У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Яреми А.Г.,

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

розглянувши  в попередньому
судовому засіданні у м. Києві 13 липня    2007 року цивільну
справу  за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, заборону
вчиняти  дії щодо зміни місяця його
проживання за касаційними скаргами прокуратури Закарпатської області на заочне
рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня
2006 року й ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2007
року та ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 18 жовтня  2006
року, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27
листопада 2006 року й ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 20
лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом, посилаючись на те,
що відповідачка  є матір'ю ОСОБА_3.,
2002          р. н., а він є його
батьком.

Із 2005 року відповідачка з сином переїхали проживати до                         м. Берегово.

У березні 2005 року відповідний орган опіки і піклування прийняв  рішення
про визначення способів його участі у вихованні дитини та спілкування з
нею.

Враховуючи, що відповідачка не працює, не має самостійного доходу, веде
розтратний спосіб життя, не приймає заходів щодо належного утримання сина, не
займається його вихованням, а проживаючи з ним ОСОБА_3. відвідував дитячий
заклад та проживав у належних для виховання і розвитку дитини умовах, просив
позов задовольнити.

Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня  2006 року,  залишеним без змін ухвалою  Апеляційного суду Закарпатської області від 20
лютого 2007 року, позов задоволено, визначено місце проживання малолітнього
ОСОБА_3. з батьком, заборонено вчиняти будь-які дії щодо зміни місця проживання
дитини.

Ухвалою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2006 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд указаного заочного рішення залишено без задоволення.

У
обгрунтування касаційної скарги  прокуратура Закарпатської області   посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне
застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права
та ставить питання про скасування судових рішень і
передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній
скарзі ОСОБА_2 посилається на невідповідність
висновків судів обставинам
справи, неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм
процесуального права та просить скасувати судові рішення й
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для
скасування  судових рішень  відсутні.

Відповідно до ч.
1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду  справи  в
касаційному   порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи
касаційних скарг не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокуратури
Закарпатської області на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 18 жовтня 2006 року й ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 20 лютого 2007 року та ОСОБА_2 на заочне рішення
Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня  2006 року, ухвалу Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2006 року й ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2007 року  відхилити і залишити вказані судові рішення  без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Левченко Є.Ф.

Романюк Я.М.