У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого     Патрюка М.В.,

суддів:               Барсукової
В.М.,

Лященко    Н.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус
ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 1/3 частину
спадкового майна,  за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 30 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від                    20 грудня 2006 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У травні 2005 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилався
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4       З метою прийняття спадщини, позивач як
єдиний спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, де йому стало відомо, що 17 січня 2005 року ОСОБА_4 склала
заповіт, яким все своє майно заповідала своїй онучці - ОСОБА_2. Позивач вважає,
що його мати - ОСОБА_4 не могла скласти такий заповіт, оскільки вона з
відповідачкою знаходилась у поганих відносинах. Крім того, в останні роки життя
ОСОБА_4 сильно хворіла, у неї були провали в пам'яті. У період складання даного заповіту вона не сприймала значення своїх
дій та не керувала ними, у зв'язку з важкою хворобою. Позивач стверджував, що
заповіт був складений під тиском відповідачки, та не виражає волю самої
ОСОБА_4.

У зв'язку з цим, позивач просив суд
визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_4. на ім'я ОСОБА_2, посвідчений 17
січня 2005 року приватним нотаріусом ОСОБА_3. Визнати за ним право власності на
спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 30 червня 2006 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від                    20 грудня 2006 року,
позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати прийняті у справі
судові рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення
судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 30 червня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                               Барсукова
В.М.

Лященко Н.П.