Справа №2-61/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 лютого 2007
року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., при секретарі - Цурканенко Г.С., за участю
ОСОБА_1, представників відповідача - Савчук О.А., Альяних В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства „Укртелеком" про поновлення на
роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу,   -

УСТАНОВИВ:

Позивачка просить суд поновити її на роботі у відповідача на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнавши незаконним наказ № НОМЕР_1 про її звільнення з роботи по ст.40 п.3 КЗпП України. В
зв'язку з поновленням на роботі просить стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. При цьому
посилається на незаконність наказу про звільнення і на те, що порушення
трудової дисципліни вона не допускала.

Представники відповідача проти позову заперечують посилаючись на те, що 28.10.2002 року, 30.01.2003 року позивачка
притягувалась до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової
дисципліни. В жовтні 2003
року позивачка зробила приписку в картці про доставку телеграми в 12 год., а доставка була
в 11.50 год. 18.10.2003 року
ОСОБА_1 не змогла показати адресу, за якою
вона доставляла телеграму. Також вона не залишила повідомлення про відключення
телефону в Харківську єпархію. За вказані порушення трудової дисципліни вона і
була звільнена з роботи.

3-я особа - ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.91).

Судом установлено, що ОСОБА_1 знаходилась з відповідачем в трудових
правовідносинах, працюючи з 1995 року на різних посадах (а.с.4-10), а з 24.01.2003 року в Центрі
обслуговування споживачів та продажу послуг
Харківської дирекції УДПЕЗ „Укртелеком" ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділенні
„Телекомсеріс" № 6 дільниці
по наданню послуг № 1 (а.с.4-10,
18, 30-32).

2

Наказом відповідача № НОМЕР_1 ОСОБА_1 була звільнена з роботи по ст.40 п.3 КЗпП України. Підставою для звільнення був акт перевірки групи контролю якості роботи із
споживачами, доповідна ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, пояснення ОСОБА_1, подання на звільнення до
профспілкового комітету (а.с.18, 87).

У вказаному наказі про звільнення з роботи конкретно не вказано на те, які
обов'язки не виконала ОСОБА_1 і коли не виконала, що і стало причиною для звільнення її з роботи. Разом з тим в
наказі про звільнення відповідач повинен був вказати конкретно на те, які
обов'язки, покладені трудовим договором, не виконала ОСОБА_1, обставини
порушення обов'язків, які раніше
порушення трудової дисципліни допускав робітник. Вказані, як підстави
для звільнення, акт, доповідна, пояснення також не містять дати і конкретики. В
зв'язку з викладеним, суд вважає даний наказ про
звільнення з роботи незаконним, бо в ньому не вказано конкретно на те, які
обов'язки порушила ОСОБА_1

Із пояснень
представників відповідача і наданих до суду документів видно, що 16.02.2002 року наказом відповідача НОМЕР_2 ОСОБА_1 було оголошено
догану та було позбавлено її премії за те, що вона 16.01.2002 року вийшла в доставку без протисквозьних
приладнань, чим порушила інструкцію з охорони праці (а.с.120).

Відповідно до
ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за
виявленням проступку, але не пізніше
одного місяця з дня його виявлення.

Відповідач не виконав вказані вимоги закону, видавши наказ 16.02.2002 року, бо
не наклав стягнення безпосередньо за виявлення проступку, порушення виявив 16.01.2002 року
(а.с.122-123) і кінцевим строком накладення
стягнення було 15.02.2002 року. Тому наказ НОМЕР_2 від 16.02.2002 року є незаконним.

Із пояснень представників відповідача і наданих до суду документів видно, що 28.10.2002 року наказом
відповідача НОМЕР_3 ОСОБА_1
було оголошено догану та було позбавлено її
премії за те, що вона у вересні 2002 року порушувала правила доставки
телеграм (а.с.112). У вказаному наказі не
конкретизовані дати порушень правил доставки телеграм, а тому він також є незаконним, бо існує місячний строк для застосування
дисциплінарного стягнення, який за таких обставин слід вважати порушеним.
Виявлення порушень в системі роботи
відповідача мало місце в день їх допущення. Із доповідних записок (а.с.114-117) видно, що порушення могли мати місце
в період з 2.09. по 30.09.2002 року. По можливим порушенням в період з 2.09.

3

по 23.09.2002 року закінчився місячний строк для накладення дисциплінарного стягнення. У встановлений строк
можливо було накласти стягнення лише за те, що 30.09.2002 року в бланку 4 не вказано час вручення телеграми. З цього приводу у ОСОБА_1 не були відібрані
письмові пояснення, а також не надано суду доказів даного
порушення, що воно дійсно мало місце і що
не має підстав для застосування до ОСОБА_1 вимог ч.5 ст.17 Статуту про
дисципліну працівників зв'язку (а.с.80-84). Тому вказаний наказ є незаконним.

30.01.2003 року наказом відповідачаНОМЕР_4 (ах. 127) ОСОБА_1 було оголошено догану та було позбавлено її премії за те, що вона 21.01.2003 року при доставці телеграм не
користувалась протисковзькими приладнаннями. ОСОБА_1 пояснила, що вказані засоби були на ногах, а не на підошві, бо є різні ділянки дороги: слизькі і посилані піском. Тобто
в залежності від стану дороги вона і вирішувала те, коли їх слід одівати.
Вказані пояснення ОСОБА_1 заслуговують на увагу. Відповідач не довів, що
ОСОБА_1 не користувалась відповідними засобами саме тоді, коли йшла по слизькій дорозі. Тому вказаний наказ є також не
законним і необгрунтованим.

Звинувачення ОСОБА_1 в тому, що вона в жовтні 2003 року зробила приписку в картці
про доставку телеграми в 12 год., а доставка була в 11.50 год, що 18.10.2003 року ОСОБА_1 не змогла показати
адресу, за якою вона доставляла телеграму, що вона не залишила
повідомлення про відключення телефону в
Харківську єпархію, не підтверджені достовірними доказами та не свідчать самі
по собі про те, що були підстави для звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Зважаючи на все викладене, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було незаконним, а тому наказ про звільнення суд
визнає незаконним, а ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.235
КЗпП України суд поновлює на попередній роботі у відповідача і стягує на її
користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зважаючи на те, що
заява про поновлення на роботі розглядалась
більше одного року не з вини ОСОБА_1, яка кожного разу з'являлась в
судове засідання, то суд виносить рішення
про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тобто за період з дня звільнення по день
винесення судом рішення. Вказаний період
складає 39 місяців та 14 днів. Середній заробіток позивачки складає 320 грн. 21 коп. (а.с.111). Тому суд стягує середній заробіток в загальній сумі -12637 грн.62 коп.

Відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави державне мито в розмірі 126 грн.37 коп.

4

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 215   ЦПК України, ст.ст.40, 147-149, 235 Кодексу законів
про працю України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Укртелеком" задовольнити повністю.

Визнати незаконним наказ начальника Центру обслуговування споживачів та продажу послуг Харківської дирекції УДПЕЗ
„Укртелеком" № НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_1 з роботи по ст.40 п.3 КЗпП
України.

Поновити ОСОБА_1
на роботі в Відкритому акціонерному
товаристві „Укртелеком" в Центрі телекомунікаційних послуг Харківської
філії на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 3 класу.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" на користь
ОСОБА_1 -12637 грн.62 коп., а в дохід держави державне мито в розмірі - 126 грн.37 коп.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в апеляційний суд Харківської області через
Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана в апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова
протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.