницею трикімнатної квартири, розташованої за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка - ОСОБА_4., вона -
позивачка оформила право спадщини по закону на 1/3 частину квартири. Після продажу
вказаної квартири вона вирішила придбати однокімнатну квартиру, для чого
звернулася до своєї доньки -ОСОБА_2. з проханням допомогти оформить договір
купівлі-продажу однокімнатної квартири по пр. АДРЕСА_2.

14 жовтня 2003 року з нею - позивачкою стався черговий
серцевий напад і вона не змогла піти до нотаріуса для оформлення договору
купівлі-продажу. Після цього вона не поцікавилася результатом оформлення угоди,
бо зважала, що квартира АДРЕСА_2в м. Дніпропетровську належала їй на праві
приватної власності. Вона була прописана, сплачувала комунальні послуги з 50%
пільгою як учасник ВВВ. Тільки при перевірці документів позивачки стало відомо,
що квартира належить не їй, а її дочці - ОСОБА_2.

Оскільки на момент укладення угоди відповідачка не мала
грошей на купівлю квартири, позивачка просила суд визнати угоду - договір
купівлі-продажу квартири недійсною та визнання права власності на квартиру №
АДРЕСА_2у м. Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_5., та ОСОБА_2. -недійсним,
скасувати реєстрацію договору купівлі-продажу від 14.10.2003 року за №

2838012 від 10.11.2003 року і визнати за ОСОБА_1. право
власності   на вказану квартиру.

Рішенням
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2006 року у
задоволенні позову відмовлено /а.с.72-74/.

З таким рішенням
ОСОБА_1. не погодилася
і звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2006 року та
ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на його незаконність
та необґрунтованість  /а.с.78-8-/.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню а
рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до
ч.4 ст.311 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не
брали участь у справі.

Відмовляючи в
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1.
до ОСОБА_2., третя особа - комунальне підприємство „Бюро технічної
інвентаризації" про визнання угоди недійсною та визнання права власності
на квартиру, суд першої інстанції не залучив до участі у справі усіх учасників
угоди та інших осіб, на права й обов'язки яких може вплинути рішення по справі,
тобто спадкоємців після померлого продавця спірної квартири - ОСОБА_5. та
приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу - ОСОБА_6.

Згідно ст. 215
ЦПК України, мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом
обставини і визначених відповідно до них правовідносин, мотиви, з яких суд
вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувалися
вимоги чи заперечення, а також оцінку всіх доказів. Суд повинен вказати чи були
порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких
особа звернулася до суду, а якщо були то ким.

Суд на вимоги
закону не звернув уваги і постановив рішення, в якому мотивувальна частина не
відповідає вказаної нормі права. Суд керувався лише ст. 224 ЦК України, на яку
позивачка не посилалася, а також не встановив які правовідносини виникли між
сторонами і не дав ніякої оцінці доказам позивачки, тобто постановив
немотивоване рішення.

Крім того, якщо
при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із
підстав, що насправді покупцем є інша особа, то суд встановить, що фактично
майно було придбане за її кошти і для неї, та що інших підстав для визнання
даної угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до статей 58, 60 ЦК України
визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим
договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично
укладався цей договір.

Зокрема, за
умови доведеності, що за договором купівлі-продажу спірний квартири насправді
був куплений не покупцем, зазначеним у договорі, а іншою особою за її кошти,
суд відповідно до ст. 58 ЦК
України може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця,
є мнимою угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її
кошти була куплена квартира.

Таким чином, суд
не з'ясував дійсні обставини, не встановив хто є належним покупцем, в зв'язку з
чим не уточнив позовні вимоги позивачки.

Допущені
судом   першої  інстанції
порушення  процесуального  законодавства перешкоджають суду апеляційної
інстанції досліджувати нові докази і обставини, які не були предметом   дослідження в суді першої інстанції, у
зв'язку   з чим колегія суддів вважає за
необхідне   рішення суду - скасувати,
справу направити на новий розгляд Керуючись ст. ст. 303, 307, п.4 ст.311,   ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1    задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 28 грудня 2006 року - скасувати, справу направити на новий
розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.