АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 19                                                                     інстанції
Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 січня 2007 року                                                                           м. Кривий Ріг

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого - судді
БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН И.О. при секретарі - КОБЗЄВІИК.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2006 року за
позовною заявою ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

28 серпня 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі (далі - Відділення Фонду) про
відшкодування моральної шкоди в сумі 75000грн., посилаючись на те, що під час
виконання трудових обов'язків він втратив
професійну працездатність, що спричинило йому моральні страждання.

Рішенням
Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1. задоволено
частково, на користь позивача стягнуто 40000
грн.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позовних вимог
через неповноту встановлення обставин, що мають
значення для справи, і порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зокрема, на думку скаржника, в матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачеві моральної шкоди, в
тому числі немає висновку МСЕК щодо наявності моральних страждань у позивача; судом не обгрунтований розмір стягнутої на
користь позивача моральної шкоди; суд не взяв до
уваги те, що дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку та виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»
в частині' відшкодування моральної шкоди потерпілим і членам їх сімей
було призупинено на 2006 рік.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1. тривалий час працював у шкідливих умовах праці, внаслідок
чого отримав професійне захворювання. Згідно
висновку МСЕК від 05.10.2005 року, позивачеві у
зв*язку із профзахворюваннями вперше встановлено ступінь стійкої втрати
професійної працездатності в розмірі 65% та 3 групу інвалідності на строк до
01.11.2006р.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про задоволення вимог позивача та відшкодування моральної
шкоди Відділенням Фонду.

Цей висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування).

Проте, висновок щодо розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, не
відповідає обставинам справи, оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції
дещо завищив розмір моральної шкоди.

Беручи до уваги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) «Про судову
практику по справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та враховуючи, що Законом
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку та виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»
не встановлено обмежень щодо розміру моральної шкоди в разі встановлення
потерпілому стійкої втрати професійної працездатності
внаслідок професійного захворювання або трудового каліцтва, а також враховуючи характер та ступінь тяжкості страждань,
колегія суддів вважає, що відповідною компенсацією
моральних шкоди позивача є сума 30000грн.

Доводи відповідача про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог через
призупинення дії окремих норм Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку та виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006 рік є
безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в 2005 році, за
чинності зазначених норм цього Закону.

Доводи відповідача стосовно висновку МСЕК необгрунтовані, оскільки п. З ст. 34 віще згаданого
Закону встановлено, такий висновок обов'язковий лише для випадків втрати
працездатності, яка не призвела до втрати професійної працездатності.

За таких обставин
колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити, зменшивши суму
відшкодування моральної шкоди до 30000грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. З, 313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення
Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2006 року змінити, зменшивши суму моральної шкоди, стягненої
на користь ОСОБА_1, до
30000грн.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.