Справа №
22ц-1898                                Головуючий
у 1 інстанції Чекіна B.C.
Категорія 21                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року                          Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого    Висоцької B.C.,

суддів                          Біляєвої О.М., Осипчук
О.В.,

при секретарі    Пометун СМ.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську звернулося до
Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року, яким позов
задоволений частково і з відповідача на користь ОСОБА_1 в відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, стягнуто 8000 гр.

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську просить
скасувати рішення місцевого суду, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, і в задоволенні позову відмовити.

Апелянт
в обґрунтування скарги зазначав, що суд, задовольнивши позовні вимоги, не
врахував, що п.27 ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006
рік" дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди потерпілим на 2006 рік зупинена. Крім цього, факт заподіяння моральної
шкоди не встановлений висновком МСЕК; позивачем не надані переконливі докази в
підтвердження позовних вимог. Вважають, що належним відповідачем є
підприємство, на якому потерпілий ушкодив здоров'я, та що виходячи з вимог
ст.233 КЗпП України, строк звернення до суду позивачем порушений.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача Пишняк Р.І.
підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач
ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу, судове рішення залишити без змін.

Суд першої інстанції, розглядаючи вимоги позивача та
задовольняючи їх частково, виходив з того, що позивач тривалий час працював на
вугільному підприємстві в шкідливих умовах. Згідно висновку МСЕК від 17.07.2003
року, позивачу вперше встановлено ступінь стійкої втрати професійної
працездатності 25% безстроково в зв'язку з професійним захворюванням -
хронічний бронхіт. Ушкодження здоров'я спричиняє позивачеві фізичні та моральні
страждання, тому відповідно до Закону відповідач повинен відшкодувати моральну
шкоду.

Апеляційний суд, вислухавши суддю-доповідача Біляєву О.М., пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Згідно статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вимоги
позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я внаслідок професійного захворювання, підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме на Фонд
соціального страхування покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, що заподіяна працівникові внаслідок ушкодження його
здоров»я, в тому числі сплатити йому грошову суму за моральну шкоду при
наявності факту заподіяння шкоди. Сума страхової виплати за моральну шкоду
визначається у судовому порядку і не може перевищувати двохсот розмірів
мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від
будь-яких інших страхових виплат.

Визначений судом розмір моральної шкоди 8000 гр. передбачений матеріальним
законом та відповідає тяжкості ушкодження здоров'я позивача.

Суд врахував характер моральних страждань позивача, ступінь порушення його
життєвих стосунків, характер додаткових зусиль для організації життя,
неможливість відновлення стану здоров'я, внаслідок чого порушені життєві
стосунки потерпілого, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації
життя. Судом прийнято до уваги, що потерпілий постійно відчуває фізичний біль,
потребує лікування в зв'язку з захворюванням.

Доводи скарги відповідача про те, що факт заподіяння моральної шкоди не
встановлений МСЕК, безпідставні і не ґрунтуються на законі, який не передбачає
обов'язковість висновків МСЕК в даному випадку. Ушкодження здоров'я, що
призвело до втрати працездатності, завдає моральних страждань потерпілому.

Посилання апелянта на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006
рік", яким зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди та який набрав чинності з 1.01.2006 року,
непереконливі, оскільки спірні правовідносини і право позивача на відшкодування
моральної шкоди виникли до 01 січня 2006 року.

Інші
доводи апеляційної скарги також не ґрунтуються на законі.

Виходячи
з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом 1 інстанції вірно встановлені
обставини справи, дана їм належна оцінка. Спір вирішено на підставі наданих
сторонами доказів у відповідності із нормами матеріального та процесуального
законодавства. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав,
із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Згідно
ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду
залишає без змін.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м.
Шахтарську відхилити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.