РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 січня 2007
року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі:
головуючої судді                             Чернобривко
Л.Б.

при
секретарі судових засідань                     Сафроновій
О.О

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу,

Встановив:

позивачка
звернулась з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на ті
обставини, що 16 грудня 2005 року відповідач взяв у неї у борг 1400 доларів
СІЛА, що відповідно до курсу валюти Національного Банку Україні ( 505грн за 100
доларів США) на той
момент становило 7070грн. та зобов'язався повернути до 16.06.2006 року., про що
було складено розписку. До теперішнього часу борг не повернув, тому просила
стягнути з відповідача суму боргу 7070грн., 3% річних від простроченої суми в
розмірі 43грн, розмір процентів на рівні ставки НБУ в сумі 429 грн.42 коп. .
судові витрати в сумі 105грн.42 коп.

У
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3.
, підтримав в повному обсязі, пояснивши, що відповідач працював в "ПП ОСОБА_4 " на автомашині
МАЗ державний номер АДРЕСА_1з полу причепом з серпня 2005 року водієм. Під
поломки автомашину у дорозі, він іноді покупав деталі, надавав чеки і гроші за
придбані деталі на автомашину йому повертались. Основний ремонт автомашини
проводився в м. Дніпропетровську. Заробітна платі йому виплачувалась регулярно.
16.12.2005 року він зайняв у ОСОБА_1. у борг 1400 доларів, у зв'язку із тим, що
настає новий рік, йому необхідно купити для сім'ї подарунки та заплатити за
комунальні послуги. ОСОБА_1зайняла йому гроші в сумі 1400 доларів, а відповідач
написав розписку, в якій зобов'язався повернути борг до 16. 06.2006 року.
15.05.2006 року відповідач приїхав у Дніпропетровськ з товаришем, віддав ключі
від машини, пояснивши, що залишив її на платній стоянці, не пояснив причину
звільнення . У тому ж місяці йому було нарахована та виплачена заробітна плата.
Оскільки у встановлений в розписці строк відповідач не повернув борг, просив
стягнути з нього суму боргу 7070грн, 3 проценти річних в сумі 43грн.ю, проценти
на рівні банківської ставки в сумі 429грн.42 коп. та судові витрати.

Відповідач
у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що його знайомий
запропонував йому роботу у ОСОБА_4а.
Була укладена трудова угода 28.06.2005 року відповідно до якої, він
працював водієм на автомашині МАЗ 54323 державний номерНОМЕР_1. 23.-6.2005 року
укладено договір оренди на користування автомашиною. Акт прийому-передачі
автомашини не укладався . Автомашина була у незадовільному стані, для придбання
деталей необхідні були гроші, тому написав розписку про отримання грошей для
придбання деталей для автомашини. Ці гроші, відповідно до наданих чеків , були
ним потрачено на ремонт автомашини. Тому вважає, що нічого позивачці не винен
віддавати. У розписці він писав, що бере гроші у Коган, для чого не вказував, і
зобов'язався їх повернути, тому що автомашина повинна була залишитись йому. Все
включалось у вартість автомашини. У встановлений строк борг він не зміг повернути,
тоді адвокат йому порадив повернути автомашину у Дніпропетровськ, поставити на
платну стоянку і віддати ключі . Автомашину він не здавав по акту, бо не
приймав її по акту.

Свідок ОСОБА_5. в судовому
засіданні пояснив, що з приводу боргу йому нічого невідомо. Він допомагав
відповідачу проводити ремонт автомашини МАЗ, робив ресори, борта, поли,
проводив зварювальні роботи.

Свідок
ОСОБА_6. в судовому засіданні пояснив, що з приводу боргу нічого пояснити не
може. У червні 2005 року ОСОБА_2пригнав автомашину МАЗ. Необхідно

2

було зробити
ремонт автомашини. Він допомагав відповідачу ремонтувати на автомашині коробку
передач, задній міст, редуктор, ступицю у передній балці, рульову колонку.
Гроші на запчастини відповідач брав у борг у ОСОБА_8, потів віддавав.

Свідок
ОСОБА_7. в судовому засіданні пояснив, що у 2005 році ОСОБА_2брав машину МАЗ в оренду . Коли
ОСОБА_2у червні-липні 2005 року приїхав додому він попросився до нього у
напарники. Машина була в незадовільному стані: поган ходова частина, гнила кабіна,
порваний тент, борта на причепі іржаві, у зв'язку з чим він допомагав
ОСОБА_2ремонтувати машину. ОСОБА_1давала ОСОБА_2 600 доларів, за які вони
придбали 3 колеса, а четверте купили в м. Сєвєродонецьку. Про борг на суму 100
доларів йому нічого невідомо.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом
встановлено, що 28 липня 2005 року між сторонами було укладено трудову угоду (
а.с.10) . 16.12.2005 року відповідач взяв у борг на півроку 100доларів США у
ОСОБА_1. Із довідки НБУ в Дніпропетровській області ( а.с.6) вбачається, що на
16.12.2005 року курс української грошової одиниці до долара США становив
505грн. за 100 доларів США, на 16.06.2006 року - 505грн. за 100 доларів США.

Відповідно
до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку є суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками.

Відповідно
до ст. 1047 ч.2 ЦК України
на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми або визначеного кількості речей.
Підтвердженням того, що між позивачкою та відповідачем було укладено договір
позики є надана суду розписка ( а.с.10), із якої вбачається, що ОСОБА_2взяв у
борг на півроку 1400 доларів США у ОСОБА_1.

Судом
встановлено, що у встановлений в розписці строк , борг повернуто не було у
зв'язку із чим позивачка вимушена була звернутись до суду.

Суд не
може взяти до уваги пояснення відповідача про те, що позивачка надала йому
гроші для ремонту належного їй на праві приватної власності транспортного
засобу. Із змісту розписки вбачається, що гроші отримано відповідачем в борг, а
не на придбання деталей для ремонту автомашини. Як вбачається із договору
оренди автомобіля з правом викупу та відстрочкою платежу від 23.06.2005 року
укладеного між позивачкою та відповідачем ( а.с.39-41)на який посилається
відповідач , п.4 передбачено, що орендатор зобов'язаний за свій рахунок
проводить технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонт , технічний
огляд автомобіля, за свій рахунок проводити необхідний ремонт у випадку ДТП. Ці
пояснення відповідача суд вважає не обґрунтованими.

Відповідно
до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625
ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому суд вважає, що з
відповідача підлягає стягненню сума боргу 7070грн.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує
з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому
суд вважає , що з відповідача підлягають стягненню оплачені позивачем судові
витрати в сумі 105 грн. 42 коп.

У
стягнені на користь позивача 3% річних від простроченої суми у розмірі 43 грн.
та розміру процентів в сумі 429грн.42 коп. суд вважає за необхідне відмовити як
необґрунтовано, бо ці умови не було оговорено при написані розписки.

3

На
підставі ст. ст. 625,
1046, 1047, 1049 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11,
209, 212-215,218 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов    про стягнення боргу задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1за договором займу 7070грн, судові витрати в сумі
105грн.47 коп., а всього 7175(сім тисяч сто сімдесят п'ять) грн.. 42 коп.

В
остальній частині в позові відмовити як необґрунтований. Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня після його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду .