РІШЕННЯ                                справа
№ц-2-1567/07

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

22 лютого
2007року                                                                         м.
Миколаїв

Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді -
Ямкової О.О., при секретарі -
Петровській О.С., за участю позивача -ОСОБА_1,
представника позивача -ОСОБА_2,
відповідачів - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2006рокуОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договорами
індивідуальних позик від 8.09.2003року та жовтня 2003року, укладених між
сторонами, в загальному розмірі еквівалентному 2125доларів СІЛА, -
у розмірі 11326грн.25коп. та 3%річних у розмірі 1050грн.24коп.

Позивач,
представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали, посилаючись
на обставини, викладені у позові.

Відповідач
ОСОБА_3 вимоги позову визнав частково та пояснив, що дійсно він отримував від
позивача в борг зазначені суми, проте частково повернув позивачу борг без
укладення розписок про його повернення. Строк повернення грошей не був
визначений, тому після звернення позивача з вимогами про повернення коштів він
у 2004році почав повертати частково отримані у позику гроші.

Відповідач
ОСОБА_4 вимоги позову не визнала та пояснила, що їй відомо лише про отримання
8.09.2003року її чоловіком ОСОБА_3 від позивача суми у борг у розмірі
НООдоларів США, при
цьому вона розписалася в поверненні боргу на розписці тільки на прохання
чоловіка. Що стосується суми у розмірі 725доларів США, які отримав
ОСОБА_3, то їй
взагалі не відомо їх отримання.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти
та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до пояснень
відповідачів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з
1985року, якій до наступного часу не розірваний, проте з 2003року між ними
припинені подружні стосунки й вони проживають окремо.

Як вбачається із
матеріалів справи, 8.09.2003року міжОСОБА_1 та ОСОБА_3, як фізичними
особами, за згодою дружини відповідача ОСОБА_4, був укладений договір
індивідуальної позики, за яким позивач передала відповідачу в борг суму
еквівалентну ИООдоларам США
у розмірі 7462грн., а відповідач ОСОБА_3 зобов'язався повернути кошти на
вимогу кредитора. За даним договором у якості поручителя виступила дружина
відповідача ОСОБА_4, яка зобов'язалася повернути узяти у борг гроші у випадку
їх не повернення відповідачем ОСОБА_3.
Зазначений договір позики і поруки сторони уклали в простій письмовій
формі. На підставі даного договору ОСОБА_3,
ОСОБА_4 надалиОСОБА_1 розписку від 8.09.2003року, тобто сторони уклали в
простій письмовій формі договір позики і договір поруки.

Крім цього,
відповідно до наданої розписки та пояснень позивача, між нею і відповідачем
ОСОБА_3 приблизно через місяць -
у жовтні 2003року був знов укладено договір індивідуальної позики, за яким
позивач передала ОСОБА_3
в борг загальну суму еквівалентну 725доларам США у розмірі 3864грн.25коп., а останній зобов'язався повернути
отриману в борг суму за вимогою позивача. Зазначений договір сторони уклали в
простій письмовій формі. На підставі даного договору ОСОБА_3 надав позивачу
розписку, тобто сторони уклали в простій письмовій формі договір позики. При цьому,
згоди іншого подружжя ОСОБА_4 на укладання даного договору позики не було
отримано і відповідач ОСОБА_4 не надавала позивачу письмову поруку про
повернення її чоловіком суми боргу.

Як слідує із
пояснень позивача, взяті у борг суми за розписками відповідачі зобов'язалися
повернути у встановлений строк за усної домовленістю до 1.01.2004року, проти
чого останні заперечували. Однак, як пояснили відповідачі, з вимогами про
повернення боргу позивач стала до них звертатися з початку 2004року. Ці
обставини також підтвердила позивач, пояснив, що першу вимогу про повернення
грошей вона пред'явила у січні 2004року. Тому суд вважає, що строком виконання
зобов'язань за письмовими договорами, які були укладені між сторонами, є січень

2

2004року, тобто місяць з якого позивач як кредитор став
пред'являти вимоги про виконання зобов'язань, у яких письмово не був
встановлений строк їх виконання, відповідно до ст. 530 ЦК України.

Однак, дотепер
відповідачами зобов'язання за договором позики від 8.09.2003року та відповідачем
ОСОБА_3 за договором від 2003року без зазначення дати не виконані, грошові
кошти в сумі еквівалентній в загальному розмірі 2125доларам США
у розмірі 11326грн.25коп.
позивачу не повернуті, у зв'язку з чим позивач провела розрахунок 3% річних від суми
боргу за час затримки розрахунку.

На підставі
викладеного, у відповідності зі ст. ст. 525,
526, 530, 543, 553, 554, 555, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. 65 СК України, суд
вважає позов підлягаючим задоволенню частково, у зв'язку з чим з відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь позивача підлягає стягненню у солідарному порядку сума боргу за
договоромчтюзики від 8.09.2003року в розмірі еквівалентному 1400доларам США у розмірі 7462грн.
та 3% річних
від даної суми простроченого боргу у розмірі 671грн.58коп., а всього на
загальну суму 8133грн.58коп. Правових підстав для стягнення суми боргу у
солідарному порядку з відповідачів за договором позики від 2003року без
зазначення дати, суд не вбачає, оскільки не було ні письмової поруки
відповідача ОСОБА_4, ні її письмової згоди у якості подружжя на укладення цього
договору. Тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача також слідує стягнути
суму боргу за договором позики від 2003року без зазначення дати у розмірі
еквівалентному 725доларам США
у сумі 3864грн.25коп. та 3%
річних від даної суми боргу у розмірі 347грн.78коп., на загальну суму
4212грн.03коп..

Що стосується
заперечень відповідачів проте, що вони частково повернули позивачу отриману
раніш суму, то суд не приймає їх до уваги, оскільки це спростовується
письмовими матеріалами справи.

У відповідності
зі ст. ст. 81, 88 ЦПК
України, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню раніш
сплачений судовий збір у розмірі 82грн. 79коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 15грн.00коп., а також судовий збір
на користь держави у розмірі 10грн. 12коп. З відповідача ОСОБА_4 на користь
позивача підлягає стягненню раніш сплачений судовий збір у розмірі 40грн.67коа
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 15грн.00коп. з урахуванням
задоволених вимог,

Керуючись ст. ст. 14,
209,212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовільниги частково.

Стягнути в
солідарному порядку з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму за договором
позики і поруки у загальному розмірі 8133грн.58коп.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму за договором позики у загальному розмірі 4212грн.03коп,, а
також судові витрати у розмірі 97грн. 79коп. та судовий збір у розмірі 10грн.
12коп. на користь держави.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 55грн.67коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви з надісланням
особою, яка її подає, копії апеляції до апеляційної інстанції.

СУДДЯ  ЯМКОВА О. О.