УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 березня 2007
року      Колегія  суддів
судової палати  в  цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

Головуючого -
Парандюк Т.С.

Суддів - Ткач
О.І., Бахметової В.Х.

при секретарі -
Заєць К.В.

з участю -
ОСОБА_1,ОСОБА_2 та

його представника розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
рішення Тернопільського міськрайсуду від 28 вересня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажі квартири недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайсуду від 28 вересня 2006
року відмовлено в задоволенні вищазаначених позовних вимог .

В апеляційній скарзі апелянтки просять скасувати рішення
та ухвалити нове, яким задовольнити їхні вимоги, посилаючись на те, що висновки
суду першої інстанції невідповідають обставинам справи , на які вони посилались
як підставу своїх вимог, а саме :продавець їм не вручив гроші.

В судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1 доводи скарги підтримала і суду
пояснила, що вона мала намір продати квартиру та придбати інше житло більшого
розміру. З приводу продажі та наступного придбання іншого житла в 2005 році
звернулась в агенцію з продажу нерухомості. Саме за порадою працівниці даної
агенції гроші було вкладено на умовах дольової участі в будівництво іншої
квартири, однак підставою недійсності угоди про відчуження своєї квартири
вважає те, що продавцем гроші не було безпосередньо вручено їй.

ОСОБА_2 та його представник доводи скарги заперечили та
суду пояснили, що в момент підписання договору гроші були передані представнику
агенції, в

Справа №22а-131                                           Головуючий
в 1-й інстанції- ШульгачМ.П.

Категорія
12                                                    Доповідач
- Ткач О.І.

присутності
апелянток, оскільки продавці тут же ці гроші вклали в будівництво іншого
житла.При цьому в договорі відчуження конкретно зазначено окремим пунктом, про
проведення повного розрахунку між сторонами угоди.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи,
приходить до висновку, що підстав для скасування рішення з мотивів викладених в
апеляційній скарзі не вбачає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог , суд першої
інстанції виходив з того, що при укладенні та посвідченні 14 грудня 2005 року
договору купівлі-продажі квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1, яка діє від свого імені
та імені малолітнього сина ОСОБА_5 , ОСОБА_3, з однією сторони, та ОСОБА_2, з
другої сторони, не встановлено порушення вимог закону та прав продавців, на які
посилаються як на підставу свої вимог позивачки, оскільки з відома покупців і
за їх побажанням , виручені від реалізації квартир гроші, були вкладені в
будівництво іншої квартири.

З даним висновком суду погоджуються і суд апеляційної інстанції, оскільки
його зроблено судом першої інстанції на дослідженні всіх, представлених
сторонами, доказів ; та на основі повно та всебічно з'ясуваних обставинах
справи, на які посилались сторони в обгрунтування свої доводів та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2005 року за участю сторін
було укладено та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_6 за реєстром № НОМЕР_1
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1, яка діяла від свого
імені та імені неповнолітнього сина, та ОСОБА_3, з однією сторони, та ОСОБА_2,
з другої сторони.

З позовної заяви ж вбачається , що підставою своїх вимог,
позивачі зазначили те, що покупець гроші за придбану квартиру не передав їм
особисто , а передав працівнику агенції, яка надавала їм допомогу в реалізації
спірної квартири, та схилила їх до укладення угоди на дольову участь в
будівництві квартири в іншому будинку. Аналогічні доводи вказували позивачки і
в процесі розгляду справи в суді першої інстанції.

З пункту 5 тексту вищезазначеного договору вбачається, що
позивачі своїми підписами ствердили про повний розрахунок з покупцем і дана
умова договору виписана окремим пунктом.

Стосовно
доводів апелянток    про те, що мав місце
обман зі сторони працівниці агенції з нерухомості, яка запропонувала вступити в
дольову участь на
придбання іншої квартири, то дані вимоги
не   були предметом розгляду в
суді першої інстанції , оскільки ними не заявлялись у законом визначеному
порядку.

Згідно ст. 11 ЦПК - "Суд розглядає цивільні справи не інакще як за
зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі."

Згідно ст. 303 ЦПК -"Під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції .в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції."

Вищезазначені вимоги Закону судом першої інстанції дотримано. Тому рішення
є законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст.
307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайсуду від 28 вересня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.