РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 березня 2007
року                                                                                                м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої                 -           судді Кожух О.А.

суддів                          -           Чужа Ю.Г., Куцин М.М.

при секретарі             -           Рогач І.і.

за
участю: представника апелянта - Стецяк Т.І. позивача - ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Ужгород апеляційну скаргу відповідача
Благодій­ної організації „Фонд ім. Е Егана" на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Благодійної організації „Фонд ім. Е Ега­на" про захист особистого
немайнового права та спростування недостовірної інформації, -

встановила:

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який
мотивував тим, що в етапі "Ледидовці на чолі з чотириразово судимим
депутатом зірвали сесію", опублікованій в інформаційному бюлетені
"Сільська правда", № 1 від 21.04.2006, щодо нього було поширено непра­вдиву
інформацію про його чотириразову судимість. Згідно довідки відділу
інформаційних технологій УМВС України в Закарпатській області від 28.04.2006
позивач до кримінальної відповідальності не притягується, судимостей не має і в
розшуку не перебуває. Посилаючись на ст.ст. 15, 23, 275, 277 ЦК України, просив
суд зобов'язати відповідача спростувати інформацію щодо його судимостей та
стягнути 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Заподіяну моральну шкоду
позивач мотиву­вав тим, що після опублікування згаданої статті до нього почали
телефонувати друзі, знайомі, коле­ги, ділові партнери та цікавитись
достовірністю інформації про судимості, що негативно відобрази­лось на його
репутації, принижує та ображає позивача як законослухняного громадянина. Члени
сім'ї перенесли нервове напруження та хвилювання.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року позовні
вимоги задово­лено частково. Зобов'язано відповідача протягом одного місяця з
дня набрання рішенням законної сили опублікувати в Інформаційному бюлетені
"Сільська правда" на 2 сторінці спростування інфор­мації щодо
наявності у ОСОБА_1 чотирьох судимостей; стягнуто на користь ОСОБА_1 2000 грн.
у відшкодування моральної шкоди, 17 грн. сплаченого державного мита та 15 грн.
інформаційно-технічних витрат.

Благодійною організацією „Фонд ім. Е Егана" на
вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, вказуючи на порушення судом норм матеріального права.

В судовому завданні представник апелянта скаргу підтримала та просила
задовольнити з наведених у скарзі підстав.

Позивач рішення суду не оскаржував. У надісланих на адресу апеляційного
суду заперечен­нях просив в апеляційній скарзі відповідача відмовити. Стягнути
з Благодійно організації „Фонд ім. Е. Егана" 2000 грн. відшкодування
моральної шкоди, 500 грн. сплати державного мита та 15 грн. інфо-

Справа № 22
ц-312/07

рмаційно-технічних
витрат. В судовому засіданні, додатково мотивуючи заподіяну моральну шкоду,
вказав, що після опублікування статті ділові партнери, що телефонували до
нього, висловлювали сумнів у його порядності, оскільки дізнались про те, що він
мав судимість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове
засідання, розглянув­ши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість постанов­леного у справі рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 32 Конституції України гарантує судовий захист
права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а
також право на відшкодування, зокрема, моральної шко­ди, завданої поширенням
недостовірної інформації. За змістом статей 270, 277, 280 ЦК України, особа має
право на повагу до гідності та честі, що є її немайновими правами; фізична
особа, особи­сті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має пра­во на спростування цієї інформації в тому
числі, у тому ж засобі масової інформації; негативна інфо­рмація про особу
вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного;
спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи,
яка її поширила; якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового
права завдано, зокрема, мора­льної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, а,
відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, в тому числі, у
приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Відповідно до
п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 N 7 „Про
застосування судами за­конодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій", до відо­мостей, що порочать особу,
слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або
організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору
додержання законів, загаль­новизнаних правил співжиття та принципів людської
моралі.

Відповідно до ст. 11, 59, 60, 61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявле­них вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, кожна сторона зо­бов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, до­казування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказу­вання. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.
Апеляційний суд перевіряє за­конність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та ви­мог, заявлених у суді першої
інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем, що
ОСОБА_1 двічі засуджувався: 19 квітня 1989 року вироком Ужгородського міського
суду, який ухвалою Закарпатсь­кого обласного суду від 21.06.1989 був змінений -
позивача визнано винним за ч. 2 ст. 206 КК Украї­ни (1960 року) та призначено
покарання у виді 3 років позбавлення волі умовно із обов'язковим за­лученням до
праці; 16.02.2001 - вироком Ужгородського районного суду - за ст. 206 ч. 2 та
призна­чено покарання у виді 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим
строком на 1 рік та сплатою штрафу в сумі 200 грн. (а.с.29).

Суд першої інстанції, вважаючи опубліковану інформацію
недостовірною та визнаючи що по­зивачу її поширенням було спричинено моральну
шкоду виходив з того, що, відповідно до ст. 89 КК України, позивач вважається
таким, що не має судимості, оскільки судимості погашені.

Такий висновок
суду першої інстанції є помилковим, оскільки погашення судимостей має ли­ше
правове значення- зокрема, саме тому що судимості позивача погашені, він мав
право балоту­ватись депутатом сільської ради. Проте факти засудження мали місце
в його біографії, про що відо­мо, в тому числі, і його виборцям, оскільки
позивач є родом саме із с
Баранинці. В опублікованій статті констатувалися факти із життя депутата,
обраного населенням територіальної громади. Межі допустимої критики публічної
особи та політичного діяча, яким є позивач як депутат сільської ради, є ширшими
аніж межі критики приватної особи - політичний діяч неминуче та свідомо
виставляє себе, свої слова та вчинки на прискіпливий розгляд як журналістів,
широкої громадськості, так і політичних

опонентів, про що неодноразово вказувалось у
рішеннях Європейського суду з прав людини щодо порушень ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних свобод (справи "Лінгенс проти
Австрії", Трінберг проти Росії")..Отже,.на думку колегії, поширенням
інформації щодо судимостей позивача не було принижено честь і гідність позивача
в громадській думці чи думці окремих грома­дян з точки зору додержання законів,
інформація частково є достовірною, висновки суду першої ін­станції щодо
заподіяння позивачу моральної шкоди не відповідають обставинам справи і підстав
для її відшкодування - немає. Зважаючи на викладене, рішення суду
першої'інстанції щодо стягнення на користь позивача 2000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, відповідно до п. З ч. 1 ст. 309 ЦПК України, слід скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В той же час, судова колегія вважає, що поширена в інформаційному бюлетені
"Сільська правда" 21.04.2006 інформація частково не відповідає
дійсності, оскільки ОСОБА_1 засуджувався не чотири рази, а два. Тому інформація
щодо його чотирьох судимостей підлягає спростуванню. Проте, зобов'язуючи
відповідача опублікувати спростування в інформаційному бюлетені "Сільська
правда" суд першої інстанції не з'ясував, чи такий бюлетень ще
публікується. Як ствердила предста­вник відповідача, інформаційний бюлетень
"Сільська правда" виходив як рекламний буклет про на­ступний вихід
газети "Сільська правда", на даний час друкованим органом Благодійної
організації "Фонд імені Е.Егана" є газета "Сільська
правда", і спростування інформації щодо чотирьох судимос­тей позивача слід
опублікувати саме у цьому виданні. Крім того, відповідно до п 8. Постанови Пле­нуму
Верховного Суду України від 28.09.1990 N 7 „Про застосування судами
законодавства, що ре­гулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій", при задоволенні позову суд повинен в резолютивній частині
рішення зазначити, зокрема, які саме відомості визнано такими, що не
відповідають дійсності. Тому рішення суду першої інстанції в частині спростування
недостовірної інформації, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, слід
змінити.

Керуючись ст.
ст. 304,307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Благодійної організації „Фонд ім. Е Егана" - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року в частині
вирішення ви­моги про спростування недостовірної інформації - змінити, виклавши
в такій редакції:

Визнати недостовірною інформацію, опубліковану в інформаційному бюлетені
"Сільська пра­вда", № 1 від 21.04.2006, що ОСОБА_1 є чотириразово
судимим, та зобов'язати Благодійну організацію „Фонд ім. Е Егана" протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили опублікувати в газеті
"Сільська правда" на 2 сторінці спростування інформації, що ОСОБА_1
чотириразово судимий.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 6 грудня
2006 року в частині стягнення з Благодійної організації „Фонд ім. Е Егана"
на користь ОСОБА_1 2000 грн. у від­шкодування моральної шкоди - скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позові в цій частині -відмовити.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання
законної сили  шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Верховного Суду України.