Справа
№2-363/07
РІШЕННЯ

іменем     України

24 січня 2007 року                                                                                       м.
Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області

у складі                            головуючого - судді                                     Болибок
Є.А.

при секретарі                                                                                  Полонській
О.С.

за участю                   позивача                                                       ОСОБА_1

представника
відповідача                          Логвінова
В.М.

представника
третьої особи                       Тойка
С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України" в особі його філії Дергачівського
відділення №5903, третя
особа Головне управління Державного казначейства України в Харківській області
про повернення грошових заощаджень та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2005 року
ОСОБА_1звернулася до суду зі скаргою на дії посадових осіб Відкритого
акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі ВАТ
"Ощадбанк") в особі його філії Дергачівського відділення №5903, просила визнати
дії посадових осіб Дергачівського відділення визнати неправомірними та
зобов'язати видати грошові заощадження із рахунків №НОМЕР_1 та №НОМЕР_2, відкритих на її
ім'я.

Під час розгляду справи у суді ОСОБА_1 змінила позовні вимоги, просила
стягнути з відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України" в особі його філії Дергачівського відділення №5903 75000 грн. грошових
заощаджень, які є еквівалентом її вкладів з урахуванням дивідендів реформи
грошової одиниці та інфляції, та 75000
грн. моральної шкоди, яка нанесена їй внаслідок протиправного утримання її
грошових коштів.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області для участі у
справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета
спору, на стороні відповідача було залучене Головне управління Державного
казначейства України в Харківській області.

У судовому засіданні представник відповідача Логвінов В.М. позов не визнав.
Згідно ст. 128 ЦПК України подав заперечення проти позову. У запереченнях
указав, що 21 листопада 1996 року був прийнятий Закон України «Про державні
гарантії відновлення заощаджень громадян України», відповідно до якого на всі
заощадження громадян, поміщених до 1992 року в установах Ощадбанку колишнього
СРСР, нарахована компенсація у відповідності 1 руб - 1,05 грн. і відкриті
позабалансові компенсаційні рахунки. Вкладникам за бажанням видаються
компенсаційні книжки, на підставі яких виникає право на одержання
компенсаційних сум у майбутньому за рахунок Державного бюджету. Суми коштів,
зафіксовані в ощадкнижках, що виписані ВАТ «Ощадбанк» громадянам, відповідно до
Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»,
вкладникам не вносились на зберігання в ВАТ "Ощадбанк". Це суми, які
держава планує поступово виплатити у якості компенсації втрат від знецінювання
заощаджень. Відповідно ст. 6 вищевказаного Закону України відновлення заощаджень
громадян України здійснюється шляхом переводу їх у цільові боргові зобов'язання
держави в порядку, що визначається КМУ і Національним банком України. У статті 5 Закону України
«Про банки і банківську діяльність» зазначено, що держава не відповідає по зобов'язаннях
банків, а банки не відповідають по зобов'язаннях держави, якщо інше не
передбачено законом або договором. Зазначене підтверджується рішенням
Конституційного суду України від 10.10.2001
року і рішенням судової палати по цивільних справах Верховного суду України
від 06.06.2002 року.
Крім того, згідно ст. 57
Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року визначено,
що внески фізичних осіб Державного Ощадного банку України   гарантується державою. Стаття Закону України
«Про державні гарантії відновлення

заощаджень громадян України», передбачає, що держава зобов'язується
забезпечити заощадження і відновлення реальної вартості заощаджень громадян і
гарантує їхню компенсацію у встановленому порядку. В зв'язку з викладеним, представник
відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що її чоловік ОСОБА_2тяжко хворів , знаходився на стаціонарному лікуванні у Дорожньому диспансері Південної
залізниці з 7
вересня 2004 року з діагнозом
туберкульоз легень у формі розпаду. Будучи важко хворим її чоловіку потрібні
були ліки, однак вона будучи пенсіонеркою, маючи невеликий розмір пенсії, була
позбавлена можливості придбати для нього необхідні ліки. На даний час її
чоловік помер. У Дергачівському відділенні №5903/6 на її ім'я відкриті рахунки
№№ НОМЕР_1 і НОМЕР_2 на грошові внески, однак у задоволенні її письмового
прохання про видачу визначеної суми з зазначених внесків для лікування чоловіка
було відмовлено. Позивачка просила стягнути з відкритого акціонерного
товариства „Державний ощадний банк України" в особі його філії
Дергачівського відділення №5903, 75000 грн. грошових
заощаджень, які є еквівалентом її вкладів з урахуванням дивідендів реформи
грошової одиниці та інфляції, та 75000 грн. моральної шкоди, яка нанесена їй
внаслідок протиправного утримання її грошових коштів.

У судовому засіданні представник третьої особи Головного
управління Державного казначейства України в Харківській області Тойка С.С.
пояснив, що державним казначейством буде виконане рішення суду.

Судом
встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

У 1984
році на ім'я ОСОБА_1 у Дергачівському відділенні №5903/6 Ощадного банку СРСР був відкритий рахунок №НОМЕР_3.

У 1991
році на ім'я ОСОБА_1 у Дергачівському відділенні №5903/6 Ощадного банку СРСР був відкритий рахунок №НОМЕР_4.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України
„Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР, позивачці була нарахована компенсація на залишок 3890,88 крб. по рахунку №НОМЕР_3,
загальна сума склала 4084 грн. На цю суму у Дергачівському відділенні №5903 ВАТ
"Ощадбанк" був відкритий рахунок №НОМЕР_2.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України
„Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР, позивачці була нарахована компенсація на залишок 5093,75 крб. по рахунку №НОМЕР_4,
загальна сума склала 5347,65 грн. На цю суму у Дергачівському відділенні №5903 ВАТ
"Ощадбанк" був відкритий рахунок №НОМЕР_1.

Згідно Постанови KM України „Про виплату в 2003 році громадянам України грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992
р. в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на
території України" від 26.03.2003 року №382, ОСОБА_1 21.11.2003
року отримала з рахунку №НОМЕР_2 компенсацію грошових заощаджень у сумі 50 грн.

Згідно Постанови KM України „Про виплату в 2004 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових
заощаджень і страхових внесків, вкладених до 2 січня 1992
р. в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на
території України, і установи колишнього Укрдержстраху та викуп облігацій
Державної цільової безпроцентної позики 1990 року" від 11.03.2004 року №306,
ОСОБА_1 13.05.2004 року отримала з рахунку
№НОМЕР_1
компенсацію грошових заощаджень у сумі 50 грн.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши
наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася сторони, як на
підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд
приходить до висновку, що позов є необгрунтованим й таким, що задоволенню не
підлягає, з наступних мотивів.

Стосовно вимоги
про повернення грошових заощаджень у сумі 75000 грн.

Згідно зі ст. 6 Закону України
"Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР, компенсація громадянам України втрат від знецінення
грошових заощаджень провадиться починаючи з 1997 р. виключно у
грошовій формі за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Кошти для компенсації заощаджень громадян
визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Як зазначено в ст. 7 Закону України
"Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР, „заощадження повертаються поетапно -залежно від суми вкладу - у межах коштів,
передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Перелік груп
вкладників і черговість виплат, зокрема й у зв'язку з умовами, зазначеними у
ст. 8 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до ч. 2
ст. 3 Закону України "Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР
компенсаційна індексація заощаджень громадян здійснюється при видачі вкладів
відповідно до індексу інфляції;

Рішенням Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 р. було визнано
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення
ст. 7 Закону України "Про державні гарантії відновлення заощаджень
громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР у частині щодо повернення
заощаджень громадянам України, іноземним громадянам та особам без громадянства,
відновлених та проіндексованих згідно з цим Законом в установах Ощадного банку
України, залежно "від віку вкладника" та "інших обставин".
Разом з тим зазначене Рішення Конституційного Суду України ніякою мірою не
ставить під сумнів відповідність інших положень Закону "Про державні
гарантії відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року
№537/96-ВР нормам Конституції України.

Таким чином, Законом України "Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР
встановлено механізм виплати громадянам компенсації грошових заощаджень, згідно
з яким Ощадний банк України провадить виплату проіндексованих заощаджень у
межах коштів, передбачених для цього законом про Державний бюджет на
відповідний рік, і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законом України „Про державний бюджет на 2006 рік" від 20
грудня 2005 року №3235-IV передбачено серед
захищених статей видатків трансферти населенню, пов'язані, зокрема, з
поверненням заощаджень громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006
року №1091 „Про виплату у 2006 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових
заощаджень і страхових внесків, вкладених до 2 січня 1992
р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування
СРСР, що діяли на території України, та викуп облігацій Державної цільової
безпроцентної позики 1990
року і державних казначейських зобов'язань СРСР"
передбачено категорії осіб, яким мають бути повернені грошові заощадження, та
розмір виплат.

Законом України „Про державний бюджет на 2007 рік" від 19
грудня 2006 року №489-V передбачено серед
захищених статей видатків трансферти населенню, пов'язані, зокрема, з
поверненням заощаджень громадян.

Постановами KM України, прийнятими на виконання Закону України "Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР, в межах коштів виділених законами про державний бюджет на
відповідний рік, не передбачено повернення в повному обсязі грошових
заощаджень, вкладених до 2
січня 1992 року. Отже, згідно із
чинним законодавством на момент постановления рішення вимоги ОСОБА_1 до ВАТ "Ощадбанк" про повернення
проіндексованих грошових заощаджень є необгрунтованими й такими, що задоволенню
не підлягають.

Законом України "Про державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР держава встановила порядок і запровадила компенсаційні
рахунки на захист інтересів своїх громадян, які є об'єктом права приватної
власності громадян, при цьому обмежила право володіння користування та
розпорядження цим майном, що не суперечить вимогам 13, 41, 64 Конституції України, а тому немає підстав вважати що права позивачки
порушені вказаним нею в позові відповідачем. Держава з власної волі взяла на
себе зобов'язання відшкодувати громадянам ці витрати і тому мала право, на те
щоб передбачити порядок виплати цієї компенсації. Позивачка не може претендувати
на негайну виплату коштів з компенсаційних рахунків в обсязі їй необхідному,
оскільки це не передбачено законодавством України.

Вказані обставини також знайшли своє підтвердження у
остаточному рішенні Європейського суду з прав людини від 02.07.2002 р. щодо прийнятності заяв поданих ОСОБА_3 та іншими проти України, згідно
якого суд оголосив зазначені заяви неприйнятними.

Стосовно вимоги стягнення з відповідача 75000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд відмовляє
позивачці у задоволенні, оскільки позивачкою не доведено та не надано суду
доказів наявності такої шкоди, протиправності діяння ВАТ "Ощадбанк",
і як наслідок наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та
вини останнього в її заподіянні.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов
до висновку, що права ОСОБА_1 порушені не були.

Таким чином вимоги позивачки
є недоведеними, не грунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому
задоволенню не підлягають.

При
вирішенні вимоги про повернення грошових заощаджень суд застосовує наступні
нормативно-правові акти.

Закон
України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян
України" від 21.11.1996
року №53 7/96-ВР.

При вирішенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд застосовує
наступні нормативно-правові акти.

Згідно ч.І ст. 23 ЦК
України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно ч.І ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд враховує, що в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р.
роз'яснено, що „відповідно до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні". Також в п. 7
зазначеної Постанови роз'яснено, що „заподіяна моральна (немайнова) шкода
відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо
порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб".

Згідно ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі Закону України "Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 року №537/96-ВР, ст. 1167 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10,
11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову
ОСОБА_1відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по
цивільних справах апеляційного суду Харківської області через місцевий
Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і подання
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.