АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року                                                                                                          м.
Одеса

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Плавич Н.Д.

суддів -
Галушко Л.А., Левенця Б.Б.

при секретарі -
Котової Д.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
представника Одеської міської ради за довіреністю Асташенкової О.І. на рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2006р. по справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності

встановила:

У липні 2006р.
позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вони на
протязі п'яти років є користувачами частини підвального приміщення, площею
266,6кв.м, яке розташоване за АДРЕСА_1.
За цей час ними був зроблений ремонт вказаного приміщення, поміняти
водопровідні та каналізаційні труби, сплачуються всі комунальні витрати. Всі
питання користування цим приміщенням позивачами було узгоджено з мешканцями
вказаного будинку. Посилаючись на те, що усі мешканці будинку дали згоду на
перехід частини підвалу, площею 266,6кв.м у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а
Одеська міська рада заперечую та вважає, що ці підвальні приміщення відносяться
до нежитлового фонду і тому знаходяться у власності територіальної громади,
позивачі просили визнати за ними право власності по Vi частини
вказаного підвального приміщення.

У судовому
засіданні представник позивачів позов підтримав, просив позовні вимоги
задовольнити.

Представник
відповідача проти позову заперечувала, вказуючи, що Одеська міська рада як
власник спірного приміщення володіє, користується і розпоряджається цим
приміщенням. Згідно ст.4 Закону України „Про власність", ст.319 ЦК України тільки
власник - Одеська
міська рада має право розпоряджатися своїм майном за своїм розсудом у рамках
закону. Тому, представник відповідача просила у позові відмовити.

Рішення суду від 02.11.2006р.
позовні вимоги задоволені у повному обсягу.

В апеляційній
скарзі представник Одеської міської ради за довіреністю просить скасувати
рішення суду та постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити,
посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального
права.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, перевірив
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що позивачі на протязі майже п'яти років (з серпня 2001р. по
наступний час) є користувачами частини підвального приміщення, загальною площею
266,6кв.м, яке розташоване за АДРЕСА_1.
У вересні 2001р. позивачкою ОСОБА_1 була повністю виплачена вартість
зроблених робіт по реконструкції підвальних приміщень з прибудовою сходів і
улаштування входу зі сторони

Справа № 22ц-963/07                                                                                    Категорія
ЦП: 2

Головуючий у першій інстанції - Ярош С.В.
Доповідач - Плавич
Н.Д.

2

вул.Преображенської, про що між
сторонами складено та підписано акт прийоми-передачі №1 від 12.09.2001р.
Згодом, на виконання рішення Міжвідомчої комісії Центральної районної
адміністрації Виконкому Одеської міської ради від 21.05.2002р. між позивачами
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений інвестиційний договір по фінансуванню
капітального ремонту спірних підвальних приміщень. 31.07.2002р. Розпорядженням №721 Центральної
районної адміністрації Виконкому Одеської міської ради був отриманий дозвіл та
затверджено кошторис на проведення ремонту вказаного підвального приміщення.
Після оплати та прийому-здачі ремонтно-будівельних робіт, актом
прийоми-передачі від 03.09.2004р. підвальні приміщення були передані ОСОБА_1 та
СтОСОБА_2 для експлуатації.

Встановлено, що
позивачі отримали згоду більшості мешканців, які є співвласниками допоміжних
приміщень цього багатоквартирного будинку, у тому числі спірного підвалу, на
перехід у власність підвального приміщення, площею 266,6кв.м, яким користуються
позивачі(а.с.131-133). Вказане підвальне приміщення належить до категорії
"допоміжні", що підтверджується висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 12.09.2006р.

Ст.369 ЦК України
передбачає, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із
співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном, вважається що він
вчинений за згодою всіх співвласників.

Згідно п. 1.1,1.2 резолютивної частини
рішення Конституційного суду України 4-рп/2004
від 02.03.2004р. по справі №1-2/2004,
яким було дано офіційне тлумачення положень п.2 ст.10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992р. №2482-12, допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні та інші) передаються
безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир
багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні
приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання
співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники)
неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником
(співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Відповідно до
п.2 ст.382 ЦК України
власникам квартири у дво -
або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального користування.

Згідно ст.41
Конституції України та ст.321 ЦК
України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Ст.4 Закону
України „Про власність" передбачає, що власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном.

Відповідно до
п.2ст.48 Закону України „Про власність",ст.391 ЦК України власник
може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, хоч би ці
порушення і не були поєднані з позбавленням володіння майном.

Згідно зі ст.49
Закону України „Про власність" встановлено принцип володіння
майном-володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено
судом.

У відповідності
до п.2ст.328 ЦК України
право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст.392 ЦК України
передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Вирішуючи спір,
пов'язаний з правом власності, суд 1-ої
інстанції правильно виходив з того, що підтвердженням наявності такого
права можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють
безпосередньо самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (до
нього переходить) право власності.

Крім того, наявність
згоди власників спірного допоміжного приміщення, право власності якого не
потребує будь-якого додаткового підтвердження, вважає за можливе перехід такого
права за позивачами.

Враховуючи зазначене, судова
колегія погоджується із висновком суду 1
-ої інстанції

з

щодо задоволення позову і визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по
Vi частини на підвальне приміщення, розташоване за АДРЕСА_1.

Доводи
представника відповідача, викладені в апеляційній скарги не обґрунтовані та не
тягнуть скасування рішення суду.

На підставі
наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду відповідає встановленим по
справі обставинам, постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для його скасування і задоволення скарги
немає.

Керуючись ст.ст.
303, 307ч.п.1,
308, 313, ЗНч.Іп.1,
315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника Одеської міської ради за довіреністю - відхилити,
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2006р. по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності - залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку в Верховний Суд України на протязі 2 місяців через
суд касаційної інстанції.