АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року                                                                                                         м.
Одеса

Колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в

складі:

головуючого -
Кварталової A.M.,

судців             -
Левенця Б.Б., Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Чебан Н.В.,

за участю представників - Буханенко В.В., Омельчука Л.С.,

розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в
місті   Одесі  цивільну
справу  за

апеляційною
скаргою      ОСОБА_1 на  рішення
Комінтернівського

районного суду
Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_1року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Одеської обласної клінічної лікарні про визнання наказу про

звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за

час вимушеного прогулу, моральної шкоди, -

встановила:

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, зазначивши, що він з ІНФОРМАЦІЯ_4 року працював у
відповідача водієм.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року наказом адміністрації НОМЕР_1 його звільнено
з роботи по ст. 28 КЗпП
України, як не витримавшого строк випробування.

Позивач просив
поновити строк звернення до суду, визнати незаконним наказ про звільнення,
поновити на роботі, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного
прогулу, стягнути моральну шкоду у сумі 15
000 грн.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти доводів
апеляційної скарги.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, яке
оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися
перевірка рішення, встановлюватися обставини справи і досліджуватися докази,
вислухавши думку учасників процесу, колегія судців вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з направленням
справи на новий розгляд за таких підстав:

Розглянувши
спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач своїм наказом
від ІНФОРМАЦІЯ_5вніс
зміни в наказ від 28.05.04
про звільнення позивача з роботи, зі ст. 28 КЗпП на ст. 40
п.4 КЗпП, то на думку суду, звільнення позивача з роботи за ст.40 п. 4 - є правильним.

З такими
висновками суду погодитись не можливо, оскільки вони зроблені з порушенням норм
матеріального та процесуального закону.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними

вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Справа №
22ц-366/2007

Головуючий в 1
інстанції - суддя
Громік Р.Д.

Суддя-доповідач-
Кварталова А.М.

Категорія -40

2

Пленум Верховного Суду України
в п. 18 своєї постанови «Про практику розгляду
судами трудових
спорів» від 06.11.1992 року із
змінами від 25.05.1998 p.,
роз'яснив, що судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено
звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх
відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з
обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували
звільнення.

Суд же, ці
вимоги закону і роз'яснення, які містяться у п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» не виконав, юридичну сутність правовідносин
сторін не з'ясував, увагу на те, що позивач заявив вимоги про визнання
незаконним звільнення з підстав ст. 28
КЗпП не звернув, і ці вимоги зовсім не розглянув.

Свої висновки
відносно звільнення позивача з роботи на підставі ст. 28 КЗпП ні в
мотивувальній, ні в резолютивній частинах не виклав.

Суд вийшов за
межі предмету доказування у справі, тобто норми закону, яка регулює правовідносини,
що виникли між сторонами -
ст. 28 КЗпП
України, і розглянув питання про звільнення позивача з роботи водія з підстав
ст. 40 ч.4
КЗпП, розпорядившись його правами щодо предмету позову за власною ініціативою,
чим порушив правила диспозитивності цивільного судочинства, які передбачені ст.
11 ЦПК України, що
є неприпустимим.

З таких підстав
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Колегія суддів
звертає увагу суду на те, що позивач звільнений з роботи з підстав ст.28 КЗпП 28.05.2004 року (а.с.21), а
з позовом до суду про визнання такого звільнення незаконним він звернувся лише 16.11.2004 року (а.с.4),
майже через 5,5 місяців,
тобто з порушенням встановленого ст. 233
КЗпП місячного строку звернення до суду.

Питання щодо поважності
причин поновлення строку звернення до суду з підстав цієї норми закону суд не
обговорив і увагу на те, що пропуск строку без поважних причин є самостійною
підставою для відмови в позові -
не врахував.

Необгрунтовані
вимоги строком позовної давності не захищаються.

При новому
розгляді справи, суду слід з'ясувати поважність причин пропуску строку,
встановити юридичну сутність правовідносин сторін, визначити норму
матеріального закону, яка регулює правовідносини, що виникли між ними,
з'ясувати її зміст та сенс, тобто вірно розтлумачити та зробити правові
висновки, які відповідають фактичним обставинам і змісту норми закону.

Керуючись ст. 218, 303, ст. 307 ч. 1 п.5, ст. 309 ч.І п.3,4, ст. 311 ч.І п.5, ст.ст. 313, 314,315,317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення
Комінтернівського районного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_1року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала колегії
суддів може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення через Верховний Суд України.