РІШЕННЯ                  Справа 2-1452007 р.

Іменем               України

16
лютого 2007 року                 Надвірнянський
районний суд Івано-Франківської
області

в складі
головуючого:  Мужика LI.

секретаря:
Остап*юк М.Д. з участю позивача ОСОБА_1, відповідача Воробець В.Я.,
третьої особи: ОСОБА_2. розглянувши   у
відкритому судовому засіданні    в залі
суду в місті Надвірна справу за позовом
ОСОБА_1 до ВАТ « Івано-Франківськцемент»,
третя особа   на стороні відповідача:
ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди завданої незаконним звільненням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася в суд із позовом до ВАТ «
Івано-Франківськцемент», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про
поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала з мотивів ,викладених в позовній заяві,
збільшивши при цьому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та
просить її задоволити, поновивши її на роботі і стягнувши заробітну плату за
час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду, завдану незаконним
звільненням в сумі 10.000 грн..

Представник ВАТ « Івано-Франківськцемент»
позов не визнав і просить в його задоволенні відмовити.

Третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_2. позов не визнав та просить в його задоволенні
відмовити.

Суд, вислухавши
пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на
виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для
обґрунтування і заперечення позовних вимог та з"ясувавши фактичні
обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову,
виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 40 п. З КзпП
України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним органом, лише у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних причин обов*язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до
працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського
стягнення, а у відповідності до СТ.43 КЗпП України розірвання трудового договору
з підстав передбачених п.п. 1,2-5,7
ст. 40 КзпП і
п. 2 та п. З
статті 41 цього
Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу.

Як роз*яснено
Пленумом Верховного Суду України в п. 23
постанови « Про
практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №
9 (із змінами) розглядаючи трудові спори, пов*язані із звільненням за
передбаченими п.З ст. 40
КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення
за невиконання без поважних причин обов*язків, покладених на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються всі докази дисциплінарного
стягнення які встановлені

2

чинним законодавством і не втратили
юридичної сили за давністю або зняті достроково(ст. 151 КупП) і ті
громадські стягнення ,які застосовані до працівника за порушення трудової
дисциплини у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність
громадської організації і з дня накладення яких до видання наказу про
звільнення минуло не більше одного року.

В судовому
засіданні встановленого позивачка працювала ІНФОРМАЦІЯ_1.

29.11.2006 року згідно
наказу № НОМЕР_1 « Про накладення
дисциплінарного стягнення «
позивачці по справі було оголошено догану (а.с. 11).

З даним наказом
ознайомлена, однак дати письмові пояснення відмовилася і про що було складено
акт. (а.с. 14 - 15 ).

Згоду
профспілкового комітету (органу) на притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності
отримано (а.с. 16 ).

Даний наказ відповідає вимогам чинного законодавства.

07.12.2006 року позивачку
було звільнено із займаної посади юрисконсульта згідно наказу № НОМЕР_2 « Про звільнення з
посади »,на підставі ст. 40
п. З КзпП України (а.с. 17).

Від дачі
пояснень та від ознайомлення з наказом позивачка відмовилася і про що було
складено акти.(а.с. 18-19).

Згоду
профспілкового органу вищестоящого на звільнення ОСОБА_1 отримано (а.с. 20).

Суд, вважає, що
при звільненні позивачки вимог ст. 40
п. З КзпП України адміністрацією підприємства не було порушено, а тому
підстав для поновлення позивачки на роботі не має, в тому числі й стягнення
зарплати за час вимушеного прогулу.

Крім того, в
судовому засіданні не здобуто доказів спричинення позивачці моральної шкоди, що
необхідною умовою для стягнення моральної шкоди.

А тому суд,
оцінюючи в сукупності здобуті докази приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

На підставі
ст.ст.40 п. 3,232-237
-1,252 КЗпП України, керуючись ст.ст.213-215,218 ЦПК України,
суд,-

ВИРГШИВ:

Э позові
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Надвірнянський районний суд.

Суддя:                                                  підпис                                          Мужик
І.І.

Вірно: Суддя
Мужик І.І.