Справа № 22-1846                                     Суддя 1-ї
Категорія - 21                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої - Шабанової В.О..

Суддів : Стратіло В.І.,   Резникової Л.В.

При секретарі- Баранові В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України в м.Кіровське

На рішення    Кіровського міського суду від 27 грудня
2006 року за позовом    ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України в м. Кіровське Донецької області

ВСТАНОВИВ:

Вказане вище відділення виконавчої дирекції Фонду
звернулось в суд з апеляційною скаргою про скасування рішення Кіровського
міського суду від 27 грудня 2006 року яким вирішений спір між ОСОБА_1 та
відділенням виконавчої дирекції Фонду (надалі Фонд) про відшкодування моральної
шкоди.

З відповідача на користь позивача стягнуто у
відшкодування моральної шкоди 12 000 гр.

В апеляційній скарзі Фонд ставить питання про скасування судового рішення
та ухвалення нового- про відмову в задоволенні позовних вимог, з тих підстав,
що на думку апелянта, факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв"язку з
ушкодженням здоров"я на виробництві не знайшов свого підтвердження. Дія
ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди призупинена
Законом „Про Державний бюджет України на 2006 рік". Посилаючись на вимоги
ст.. 233 КЗпП України вважає , що позивачем пропущений строк звернення до суду
з позовом про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, представника Фонду , перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав:

Розглядаючи справу по суті суд встановив, що працюючі на
підприємствах вугільної промисловості в небезпечних та шкідливих умовах праці
позивач отримав ушкодження здоров"я
професійне захворювання.

Згідно з
висновком МСЕК від 7 серпня 2003 року йому вперше встановлена стійка втрата
працездатності у зв"язку з професійним захворюванням-хронічним бронхітом
40% та визнано інвалідом 3 групи безстроково .

Звертаючись в
суд позивач посилався на те, що у зв"язку з отриманим захворюванням на він
відчуває біль в грудині, задишку при невеликих навантаженнях, слабкість.,
частий кашель. Зазначене заважає йому виконувати будь-яку фізичну роботу, в
тому числі і по домашньому господарству, спілкуватися.

Ушкодженням здоров"я йому заподіяна моральна шкода.

Відповідач
відмовився відшкодувати моральну шкоду у зв"язку з ушкодженням
здоров"я на виробництві в добровільному порядку.

Просив стягнути з відповідача на його користь 40000 грн.

Розглядаючи
справу по суті, суд правильно встановив правовідносини по ній і обгрунтовано
виходив з того, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у
зв"язку із профзахворюванням , на підставі ст.ст. 21, 28, 34 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності"

Відповідно до
роз"яснень Пленуму Верховного Суду України в п. З, постанови „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",- під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, які, зокрема, полягають у моральних переживаннях у
зв"язу з ушкодженням здоров"я, порушенні нормальних життєвих
зв"язків.

Розглядаючи
справу суд обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у
зв"язку з тим, що він відчуває фізичні та моральні страждання. Ушкодження
здоров"я на виробництві потягло негативні зміни в образі життя, потребує
додаткових зусиль для організації життя та побуту.

Даний висновок
суду підтверджується, обставинами справи та письмовими доказами. Зокрема, з
висновку МСЕК від 7 серпня 2003 року медичних документів, акту розслідування
профзахворювання, вбачається, що у зв"язку з профзахворюванням у
потерпілого настала стійка втрата працездатності . Він відчуває фізичні та
моральні страждання., через біль в грудині, задишку при невеликих
навантаженнях, слабкість., частий кашель

(ах. 13-17).

Правовий
висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди перебуває у
відповідності із вказаними вище роз"ясненнями Пленуму, якими дане поняття
моральної шкоди.

У зв"язку з
цим не можна прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, щодо відсутності
доказів заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1.

Розмір моральної
шкоди, відповідно до п. 9 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду
України, визначається залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав
позивач, тривалості втрат, можливості їх поновлення, тяжкості вимушених змін у
життєвих та виробничих стосунках.

Оцінивши
обставини та наслідки ушкодження здоров"я, характер, обсяг моральних
страждань: а саме настання, через профзахворювання, стійкої втрати
працездатності в розмірі 40%, обмеженість дій через хворобу , неможливість
поновлення і попереднього стану здоров"я, суд визначив розмір моральної
шкоди в сумі 12 000 гр.

Апеляційний суд
вважає за можливе погодитись з таким розміром, оскільки він встановлений в
межах, передбачених ст.34 вказаного вище Закону, відповідає обставинам справи,
обсягу та ступеню моральних страждань.

Доводи апеляційної скарги про неможливість відшкодування
моральної шкоди у зв"язку із припиненням дії ст. 34 Закону в даній частині
Законом „Про державний бюджет України на 2006 рік", не можна прийняти до
уваги, з наступних підстав.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 8.11.2005 по
справі „Кечко проти України" - держава може вводити призупинення або
закінчити виплату, за умови внесення відповідних змін в законодавство і органи
державної влади не можуть відмовити у виплаті належних сум.

Зміни в ст. 34 вказаного вище Закону України „Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
профзахворювання, які потягли втрату працездатності", відносно
відшкодування моральної шкоди на момент вирішення спору не вносились.

Крім того, згідно зі ст. 46 даного Закону, а також згідно
із Законом України „Про страхові тарифи на загальнообов"язкове соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,
які спричини втрату працездатності" , Фонд має автономну, незалежну від будь-якої
іншої, систему фінансування. Фінансування Фонду здійснюється за рахунок внесків
підприємств. Кошти на здійснення страхування не включаються до складу
Державного бюджету України, використовуються за їх прямим призначенням і
зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем трьохмісячного строку
звернення за захистом своїх прав в суд, відповідно до ст. 233 КЗпП України, є
необгрунтованими.

Правовідносини, що виникли по справі між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
відділенням виконавчої дирекції Фонду регулюються законодавством про страхові
та соціальні виплати і на них поширюються загальні норми цивільного
законодавства про позовну давність.

Норми трудового законодавства, в тому числі ст.233 КЗпП України, не поширюються
на правовідносини, що виникли по справі.

Згідно з п.1 ч.І ст. 268 ЦК
України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров"ю або смертю позовна давність не поширюється.

Керуючись
ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-У ХВ А ЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України
в України в м. Кіровське відхилити.

Рішення Кіровського міського суду Донецької області від 27 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
безпосередньо протягом двох місяців з дня її проголошення.