Справа № 22-ц- 269/07                                          Головуючий у 1 інстанції Сіліч
Категорія - 66                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                                                                          місто
Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Шевчук
Л.Я.,

суддів Свистун
О.В., Подолюка В.А.,

при секретарі
Матюхіній О.Г. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою
закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу судового
наказу за апеляційною скаргою стягувача закритого акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу судді Рожищенського районного суду від 7 лютого 2007 року.

Особи, які
беруть участь у справі: стягувач - Закрите
акціонерне товариство   комерційний банк (далі - ЗАТ   КБ)
«ПриватБанк», представник стягувача -
Місюра Ірина Василівна, боржник -
ОСОБА_1.

Колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Стягувач подав
апеляційну скаргу на ухвалу судді Рожищенського районного суду від 7 лютого 2007 року, якою відмовлено
ЗАТ КБ «ПриватБанк»
в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по
кредитному договору з ОСОБА_1.

В поданій на
ухвалу суду апеляційній скарзі стягувач, покликаючись на порушення норм
процесуального права, просить скасувати ухвалу судді Рожищенського районного
суду від 7 лютого 2007 року з передачею
справи на новий судовий розгляд та зазначає, що оскаржувана ухвала була
винесена у відсутності представника заявника, а також, постановляючи ухвалу про
відмову у видачі судового наказу, суддя передчасно прийшов до висновку про
наявність між сторонами спору про право та не навів обґрунтування такого
висновку.

Апеляційну
скаргу стягувача слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Із матеріалів
заяви про видачу судового наказу вбачається, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 6 жовтня 2005 року був
укладений кредитний договір НОМЕР_1,
відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати ОСОБА_1 кредитні кошти на
придбання товару в розмірі 2000
грн. із сплатою 2,5 відсотків
на місяць кінцевим терміном погашення до 6
жовтня 2006 року.

Стягувач
зазначає, що ОСОБА_1 прострочив повернення суми кредиту та сплати відсотків,
станом на 1 лютого 2007 року
заборгованість по кредиту становить 416

2

грн. 48 коп., по несплачених відсотках - 132 грн. 80 коп. та пені - 10 грн. 16 коп., а всього на загальну суму 559 грн. 44 коп. (а.с. 5).

Відповідно до
вимог статті 96 ЦПК
України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу, яка Ґрунтується
на правочинні, вчиненому у письмовій формі.

Разом з тим, як
це передбачає стаття 100
цього Кодексу, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового
наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як передбачено
п. 4.1. кредитного
договору - при
порушенні позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору,
банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15 відсотків
від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 4.3. кредитного
договору встановлено, що усі суперечки й розбіжності, які випливають із даного
договору або виникли у зв'язку з ним, підлягають розгляду у встановленому
законом порядку.

Таким чином,
спір між сторонами кредитного договору повинен вирішуватись в передбаченому
законом порядку, оскільки не врегульований шляхом переговорів.

Отже, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_1 виник спір про право, а тому суддя підставно відмовив стягувачеві у
видачі судового наказу.

Доводи апеляційної
скарги не впливають на правильність ухвали, яка постановлена з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.
ст. 307, 312, 314, 315,
319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу стягувача - закритого акціонерного товариства комерційний банк
«ПриватБанк» відхилити, а ухвалу судді Рожищенського районного суду від 7 лютого 2007 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою
законної сили.