м.Херсон, вул. Дзержинського 11-а
Справа  №2-157/07
РІШЕННЯ

Іменем    України

«02»  березня  2007
року                                                                             м.Херсон

Дніпровський
районний  суд    м.Херсона
у  складі:

головуючого  судді                                               Полив'яного  В.М.,

при  секретарі                                                               Герасименко  Н.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором
позики,   -

встановив:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона
позичила ОСОБА_2. 2640 доларів США, які вона
зобов'язалася повернути протягом тридцяти днів від дня пред'явлення нею як
позикодавцем, вимоги. За користування цими грошовими коштами ОСОБА_2.
зобов'язалась виплатити їй при поверненні грошей проценти із розрахунку 5 відсотків за
місяць. На підтвердження укладеного
договору  позики  відповідач
видала  їй  розписку.

Відповідач частково повернула їй позику, а саме:
ІНФОРМАЦІЯ_2. - 440 доларів США та ІНФОРМАЦІЯ_3 - 1200 доларів США. Залишок позики з
процентами складає 2090 доларів США, які ОСОБА_2.
мала повернути до ІНФОРМАЦІЯ_4. На підтвердження цього відповідач видала їй
розписку, але до теперішнього часу борг вона не повернула  і
повертати  відмовляється.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2. на її користь суму боргу
в розмірі 2090 доларів  США  та  судові  витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1. позов підтримала у повному
обсязі, посилаючись  на  обставини,
викладені  у  позовній
заяві.

Відповідач позов не визнала і пояснила, що позичала тільки єдиний раз у позивача
гроші в сумі 1000 доларів США ще у квітні 2002 року.
Стверджувала, що щомісяця виплачувала проценти за договором позики по 50 доларів. А у 2004 році повернула
ОСОБА_1. двома частинами борг повністю. Вважає, що заборгованості перед  позивачем
за  договором  позики
вона  не  має.

Представник відповідача -
ОСОБА_3 крім цього вважає, що позивачем порушено вимоги ст.257 ЦК України, в
якій передбачено загальну позовну давність тривалістю у три роки, у зв'язку з
чим розписка ОСОБА_2. від ІНФОРМАЦІЯ_1на момент
подачі  позову  є
недійсною.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1. підлягає задоволенню частково,
враховуючи  наступне.

Суд вважає можливим до встановлених судом обставин і визначених відповідно
до них правовідносин застосувати ЦК України (в ред.2003 року), який набрав чинності з 01.01.2004р., оскільки
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав  і
обов'язків,   що  виникли
та  продовжують  існувати
після  набрання  ним
чинності.

На
підставі наданих позивачем оригіналів письмових доказів - розписок
позичальника ОСОБА_2., які посвідчують передання їй позикодавцем - ОСОБА_1.
визначеної грошової суми, судом встановлено, що відповідач отримала від
позивача ІНФОРМАЦІЯ_5 - 1000 доларів США, ІНФОРМАЦІЯ_6 - 1600 доларів США та ІНФОРМАЦІЯ_1  -   2640  доларів  США.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2. повернула ОСОБА_1. 440 доларів США,
а ІНФОРМАЦІЯ_3 - 1200 доларів США (згідно копій
розписок ОСОБА_1. про отримання цих
грошових  сум  відповідно
від  ІНФОРМАЦІЯ_7.).

Суд вважає можливим зарахувати ОСОБА_2. 100 доларів США
в рахунок погашення заборгованості за договором позики ОСОБА_1., оскільки
остання у своїх розрахунках, наданих суду зазначила, що отримала від
відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 саме 1300,
а не 1200 доларів США та пояснила суду,
що отримала від ОСОБА_2.   1200
доларів  США
та  ще   100  доларів  США.

На підставі ст.1048
ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів
від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються  договором.

Суд вважає, що між сторонами існував визначений ними ж
самими порядок отримання грошових коштів та процентів за договором позики, про
що свідчить розписка ОСОБА_2. від ІНФОРМАЦІЯ_8. про
те, що вона зобов'язується повернути ОСОБА_1
залишок  позики  з
процентами  в  сумі  2090
доларів  США.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що сторони при вчиненні
правочинну  недотримались  вимог
закону.

Посилання
представника відповідача на сплив строку позовної давності суд не приймає до
уваги, оскільки відповідачем по справі -
ОСОБА_2. після отримання грошей від ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_5, вчинялися дії,
що свідчили про визнання нею боргу, а саме: повернення грошових коштів
позивачеві у липні та вересні 2004
року, які є підставою переривання перебігу позовної давності. Крім цього,
своєю розпискою від ІНФОРМАЦІЯ_8
відповідач визнала загальну суму заборгованості за договором позики в сумі 2090 доларів США перед ОСОБА_1.,
тому остання, на думку  суду,   подала
позов  до  суду
в  межах  позовної
давності.

Оскільки позивач визнала факт отримання від ОСОБА_2. 100 доларів США в рахунок
погашення боргу за договором позики, суд вважає можливим встановити
остаточну  суму  боргу
за  цим  договором
в    розмірі  1990  доларів  США
(2090-100).

Суд вважає за необхідне визначити розмір суми боргу в національній валюті -гривні. Оскільки
згідно офіційного курсу НБУ України, станом на 01.03.2007 року курс української
гривні до долару США за 100 доларів США - 505грн.00коп., сума боргу ОСОБА_2.
перед ОСОБА_1. становить 10049грн.50коп.(1990 доларів СШАх5,05грн.),   яку
слід  стягнути  з
відповідача  примусово.

Керуючись ст.ст.10,
11, 60, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.1046-1050,   256,
257,   264  ЦК  України,   суд,
-

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити  частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10049грн.50коп. боргу та судові
витрати: 8грн.50коп. судового збору та 7грн.50коп. витрат  на
інформаційно-технічне
забезпечення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції  або  в
порядку  ч.4  ст.295  ЦПК  України.