Справа №2-80 2007 p.
Рішення

Ім'ям     України

14 березня 2007
р. місцевий суд Довгинцівського району м.Кривого Рогу в складі:

головуючого
судді                                      Бардіна
О.С.

при секретарі                                              Литовченко
М.А.

за участю:
позивача                                    ОСОБА_1

представника
позивача           ОСОБА_2

відповідача                               ОСОБА_3

представника
відповідача       ОСОБА_4

відповідача                               ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу по договору позики, штрафу, 3%
річних та нарахування індексу інфляції за просрочення виконання грошового
зобов'язання,

встановив:

ОСОБА_1. звернулася до суду 28 березня 2006 р. з позовом, в якому вказала,
що в період 1998-1999 р. ОСОБА_3 позичила в неї 9900 доларів США. Гроші вона брала
на невизначений термін.

Гроші відповідач довгий час не повертала, тому 23.08.05 р. вона написала
розписку, що зобов'язується повернути борг до 1 лютого 2006 р.

Але борг відповідач не повернула і позивач просить
стягнути з неї борг в сумі 49995 грн., враховуючи курс долара до гривні,
встановлений Нацбанком України, 100 до 505 та витрати по справі - держмито в
сумі 500 грн.

В листопаді 2006 р. ОСОБА_1. звернулася до суду з додатковим позовом, в
якому просила стягнути крім основної суми боргу проценти за договором позики на
рівні облікової ставки Нацбанку України в сумі 4974,16 грн., 3% річних в сумі
994,42 грн., нарахування за індексами інфляції в сумі 1649,84 грн., витрати на
правову допомогу в сумі 1000 грн., витрати на консультацію спеціаліста в сумі
1000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та
пояснила, що в них був вантажний автомобіль, яким керував син, і відповідач
наймала його від імені фірми для перевезення вантажу. Так син познайомився з
ОСОБА_3.

Вона давала ОСОБА_3 гроші в борг частинами у 1998 р. та
на початку 1999 р. Та брала в неї гроші для своєї підприємницької діяльності, а
близькі стосунки з її сином у ОСОБА_3 почали налагоджуватися у 1999 р. вже
після того, як був переданий борг.

Вона просила в ОСОБА_3 повернути борг, але не в
категорічній формі, так як та стала проживати з її сином однією сім'єю,
зареєстрували шлюб.

Після розпаду сім'ї її сина вона стала вимогати від відповідача розписку і
та написала розписку, але гроші не повертає.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та пояснив,
що є розписка, проти якої відповідач не заперечує, тому вона повинна повернути
гроші.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала частково та пояснила, що
вона дійсно позичила гроші, але в сумі меншій, ніж вказано в розписці. Позивач
приїхала до неї в офіс, вимагала написати вказану в розписці суму і вона під її
пресом вказала 9900 доларів.

Фактично вона брала у позивачці 7100 доларів. Вказану суму вона потратила
на сімейні потреби з ОСОБА_5, з яким почала жити однією сім'єю з 13.04.97 р.
Вони на ці гроші поставили в квартирі євровікна, купували автомобіль інші речі.
3000 доларів вона повернула позивачці, але розписку в неї не брала.

Вона вважає, що сума боргу складає 4100 доларів, які позивачці повинні в
рівних частках вона та ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_4 позов визнала частково,
підтримала пояснення відповідача.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_3
брала гроші в борг в його матері ще до того, як він почав проживати однією
сім'єю з ОСОБА_3. Гроші вона брала для своєї підприємницької діяльності.

Вислухав осіб, що беруть участь у справі, дослідив
письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 по розписці,
складеній 23.08.05 p.,
у 1998-1999 роках взяла у ОСОБА_1. в борг 9900 доларів США, які
зобов'язалася повернути в строк до 01 лютого 2006 р.

Ця обставина
підтверджується розпискою (а.с.6,78).

ОСОБА_3 не
заперечує, що вказана розписка складена нею.

Згідно довідки Криворізькій філії АКБ «Форум»
офіційний курс гривні до долара США
на 30.01.07 р. встановлений 505,00 за 100 (а.с.81).

Тобто 9900
доларів СІЛА дорівнюються 49995 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не
менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідач отримала від позивача позику в сумі 49995
грн., зобов'язалася повернути їх до 01.02.06 p., але в цей строк
гроші не повернула, тому вони підлягають стягненню судом.

Пояснення відповідача, що борг був частково в сумі 3000 доларів повернений,
суд вважає необгрунтованим.

Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор
повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа кредитор повинен вказати це у розписці, яку він
видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує
виконання ним свого обов'язку.

3

ОСОБА_3 не має на руках ні боргового документа, ні
розписки від ОСОБА_1. про повернення нею грошей по договору позики в сумі 3000
доларів.

Пояснення відповідача, що гроші вона брала в борг разом з ОСОБА_5, з яким
проживала однією сім'єю для їх сімейних потреб, суд вважає надуманими, так як
згідно розписці вона брала гроші частками у 1997-1998 p.p., тоді як шлюб з
ОСОБА_5 вона зареєструвала лише 5 липня 1998 p., проживати з ним
однією сім'єю згідно наданій нею довідці почала з червня 1998 р. (а.с.82 -
копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу, а.с.84 -копія довідки).

Тобто, суд вважає, що гроші в борг ОСОБА_3. отримані для її особистих
потреб, а не разом з ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,
він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідач повинен був повернути борг 01.02.06 p., але не повернув,
тому борг стягується з урахуванням індексу інфляції з цієї дати до вересня 2006
p., як того
вимагає позивач.

В лютому 2006 р. індекс інфляції склав 101.8%, в березні - 99.7%, в квітні
- 99.6%, в травні -100.5%, в червні - 100.1%, в липні - 100.9%, в серпні
-100.0% (а.с.75 - довідка).

Так як в березні, квітні, серпні індекс інфляції не перевищував 100%, то
він за цей час не враховується. Загальний індекс за лютий-серпень складає
103.3% (101.8 х 100.5 х 100.1 х 100.9=103.3).

З урахуванням індексу інфляції відповідач повинен сплатити 1649 грн. 84
коп., тобто (49995 х 103.3% : 100% = 51644.84) - 49995 = 1649.84.

3% річних складатимуть за рік 1499.85 грн. (49995 х 3% :
100% = 1499.85), за день 4.11 грн. (1499.85: 365 = 4.11).

Позивач просить стягнути 3% річних з лютого по жовтень 2006 p., що складає 242
дні - 994.62 грн. (242 х 4.11 = 994.62). Але позивач просить стягнути меньшу
суму - 994.42, тому судом стягується сума за вимогою позивача.

Цивільні відносини по договору позики виникли на час дії ЦК України 1963
року і продовжують існувати після набрання чинності ЦК України 2003
року - з 1 січня 2004 p.,
тому судом відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003
року застосовуються норми ЦК
України 2003 року.

Але на момент, коли між сторонами укладався договір позики, Цивільним
кодексом України не передбачалося стягнення процентів за договором позики на
рівні облікової ставки Національного банку України. Тому суд вважає, що позовна
вимога про стягнення процентів в сумі 4974.16 грн. задоволенню не підлягає.

Так як позовні вимоги підлягають задоволенню, з
відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, - державне
мито в розмірі 1% від суми, яка стягується, тобто 526,84 грн., витрати на ІТЗ -
30 грн.

Позивач також просить стягнути витрати на правову
допомогу в сумі 1000 грн. та на консультацію спеціаліста - 1000 грн. Але
квитанцій про оплату цих витрат нею не надано, тому судом вказані витрати не
стягуються з відповідача.

Керуючись ст.ст.258,625,549,1046,1047,1050 цк України,
ст.ст. 10,60,88,212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки м.Кривого Рогу,
на користь ОСОБА_1 борг по договору позики в сумі 49995 (сорок дев'ять тисяч
дев'ятсот дев'яносто п'ять) гривень, нарахування індексу інфляції від просроченої суми боргу в
сумі 1694 (одна тисяча шістьтсот дев'яносто чотири) гривні 84 копійки, 3%
річних від просроченої суми в
сумі 994 (дев'ятсот дев'яносто чотири) гривні 42 копійки, всього 52684
(п'ятдесят дві тисячи шістьсот вісімдесят чотири) гривні 26 копійок, судові
витрати - державне мито в сумі 526 (п'ятсот двадцять шість) гривень 84 копійки,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 (тридцять) гривень.

В іншій частині
позов залишити без задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в
апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.