Справа № 22- 282
/ 2007 р.                                   Головуючий у 1 інстанції :Ярош С.О.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року                                                                                             м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької
області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.

Суддів:                  Краснокутської О.М.

Сапун О.А. При секретарі: Тахтаул О.М..

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Гуляйпільського комунального підприємства
„Теплокомунсервіс" про визнання дій;незаконними
і відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гуляйпільського комунального підприємства
„Теплокомунсервіс" про зобов'язання підключити лічильник на воду , визнати
дії незаконними і відшкодувати моральну шкоду у сумі 2000 грн.

У позовній заяві зазначала, що 28.10.1999 року рішенням Гуляйпільського районного
суду з ОСОБА_1 на користь Гуляйпільського КП „Теплокомунсервіс"
стягнуто 1405,25 грн. . Рішення суду, виконано і борг виплачено , незважаючи на те, що послуги
надавалися неякісні температура у квартирі
була від 6 гр. С до 13 гр. С. З 1999 р. по 2006 р.
постійно вчасно оплачує житлово-комунальні послуги . Проте
у 2004 році відповідач направив за місцем її роботи повідомлення про заборгованість в сумі 531 грн.96 коп , хоча ця
сума судом не була стягнута у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Такі

2

повідомлення  надходили
і  у  2006
р.   До  того
ж,   відповідач  відмовляє
у підключенні лічильника на воду .

Позивачка , посилаючись на те, що
через отримання повідомлень про

сплату боргу виникли непорозуміння
на роботі , порушено її звичайний уклад

життя, вона втратила спокій ,
зазнає моральні страждання , просила суд визнати

дії відповідача неправомірними та стягнути на її користь
2000 грн. у

відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги про підключення лічильника на воду
в судовому засіданні не

підтримала, оскільки лічильник було підключено .

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2006
року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційне провадження порушено за
скаргоюОСОБА_1

У скарзі
ОСОБА_1, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи , просить скасувати рішення ,
справу направити на новий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення представників відповідача , перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у позові суд виходив з
того , що    ОСОБА_1 не    надала суду доказів
неправомірності дій КП „Теплакоунсервіс". Проте з висновками суду
погодитися не можна.

Статтею 269 ЦПК України передбачено , що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за
законом.

Відповідно до ст.. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно , на власний розсуд визначати
свою поведінку у сфері свого приватного життя."

Право фізичної
особи на недоторканість особистого життя і конфіденційність
інформації про неї відноситься до особистих немайнових прав і гарантується ч.1 статті 32 Конституції України та
охороняється цивільним законодавством.

Конституція
України у ч.2 ст.32 забороняє збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її
згоди. Вільну подачу інформації про
приватну особу забороняє і стаття 23 „Про інформацію".

Як вбачається з матеріалів справи, Гуляйпільске комунальне підприємство
„Теплокомунсервіс" направило за місцем роботи позивачки без її згоди
відомості про борг за житлово-комунальні
послуги. За своєю правовою природою такі відомості
відносяться до конфіденційної інформації про особу. Факт направлення таких повідомлень 01.02.2004 р., 01.08.2006 р.,01.07.2006 р.,01.06.2006 р. підтверджений наявними у справі доказами ( а.с.8,9,
12,16), відповідач його не оспорював і пояснював, що це є заходом для зменшення заборгованості
за житлові комунальні послуги. Проте
зазначена відповідачем мета не може виправдовувати
його дії .Відповідач володіє інформацією стосовно сплати за житлово-комунальні послуги у зв'язку з його
уставною діяльністю і вона ніяким чином
не пов'язана з і сферою трудових правовідносин позивачки. ОСОБА_1не є публічною
особою і вправі уникати оприлюднення на роботі приватних подробиць свого життя . Відповідач не   навів жодних доводів на підтвердження

3

того , що направлення таких повідомлень
на підприємства , де працюють споживачі жилого-комунальних
послуг, ґрунтувалося на законі. А відтак оприлюднення
відомостей через місце роботи ОСОБА_1 є неправомірним та є втручанням у
її приватне життя.

Порушення особистих немайнових прав особи відповідно до ст..275 ЦК України є підставою для звернення до суду за захистом
порушених прав та за захистом свого інтересу..

Суд розглядає справи у межах вимог заявлених позивачем .Визначений
позивачкою спосіб захисту особистих немайнових прав, а саме: визнання дій відповідача незаконними та відшкодування моральної шкоди
,- відповідає вимогам ст.хт. 15,16,20,23,275,276 ЦК України, виду та характеру порушення.

Відповідно до ст..280 ЦК України якщо фізичній особі
внаслідок порушення її особистого немайнового^ права
завдано моральної шкоди , ця шкода підлягає відшкодуванню

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з таких
чинників.

Вимагаючи стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 2000 грн., позивачка не привела будь-яких розрахунків та
способу визначення цієї суми.

Безумовно, що протиправні дії відповідача заподіяли позивачці моральну шкоду. Доведення приватних подробиць за містом роботи ,
вочевидь., змусило ОСОБА_1відчувати емоційну напругу
та хвилюватися, вдаватися до пояснень., про що зазначалося в
позовній заяві та в поясненнях у судовому засіданні. У підтвердження ж наявності інших негативних наслідків доказів
не надано і вони не встановлені при розгляді справи

Враховуючи немайновий характер порушення прав позивачки , та те, що сам факт рішення суду на її користь, визнання її законних
прав вже значною мірою компенсує завдану шкоду, керуючись
такими принципами справедливість, виваженість , колегія суддів вважає,
що розумною сумою компенсації може бути сума у 150 грн.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на
користь ОСОБА_1 підлягають присудженню судові
витрати : держмито у сумі 25 грн.50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 45 грн.

Керуючись ст.ст 307, 309, 314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2006
року скасувати

Позов ОСОБА_1 до Гуляйпільского комунального підприємства „Теплокомунсервіс" про визнання дій незаконними та
стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визхнаті дії Гуляйпільского
комунального підприємства незаконними.

Стягнути з Гуляйпільського комунального підприємства
„Теплокомунсервіс" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 150грн. (сто п'ятдесят грн, ), 45 грн. ( сорок п'ять
грн.. ) витрат на інформаційно -технічне забезпечення, 25 грн.50
коп. ( двадцять п'ять грн. 50 коп.) судового збору.

4

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення , проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців..