Справа  №2 - 40507
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кочевої І.В., при секретарі - Задорожко Д.А.,
за участю представника служби у справах неповнолітніх Василівської
райдержадміністрації -
Щеглова О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб - ради з опіки та
піклування Дніпрорудненської міської ради, служби у справах неповнолітніх
Василівської райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У позові вказано, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу
мають дитину -ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб
між сторонами на теперішній час розірвано. Після припинення шлюбних відносин
відповідачка проживає окремо від позивача, син сторін зареєстрований за місцем
проживання з позивачем, але фактично мешкає з відповідачкою. Також позивач вказує,
що відповідачка зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя,
вихованням сина не займається, неналежно виконує свої батьківські обов'язки по
вихованню дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, про
його навчання і підготовку до самостійного життя. Отримувані відповідачкою
аліменти на утримання дитини, вона витрачає на власні потреби, а не за
призначенням. Позивач пропонував відповідачці вирішити питання про місце
проживання дитини, від чого відповідачка категорично відмовляється. Позивач
вважає подальше залишення сина у відповідачки небезпечним для його здоров'я та
виховання. Оскільки відповідачка не має самостійного доходу, своїм способом
життя може зашкодити дитині, позивач вважає, що дитина не може далі проживати з
відповідачкою. Позивач працює, має стабільний та достатній заробіток для того
щоб утримувати дитину, має умови для виховання та проживання сина з ним.
Позивач просить визначити місцем проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 адресу:
АДРЕСА_1 та
передати дитину для проживання з батьком -
позивачем у справі -
ОСОБА_1.

У судовому
засіданні позивач свої вимоги підтримав та просить задовольнити.

Відповідачка позовні вимоги визнала, суду пояснила, що на теперішній час
вона стабільного та постійного заробітку не має, офіційно ніде не працює,
проживає у своєї матері, свого житла не має, зареєстрована за місцем проживання
- за адресою, де
мешкає позивач, але фактично там не мешкає після розірвання шлюбу. Вона згодна
на те, щоб син мешкав зі своїм батьком -
позивачем у справі.

Син сторін у справі -
ОСОБА_3, який на час розгляду справи у суді досяг 11-річного віку,
суду пояснив, що він бажає мешкати з батьком, з матір'ю проживати не бажає, так
як остання зловживає спиртними напоями та ображає його.

Представник ради з опіки та піклування Дніпрорудненської міської ради у
судове засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням розглянути справу
без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримані.

Представник служби у справах неповнолітніх Василівської
райдержадміністрації позов підтримав та просить його задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дитини - ОСОБА_3,
дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, суд вважає позов таким,
що підлягає задоволенню, оскільки він підтверджений матеріалами справи та
визнаний відповідачкою.

Відповідно до ст.29 ч.3 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків, або одного з них, з
ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено згодою між дитиною
та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до
чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Ст.160 ч.2 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка досягла
десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Ст.161 ч.1 СК України передбачає, якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися

2

судом. При вирішення спору - суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення. 4.2 вказаної статті передбачає, що суд не
може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю
аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином позивача
та відповідача, що підтверджено довідкою відділу реєстрації актів цивільного
стану Василівського РУЮ. Шлюб між батьками дитини - позивачем та відповідачкою
розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07.11.2006 року.
Позивач та відповідачка зараз проживають окремо, що ними не визнано. Дитина -ОСОБА_3, що досяг 11-річного віку,
зараз за своїм бажанням мешкає з батьком, та не має бажання жити з матір'ю. За
зверненням позивача до ради з опіки та піклування Дніпрорудненської міської
ради йому було рекомендовано звернутися до суду для визначення місця проживання
дитини.

Позивач на теперішній час працює, має стабільний та високий заробіток,
достатній для утримання дитини, що підтверджено довідками з місця роботи
позивача, які є у матеріалах справи. За місцем роботи та за місцем проживання - позивач
характеризується позитивно. За станом здоров'я може виконувати батьківські
обов'язки, що підтверджено медичним висновком. Відповідно до акту обстеження
житлово-побутових умов проживання - позивач мешкає у двох кімнатах гуртожитку
зі співмешканкою та її двома неповнолітніми дітьми; ОСОБА_3 довгий час фактично
мешкає з батьком, за цей час мати дитиною не цікавилася. Вказане також
підтверджено висновком служби у справах неповнолітніх Василівської
райдержадміністрації.

На теперішній час відповідачка згодна з тим, щоб син мешкав з позивачем.
Постійної роботи та заробітку, власного житла - вона не має, що нею не оспорювалося. Також позивачкою не
надано суду доказів на спростування того, що вона зловживає спиртними напоями,
веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням сина, вказане визнано
нею у суді.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним позов задовольнити та
визначити місце проживання дитини -
ОСОБА_3, 1996 року
народження, з його батьком -
позивачем у справі, оскільки позивач має самостійний заробіток забезпечений
житлом, належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків,
позитивно характеризується за місцем роботи на місцем проживання. Дитина має
особисту прихильність до батька, а не до матері і бажає жити з батьком.

Керуючись ст.ст. 161
СК України, ст.29 ЦК
України, ст.ст. , 4,
10, 11, 14, 82, 208, 209, 214-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визначити місце проживання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не буде подано. Якщо
буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде
подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. Уразі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.