Справа № 22-164307 р.                                   Головуючий
Категорія - 21                                                                Доповідач  -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 лютого 2007
p. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого:                                  Курило Л.Г.

судців:                                                        Санікової
О.С.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:      Личкатій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу по апеляції Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Добропілля на рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області від 12
грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України
в м. Добропілля про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
в м. Добропілля Донецької області, посилаючись на те, що на протязі 37 років він
працював на підприємствах вугільної промисловості. В результаті несприятливого
впливу умов праці у нього розвилося 2
професійних захворювання -
пневмоконіоз, легенева недостатність 1-2
ступеню та двостороння туговухість із значним зниженням слуху. 13.06.2006 р. висновком
МСЕК йому вперше встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55% по сукупності: 25% - пневмоконіоз і 30% - туговухість і
він був визнаний інвалідом третьої групи внаслідок цих професійних захворювань
безстроково.

Позивач вважає,
що йому заподіяна моральна шкода. Він відчуває фізичні страждання, у нього
змінилися умови і звичний ритм життя, що пов'язано з погіршенням стану
здоров'я. Він втратив роботу за спеціальністю, не може виконувати роботу по
господарству та вимушений постійно лікуватися і приймати ліки, оскільки
страждає від нападів кашлю, задухи і відчуває слабкість. Внаслідок значного
зниження слуху при спілкуванні із родичами та знайомими йому доводиться їх
просити повторити сказане, збільшувати звук працюючого телевізора, що викликає
нарікання з боку сусідів. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 40000 грн.

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. З Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Добропілля на користь позивача стягнуто у відшкодування моральної
шкоди 17000 грн.

Не погодившись з
рішенням суду, Відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Добропілля
принесло апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та
постановити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права,
оскільки в суді не доведений факт заподіяння моральної шкоди потерпілому, сам
по собі факт наявності стійкої втрати працездатності не свідчить про

2

моральні страждання, висновок МСЕК
про заподіяння моральної шкоди потерпілому в матеріалах справи відсутній, а
клопотання представника відповідача про проведення експертизи безпідставно
відхилено. Судом також не враховано положення п.27 ст.77 Закону України „Про
державний бюджет України на 2006
рік", яким призупинено на 2006
рік дію норм Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування
застрахованим і членам їх сімей моральної шкоди.

В судове
засідання представник відповідача Чумак І.М. та позивач ОСОБА_1 не з'явилися,
надали суду апеляційної інстанції заяви з проханням розглядати справу у їх
відсутність.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду -скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення з таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що згідно
висновку МСЕК від 13.06.2006
р. позивачеві вперше було встановлено втрату професійної працездатності в
розмірі 55% по
сукупності у зв'язку з двома професійними захворюваннями та визнано інвалідом 3 групи
безстроково, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної
здоров'ю за нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Заперечуючи
проти позову, відповідач посилався на те, що позивач не довів факт заподіяння
йому моральної шкоди, а також на те, що у відповідності з п.27 ст.77 Закону
України „Про державний бюджет України на 2006
рік" зупинено на 2006
рік дію абзацу 4 ст.1,
підпункту "є" п.1 ч.І ст.21, ч.З ст.28 та ч.З ст.34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування застрахованим і членам їх сімей
моральної шкоди.

Але ці
заперечення відповідача не були прийняти судом першої інстанції з тих мотивів,
що факт отримання ОСОБА_1 двох професійних захворювань, які призвели до
інвалідності, є достатнім доказом моральних страждань позивача, а норми Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди не змінені і не
скасовані, а лише призупинено їх дію. При цьому судом не враховано, що
призупинення дії закону так саме не дає підстав для його застосування.

За таких
обставин апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи судом першої інстанції
неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до вимог п.4
ч.І ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення
нового рішення.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Добропілля про відшкодування моральної шкоди слід відмовити на підставі п.27
ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік".

Керуючись ст.
ст. 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України,
апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Добропілля Донецької області задовольнити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2006 року скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Добропілля Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

3

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно, але воно може бути оскаржене безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду
апеляційної інстанції законної сили.