Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-261 /2007 р.                                                Головуючий
в 1 інстанції Лядова Т.Р.
4                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01
березня 2007 року колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
міста Севастополя в складі:

головуючого              - Сімоненко В.М.

судців                         -Володіної Л.В., Зотова B.C.

при секретарі             - Маткової С.Г.

за участю      - представника Севастопольської міської
Ради - Сирського С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Севастопольської міської Ради, Фонду комунального
майна Севастопольської міської Ради, Міського театру для дітей та молоді, 3-я
особа БТІ та ДРОНМ м. Севастополя про визнання акту незаконним, визнання
частково недійсним свідоцтва про право власності, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення місцевого суду Ленінського району міста Севастополя від 08
грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом і просила визнати незаконним та скасувати наказ Начальника Управління з
питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної
адміністраціїНОМЕР_1, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності
Севастопольської міської Ради на приміщення Міського театру для дітей та
молоді, розташоване в м. Севастополі по пр. Гагаріна, буд. 16, що складається з
двох будівель літ. „А" та літ. „Б". Вимоги мотивовані тим, що
позивачка за договором купівлі-продажу від 30.12.2003 року придбала у ЗАТ
„Магазин -302" павільйон площею 86,20 кв.м., який неправомірно переданий у
комунальну власність міста.

Рішенням            місцевого   суду
Ленінського   району   м.
Севастополя   від

08
грудня 2006 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала
апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що ухвалене
з порушеннями норм матеріального та процесуального права, при недоведеності
підстав, які суд помилково порахував встановленими, постановити нове рішення по
суті її позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника Севастопольської
міської Ради, який згоден з рішенням суду, обговоривши доводи скарги,
перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що підстав для
визнання недійсним свідоцтва про право власності немає.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія.

Судом встановлено,
підтверджується матеріалами справи, що 22.03.1996 року художній керівник театру
для дітей та молоді звернувся з заявою на Гмя начальника Управління майном
міста про постанову на баланс театру приміщення колишнього кінотеатру
"Мир" (а.с.78).

Наказом Начальника Управління майном міста НОМЕР_2 керівнику Міського
театру для дітей та молоді дано розпорядження прийняти на баланс невраховану
будову кінотеатру "Мир" та будову автоматів газ. Води у кінотеатру по
пр. Гагаріна ,16 (а.с.80).

У виконання даного наказу була здійснена технічна інвентаризація будов по
пр. Гагаріна, 16 в м. Севастополі (а.с.84-89).

Довідкою, направленою керівником театру на адресу Управління майном міста,
підтверджується, що в січні 1999 року на баланс Міського театру для дітей та
молоді поставлені : будівля кінотеатру, павільйон з продажу прохоложувальних
напоїв, пере обладнаний під дитяче кафе, а також прибудова (а.с. 92).

Наказом начальника управління з питань майна комунальної власностіНОМЕР_1
дане розпорядження на оформлення права комунальної власності територіальної
громади м. Севастополя в особі міської Ради з видачею свідоцтва про право
власності на об'єкт нерухомості - Театр для дітей та молоді " На Великою
Морською" загальною площею 886 кв.м., розташований за адресою: пр.
Гагарина, 16 (а.с.23), наказом № НОМЕР_3 внесені зміни в наказНОМЕР_1 в частині
уточнення площі об'єкту нерухомості, міській Раді видано свідоцтво про право
власності (а.с.24).

Свідоцтво про право власності від 19.03.2004 року на театр для дітей та
молоді "На Великою Морською" засвідчує, що об'єкт складається з двох
забудов літ. "А"-будинок театру, літ. "Б" - кафе "Шалун", загальною
площею 725,6 кв.м. (а.с.83).

Доводи позивача про те, що у комунальну власність передано майно, яке
належить її на підставі договору купівлі-продажі від 30.12.2003 року
обґрунтовано не прийнято судом до уваги і являються неспроможними, оскільки на
підставі договору купівлі -продажі позивачці у власність перейшло майно -
павільйон "Сокі-Води", який не являється об'єктом нерухомості. А
об'єктом комунальної власності являється об'єкт нерухомості, який складається з
двох будівель, зокрема кафе "Шалун" літ Б., який ще з 1999 року
знаходиться на балансі театру(а.с.92).

Враховуючи викладене, наказ начальника Управління з питань майна
комунальної власності, свідоцтво про право комунальної власності видані у межах
повноважень і на підставі акту держкомісії про прийняття в експлуатацію кафе "Шалун" від
25.08.1998 р. (а.с.29),
у відповідності до діючого законодавства, а тому суд обґрунтовано відмовив
позивачці в задоволенні заявлених вимог.

Разом з тим, судова колегія вважає, таким, що заслуговує
уваги довід апеляційної скарги про те, що суд необгрунтовано зазначив про
нікчемність угоди купівлі -продажі від 30.12.2003 року, оскільки ЦК України в
редакції 1963 року не передбачав визнання угоди такою.

Судова колегія вважає можливим виключити із рішення суду зазначення про
нікчемність угоди.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для зміни чи скасування рішення судова колегія не
вбачає.

Керуючись ст.ст.
303-315 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району міста Севастополя від 08 грудня 2006 року
залишити без змін.

Виключити із
мотивувальної частини рішення зазначення про нікчемність угоди, укладеної
30.12.2003 року між ЗАТ "Магазин-302" та ОСОБА_1 по відчуженню
павільйона.

Ухвала набирає
законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання законної сили.