Справа № 2 -43/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
червня 2007 р.
Індустріальний   районний   суд

м.
Дніпропетровська

у складі:              головуючого судді -  Слюсар Л.П.

при секретарі
-  Олексенко М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську  цивільну

справу  за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою і відшкодування моральної

шкоди,   зустрічну позовну заяву  ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
Дніпропетровська  міська Рада  про усунення перешкод  у

користуванні  земельною ділянкою, установці межових знаків,
скасування

державного
акта на  землю  НОМЕР_1, виданого на ОСОБА_1 і відшкодування

моральної
шкоди, суд  -

ВСТАНОВИВ :

Позивач в  вересні
2004 року  звернувся до
Індустріального

районного
суду м. Дніпропетровська  з позовною
заявою  до відповідачки

ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні земельною

ділянкою
і відшкодування моральної шкоди.   В
обґрунтування своїх вимог позивач

в
позовній заяві посилався на те, що  він є
власником земельної ділянки площею

877
кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1.
Відповідно до плану

встановлена
його ширина і довжина, в тому числі зі сторони відповідачки.  В

описанні
кордонів зі сторони відповідачки значиться від літери Г до А 61 метр

по
прямій лінії. І по ширині від літери В до Г 14,47 метрів, а по літері Б до А

14,24
метра.   Відповідачка незаконно зайняла в
своє користування значну

частину  належної йому земельної ділянки на  відстані 15
метрів  вздовж лінії

А-Г
до кута А по червоній лінії, заглибившись
приблизно  на 0,3 метри  в

сторону
гаражу Б на відстань біля восьми метрів від кута А. Збільшивши собі

ділянку,
відповідачка  поставила на ній будку для
собаки і з 2003 року стала

користуватися  колодязем, який раніше був  у загальному користуванні  як

зливною
ямою,  в
зв'язку з чим виникла загроза підмивання фундаменту його

будинку.  Просив усунути перешкоди в користуванні
належній на праві власності

земельної
ділянки, зобов'язавши відповідачку забрати з території ділянки собачу

будку,
поставлений  забор, засипати зливну яму.
Відшкодувати спричинену

моральну
шкоду в сумі 1000 грн. , та  судові
витрати по справі.

07.11.2000 року    ОСОБА_2 подала зустрічну

позовну
заяву до  ОСОБА_1, третя особа
Дніпропетровська міська

рада   про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою по вул.

Вологодській
в м. Дніпропетровську, установці межових знаків, скасування

державного
акту  на
право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого на

ОСОБА_1
і відшкодування моральної шкоди.  В
обґрунтування своїх вимог

посилалася
на те, що  їй відповідно до технічної
документації належить  у

порядку
спадкування за законом домоволодіння АДРЕСА_2 в м.

Дніпропетровську.
Відповідно до  плану земельна  площа садибної ділянки

складає
643 кв.м., на якій розташовані: житловий будинок, льох, сарай,

убиральня,
колодязь, огорожа і місце розташування будівель і споруджень не

мінялося
з 1969 року.  На той період були
встановлені межові знаки, частина з

яких
є на сьогодні. 14  березня 1999 року   ОСОБА_1
без встановлення

межових
знаків, без її підпису як сусідки, склав акт установлення неіснуючих

зовнішніх
границь земельної ділянки в натурі і цей план із указівками  не

правильних
відстаней перенісся в державний акт на право власності на землю.  По

границі  з боку домоволодіння побудовані двоповерховий
будинок  і гараж, через

які
створюються безліч незручностей.  На
земельній ділянці ОСОБА_1

установив
три теплиці, але за планом тільки одна, теплиці встановлені так, що

впритул
примикають до її земельної ділянки.  По
межовим знаках  у районі

теплиць
ОСОБА_1 установив газопровід для опалення теплиць, чим грубо

порушив
вимоги « Правил безпеки газопостачання України».  Просила
усунути

перешкоди
в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2, що

заподіяв
ОСОБА_1,  шляхом установки межових
знаків.  Скасувати державний

акт
на право приватної власності на землю
НОМЕР_1 від 01.10.1999 року,

виданого
ОСОБА_1  та  технічний паспорт на будинок від 30.07.1996
року і

стягнути
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні  ОСОБА_1   позовні вимоги підтримав,

уточнивши
позов в частині  зобов'язання його
установити  огорожу по зовнішній

стороні
наявних металевих труб, які є межовими знаками між ділянками №97 і №99

по
АДРЕСА_2, оскільки він не може виконати

рішення
погоджувальної комісії.  В задоволені
зустрічної позовної заяви просив

відмовити
в повному розмірі.

В судовому засіданні
ОСОБА_2  та її представник  позовні

вимоги
не визнали, просили в задоволені позову відмовити, підтримали  зустрічну

позовну
заяву та просили  суд її задовольнити.

Представник третьої особи,  діючий
на підставі доручення,  просила

в
позові ОСОБА_2 відмовити, оскільки не має правових підстав для даного

позову.

Суд, вислухавши сторони,  вивчивши
матеріали справи,   вважає, що

позовні
вимоги   ОСОБА_1  підлягають задоволенню частково, зустрічна

позовна
заява  ОСОБА_2  задоволенню не підлягає  з
наступних підстав.

Як встановлено в ході судового
розгляду,  що  на підставі
державного

акту
на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення

виконавчого
комітету Дніпропетровської міської ради
від 16.09.1999 року №1954

ОСОБА_1   передана у приватну власність земельна
ділянка  площею 0,0877 га.

в
межах згідно  з планом.  Земельна ділянка  розташована на території

АДРЕСА_1.
Землю

передано
для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та

споруд.  Акт зареєстровано в Книзі  записів державних актів на право  приватної

власності
на землю за НОМЕР_1.  Відповідно до
плану  зовнішніх меж земельної

ділянки,
а саме опису меж  від  А до Б вул. Вологодська 14,24 кв.м. ,  від Б до

В
по АДРЕСА_3 - 60,78 кв.м. , від В до Г по вул. Смоленська,

74/2-14,47
кв.м.  ,
від Г до А по АДРЕСА_2 - 61,11 кв.м. ( а.с.

12).

Відповідно до
експлікації  технічного
паспорту  домоволодіння по

АДРЕСА_1
від 30.07.1996 року колодязь  включено
до  найменування

будівель
( а.с. 13-14).

Згідно до технічного паспорту на
домоволодіння  від 25.05.2005 року ,

свідоцтва
про право на спадщину за законом від 29.08.2005 року,  витягу
про

реєстрацію
права власності на  нерухоме майно ОСОБА_1
належить

домоволодіння
АДРЕСА_1 ( а.с.80-89).

Відповідно до листа  Дніпропетровського  міського управління земельних

ресурсів  від 20.08.2004 року №12766-15   при підготовці правовстановлюючих

документів
на земельну ділянку АДРЕСА_1

було
здійснено інвентаризацію її меж. В Архіві УЗР наявний акт встановлення меж

земельної
ділянки в натурі та узгодження із суміжними землекористувачами ( а.с.

18).

Як встановлено в ході судового розгляду
Акт  встановлення існуючих

зовнішніх
меж земельної ділянки в натурі  від
14.03.1999 року  ОСОБА_2

не
був підписаний

(
а.с. 19), тому  на засіданні
погоджувальної комісії по земельним спорах

райвиконкому
від 20.01.1999 року  запропоновано
ОСОБА_1 поставити забор по

зовнішній
стороні існуючих залізних труб,  які є
межовими знаками між ділянками

№97
і АДРЕСА_2.  Рішення погоджувальної

комісії
ОСОБА_2 не оскаржено.

Рішенням
погоджувальної  комісії РВК від
20.01.1999 року за гр. ОСОБА_1 ,

який
проживає за адресою АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку

відповідно
до рішення РВК №499 & 48  від
13.07.1978 року площа 875 кв.м. із

розмірами  зі сторони червоної лінії 14,24 м., зі
сторони городів -14,47 м. ( а.

с.
19 об).

Відповідно до
листа виконавчого комітету Індустріальної районної ради №Л-1

від
12.01.1999 року  розглянувши на
засіданні  погоджувальної  комісії спір,

який
виник з приводу установки меж між домоволодіннями №97 і АДРЕСА_2 і оскільки по
матеріалам МБТІ, затвердженим рішенням РВК №499 від

13.07.1976  року ширина ділянки  14,40 м., по фактичному користуванню ширина

ділянки
по червоній лінії 14,24 м., зі сторони городів 14,47 м.. Погоджувальна

комісія
порекомендувала ОСОБА_1 встановити забор по
зовнішній стороні

наявних
металевих труб, які є межовими знаками між ділянками №97 і АДРЕСА_2( а.с.16).

Відповідно
до ч.1  ст.103 ЗК України  власники та
землекористувачі земельних

ділянок
повинні обрати такі способи використання земельних ділянок відповідно

до
їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх

земельних
ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення,

неприємні
запахи, шумове забруднення тощо).

ч.3 ст.103 ЗК України передбачено, що власники
та користувачі земельних

ділянок
зобов'язані  співпрацювати при вчинені
дій, спрямованих на забезпечення

прав на землю кожного з них та використання
цих ділянок, встановлення,

зберігання
межових знаків.

Згідно до п.1 ст.106  ЗК України
власник  земельної  ділянки має право

вимагати
від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих

меж,
а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли,

перемістились
або стали невиразними.

Відповідно
до п.2 ст.152  ЗК України власник
земельної ділянки або

землекористувач
може вимагати усунення будь-яких порушень його права на  землю,

навіть
якщо ці порушення  не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною

ділянкою,
і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, оцінюючи всі докази , суд
приходить до висновку, що позовні

вимоги
ОСОБА_1, щодо  усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою

підлягають
задоволенню.

Оскільки
Погоджувальною  комісією рекомендовано
ОСОБА_1 встановити забор

по  зовнішній стороні  наявних металевих труб, які є межовими
знаками між

ділянками
№97 і АДРЕСА_2 , а оскільки ОСОБА_2 проти

встановлення
такого забору, то суд вважає за необхідне
зобов'язати ОСОБА_1  встановити
забор.

Суд
не вбачає законних підстав, для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо

відшкодування
моральної шкоди.

Домоволодіння АДРЕСА_2  в м. Дніпропетровську  відповідно

до
інвентаризаційної справи  належить Вовк
Семену Михайловичу,  який помер

05.01.1990
року ( а.с.63-69, 59 ).  Кутищева Віра
Семенівна є дочкою  померлого

(
а.с.59) свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька не

отримувала.

Відповідно
до ст.125 ЗК України право власності та право користування на

земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем

документа,
що посвідчує право власності чи право постійного користування

земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

ОСОБА_2
в ході розгляду справи було заявлено клопотання щодо проведення

судової
експертизи.  Ухвалою суду від 27.06.2006
року експертиза була

призначена.  ОСОБА_2 було роз'яснено  положення ст.146 ЦПК України про

наслідки
ухиляння від участі в експертизі.  23
травня 2007 року  справу

повернено
без виконання оскільки ОСОБА_2 відмовилася оплатити експертизу.

Виходячи
із  вищевикладеного  суд не
вбачає підстав для задоволення позовної

вимоги  ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні земельною

ділянкою,
оскільки ОСОБА_2 не  надано суду  ні державного акту на право

приватної
власності на землю по   АДРЕСА_2  чи акту щодо

встановлення  межі земельної ділянки  в натурі .

Вимоги
ОСОБА_2 щодо  скасування  технічного паспорту на будинок  від

30.07.1996
року задоволенню не підлягають, оскільки відсутні правові підстави

для
його скасування і  крім того ОСОБА_1
25.05.2005 року отримав новий

технічний
паспорт на домоволодіння.

Вимоги,
щодо скасування державного акту на право приватної власності на землю

по
АДРЕСА_1,  задоволенню не підлягають,
оскільки,   як показала

в
судовому засіданні ОСОБА_2, вона була присутня на погоджувальній

комісії
і рішення не оскаржувала.

Суд не вбачає законних підстав для
задоволення вимог ОСОБА_2

щодо
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були
досліджені судом при розгляді

справи
у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли
своє підтвердження в судовому засіданні і
підлягають задоволенню

частково
, а  зустрічна позовна заява ОСОБА_2  задоволенню не підлягає.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи  не інакше

як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього

Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших

осіб,
які беруть участь у справі.

Обговорюючи питання про судові витрати,
суд вважає за необхідне

відповідно
до ст. 88 ЦПК України  стягнути   із ОСОБА_2
на користь

держави
не доплачений при подачі позову судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп.  та

на
користь    ОСОБА_1 судові витрати по
справі в сумі 17 грн. . Відповідно

до
ст.81 ЦПК України  підлягають стягненню
із ОСОБА_2   витрати на

інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 30 грн.

Керуючись
ст. 1167  Цивільного  Кодексу України ст.ст.  91, ч.1,3 103, 106,

152,
158 Земельного Кодексу України , ст.ст. 11, 15 , 31, 60,81, 88, 212-215

ЦПК
України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву   ОСОБА_1
- задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1  перешкоди
в користуванні належним йому на

праві
власності земельній ділянці АДРЕСА_1

Зобов'язати
ОСОБА_2  прибрати  з
території земельної

ділянки  АДРЕСА_1
собачу будку та

засипати  зливну яму.

Зобов'язати ОСОБА_1  встановити
огорожу по зовнішній стороні

наявних
металевих труб, які є межовими знаками між
ділянками  №97 і АДРЕСА_2.

В
іншій частині позову відмовити.

В
задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
відмовити в повному

обсязі.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

судові
витрати по справі в сумі 17 грн.

Стягнути
із ОСОБА_2витрати на інформаційно-технічне

забезпечення
в розмірі 30 грн.

Стягнути
із ОСОБА_2  на користь держави судовий
збір в сумі

8
грн. 50 коп.

Рішення
може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

Л.П. Слюсар