Справа №2-37 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

09 лютого 2007 року Лозівський
міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Смірнової Н.А.,
при секретарі Лоцман А.Г., з участю адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова, Харківської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи
приватного нотаріуса Лозівського міського округу Харківської області ОСОБА_5
про встановлення факту проживання, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в 1/2 частині, визнання права
власності на 1/2 частину квартиру, -

встановив:

У січні 2006 року до суду з
позовом звернулася ОСОБА_2,
яка вказувала, що з ОСОБА_6 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з
ІНФОРМАЦІЯ_1 поІНФОРМАЦІЯ_2, проживали з ним однією сім'єю, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет.
Спочатку свого життя проживали в гуртожитку, а надалі у її матері. Мали сімейні
відносини, а тому вирішили придбати квартиру, щоб разом в ній жити.

Вона постійно
працювала, одержувала постійно високу заробітну плату. ОСОБА_6 працював періодично, часто міняв роботу,
сплачував аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу. Однако вони
зібрали 2000 доларів США, що еквівалентно 10060 гривень і купили квартиру,
розташовану по АДРЕСА_1. В результаті чого утворили сумісну власність.
Квартира була в неприглядному
стані, вони зробили косметичний ремонт,
а потім вона 17.10.2002 року прописалася в ній. Якийсь час відносини
були нормальні, та коли ОСОБА_6 став пиячити та водити в квартиру п'яниць,
стали виникати сварки, вона змушена була перейти жити до своєї матері, де і
проживає до теперішнього часу. ОСОБА_6 змінив замок на вхідних дверях, а надалі
продав квартиру своїй дочці ОСОБА_3  і зятю
ОСОБА_4, чим порушив її право власності. Просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за
нею право власності на 1/2 частину цієї квартири.

В подальшому в судовому засіданні позивачка уточнила та доповнила свої
вимоги. Просила встановити факт її сумісного проживання з ОСОБА_6
однією сім'єю з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
вересеньІНФОРМАЦІЯ_2, визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за нею
право власності на 1/2 частину цієї квартири. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивачка посилалась на те, що з ОСОБА_6 вона складала сім'ю з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
вересеньІНФОРМАЦІЯ_2, вони були пов'язані спільним побутом, піклувались один
про одного, разом купували майно, розпоряджалися грошовими коштами, разом
володіли і користувались спільним майном, яке придбали в період сумісного
проживання як чоловік і жінка. За період спільного життя разом придбали спірну
квартиру, меблі, предмети побуту, особисті речі. Щоб не ображати ОСОБА_6 вона
вирішила оформити квартиру на його ім'я. Ніякого договору про володіння та
користування майном вони не укладали. А тому вважає, що ці обставини дають їй підстави, окрім іншого, для визнання за нею право
власності на 1/2 частину квартири у відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність», оскільки вважає себе
членом сім'ї

ОСОБА_6 До знайомства з нею ОСОБА_6
був людиною, яка зловживала спиртними напоями, вона докладала значних зусиль
для його соціальної реабілітації, допомагала
з працевлаштуванням. На час знайомства з ним на початку їх спільного життя він
мав значну заборгованість по сплаті аліментів своїй доньці від попереднього
шлюбу -відповідачці по справі ОСОБА_3 Після працевлаштування ОСОБА_6 став сплачувати їй аліменти. В грудні 1997 року вмовила ОСОБА_6 пройти курс лікування від
алкогольної залежності в м. Києві в приватному закладі, що він і зробив.
Надалі, вдруге, коли ОСОБА_6 знов став пиячити, вмовила його пройти курс
лікування і в квітні-травні 2004 року ОСОБА_6 проходив курс лікування від
алкогольної залежності в обласній психіатричній лікарні НОМЕР_1 м. Барвінкове,
Харківської області. ОСОБА_6 публічно, і перед друзями та знайомими, а також в
різних закладах представляв її своєю дружиною, вони мали намір прожити разом
все життя, у них були гарні стосунки.

Коли в
вересніІНФОРМАЦІЯ_2 вона переїхала до своєї матері, при цьому в квартирі
залишилось все спільне майно, ОСОБА_6 багато разів приїздив до неї, прохав
повернутися, але уже в середині вересняІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, знаходячись в
стані алкогольного сп'яніння вчинив пожар в квартирі, після чого проживати в
квартирі без ремонту було неможливо.

Вказала, що
ніякого іншого житла, яке б належало їй на праві власності вона не має. Спірна
квартира є її єдиним постійним місцем проживання, її єдиною власністю, яку вона
придбала за своє 45-річне життя, при цьому постійно працюючи та маючи добрі
заробітки. Наразі ОСОБА_6 мав дуже незначні доходи у порівнянні з її доходами.
Перші роки свого сумісного життя і вона і ОСОБА_6 були прописані в гуртожитках.
Вони тривалий час збирали гроші на придбання квартири, саме 2-х кімнатної,
достатньої для сім'ї. Вони відкладали реєстрацію шлюбу постійно, хоча ОСОБА_6
на цьому наполягав.

Відповідач
ОСОБА_3 ніколи не підтримувала стосунків зі своїм батьком -ОСОБА_6 як
донька. Жодного разу не була в квартирі, не спілкувалась з батьком. Про те, що
вони періодично спілкувались в кінці ІНФОРМАЦІЯ_2 та про те, що донька обманним
шляхом у нього забрала квартиру їй повідомив ОСОБА_6, уже тоді, коли спочатку
він, а потім уже і вона звернулися до суду про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним. Вважає, що відповідачі скористалися
хворобою -алкогольною залежністю ОСОБА_6 та
змусили його укласти договір купівлі-продажу квартири. ОСОБА_6 звертався
до суду з приводу визнання цього договору недійсним, вказував обставини, при яких він уклав угоду. Але потім за декілька
днів до своєї смерті, з незрозумілих підстав відмовився від позову.
Разом з тим, недобросовісність відповідачів вона не обговорює, вважає, що
ОСОБА_6 мав право розпоряджатися тільки 1/2 частиною квартири.

Вважає, що
оформивши квартиру на відповідачів ОСОБА_6 діяв недобросовісно, замовчував факт існування обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, а саме те, що ця квартира є їхньою
спільною власністю. В результаті чого порушив
її право на власність - 1/2 частину квартири. Відповідачі її
право на 1/2 частину квартири не визнають, в зв'язку з чим вона змушена
звернутися до суду.

Вимоги позивачки
в суді підтримала її представник -
адвокат ОСОБА_1

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти позову заперечували та пояснили, що вони вважають, що позивачка з ОСОБА_6 проживала
періодично, а не постійно, квартиру він купив сам. В шлюбі з позивачкою ОСОБА_6
не був. Вони з ним

тісних
відносин не підтримували але вже пізніше, коли з'явилася у них дитина він до
них ходив щонеділі в гості. Сам вирішив віддати їм 2-х кімнатну квартиру, а сам виявив намір перейти
в їхню однокімнатну квартиру, розташовану в АДРЕСА_2. Розмову про це
ОСОБА_6 розпочав після пожару в квартирі, десь у вересніІНФОРМАЦІЯ_2, а в
жовтні ІНФОРМАЦІЯ_2 вони уклали договір купівлі-продажу квартири. Грошей
ОСОБА_6 не давали, а переоформили на його ім'я однокімнатну квартиру, яка
належала їм. Через деякий час ОСОБА_6 сказав, що помирився з позивачкою і має
намір з нею жити, вони кохають один одного і у них сім'я, просив повернути йому
квартиру. З цього приводу звертався до суду. Але невдовзі перед своєю смертю
відмовився від претензій до них. На ОСОБА_6 ніякого тиску не було з їх сторони.
Про те, що він зловживає спиртними напоями
вони зрозуміли після спілкування з ОСОБА_6 У ОСОБА_6 мала місце
заборгованість по аліментам, в 1997-1998 роках вона була виплачена. Ким, коли,
за які кошти і для кого була придбана спірна квартира їм невідомо, але
вважають, що якщо вона була зареєстрована на ОСОБА_6, то він її придбав сам і
для себе. А тому позивачка не має права на цю квартиру.

Представник
відповідачів ОСОБА_7 підтримав доводи подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_4, заперечував наявність правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 та пояснив в суді, що його довірителі законно діяли при
купівлі квартири, яка належала тільки ОСОБА_6 Вважає, що позивачка не навела
доказів на підставу своїх вимог.

Третя особа -
приватний нотаріус Лозівського міського округу Харківської області ОСОБА_5 проти позову заперечувала і пояснила, що
дійсно посвідчила договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного
між ОСОБА_6 та подружжям ІНФОРМАЦІЯ_4. Ніяких порушень при цьому вона не
допустила. ОСОБА_6 заперечував наявність обставин, які б могли перешкодити
вчиненню правочину.

Заслухавши
пояснення сторін, їх представників, третю особу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд знаходить необхідним позов
задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до ч.
2 ст. З Сімейного
кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Обставини справи свідчать про те, що позивачка по справі та померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6
проживали спільно з ІНФОРМАЦІЯ_1 по вересеньІНФОРМАЦІЯ_2, спочатку нетривалий
час в гуртожитку, потім у матері позивачки в с Катеринівка Лозівського району Харківської області, а
згодом в квартирі АДРЕСА_1, яку
придбали за сумісні кошти. Мали спільний бюджет, вели спільне господарство,
підтримували шлюбно-сімейні відносини, турбувалися один про одного. Ці обставини
встановлені в судовому засіданні на підставі матеріалів, які не заперечувалися
відповідачами, а саме:

·       довідкою    Лозівського    бюро
технічної   інвентаризації,    про
відсутність    у ОСОБА_2 частини
або цілого будинку, квартири;

·       листом
від 18.02.2003 року
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, з вибаченням та підписом «Твой муж»;

-   квитанцією до ордеру НОМЕР_2 від 09.12.1997 року про
внесення ОСОБА_6 60

гривень на лікування в приватну
клініку м. Києва;

-    довідкою   МРВ   УМВС
України   про   те,
що   ОСОБА_2   значиться

зареєстрованою
в спірній квартирі з 17.10.2002
року;

·
поквартирною карткою, де ОСОБА_2 значиться як співмешканка по відношенню до власника;

·
заявою ОСОБА_2 до
житлово-комунального господарства на прописку, де вказано «к сожителю» та підписом
ОСОБА_6 «в прописке
сожительнице ОСОБА_2 не возражаю»;

довідками про заробітну плату ОСОБА_2 та ОСОБА_6;

·
копією особистого рахунку, де ОСОБА_2 вказана «сожительница бившего владельца»;

·
свідоцтвом про смерть, яке свідчить про те, що ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

·
довідкою з пожежної частини, про те, що 17.09.2005 року мав місце
пожар;

12
фотокартками за різні роки, на яких зображені ОСОБА_6 та ОСОБА_2;

-    довідкою з
обласної психіатричної лікарні НОМЕР_1;

та поясненнями свідків : ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, чиї пояснення у суда
немає підстав ставити під сумнів.

Крім того, показання свідків
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 щодо проживання ОСОБА_6 в квартирі, відсутності
речей в спірній квартирі, суд оцінює критично, оскільки вказані свідки є
сусідами подружжя  ІНФОРМАЦІЯ_4 та на
прохання відповідача ОСОБА_4 з'явилися до суду щоб пояснити вищевказане.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу. А тому факт проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, а саме ОСОБА_2 в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
вересеньІНФОРМАЦІЯ_2, повинен бути встановленим.

Окрім цього з матеріалів справи
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2
приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був
посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, за яким ОСОБА_6 продав подружжю ІНФОРМАЦІЯ_4 цю
квартиру за 3212 гривень,
які він одержав повністю до підписання договору. Факт складання та підписання
цього договору підтвердила і нотаріус ОСОБА_5, але в ході судового розгляду
було встановлено ряд порушень при укладанні цього договору, які свідчать про
те, що його слід визнати недійсним.

Так, судом беззаперечно встановлено, що позивачка та ОСОБА_6, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживали однією сім'єю без шлюбу в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
вересеньІНФОРМАЦІЯ_2. Станом на 05
січня 2002 року
позивачка була членом сім'ї ОСОБА_6 В цей
період вони придбали квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 за сумісні кошти.
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане
внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо
інше не визначене письмовою згодою між ними. Вкладення яких небудь угод між
позивачкою та ОСОБА_22 відповідно до майна, придбаного в період сумісного
проживання, судом не встановлено. А тому, згідно зі ст. 17 закону України «Про власність» позивачці належить 54 частина спірної квартири. І при укладенні правочину по відчуженню квартири ОСОБА_6 не мав права
розпоряджатися 54 цієї квартири. Суд
вважає, що цей правочин вчинений шляхом обману зі сторони ОСОБА_6, тому що,
обман має місце і тоді, коли сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню
правочину, або замовчує їхнє існування. А для визнання правочину
недійсним, байдуже, чи здійснюються обманні дії в активній

формі (повідомлення, неправдивих
відомостей) або ж виражаються в бездіяльності (навмисне замовчування обставин,
знання яких може перешкодити здійсненню правочину). При цьому вимоги ОСОБА_2
повинні бути задоволені при доведеності фактів обману. Під обманом в таких
випадках, за роз'ясненням у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику про визнання угод недійсними»
від 28 квітня 1978 року № 3 слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди
шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування
обставин, які мають істотне значення для угод, що укладаються.

Згідно ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства, а також моральним засобам суспільства.

Як свідчать
матеріали справи та обставини, які встановлені в судовому засіданні ОСОБА_6 усвідомлюючи право ОСОБА_2 на 1/2 частину
спірної квартири, замовчував цей факт, при укладанні правочину та посвідченні
його в нотаріальній конторі, тобто діяв недобросовісно. Тому цей договір
не може бути визнаний законним.

За таких
обставин вказаний правочин від ІНФОРМАЦІЯ_2,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 слід визнати недійсним в 1/2 його
частині. За загальним правилом, встановленим ст. 216 ЦК України, наслідком укладення правочину, що не
відповідає вимогам закону і визнається недійсним є двостороння реституція. Вона
полягає в тому, що кожна сторона недійсного
правочину має повернути іншій стороні все, що вона отримала на виконання
такого правочину. Але в даному випадку повернути сторони в первісне положення,
як того вимагає закон, неможливо, оскільки в судовому засіданні встановлений
факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з
ІНФОРМАЦІЯ_1 по вересеньІНФОРМАЦІЯ_2, а тому
вона, згідно зі ст. 17 Закону України «Про власність» має
право на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка придбана 05 січня 2002 року. В зв'язку з чим вид визнає право власності н 1/2 спірної
квартири за позивачкою. При цьому суд керується постановою Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року зі змінами
від 25 грудня 1992 року та від 25 травня 1998 року «Про судову
практику у справах про визнання правочинів недійсними». Згідно якої недійсність
угоди може бути підтверджена будь-якими з передбачених цивільно-процесуальним
кодексом засобами доказування, якщо інше не передбачене законом, а також в тому
разі, якщо судом встановлено, що сторони (сторона) в угоді діяли
недобросовісно.

Керуючись ст.ст.
120, 11, 60, 209, 212,
214-215, 218, 256 ЦПК України, ст.ст. 3,4
Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,
209, 215, 216, 355, 368, 3369, 392 ЦК України, постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів,
що мають юридичне значення» від 31
березня 1995 року № 5 (із змінами
внесеними постановою від 25
травня 1998 року № 15), постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними» № 3 від 28 квітня 1978 рок ( із змінами,
внесеними постановами від 25
грудня 1992 року № 3 та від 25 травня 1998 року № 15), ст. 17 Закону Україну
«Про власність», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт
проживання однією сім'єю з ІНФОРМАЦІЯ_1 по вересеньІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та
померлого ОСОБА_6.

Визнати правочин
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського
нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, та зареєстрованого в реєстрі вчинених нотаріальних дій під  НОМЕР_3 - недійсним в 1/2 його частині.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачи у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку частини ч. 4 ст. 295 ЦПК України.