У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

7 серпня 2007 року                                                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Балюка М.І.  Барсукової В.М., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2на рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2006 року та рішення апеляційного суду
Запорізької області від 14 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Зазначав, що в ніч з 12 на 13 вересня 2004 року з вини
відповідача сталося залиття його АДРЕСА_1

Посилаючись на те, що йому завдано матеріальну та
моральну шкоду, просив стягнути з відповідача на його користь 2 740 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 1 500 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з    ОСОБА_2 на його користь
2 740 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та
500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року
рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2006 року в
частині стягнення з ОСОБА_2 500 грн.
на відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в цій
частині відмовлено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь
51 грн. судового збору, в решті рішення суду першої інстанції залишено без
зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові
рішення в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної
шкоди, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2006 року та
рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

М.І. Балюк    В.М. Барсукова