Справа №
1-ї ін.- Дьяченко O.I.
Категорія - 3                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року Апеляційний суд
Донецької області у складі

Головуючої - Шабанової В.О.

Суддів - Резнікової Л.В.., Стратіло
В.І.

При секретарі- Кошмак Т.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Старобешевського районного суду Донецької
області від 30 червня 2006 року

За позовом ОСОБА_1до Державної податкової інспекції в
Старобешевському районі Донецької області про поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2001р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
Державної податкової інспекції в Старобешевському районі Донецької області про
поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

В заяві зазначала, що працювала в Державній податковій
інспекції на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом від 22.02.2001 р. по Державній податковій
інспекції в Старобешевському районі Донецької області була звільнена за п.4
ст.40 КЗпП України, -прогул без поважних причин, скоїний 14, 15,16 лютого 2001
р.

Таке звільнення вважала незаконним, оскільки 14.02.2001 p., 15.02.2001 р. та 16.02.2001 року
була відсутньою на роботі у зв"язку із участю в лабораторно-екзаменаційній
сесії, тобто з поважних причин.

Нею були прийняті всі встановлені законом заходи для
отримання відпустки для здачі екзаменів: подана письмова заява, прикладений
листок непрацездатності на підтвердження того, що вона не змогла своєчасно
з'явитися на лабораторно-екзаменаційну сесію через хворобу, проте відповідач,
на порушення ст. 15 Закону України „Про відпустки" не надав їй відпустку
для здачі іспитів.

Просила поновити її на роботі, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.02.2001 р.

В судовому засіданні позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, вважав, що ОСОБА_1 самочинно використала
відпустку для здачі лабораторно-екзаменаційної сесії.

Наказом по
Державній податковій інспекції НОМЕР_3.
їй була надана додаткова відпустка для здачі екзаменів та заліків на термін
зазначений у виклику: з 27.01.2001р. по 13.02.2001 р.

Проте позивачка подала заяву про надання їй вказаної вище відпустки
терміном до 16.02.2001 р.,
у зв"язку з тим, що не змогла своєчасно з"явитися на сесію( з
27.01.2001 р.) через хворобу. Приклала лікарняний про 17.01.2001 р. по
07.02.2001 р. Відповідач вважав, що не з"явившись на роботу з 14 по 16
лютого 2001 р. ОСОБА_1   допустила прогул
без поважних причин.

Справа
неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

Рішенням Старобешевського районного суду Донецької
області від ЗО червня 2006 року ОСОБА_1відмовлено в задоволенні позову до
Державної податкової інспекції в Старобешевському районі Донецької області про
поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

На дане рішення позивачкою ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій
ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що дана справа розглядалась судом по суті після
скасування попереднього рішення з 2002 по 2006 роки, тобто з порушенням строків
розгляду справи.

Дійшовши висновку, про те, що позивачкою допущений прогул без поважних
причин у зв»язку із самочинним використанням відпустки для участі в учбовій
сесії, суд не врахував, що в Донецький економічний технікум вона була
направлена на навчання саме Державною податковою інспекцією.; а також те, що їй
систематично не надавались щорічні відпустки згідно з її заявами, , а також не
прийняв до уваги те, що заява про надання відпустки для складання учбових
іспитів ОСОБА_1 була направлена поштою.

Заслухавши доповідача, позивачку та її представника, представника
відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті суд першої інстанції
встановив, що позивачка з 01.11.1995 року працювала в Державній податковій
інспекції в Старобешевському районі, останнім часом головним спеціалістом
адміністративно-господарчої групи. Заочно навчалась в Донецькому економічному
технікумі.

Відповідно до довідки-виклику вона мала прибути в технікум для здачі лабораторно-екзаменаціонної
сесії з 27.01.2001 р. по 13.01.2001 року.

Проте з 17.01.2001 р. по 07.02.2001 року знаходилась на
стаціонарному лікуванні, внаслідок чого в неї виникла заборгованість по здачі
екзаменів та заліків.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про надання їй відпустки у
зв"язку з навчанням, але не з 27.01. 2001 p., а з 08.02.2001
р. на 18 днів по 16.02.2001 р. Проте їй було відмовлено в наданні відпустки в
цей період.

Після цього позивачка направила поштою письмову заяву про надання
додаткової відпустки для здачі лабораторно-єкзаменаційної з 08.02.2001 р. по
16.02.2001

Р-

Наказом по Державній податковій інспекції в Старобешевському районі НОМЕР_3
відпустка надана на період, зазначений в довідці-виклику з 27.01.2001 р. по
13.02.2001р.

Для виконання своїх службових обов'язків позивачка мала
приступити 14.02.2001 р.

НаказомНОМЕР_1, вона звільнена з посади у зв»язку з відсутністю   на
роботі   протягом   трьох
робочих   днів:   14.02.2003
p.,   15.02.2003   p., 16.03.2006 року
без поважних причини, тобто за скоїння прогулу без поважних причин , згідно з
п. 4 ст. 40 КЗпП України.

В той же час із залікової книжки ОСОБА_1 вбачається, що
15.02.2001 р. нею був зданий залік, а 16.02.2001 р. - екзамен. ( а.с.11,42).

З довідки Донецького економічного технікуму НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1
дійсно здавала заліки та екзамени з 08.02.2001 р. до 16.02.2001 р. (а.с.39)

Встановлена
судом обставини підтверджуються поясненнями сторін по справі, вказаними вище
документами ( а.с. 5,10.є, 11, 23, 25, 39,49)_

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що позивачка
самовільно, без узгодження з керівництвом ДПІ використала відпустку, не
оформивши її у встановленому законом порядку, у зв"язку з чим допустила
прогул без поважних причин і її позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що даний висновок не відповідає
обставинам справи, нормам матеріального права і є занадто формальним.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені
фактичні обставини справи, допущені вище порушення є підставою, згідно зі
ст.309 ЦПК України, для скасування судового рішення та ухвалення нового по суті
позовних вимог.

У зв"язку з цим апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі.

Згідно з п.4 ст.40 КЗОТ
України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути
розірваний адміністрацією підприємства, установи, організації у разі скоїння
прогулу без поважних причин.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала виклик
на учбову сесію з 27.01.2001 р. по 13.02.2001 р. і, згідно зі ст. 15 „Про
відпустки" мала право на надання додаткової відпустки для здачі іспитів.

Використати дану відпустку саме з 27.01.2001 р. позивачка не мала
можливості у зв"язку із хворобою, тобто з поважних причин. Згідно з
лікарняним листком вона хворіла по 08.02.2001 р.

Заборгованість по залікам та
екзаменам утворилась у зв"язку з хворобою.

Позивачкою ОСОБА_1 прийняла всі передбачені законом
заходи для отримання додаткової відпустки терміном по 16.02.2001 р. у встановленому
законом порядку.

Зокрема, вона звернулась з відповідною письмовою заявою
до адміністрації відповідача, приклавши лікарняний лист, виклик в учбовий
заклад.

Оскільки на своє звернення ОСОБА_1 не отримала відповіді, нею була
направлена дана заява поштою. Законодавством не передбачена необхідності чекати
відповіді адміністрації щодо отримання відпустки при наявності
суб"активного права на надання такої відпустки.

Із залікової книжки та довідки Донецького економічного
технікуму видно, що в дні відсутності на роботі з 14 по 16 лютого 2001 р. нею
дійсно здавалися екзамени та заліки.

Виходячи з викладеного апеляційний суд вважає, що
позивачка мала суб"активне право на отримання учбової відпустки, екзамени
здані нею на три дні пізніше встановленого учбовим викликом терміну з поважних
причин - через хворобу; нею прийняті всі заходи для отримання відпустки.
Невихід ОСОБА_1 на роботу з 14 по 16 лютого 2001 року мав місце з поважних
причин.

У зв"язку з цим її позовні вимоги про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають
задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду
України в п. 32 постанови „Про практику розгляду судами трудових спорів" №
9 від 06.11.1992 р. з подальшими змінами,- оплата середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу понад один рік провадиться за умови, якщо заява про
поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини
працівника.

З обставин справи видно, що ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у встановлені законом строки - 20.03.2001 р.

Справа неодноразово розглядалась різними судовми
інстанціями не з вини позивачки.

У зв"язку з цим вона має право на стягнення
середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу провадиться судом
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 16.05.1995 р. з
подальшими змінами.

Згідно з ч 3 та ч..4 п.2 розд. П вказаної постанови обчислення середньої
заробітної плати провадиться з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з яким пов"язана виплата ( в даному випадку звільнення).

Працівникам, які пропрацювали менше двох місяців, середня заробітна плата
обчислюється за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх календарних
місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з
виплат за попередні 2 місяці роботи.

ОСОБА_1 не мала двох відпрацьованих місяців перед звільненням ( грудень
2000 - січень 2001 р.) у
зв"язку з перебуванням на лікарняному.( а.с.218)

Тому розмір середньоденної заробітної плати їй обчислюється за
жовтень-листопад 2000 р.

У жовтні нею відпрацьовано 10 роб. Днів, нарахована за ці
дні заробітна плата 82.50 грн. В листопаді 2000 p.- 16 раб. Днів -
138 грн.. Середньоденна заробітна плата складає : 82.50 + 138 грн.: 26 раб.
днів - 8 грн.48 коп.

Згідно з п. 10 зазначеної вище постанови, у випадках підвищення тарифних
ставок і посадових окладів в установі, відповідно до актів законодавства,
заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при
обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

З довідки ДПІ ( а.с.369-370) вбачається, що посадовий
оклад ОСОБА_1 складав 110 грн.

За період з лютого 2001 року по момент вирішення даного
спору- в ДПІ Старобешевського району мало місце підвищення посадових окладів,
згідно з відповідними актами законодавства.

До травня 2001 року підвищення окладу по спеціальності головного
спеціаліста адміністративно-господарської групи не відбувалось.

З 01.05.2001 р.
дана посада скорочена.

Проте посадовий оклад головного спеціаліста по
аналогічним посадам( з таким же окладом як у позивачки- 110 грн.) підвищувався
згідно з довідкою ДПІ

з 01.05.2001р.
на 1.091

з 01.09.2003 р.
на 1.317

з 08.09.2004 р.
на 1.335

з 01.11.2004 р. на 1.280

301.01.2005 р. на 1.178

з 01.01.2006 р. на 1.060

з 01.04.2006 р. на 1.543.

Апеляційний суд вважає за можливе застосувати дані
коефіцієнти для коригування розміру середнього заробітку.

Таким чином розмір середнього заробітку за час вимушеного
прогулу згідно з даними Міністерства праці та соціальної політики України про
кількість робочих днів з 23.02.2001 р. по 21.02.2007 року складає по періодам
вводу коефіцієнтів складе:

З 23.02.2001 р.
по 30..04.2001 p.-
8.48 грн. х на 45 р.д.= 381.60 грн.

З 01.05.2001 р.
по 31.08.2003 р. - 8.48 х 1.91 х 583 р.д.= 5392 грн.75 коп.

З 01.09.2003 р. по 06.09.2004 р. - 9.25 грн. х 1.317 х
255 р.д. = 3105 грн.90 коп.

З 07.09.2004 р.
по 31.10.2004 р.- 12.18 грн. х 1.335 х 40 р.д.= 650грн.40 кю

3 01.11.2004 р. по 31.12.2004 р. -
16.26 грн. х 1.280 х 45 р.д. =936.45 грн.

З 01.01.2005 р.
по 31.12.2005 р. -20.81 грн. х 1.178 х 251 р.д.=6152грн.01 к.

З 01.01.2006 р. по 31.03.2006 р. - 24.51 грн. х 1.060 х 62 р.д. = 1610
грн.76 коп.

З 01.04.2006 р.
по 21.02.2007 р. - 25.98 грн. х 1.543 х 223 р.д. = 8940.07 грн.

Всього за період з 22.01.2001 р. по 21.02.2007 р. ( за шість років) розмір
втраченого позивачкою ОСОБА_1 заробітку склав 27169.94 р.

Розмір середнього заробітку за місяць складає 178 грн.08 коп.

Даний розрахунок
відповідає розрахунку відповідача на а.с. 369-370.

Зазначений середній заробіток за час вимушеного прогулу
підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

З трудової книжки, довідок ДПІ в Старобешевському районі вбачається, що з
моменту звільнення і до теперішнього часу ОСОБА_1 не працювала, на обліку, як
приватний підприємець не перебувала, допомогу по безробіттю не отримувала.

Керуючись ст.ст.
307,309, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИ РІШИВ:

Апеляційну
скаргу задовольнити.

Рішення Старобешевського районного суду Донецької області від 30 червня
2006 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1до Державної податкової інспекції в
Старобешевському районі Донецької області про поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1на роботі в Державній податковій
інспекції у Старобешевському районі Донецької області на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1з
23 лютого 2001 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Старобешевському районі
Донецької області на користь ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 27169 грн. 94 коп. ( двадцять сім тисяч сто шістдесят
дев"ять грн.. 94 коп.).

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за місяць в розмірі 178 грн.08 коп. ( сто сімдесят вісім
грн.) 08 коп. піддати негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців , з моменту його проголошення.