Верховний Суд України
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-56 /07                                                      Головуючий у 1 інстанції Беклеміщев О.В.
Суддя-доповідач : Сапун О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

„17" січня 2007 року                                                                                м. Запоріжжя

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого                   Маловічко С.В.

Суддів                              Сапун О.А.

Спас О.В.

При секретарі    Тахтаул О.М.

З участю адвоката       ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від «18» вересня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання ордеру недійсним, усунення перешкод у
користуванні квартирою, виселення, за позовом
Запорізького комунального підприємства міського електротранспорта „Запоріжелектротранс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Хортицької районної
адміністрації Запорізької міської ради про
визнання ордеру недійсним, визнання угоди дійсною та визнання права власності на жиле приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Хортицької районної адміністрації, орендного підприємства ЗМБТІ, треті особи ЗКПМЕ „Запоріжелектротранс",
ЖБК „Запоріжприлад-1", про визнання права власності на жиле приміщення, -

ВСТАНОВИЛА   :

24 жовтня 1994 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ленінської
районної адміністрації Запорізької міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11про визнання ордеру недійсним, виселення, усунення перешкод у користуванні
квартирою.

Зазначав, що є власником квартири АДРЕСА_1, це підтверджується довідкою, яка
видана 07 жовтня 1993 року ЖБК „Запоріжприлад-1". 14 липня
1994 року рішенням виконкому Ленінської райради був затверджений ордер НОМЕР_1
про виділення зазначеної квартири ОСОБА_7, який виданий 01 серпня
1994 року за рішенням адміністрації та профкому підприємства „Запоріжелектротранс". Вважає, що цей ордер
виданий з порушенням законодавства, тому просив визнати його недійсним та усунути перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення
з неї ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

13 грудня 1994 року КП „Запоріжелектротранс"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання недійсним ордеру ІНФОРМАЦІЯ_27, виданого 22 грудня 1993 року на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2.

В позові та
доповненнях до нього зазначало, що на момент одержання чотирьохкімнатної квартири ОСОБА_2 мав двокімнатну кооперативну
квартиру АДРЕСА_1. Після
одержання ОСОБА_2. квартири АДРЕСА_2, кооперативна квартира АДРЕСА_1 була на підставі ордеру надана
сім'ї ОСОБА_7, яка прийнята в члени ЖБК „Запоріжприлад-1" та проживає в спірній квартирі з 1994 року. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2
після переселення в спірну чотирьохкімнатну квартиру
пред'явив до Ленінської районної адміністрації, ОСОБА_7 позов про визнання недійсним ордеру на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, та виселення сім'ї ОСОБА_7, тобто незаконно намагається залишити у своєму користуванні дві квартири,
просило суд визнати ордер ІНФОРМАЦІЯ_27, виданий на
чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, недійсним.

В процесі розгляду справи ЗКПМЕ „Запоріжелектротранс" звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання угоди дійсною та визнання права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі.

Зазначало, що ОСОБА_2 знаходився на обліку в КП „Запоріжелектротранс",
як особа, що потребувала покращення житлових умов. На
момент одержання жилої площі він мав на праві власності двохкімнатну
кооперативну квартира АДРЕСА_1. При вирішення питання про надання
квартири АДРЕСА_2 сторони уклали угоду, згідно якої
ОСОБА_2 та його сім'я зобов'язались взамін отриманої чотирьохкімнатної квартири
передати безкоштовно підприємству
„Запоріжелектротранс" двохкімнатну кооперативну квартиру. ОСОБА_2 подав до кооперативу заяву про виключення його з членів
кооперативу та передачі квартири ОСОБА_7 На зборах членів ЖБК ОСОБА_2 був виключений з членів кооперативу, а ОСОБА_7 прийнята в члени ЖБК „Запоріжприлад-1", 01 серпня 1994 року їй видано ордер на двокімнатну
кооперативну квартиру, 09 липня 1997 року розпорядженням НОМЕР_2 Хортицької районної адміністрації
міста Запоріжжя право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 оформлено за ОСОБА_7 Оскільки ОП ЗМБТІ відмовилось оформити свідоцтво про
право власності на двокімнатну квартиру за ОСОБА_7, так як таке право зареєстроване на підставі довідки ЖБК за ОСОБА_2., просило визнати угоду про безкоштовну
передачу квартири АДРЕСА_1 підприємству „Запоріжелектротранс" дійсною, визнати право власності на зазначену
квартиру за ОСОБА_7 та зобов'язати ОП ЗМБТІ видати
ОСОБА_7 свідоцтво про право власності.

Оскільки в період розгляду справи ОСОБА_2 чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 розміняв на дві двохкімнатні квартири АДРЕСА_3, підприємство „Запоріжелектротранс" 26 грудня 1997 року звернулось в суд з додатковим позовом про визнання
обміну недійсним.

ОСОБА_7 16 вересня 1999 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОП ЗМБТІ, ЗКПМЕ
„Запоріжелектротранс", ЖБК „Запоріжприлад-1", про
визнання права власності на жиле приміщення.

Зазначала, що вона з 1979 року перебувала на квартирному
обліку на підприємстві „Запоріжелектрготранс", як
особа, що потребує поліпшення житлових умов. Квартира АДРЕСА_1 була виділена їй
спільним рішенням адміністрації та профкому
підприємства „Запоріжелектротранс" згідно протоколу НОМЕР_3. 10 серпня 1994 року вона внесла пай в ЖБК „Запоріжприлад-1" та була
прийнята в члени кооперативу. На цю квартиру їй
було видано ордер НОМЕР_1 від 01 серпня 1994 року, згідно якого вона вселилася в
спірну квартиру. Однак ОП ЗМБТІ не оформляє її право власності на цю квартиру, посилаючись на те, що власником її до
теперішнього часу є ОСОБА_2 Просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати ОП ЗМБТІ зареєструвати за нею право власності на вказану квартиру. Також просила в додатковій
позовній заяві визнати дійсною угоду, яка укладена між ОСОБА_2. та
підприємством „Запоріжелектротранс" про передачу квартири АДРЕСА_1 підприємству.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2000 року всі
вище зазначені позови були об'єднані в одне провадження
(а. с. 213 т. 1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2005 року було
задоволено клопотання ЗКПМЕ
„Запоріжелектротранс" і виділені в окреме провадження позовні вимоги
підприємства до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи ПКП „Бюро обміну жилої площі", ОСОБА_13,
ОСОБА_14, про визнання обміну чотирьохкімнатної квартири недійсним (а. с. 40-41
т. 2).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2006 року
позов ОСОБА_2 до Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11про визнання недійсним
ордеру, виданого на двохкімнатну квартиру, усунення
перешкод у користуванні цією квартирою та виселення залишено без
задоволення.

Позов ЗКПМЕ „Запоріжелектротранс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання недійсним ордеру, виданого
на чотирьохкімнатну квартиру, залишено без задоволення.

Зустрічний позов ЗКПМЕ „Запоріжелектротранс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання угоди дійсною та
визнання права власності на двохкімнатну квартиру залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОП ЗМБТІ, треті особи ЗКПМЕ
„Запоріжелектротранс", ЖБК „Запоріжприлад-1", про визнання права
власності на жиле приміщення задоволено.

За ОСОБА_7 визнано право власності на
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОП „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації"
погасити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 в місті Запоріжжі за ОСОБА_2. та
провести реєстрацію права власності на вказану квартиру за
ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просять рішення в частині відмови в позові
про визнання недійсним ордеру НОМЕР_1 на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_7, усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та виселення відповідачів, а також в частині
задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 про визнання права власності на двохкімнатну квартиру скасувати. Ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2, у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_7 відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.

Інші особи, які брали участь у
справі, рішення суду не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення
апелянтів, заперечення представника ЗКПМЕ
„Запоріжелектротранс" Кузьміної В.О., представника ОП ЗМБТІ Опанасенка В.Л., адвоката ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення
з одних лише формальних міркувань.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_2 працював у Запорізькому трамвайно-тролейбусному управлінні ( нині Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорта „Запоріжелектротранс") і перебував на квартирному обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, оскільки з сім'єю проживав у двох
кімнатах в трикімнатній квартирі АДРЕСА_3. На момент вирішення питання про надання сім'ї ОСОБА_2
чотирьохкімнатної квартири він мав двохкімнатну
кооперативну квартиру АДРЕСА_1, яку набув внаслідок обміну двох
кімнат у трикімнатній квартирі ( а. с. 31,33,77-78т.1).

Статтею 48 ЖК України передбачалось, що жиле
приміщення надається громадянам в межах норми жилої площі. При цьому
враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що
перебуває у приватній власності громадянина. При передачі громадянами житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу,
який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у
межах встановленої норми жилої площі.

Оскільки ОСОБА_2 та повнолітні члени його сім'ї зобов'язались безоплатно передати двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 для подальшого її виділення іншому
працівнику підприємства, який потребує поліпшення житлових умов, його сім'ї на підставі ордеру ІНФОРМАЦІЯ_27 була надана
чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_2. Двохкімнатна квартира була надана сім'ї ОСОБА_7 на підставі ордеру
НОМЕР_1 від 01 серпня 1994 року, який виданий виконкомом Ленінської
районної ради (а. с. 5-23,84 т.1).

У разі відмови ОСОБА_2 передати двохкімнатну квартиру для розподілу іншим
працівникам підприємства, які потребують поліпшення житлових умов, підприємство не надало б йому чотирьохкімнатну
квартиру, а з урахуванням належної позивачу жилої площі надало б двохкімнатну
квартиру, про що на спільному засіданні президії адміністрації і профспілкового
комітету підприємства 17 березня 1994 року вже була ухвалена відповідна
постанова ( а. с. 14-16 т. 1 ).

11 квітня 1994 року ОСОБА_2 звернувся до голови профспілки підприємства з
заявою про скасування спільного рішення адміністрації підприємства та
профспілки від 17 березня 1994 року, виділення йому
чотирьохкімнатної квартири. Спірну двохкімнатну

квартиру він зобов'язався передати безоплатно
для надання її працівнику, який потребує поліпшення житлових умов (а. с. 17-23 т.1).

В подальшому ОСОБА_2 звернувся до ЖБК „Запоріжприлад-1" з заявою про виключення його з членів ЖБК у зв'язку з вибуттям його на
інше місце проживання - у чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2. На засіданні членів ЖБК „Запоріжпримад-1" 22 червня 1994 року
ОСОБА_2 на підставі пункту 31 Статуту ЖБК виключено з членів кооперативу, а
ОСОБА_7 прийнято в члени кооперативу у зв'язку з
передачею їй квартири АДРЕСА_1. Зазначений протокол затверджений
рішенням НОМЕР_4 виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 14 липня 1994 року. 10 серпня 1994 року ОСОБА_7 внесла на рахунок кооперативу 36636 крб. - вартість наданої їй квартири.
Розпорядженням НОМЕР_2 від 09 червня 1997 року Хортицька районна адміністрація
оформила за нею право власності на вказану квартиру. (а. с. 24-30,121 т.1).

ОСОБА_2 та члени
його сім'ї виписались з кооперативної квартири, прописались та поселились в наданій чотирьохкімнатній квартирі, а 30 вересня 1994 року розміняли її на дві двохкімнатні квартири АДРЕСА_3. Тобто апелянти фактично виконали зобов'язання по передачі спірної квартири, яка в подальшому бува виділена працівнику підприємства
ОСОБА_7

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
те, що ОСОБА_7 набула права власності на спірну двокімнатну квартиру,
тому правильно задовольнив її позовні вимоги, а у
позові ОСОБА_2 про визнання ордеру НОМЕР_1 недійсним, усунення перешкод в
користуванні квартирою та виселення сім'ї ОСОБА_7 відмовив. При цьому ОСОБА_7 не пропустила строк, передбачений законом для звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки про
порушене право вона дізналася після 09 червня 1997 року, коли ОП ЗМБТІ відмовилось зареєструвати за нею
право власності на жиле приміщення на підставі
розпорядження НОМЕР_2 Хортицької районної адміністрації,
а позовну заяву до суду вона подала 16 вересня 1999 року.

Рішення в цій частині відповідає наданим доказам, вимогам закону, є
справедливим, тому підстав для його скасування немає.

Підстав для висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані
норми матеріального або процесуального права, що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, немає.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.