Справа
№2-148/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року
Сніжнянський міський суд Донецької області у складі

головуючого -
судді
Кучми В.В

при секретарі-
Дурової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення суми боргу і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_2про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що відповідачка є приватним
підприемценм і здійснює торгівлю парфумерними виробами на базарах у м. Сніжне
та АДРЕСА_1 Для
здіснення підприємницької діяльності за проханням відповідачки він надав їй у
борг за розпискою від 29.03.04
р 15000 рублів РФ, що за курсом
рубля до гривні на момент надання позики склало 2805,90 грн (15000*0,18706=2805,90),
з виплатою 10% від суми
позики, з тих самих підстав він повторно надав у борг на умовах позики за
розпискою від 17.11.04р
суму 15000 рублів РФ, що за курсом
валют на момент позики склало 2774,40
грн (15000*0,18496=2774,40),
з виплатою 10% від суми позики, на тих самих умовах з виплатою 10% за
користування позикою за розпискою від 24.02.05 р ним відповідачці було надано
5000 рублів РФ, що в гривнях склало 952 грн (5000*0,19040=952), за розпискою
від 24.12.05 р - 20000 рублів РФ, що в гривнях 3502 грн (20000*0,17510=3502),
за розпискою від 10.07.06 р - 10000 рублів РФ, що в гривня склало 1878,90 грн
(10000*0,18789=1878,90), за розпискою від 15.08.06 р - 10000 рублів РФ або в
гривнях 1883 грн (10000*1,883=1883). З вересня 2006 року відповідачка припинила
торговельну діяльність у АДРЕСА_1, від виконання забов"язань з повернення
боргу за умовами позики у добровільному порядку відмовляється, лише обмежилась
виплатою відсотків за користування позики. Загальна сума заборгованості за
переліченими договорами позики складає 75000
російських рублів або 13796,20
грн. Також вказує на те, що відповідачкою не виплачені у повному обсязі
відсотки за двома останніми позиками від 10.07.06 р за чотири місяці у сумі
751,56 грн та від 15.08.06 р за три місяці у сумі 564,90 грн, тобто всього у
сумі 1316,46 грн., і таким чином загальна сума заборгованості з урахуванням
відсотків за договорами позики складає 15112,56 грн. У зв"язку з
арифметичною помилкою шляхом подання доповнення до позовної заяви позивачем
уточнені і збільшені позовні вимоги, згідно яких за розпискою від 15.08.06 р,
яка підтверджує надання позивачем позики відповідачці, ним фактично за цією
розпискою було надано у борг за умовами позики не 10000 а 20000 російських
рублів, тобто за цим договором позики відповідачка повинна повернути йому борг
на 10000 рублів РФ більше, що у гривнях складає 1883 грн., а також відсотки з
цієї суми у розмірі 10% у сумі 564,90 грн, і виходячи з цього загальна сума боргу
за договорами позики на його користь складає 17560,46 грн У листопаді 2006 року
на його вимогу відповідачка відмовила у поверненні боргу і пояснила, що такої
суми не має, у зв"язку з чим він змушений звернутись за захистом до суду.

На обґрунтування позовних вимог у частині моральної шкоди
посилається на те, що був ображений відмовою відповідачки своєчасно повернути
борг, у зв"язку з чим

позбавлений можливості розпоряджатися власними коштами на
свій розсуд, від цього страждав і тому просить стягнути з позивачки на його
користь на відшкодування моральної шкоди 5000
грн.

У судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні
вимоги частково, просить стягнути з відповідачки лише суми заборгованості за
договорами позики, позовні вимоги у частині стягнення несплачених відповідачкою
відсотків за останніми договорами позики не підтримує. Підтвердив, що у свою
чергу ним відповідачці було надано розписку про надання їй грошей у борг
фактично за чотирма розписками від 29.03.04 р, від 17.11.04р, від 24.02.05 р,
від 24.12.05 р 55000 грн та отримано відсотки з цієї суми, отримав гроші як
відсотки від відповідачки і надав їй розписку у АДРЕСА_1 На обґрунтування
моральної шкоди додав, що також змушений був докладати додаткові зусилля для
організації свого життя, оскільки змушений був вчиняти поїздки до м. Сніжне для
витребування грошів, а також для явки до суду. Від хвилювання його дружина
приймає валер"янові краплі. Також пояснив, що у зв"язку з
підприємницькою діяльністю має житло у м. Сніжне, куди періодично приїзджає і
тимчасово мешкає.

Представники позивача ОСОБА_3та ОСОБА_4 вважають позовні
вимоги свого представника обґрунтованими, підтверджені належними доркзами у
вигляді розписок, представник позивача ОСОБА_4 також вказує, що його довіритель
страждав від того, що змушений був нести додаткові витрати на поїздки до м.
Сніжне.

Відповідачка ОСОБА_2позовні вимоги не визнала у повному
обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_5 вважає позов
необгрунтований, оскільки договори позики на вказані суми між позивачем і його
довірительнецею було укладено на суми, визначені в російських рублях, а не в
гривнях, при цьому відсотки за користування кояітами за договорами позики
відповідачкою позивачеві сплачено також у рублях, а на території України
розрахунки проводяться у національній валюті.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що є добрим
знайомим позивача, за його проханням на своєму власному транспорті з осени 2006 року допомагав
йому здійснювати поїздки до м. Сніжне сім разів, з них чотири рази у
зв"язку з витребуванням наданих у борг грошей, про це чув пояснення від
позивача, перебуваючи неподалік бачив, як позивач розмовляв про це з
відповідачкою.

Заслухав пояснення позивача, його представників,
відповідача та його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено
наступне.

На протязі 2004-2006
років позивачем було передано, а відповідачем ОСОБА_2як позику отримано
загальною сумою 85000 російських рублів. Факт передачі підтверджується
розписками від 29.03.04 р, від 17.11.04р, від 24.02.05 р, від 24.12.05, від
10.07.06 р, від 15.08.06 р, наданими відповідачкою позивачеві у яких вона
особисто розписалась у тому, що забов"язується повернути отримані суми
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики між фізичними особами
укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а відповідно до ч.І ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким
чином, суд вважає доведеним факт передачі позивачем відповідачці у борг згідно
вказаних розписок 85000 російських
рублів, договір позики укладений між ними відповідно до вимог закону.

Факт отримання відповідачкою за договорами позики від
позивача грошових сум частково за розписками від 29.03.04 р, від 17.11.04р,
від 24.02.05 р, від 24.12.05 р
підтверджується також розпискою позивача від 16.09.06 р Також зворотна розписка позивача вказує на те, що
позивачем робились спроби отримати від відповідачки надані їй суми боргу, які
лишились безрезультатними. Суд не може прийняти заперечення представника
відповідачки про те, що договори позики є недійсними, оскільки укладені між
сторонами щодо сум в російських грошових одиницях і за цими договорами також в
російських рублях проводились розрахунки з сплати відсотків, оскільки за
договором позики, визначеному ст. 1046
ЦК України, одна сторона (позикодавець) має право передати у власність другій
стороні (позичальникові) будь-які грошові кошти або інші речи, визначеними
родовими ознаками, а позичальник забов"язаний повернути позикодавцеві таку
ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та
такої ж якості, надання позики не є проведенням розрахунків, вимоги позивачем
щодо сплати відсотків за договорами позики не заявлено і таким чином спірні
відносини з сплати відсотків виходять за межі розгляду справжнього позову.
Виплата відсотків за договорами позики проводилась відповідачкою, порушення
правил валютних операцій, зокрема у ході розрахунків при виплаті відсотків
відноситься до сфери правовідносин, що регулюються іншим законодавством.

Згідно ч. 1
ст. 1049 ЦК
України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк
визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем
вимоги. З пояснень позивача, свідчень свідка витікає, що позивач з вересня 2006
року, занепокоєний неповерненням відповідачкою грошей почав звертатись з
вимогою про їх повернення, з цього часу робив спроби витребувати від
відповідачки позичені гроші, останнього разу з вимогою про повернення грошей
він звернувся у листопаді 2006 року, коли відповідачка припинила торговельну
діяльність у АДРЕСА_1 і він втратив можливість зустрічатись з нею. Таким чином,
оскільки суми позики до цього часу відповідачкою позивачу не повернено, термін
повернення грошей минув, незважаючи на неодноразові звернення до відповідачки у
добровільному порядку вона їх не повертає, то слід вважати, що його права
порушені і підлягають захисту.

Загальна сума боргу складає 85000 російських
рублів. За розпискою від 29.03.04 р було надано у борг 15000 рублів РФ, за
курсом рубля до гривні згідно довідки Сніжнянського відділення Державного
Ощадбанку №1431 від 06.11.06 р на момент надання цієї позики вказана сума
складала 2805,90 грн (15000*0,18706=2805,90), за розпискою від 17.11.04р було
надано суму J 5000 рублів РФ, що за курсом валют на момент позики
склало 2774,40 грн (15000*0,18496=2774,40), за розпискою від 24.02.05 р
позивачем відповідачці було надано 5000 рублів РФ, що в гривнях склало 952 грн
(5000*0,19040=952), за розпискою від 24.12.05 р - 20000 рублів РФ, в гривнях це
склало 3502 грн (20000*0,17510=3502), за розпискою від 10.07.06 р - 10000
рублів РФ, що в гривня склало 1878,90 грн (10000*0,18789=1878,90) і за
розпискою від 15.08.06 р - 20000 рублів РФ або в гривнях 3766 грн
(20000*1,883=3766). Таким чином, загальна сума боргу за договорами позики в
гривнях складає 15679,20
грн (2805,90+2774,40+952+3502+
1878,90+ 3766=15679,20), яку і повинно стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди,
закріплених у ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особи неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини. У судовому засіданні фактично встановлено, що позивачем за
розписками від 29.03.04 р, від 17.ll.04p, від
24.02.05 р, від 24.12.05, від 10.07.06 р, від 15.08.06 р було надано, а
відповідачкою на умовах договору позики були отримані кошти на загальну суму
85000 російських рублів або 15679,20 грн., від виконання забов"язань з
повернення боргу за умовами позики у добровільному порядку відмовляється

Відповідно до роз'яснень п. З постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 р №4, зі змінами,
внесеними постановою від 25 травня 2001 р №5 розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з
урахуванням інших обставин, зокрема враховується стан здоров"я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих чи виробничих стосунках.
За умовами позик, визначеними сторонами в розписках, термін повернення сум
позик не визначений. Відповідно ст. 1049
ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей
строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем
вимоги. З пояснень позивача витікає, що занепокоєний неповерненням
відповідачкою грошей у вересні 2006 року він звернувся з вимогою про їх
повернення і за розпискою від 16.09.06 р отримав відсотки за користування
позикою, у листопаді 2006 року, отримавши категоричну відмову повернути гроші,
позивач 27.11.06 р звернувся до суду. З пояснень відповідача також витікає, що
у зв"язку з підприємницькою діяльністю має житло у м. Сніжне, куди
періодично приїзджає і тимчасово мешкає, тому декілька поїздок з Ростовської
області для витребування грошей не були для нього раптовим і не потягли значні
зміни організації свого життя, а також в докладанні додаткових зусиль. Таким
чином, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, виходячи з вимог
ст. 23 ЦК України, враховуючи конкретні обставини справи, ступінь вини
відповідача, а також глибини душевних страждань позивача, вимоги принципу
розумності і справедливості, суд вважає вимоги відповідача щодо відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 гривен необгрунтованими і такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1
ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно
квитанції, доданої до матеріалів справи, позивачем при подачі позовної заяви,
сплачено судовий збір у розмірі 151,13
грн та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи у
розмірі 30 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, то слід з відповідача на
користь позивача стягнути також сплачений ним при подачі позовної заяви судовий
збір та судові витрати. Оскільки розмір судового збору, який слід сплатити
складає 156,79 грн, а
позивачем при подачі позову фактично було сплачено 151,13 грн, то різницю
у сумі 5,66 грн на
користь держави слід стягнути з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 207,
208, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10,
11,. 60, 212 - 215 , 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про

стягнення суми боргу і моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1заборгованість за договором
позики у сумі 15679 (п"ятнадцять
тисяч шістсот сімдесят дев"ять) гривен 20 копійок, в іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1сплачений ним при подачи позовноїзаяви
судовий збір у сумі 151 (сто
п"ятдеся одна) гривня 13
копійок та витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи у
сумі 30 (тридцять)
гривен.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у сумі 5 (п"ять)
гривен 66 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом
поданння апеляційної скарги після двадцяти днів після подання заячви про
апеляційне оскарження до апеляційного суду Донецької області через Сніжнянській
міський суд.