Справа
№2-498/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29      січня   2007року
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого: судді                        - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарі                                   -
КОРОП      Г. С.

за участю адвоката                          - ЖАРКОВОЇ-ТІТАРЄВОЇ
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3  до виробничого житлового  ремонтно- експлуатаційного підприємства
Дзержинського району міста Харкова, виконкому Дзержинської районної ради міста
Харкова про визнання права користування житловим приміщенням та про виключення
квартири з числа службових та маневреного фонду ; за позовом виробничого житлового ремонтно-
експлуатаційного підприємства Дзержинського району м.Харкова до ОСОБА_1 , ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Дзержинської районної ради міста
Харкова про виселення

Встановив:

06.04.2006року
ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3. звернулись
до суду з позовом, у якому просять визнати за ними право користування жилою
площею у однокімнатній квартирі №АДРЕСА_1 міста
Харкова.

27.09.2006 року позивачі доповнили свої позивні вимоги та
просили суд зобов 'язати виконком Дзержинської районної ради міста Харкова
виключити вищеназвану спірну квартиру з числа службових та маневреного фонду.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 24.04.1991 року
виконавчим комітетом Дзержинського району міста Харкова ОСОБА_1 було видане
посвідчення №НОМЕР_1 про надання йому й його родині із трьох чоловік жилої площі
в маневреному фонді у АДРЕСА_1 в м. Харкові.

ОСОБА_1, будучи зовсім юридично неграмотною людиною,
працюючи двірником, вважав, що даний документ є законним, тим більше, що
документ мав печатку виконкому й підпис заступника квартирного відділу,
заступника голови виконкому й примітка, що він дане житло повинен звільнити,
тільки з наданням іншого житла.

3

У квітні 1991
року ОСОБА_1 заселився з родиною із трьох чоловік:-дружиною ОСОБА_2 та дочкою
ОСОБА_3 у квітні 1991 року у
зазначену вище спірну квартиру. У цей час він довідався, що в законодавстві
України немає такого поняття як маневрений фонд. Крім цього згідно рішення
виконкому НОМЕР_2
дана квартира є службовою.

З огляду на те, що дана квартира на момент видачі ОСОБА_1
посвідчення мала статус службової, то йому повинні були видати службовий ордер,
але користуючись його юридичною безграмотністю не зробили цього, чим порушили
його Конституційне право.

З 1991
року на ім'я ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок, він оплачував
квартплату й всі комунальні послуги за всіх членів родини, провадив поточний
ремонт житлового приміщення, що є практичним виконанням договору наймання
житлового приміщення й відповідає всім його вимогам.

В 2003
році за рішенням виконкому Дзержинського району міста Харкова вНОМЕР_3 він з родиною
був прописаний у вищеназваній спірній квартирі.

Іншого житла крім цього вони не мають. Дана житлова площа
ОСОБА_1 була надана у зв'язку із трудовими відносинами, тому що ОСОБА_1 й
ОСОБА_2 працювали
двірниками ЖЭУ Дзержинського
району міста Харкова.

Позивачі, окрім того, вважають, що після закінчення даних
трудових відносин, у відповідача по справі минув строк позовної давності про
пред'явлення до них якихось претензій і вимог, а вони придбали право за законом
на користування даною житловою площею, тому що вони є сумлінними користувачами
з 1991 року по
теперішній час.

Відповідач
виробниче    житлове          ремонтно     -    експлуатаційне

підприємство (
далі ВЖРЕП) Дзержинського району міста Харкова позов не визнав, та 12.04.2006 року звернувся з
позовом, у якому просив виселити відповідачів по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. із кв. АДРЕСА_1 міста Харкова,
яку вони зайняли без законних підстав, самовільно.

Відповідач посилається на те, що згідно з Житловим
Кодексом України існує порядок надання службових жилих приміщень та порядок
вселення у вказані приміщення, однак, цей порядок ОСОБА_1 дотриманий не був.

ОСОБА_1 на квартирному обліку не перебував, ВЖРЕП до
виконкому з проханням про виділення квартири ОСОБА_1 не зверталося, службовий
ордер, передбачений ст. 122
ЖК України, на квартиру №
АДРЕСА_1 райвиконкомом не видавався.

4

При цьому відповідач не заперечує, що подружжя ОСОБА_2, та ОСОБА_1.
працювали у ЖЄД-25 Дзержинського ЖЕО міста Харкова двірниками: ОСОБА_2. з 24.10.1990 року до 25 листопада 1991 року, у ЖЕУ-24 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.08.1997року до 31.07.1999року, а ОСОБА_1.
- з 24.10.1990 року до 29.10.1991 року у ЖЄУ-25, а
у ЖЕУ-31 - з 29.10.1991 року до 12.04.1993 року,
звільнені   за особистим бажанням .

Відповідач ВЖРЕП Дзержинського району міста Харкова
посилається також: на те, що спірна квартира, яка складається з двох кімнат та
має житлову площу 31,2
кв.м., була надана під службове житло ЖЕД-25 на підставі рішення
Дзержинського виконкому міста Харкова НОМЕР_2, заселення службової квартири здійснюється на підставі ст.
118 Житлового
кодексу України та Положення про надання службових житлових приміщень і
користування ними, затвердженого Постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року
№37, а виконком Дзержинського району міста Харкова без їхнього відома дав
дозвіл 23.03.2003 року на реєстрацію відповідачів на спірній жилої площі, не
маючи на це законних підстав.

До теперішнього часу спірна квартира  не виключена з числа службових.

ПосвідченняНОМЕР_4, на яке посилаються позивачі,
представник відповідача ВЖРЕП Дзержинського району міста Харкова вважає не
законним документом, що дає право на вселення й проживання в службовому
житловому приміщенні, тому що такий документ не передбачений ніяким
законодавчим актом. Що ж торкається питання виключення квартири, у якій
проживає позивач з числа службових, то згідно Житлового кодексу України житлове
приміщення виключається із числа службових, якщо відпала необхідність у такому
його користуванні або у випадку, коли у встановленому порядку воно виключено із
числа житлових.

Виключення житлового приміщення із числа службових
провадиться на підставі клопотання адміністрації підприємства рішенням
виконавчого комітету районної Ради. Сам по собі факт проживання в службовому
житловому приміщенні працівників, які припинили трудові відносини з
підприємством, або членів їхніх родин не є підставою для виключення цих
приміщень із числа службових.

Представник 3-ї
особи, виконком Дзержинської районної ради міста Харкова позов ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3. не
визнав, просив у позові відмовити ,
а позов виробничого житлового ремонтно -експлуатаційного підприємства Дзержинського району міста
Харкова підтримала та просила ОСОБА_1. ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3.
виселити зі спірної жилої площі.

При цьому 3-я
особа посилалась на те, що відповідно до рішення Дзержинського райвиконкому
міста Харкова №НОМЕР_2
двохкімнатна квартира №АДРЕСА_1

5

міста Харкова була включена в число службової житлової
площі житлово-експлуатаційного підприємства Дзержинського району міста Харкова.

Рішення про виключення даної квартири із числа службових
виконкомом не приймалося.

У відповідності зі ст. 118 ЖК України службові житлові приміщення призначені для
заселення громадян, які у зв'язку з характером їхніх трудових відносин повинні
проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Згідно ст. 122
ЖК України єдиною підставою для вселення в надане службове житлове
приміщення є спеціальний ордер, пункт 21
Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування
ними, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №37 від 04.02.1988 року,
передбачає, що виконавчі комітети районних у місті рад видають спеціальні
ордери на підставі рішення адміністрації підприємства про надання службового
житлового приміщення.

Рішення про видачу такого ордера на ім'я ОСОБА_1. і ОСОБА_2.
виконкомом не приймалося.

Ствердження позивачів, вважає 3-я особа, що вони
вселилися в спірне житлове приміщення на підставі посвідчення від 24.04.1991 року про надання
даної квартири громадянинові ОСОБА_1. у тимчасове користування без права
прописки, не може бути прийнято судом до уваги.

Матеріалів, щодо правових підстав надання квартири №АДРЕСА_1, громадянинові
ОСОБА_1. у виконавчому комітеті немає.

Посвідчення, як підстава для вселення, не передбачено
житловим законодавством, що діяв у 1991
році, тау цей час.

Таким чином, порядок надання службового житлового
приміщення, передбачений ст. ст. 121,
122 ЖК України, розділом 2
Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування
ними, дотриманий не був.

Суд, вислухавши сторони, свідка ОСОБА_4, перевірив
матеріали справи, вважає, що задоволенню підлягає позивна заява виробничого
житлового ремонтно- експлуатаційного підприємства Дзержинського району міста
Харкова про виселення, а у позові ОСОБА_2,
ОСОБА_1., ОСОБА_3.   відмовляє.

У відповідності зі ст. 31 Житлового кодексу України громадяни, які потребують у
поліпшенні житлових умов, мають право на одержання у користування жилого
приміщення в будинках державного житлового фонду в

6

порядку,
передбаченому законодавством України й дійсним кодексом і іншими
законодавчими актами законодавства України.

Відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_1., ОСОБА_3 до осіб, що потребують поліпшення житлових умов на
підставах, передбачених ст. 34
Житлового кодексу України, на момент вселення в спірне житлове приміщення,
не відносилися: у місто Харків прибули у 1990
році, а 23.10.1990 року
були прописані за адресою :
місто Харків, АДРЕСА_2, де були зареєстровані до квітня 2003року (а.с.
127,128).

У відповідності зі ст. 43 Житлового кодексу України
житлові приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку, що
потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46,
частинами першої й другої статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостої
статті 101, статьми 102, 110, частиною першої статті 114 дійсного Кодексу, а
також: інших випадків, передбачених законодавством України.

Відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_1., ОСОБА_3  ні  на момент вселення в спірне житлове
приміщення, ні в наступні роки на квартирному обліку, що потребують поліпшення
житлових умов не перебували й не перебувають і у теперішній час (а.с. 114).

У відповідності зі ст. 51 Житлового кодексу України житлові приміщення в будинках
місцевих Рад надаються громадянам виконавчим комітетом районного, міського,
районного в місті.

Рішення про надання громадянам житлових приміщень
виконком приймає колегіально, а не одноосібно, у тому числі ні керівникові
виконкому, ні його заступникам таке право не надане.

Виконком Дзержинського районної Ради рішення про надання
відповідачам ОСОБА_2,  ОСОБА_1.,
ОСОБА_3.  спірного житлового
приміщення ніколи не приймав.

У відповідності зі ст. 58 Житлового кодексу України на
підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного
житлового фонду виконавчий комітет районної Ради видає громадянинові ордер, що
є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Такий ордер відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 не
видавався, тому що рішення про надання житлового приміщення виконком
Дзержинської районної Ради не приймав.

Посилання відповідачів на те, що вони вселилися в спірне
житлове приміщення не самоправно, а на підставі посвідчення виконкому №110 від

7

24.04.1991
року, ксерокопія якого перебуває в матеріалах справи ( л.а. 8), не може бути
прийнята до уваги, тому що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1., ОСОБА_3. не надали суду ніяких доказів, що
підтверджують цю обставину.

Виконком заперечує видачу відповідачам посвідчення на
заняття спірного житлового приміщення, крім того в посвідченні зазначено, що
житлова площа, що надається відповідачам є маневреним фондом, у той час, як ця
житлова площа на підставі вищеназваного рішення Дзержинського виконкому міста
Харкова віднесена до службової.

Не може бути прийняте до уваги заява відповідачів про те,
що на підставі зазначеного вище посвідчення з ними фактично був укладений
договір найму житлового приміщення, і вони протягом декількох років оплачували
квартирну плату й комунальні послуги, тому що, по-перше, тільки ордер породжує
з одного боку, адміністративно -
правові відносини між: виконкомом і житлово-експлуатаційною організацією, а
з іншого боку -цивільно-правові
відносини між: громадянином і зазначеними організаціями, зобов'язаними укласти
з ними договір найму житлового приміщення; а, по-друге, на цьому посвідченні
відсутня печатки, та видача такого посвідчення не передбачена ні жодним
законодавчим актом.

Такі відносини породжує тільки ордер і навіть не рішення,
що лежить у його основі. Згідно тільки рішенню надати громадянинові житлове
приміщення в житлово-експлуатаційної організації ні перед виконкомом , ні перед
громадянином ще ніякого обов'язку не виникає.

Тому сам пособі договір найму житлового приміщення,
складений не у встановленому законному порядку й не на підставі ордеру, не
породжує для відповідачів ніяких правових наслідків, а тому не може служити
законною підставою для відмови виконкому в позові про виселення відповідачів.

Суд не може прийняти до уваги заяву позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 про те,
що спірна жила площа була їм надана у зв'язку з трудовими відносинами, тому що
вони на той час робили двірниками у ЖЄО Дзержинського району міста Харкова.

Так, згідно ст. 118
ЖК України та Положення про надання службових житлових приміщень і
користування ними, затвердженого Постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року
№ 37 із внесеними в нього змінами - службові житлові приміщення призначені для
заселення громадян, які у зв'язку з характером їхніх трудових відносин повинні
проживати за місцем роботи або поблизу його.

Підприємства повинні використати ці приміщення по їхньому
цільовому призначенню. Житлове приміщення включається в число службових
рішенням виконавчого    комітету    районної
Ради  по клопотанню  адміністрації

8

підприємства. Для одержання службового житлового
приміщення працівник подає заяву адміністрації підприємства.

Службове житлове приміщення надається працівникам на час
виконання ними обов'язків, які вимагають проживання в такім приміщенні. На
підставі рішення про надання службового приміщення виконавчий комітет районної
Ради видає громадянинові спеціальний ордер, що є єдиною підставою для вселення
в надане службове житлове приміщення.

При одержанні службового житла працівник і всі повнолітні
члени родини підписують зобов'язання, згідно якого у випадку припинення
трудових відносин з підприємством вони зобов'язуються звільнити надане їм
житлове приміщення. На підставі спеціального ордера між: ПЖРЭП і наймачем, на
ім'я якого виданий ордер, укладається договір наймання службового житлового
приміщення.

Однак, як вбачається з наданих суду документів, за
винятком рішення про включення квартири №АДРЕСА_1
міста Харкова у число службових житлових приміщень (л.а. 7) всі інші пункти
виконані не були.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачі
ОСОБА_2, ОСОБА_1.,  ОСОБА_3.
зайняли спірне житлове приміщення самоправно, не у  встановленому законом  порядку,
а  тому  підлягають виселенню зі спірного приміщення
без надання іншого житлового приміщення

Заява відповідачки про те, що позивач пропустив строки
позовної давності також: неспроможна, тому що строк позовної давності не
поширюється на позови про виселення з житлових приміщень, зайнятих самоправно у
не встановленому законом порядку.

Законних підстав для виключення спірної квартири з числа
службової площі не має, а до маневреного фонду ця жила площа не відноситься
(л.а. 114), тому суд
відмовляє у позові в частині виключення спірної квартири з числа службових та
маневреного фонду.

Керуючись статтями 10,11,
60 ЦПК України, ст.ст. 58,
61,63, 109,118 ЖК Украины,
Положення про надання службових житлових приміщень і користування ними,
затвердженого Постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37
із внесеними в нього змінами, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 от 12.04.1985 року « Про деякі
питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України »,
суд

Вир і шив :

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до   виробничого житлового ремонтно-

9

експлуатаційного підприємства Дзержинського району міста
Харкова, виконкому Дзержинської районної ради міста Харкова про визнання права
користування житловим приміщенням у кВ.АДРЕСА_1 міста Харкова та про виключення
квартири з числа службових та маневреного фонду - відмовити.

Задовольнити позов виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного підприємства Дзержинського району міста Харкова:

Виселити ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 із кв.АДРЕСА_1 міста Харкова без надання іншої жилої
площі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Харківської області, заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дзержинського районного суду
міста Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або згідно ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ