Справа №2-58/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2007 року

Армянський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі:   головуючого судді   Таран Л.О.,

при секретарі                      Карапута В.М.,

за
участю ОСОБА_1,
його представника ОСОБА_3,
ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Армянського міського суду АР Крим
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним,
стягнення вартості автомобіля, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про повернення автомобіля та документів на нього, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1р. звернувся до суду з позовом, вказуючи, що в
ІНФОРМАЦІЯ_2року він домовився зі своїм родичем ОСОБА_2 про укладання угоди
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21013, 1986 року випуску. Згідно домовленості
ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_2 вартість автомобіля, що складає 1000 доларів СІЛА, в
перерахунку на гривні - 5050 грн., а ОСОБА_2 після останьої виплати передасть
ОСОБА_1. автомобіль, угода повинна бути нотаріально посвідчена. ОСОБА_1 вказав,
що ІНФОРМАЦІЯ_3р. він сплатив ОСОБА_2 500 доларів США, в ІНФОРМАЦІЯ_4р. -150
доларів США, в ІНФОРМАЦІЯ_5р. - 150 доларів США, в ІНФОРМАЦІЯ_6р. - 200 доларів
США., ОСОБА_2 передав йому автомобіль. Але згодом з'ясувалося, що автомобіль
був ввезений з Россії в 2004 році і в Україні не зареєстрований. Таким чином,
ОСОБА_1 вказує, що ця угода, що стосується переходу права власності на автомобіль,
не може бути дійсною, оскільки потребує нотаріального посвідчення, а ОСОБА_2 не
має необхідних документів для укладення такої угоди. У зв'язку з чим ОСОБА_1
просить визнати угоду купівлі-продажу автомобіля недійсною та стягнути з
ОСОБА_2 сплачену йому вартість автомобіля у сумі 5050 грн. (1000 доларів США).
Крім того, ОСОБА_1 вказав, що з ІНФОРМАЦІЯ_2р. він орендував гараж для стоянки
автомобіля та сплачував по 30 грн. щомісяця, у зв'язку з чим просить суд
стягнути з ОСОБА_2 300 грн. на відшкодування матеріальноі шкоди. Також ОСОБА_1
вказав, що діями ОСОБА_2 йому спричинена моральна шкода, яку він оцінив в 1500
грн., поясняючи, що йому заподіяні глибокі моральні страждання і переживання,
оскільки ОСОБА_2 відмовляється врегулювати питання відносно переоформлення
автомобіля чи повернення грошей.

ОСОБА_2 позов не визнав в повному об'ємі, вказавши, що у
ІНФОРМАЦІЯ_2року він дійсно зі своїм племінником ОСОБА_1 домовився про
купівлю-продаж автомобіля. Сума продажу складала 1300 доларів США, після
виплати всієї суми відбудеться перереєстрація автомобіля, і укладення договору
у нотаріуса, при цьому перереєстрація повинна була відбуватися за рахунок
покупця - ОСОБА_1, тому

ОСОБА_2 знизив вартість автомобіля до 1000 доларів США. Через декілька
днів після домовленості ОСОБА_1 передав йому 600 доларів США, а він передав
ОСОБА_1. автомобіль і ключі від нього. При цьому ОСОБА_1 через відсутність
грошей запропонував перенести переоформлення автомобіля на ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
за цей період ОСОБА_1 мав намір переобладнати салон машини за своїм смаком,
навчитися управляти автомобілем і отримати водійські права. У ІНФОРМАЦІЯ_8 року
ОСОБА_2 оформляв документи для отримання посвідчення на проживання в Україні, і
повідомив ОСОБА_1, що одержить посвідчення на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_9 року.
Проте ОСОБА_1 відмовився виплатити суму вартість автомобіля, що залишилася, а
також відмовився від переоформлення автомобіля, і в ІНФОРМАЦІЯ_10року пред'явив
вимогу про повернення 1000 доларів США, неодноразово приходив додому до
ОСОБА_2, ображав його дружину і неповнолітніх дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_11р.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення автомобіля та
документів на нього, посилаючись на те, що ОСОБА_1 відмовився від подальшого
укладання угоди купівлі-продажу. Також просить стягнути з нього на
відшкодування матеріальної шкоди 3900 грн., вказуючи, що ОСОБА_1 використовував
автомобіль як арендований, сума зношення автомобіля складає 1500 грн., крім
того, арендна плата за автомобіль складає 2400 грн. з розрахунку 200 грн. в місяць.
Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1 5000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, вказуючи, що діями ОСОБА_1 йому заподіяні глибокі моральні страждання і
переживання.

ОСОБА_1 позов не
визнав в повному об'ємі, вказавши, що саме ОСОБА_2 відмовився від подальшого
укладання угоди купівлі-продажу.

Ухвалою суду від ІНФОРМАЦІЯ_12р. позовні вимоги об'єднані
в одне провадження.

Суд, розглядаючи
справу в рамках заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів,
вислухавши сторони, їх предствників, показання свідків, дослідивши матеріали
справи, оглянувши матеріал НОМЕР_1р. Армянського MB ГУ МВС України в
Криму про відмову в порушенні кримінальної справи, вважає за необхідне заявлені
позови задовольнити частково.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля ВАЗ 21013 білого кольору
НОМЕР_3, 1986 року виробництва, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію
автомобіля НОМЕР_2, виданим ІНФОРМАЦІЯ_14р. МРЕВ м.Стара Руса Староруського
району Новгородської області Російської Федерації. ІНФОРМАЦІЯ_13 року
автомобіль знятий з обліку внаслідок вибуття з Російської Федерації.

Згідно митної
декларації НОМЕР_4 вказаний автомобіль ввезений на територію України
ІНФОРМАЦІЯ_15р., має номерний знак (транзит) НОМЕР_3.

ІНФОРМАЦІЯ_16р. автомобіль зареєстрований у Кримській
регіональній митниці.

ОСОБА_2 є
громадянином Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_17р. прийнятий Генеральним
консульством Росії в М.Симферополь на облік на постійне проживання,
ІНФОРМАЦІЯ_18 р. подав документи у відділ реєстрації Армянського MB ГУ МВС України в Криму
для отримання посвідчення на проживання, ІНФОРМАЦІЯ_19р. отримав посвідчення на
постійне проживання в Україні.

В
ІНФОРМАЦІЯ_2року сторони, будучи родичами, домовилися між собою про укладання
договору купівлі-продажу вказаного автомобіля, вартість автомобіля складала
1000 доларів США, також
сторони домовились про те, що угода повинна бути нотаріально посвідчена.

З пояснень сторін в судовому засіданні слідує, що вони
мають розбіжності стосовно умов домовленності та її виконання, таких як, сума
сплаченої вартості за автомобіль, за рахунок кого і коли повинна відбуватись
перереєстрація автомобіля, та укладання договору. Також є розбіжності в
пояненнях сторін відносно того, хто зі сторін та у зв'язку з чим відмовився від
укладання договору.

ОСОБА_1 вказує,
що він виконав умови домовленості, а саме - сплатив ОСОБА_2 1000 доларів США. Данну обставину
ОСОБА_2 оспорює, вказуючи, що ОСОБА_1 елатив йому 600 доларів США, іншу частину
сплатити відмовився.

Згідно наданих
суду розписок, датованих ІНФОРМАЦІЯ_3 року, слідує, що ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2
половину вартості автомобіля - 500 доларів США, та отримав від ОСОБА_2 свідоцтво про реєстрацію автомобіля.
Також на розписці є запис за підписом ОСОБА_2 про отримання їм 100 доларів США.

На підставі
викладеного знашли своє підтвердження в суді пояснення ОСОБА_2 про сплату
ОСОБА_1 600 доларів США,
що в перерахунку на гривні за курсом НБУ, згідно довідки установи банку,
складає 3030 гривень.

Доводи ОСОБА_1,
та показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 про сплату 1000 доларів США суд не приймає
до уваги, оскільки відповідно до ст.218 ЦК
України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами
аудіо-, відеозапису та іншими доказами, рішення суду не може грунтуватися на
показаннях свідків.

Таким чином,
судом встановлено, що згідно домовленості про купівлю продаж автомобіля ОСОБА_1
в ІНФОРМАЦІЯ_2року передав ОСОБА_2 частину вартості - 600 доларів США, ОСОБА_2 передав
ОСОБА_1. автомобіль та документи на нього - свідоцтво про реєстрацію та митну
декларацію. Згодом обидві сторони відмовилися від укладання договору відповідно
до раніш досягнутої домовленості. Сторони і під час розгляду справи не досягли
порозуміння, між ними існують непримиренні розбіжності.

Вимога ОСОБА_1
про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним не підлягає
задоволенню, оскільки встановлено, що такий договір не є укладеним, виходячи з
того, що домовленість сторін про нотаріальне посвідчення договору не виконана. Виходячи
із ст.215 ЦК України
недійсною може бути визнана угода, яка є укладеною. Згідно із ст.ст.638,639 ЦК
України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення
договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий
договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Також суд
виходить з того, що якщо сторони домовились укласти договір, але відповідним
чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі
визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.
Тому, керуючись ст.570 ч.2 ЦК
України, суд вважає за необхідне вимогу ОСОБА_1 про стягнення вартості
автомобіля задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3030
гривень.

Однак, до
теперишнього часу автомобіль та документи на нього знаходяться у ОСОБА_1 Згідно
ст.41 Конституції України, ст.317,319,321 ЦК
України, ст.ст.2,4,13 Закону України «Про власність» власнику належать
право володіння, користування, розпорядження своїм майном, право власності є
непорушним, охороняється законом. Тому підлягає задоволенню вимога ОСОБА_2 про
повернення йому автомобіля та документів на нього: ОСОБА_1 повинен повернути
належний ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ 21013 н/з (транзит) НОМЕР_3, а також ключі від
цього автомобіля, та документи - свідоцтво про реєстрацію автомобіля, митну
декларацію.

Інші вимоги сторін не підлягають задоволенню.

Заявляючи вимогу про стягнення з ОСОБА_2 300 грн. за
оренду гаража, ОСОБА_1 не надав суду доказів, підтверджуючих наявність
договірних відносин між ним та ОСОБА_2 стосовно оренди гаража. З пояснень
сторін слідує, що

гараж, належний іншій
особі, орендував саме ОСОБА_1 для стоянки переданого йому автомобіля.

ОСОБА_2 не надав суду доказів, підтверджуючих наявність договірних відносин
між ним та ОСОБА_1 відносно оренди автомобіля, його зношення, та вартості
зношення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не має прав на управління транспортними
засобами, його доводи про невикористання автомобіля підтвердили в суді свідки
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

У позовних вимогах сторін про відшкодування моральної шкоди суд також
вважає за необхідне відмовити. Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної унаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, якою вона причинена, за наявності вини.

Сторони не надали суду доказів, підтверджуючих наявність протиправної
винної поведінки сторін, причинного зв'язку між шкодою і вказаною поведінкою.
Судом встановлено, що обидві сторони, домовившись про укладання договору
купівлі-продажу автомобіля, частково виконали умови цієї домовленості,
передавши, з одного боку, частину грошових коштів, з другого боку, автомобіль,
а згодом обидві сторони відмовилися від укладання вказаного договору.

Судові витрати
підлягають стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст.3,4,10,11,60,212,215 Цивільно-процесуального кодексу
України, на підставі ст.41 Конституції України,
ст.ст.215,218,317,319,321,570,638,639 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,4,13
Закону України «Про власність», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 3030 гривень, а також судовий збір у розмірі 51,00 гривень,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00
гривень.

В іншій частині
позову ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ
21013 номерний знак (транзит) НОМЕР_3, 1986 року виробництва, а також ключі від
цього автомобіля, та документи на автомобіль: свідоцтво про реєстрацію
автомобіля НОМЕР_2, видане ІНФОРМАЦІЯ_14р. МРЕВ м. Стара Руса Староруського
району Новгородської області, митну декларацію НОМЕР_4 про ввезення автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 8,50 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у розмірі 7,50 гривень.

В іншій частині
позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду АР Крим через Армянський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.