Справа № 22-
2003                                             Головуючий
1 інстанції Копилова С.Є.
Категорія 21                                                                            Доповідач      Висоцька В.С
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року                                                                                  м.
Донецьк

Апеляційний суд                                                                       Донецької
області

в складі

головуючого
ВИСОЦЬКОЇ B.C.

суддів                                                 БІЛЯЄВОЇ
О.М., ОСИПЧУКО.В.

при секретарі                                    ПОМЕТУН С.М.

з участю  представника відповідача КУРАЧЕНКО С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну

скарги             відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від

нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від
29 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Дзержинську (далі Фонд) про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В липні 2006
року  ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому
посилався на те, що він знаходився в трудових відносинах з вугільними
підприємствами державного підприємства „Селидіввугілля", працював повний
робочий день під землею. Внаслідок шкідливих умов праці він захворів на
хронічне захворювання - хронічна двостороння туговухість. Відповідно до
висновку МСЕК від 6 серпня  2003 року
йому вперше було встановлено 15 % втрати професійної працездатності у зв'язку з
зазначеним професійним захворюванням безстроково. Посилаючись на те, що згідно
вимог чинного законодавства він має право на відшкодування моральної шкоди в
зв'язку з ушкодженням здоров'я, просив стягнути з  Фонду на його користь на відшкодування
моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням Дзержинського
міського суду Донецької області
від 29 листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1  до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в  м. Дзержинську про відшкодування моральної
шкоди задоволені частково. На користь ОСОБА_1  з відповідача було стягнуто моральну шкоду у
розмірі 10 000 гривень.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду змінити, зменшити розмір моральної
шкоди, оскільки суд першої інстанції не врахував, що висновком МСЕК не
встановлений факт спричинення позивачу моральної шкоди, дія закону зупинена ,
позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди. В судовому засіданні
представник відповідача КУРАЧЕНКО С.В. підтримав скаргу, просив стягнути
моральну шкоду 6000 грн.

В судове
засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив
розглядати справу в його відсутності. Його неявка не перешкоджає розгляду
справи.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції встановив, що позивачу завдано моральну шкоду
професійним захворюванням : завдано фізичний біль, він не може вести звичайний
спосіб життя, порушені його нормальні життєві зв'язки, вимагає від нього   додаткових
зусиль   для   організації
свого   життя.   Таким
чином,   судом встановлено
порушення законних прав позивача по справі. Оскільки по справі встановлено
втрату позивачем 15 % професійної працездатності, суд визначив та стягнув із
відповідача 10 000 грн. моральної шкоди.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду  зміненню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 309 п. п. 3,4 підставами для зміни рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального
або процесуального права.

За
змістом ст.ст. 1,21,28,34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України покладено обов'язок відшкодовувати застрахованим особам моральну шкоду,
у зв'язку з ушкодженням здоров» я, заподіяну умовами виробництва, при цьому
сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої на день виплати.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач ОСОБА_1
знаходився в трудових відносинах з підприємством вугільної промисловості,
працював під землею, через умови праці захворів на професійне захворювання ,
про що свідчить акт розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.6).

Висновком МСЕК
від 6.08.2003 року позивачу вперше встановлено втрата працездатності 15 % у
зв'язку з професійним захворюванням - хронічною туговухістю (а.с.8). За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, за нормами вищеназваного
Закону.

Посилання суду
першої інстанції на наявність інвалідності у позивача є помилковим, але не
впливає на висновки суду про під ставність заявлених вимог.

Доводи апеляційної
скарги про відсутність наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди
спростовується матеріалами справи.

З медичних
документів ( а. с. 10-17 ) вбачається, що позивач страждає на головний біль, на
слабкий слух, у зв'язку з чим відчуває незручності у спілкуванні з людьми
,   тривалий час знаходився на лікуванні.

За таких
обставин суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт заподіяння
потерпілому моральної шкоди.

Доводи
відповідача про те, що висновком МСЕК не встановлено завдання моральної шкоди
суперечать наданим позивачем доказам та не відповідають вимогам п.3 ст.34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Доводи
відповідача про зупинення норми, яка передбачає можливість відшкодування
моральної шкоди, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову,
оскільки правовідносини сторін виникли до дії закону України „Про державний
бюджет на 2006 рік".

Крім того,  відповідно до ч.1
ст.15  Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страхування здійснює Фонд соціального страхування від
нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її правлінням. Фонд провадить збір та акумулювання
страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему
фінансування. Кошти на здійснення страхування не включаються до складу
Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням
і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків.

2

Однак з висновками суду щодо визначення розміру моральної
шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, погодитися не можна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4,
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних
і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки
тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Апеляційний суд вважає,
що суд першої інстанції не урахував конкретні обставини справи, характер та
ступінь моральних страждань позивача, вплив на його душевний стан, неможливість
жити повноцінним життям,  визначивши таке
відшкодування в розмірі 10 000 грн.

З урахуванням того, що у зв'язку з професійним захворюванням позивач
втратив 15 % працездатності, з урахуванням суті позовних вимог, характеру
діяння, фізичних та моральних страждань потерпілого - позивача, інших
негативних наслідків, апеляційний суд вважає, що є підстави для зменшення
визначеного судом розміру моральної шкоди до 6 000 грн.

За таких
підстав  апеляційний суд приходить до
висновку, що    апеляція підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись
СТ.СТ.307- 313 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
м. Дзержийську Донецької області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада   2006 року
змінити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Дзержинську Донецької області на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної  шкоди 6 000 грн.

В решті
позову відмовити.

Рішення   апеляційного   суду
набирає   законної   сили
з   моменту      його проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.