Справа
№22-490  2007 р.                                       Рішення
ухвалено під головуванням
23                                                             ОвсюкаЄ.М.
РІШЕННЯ

Апеляційного
суду Вінницької області

від 7 березня 2007року

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької об­ласті в складі:

Головуючого:
Камзалова В.В.

Суддів:
Колодійчука В.М., Чуприни В.О. При секретарі Руденко О.М.

Розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за
апеляційною скаргою міського комунального підприємства ЖЕК-№20 (далі МКП
ЖЕК-20) на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 грудня 2006
року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та МКП ЖЕК-20 про відшкоду­вання
матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

В березні 2006 року ОСОБА_1. звернувся з позовом до
ОСОБА_2. та МКП ЖЕК-20 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
посилаючись на те, що 8 жовтня 2003 року мешканці квартириАДРЕСА_1, самові­льно
виконували ремонт радіатора центрального опалення, внаслідок чого була
затоплена її квартира НОМЕР_1 за тією ж адресою.

Внаслідок затоплення квартири було пошкоджено: в залі
замокла стіна, стеля, зі­псовані шпалери, підлога, замокла стіна і стеля
коридору, пошкоджені в ньому шпалери, замінено в коридорі понад 3 м
електропроводки. Матеріальну шкоду позивачу оцінює на суму 12 тис. гривень, а
моральну - на суму - 1680 гривень. Під час слухання справи в суді першої
інстанції позивачка змінила свої позовні вимоги і просила стягнути з
відповідачів - 2769 гривень, відповідно до висновків судової будівельно-технічної
експертизи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 25
грудня 2006 року позов задоволено частково.

Стягнуто з МКП ЖЕК-20 матеріальну шкоду на користь ОСОБА_1. 2769 гри­вень,
а також судові витрати в розмірі - 300 гривень за проведення судової
будівельно-технічної експертизи і 120 гривень сплаченого державного мита. В
іншій частині позову і в позові до ОСОБА_2. - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, МКП ЖЕК-20 подав апеляційну скаргу, в якій
просив рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуаль­ного права, справу направити на новий розгляд.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах заявлених вимог та
до­водів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частково­му задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,
що власник квартири НОМЕР_2ОСОБА_2 в період до виникнення пошкодження батареї,
квартирою володів кілька днів, експлуатацію системи опалення нездійснював. Суду
не надано доказів щодо скоєння відповідачем протиправних дій наявні докази
свідчать про відсутність в діях відповідача ОСОБА_2., однак протиправних діянь
та вини в заподіянні шкоди майна позивачки немає.

Суд першої інстанції вважав, що відповідач МКП ЖЕК-20 є
організацією, на якій лежить обов'язок контролю технічного стану будівель,
інженерних систем і обладнання. Тому відповідальність за затоплення квартири
НОМЕР_1 повинен нести ЖЕК-20.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з
наступ­них підстав.

Згідно
ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переко­нанням,
що грунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відхиляючи акт обстеження від 13.10.2003 року (а. с. 7) як доказ, суд
послався на те, що відомості у зазначеному акті, що 8.10.2003 року мешканець
квартири НОМЕР_2ОСОБА_3самоправно
виконував ремонт радіатора центрального опалення, в результаті чого затопив
квартиру НОМЕР_1, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за даним актом
прово­дилось обстеження тільки квартири НОМЕР_1 без участі власника квартири
НОМЕР_2

Однак, суд першої інстанції взагалі не дав ніякої оцінки показам свідка
ОСОБА_4., майстра ЖЕК-20, яка приймала участь у складанні акта від 13.10.2003
року.

В судовому засіданні зазначений свідок пояснила (а. с. 63), що акт
складався 13.10.2003 року і в цей день вона була в квартирах НОМЕР_1 і НОМЕР_2,
разом зі слюсарем і електри­ком.

Двері в квартиру НОМЕР_2 їй відкрив молодий чоловік. В
цій квартирі вона побачила, що батарея центрального опалення була знята. Але
заглушки не були поставлені, тому вона зробила зауваження молодому чоловіку,
чому не поставили заглушки, пустили воду і від­булось затоплення квартири. В
той день 13.10.2003 року, вона води в квартирі НОМЕР_2 не по­бачила. 8.10.2003
року, коли надійшло повідомлення про затоплення квартири НОМЕР_1 слюсар
перекрив стояк.

13.10.2003 року,
в квартирі НОМЕР_2, по її команді слюсар поставив заглушки.

Згідно довідки МКП ЖЕК-20 від 18.10.2005 року №316 (а. с. 48) повідомляю,
що 8.10.2003 року о 14 годині 10 хвилин в ЖЕК-20 дійсно поступила заявка за
адресою - АДРЕСА_1 про те, що прорвано батарею опалення.

Заявку зафіксовано в журналі обліку звернень споживачів, та був зі сторони
МКП ЖЕК-20 терміново перекритий стояк.

Крім того, згідно проведеної перевірки, в квартирі по АДРЕСА_1, заміна
батарей опалення в період з вересня 2003 року по жовтень 2005 року не
проводилась.

Таким чином, висновки суду першої інстанції грунтуються
тільки на показах пред­ставників відповідача ОСОБА_2. про те, що прорвано
батарею центрального опалення і їх вини в затопленні квартири НОМЕР_1 - нема.

Всі інші докази
по справі судом першої інстанції до уваги не приймались.

Згідно
ч. 2 ст. 382 ЦК України
(в редакції 2004 року ), все обладнання в межах ква­ртири, в тому числі і
сантехнічне є власністю власника квартири і він несе відповідаль-      ність за справність цього обладнання.

Таким
чином, оцінюючи у сукупності зібрані по справі докази, колегія суддів вва-      жає, що затоплення квартири НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1 яке мало місце 8.10.2003 року сталося з вини відповідача
ОСОБА_2. і він повинен нести відповідаль­ність згідно ст. 1166 ЦК України (в
редакції 2004 року).

Колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_2 не навів заперечень, які б
ствер­джували його доводи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, а ; неправильне застосування норм матеріального права призвело до
неправильного вирішен­ня справи, що дає суду підстави для скасування рішення
суду першої інстанції та ухва­лення нового рішення, яким позов слід задоволити
і стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. нанесену матеріальну шкоду і судові
витрати.

В позові до МКП
ЖЕК-20 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 316
ЦПК України, колегія суд­дів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу МКП ЖЕК-20 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 грудня 2006 року -
скасува­ти.

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 -2769 гривень
матеріальної шкоди, 300 гривень витрат за судову будівельно-технічну екс­пертизу
і 120 гривень судового збору.

В позові ОСОБА_1
до МКП ЖЕК-20 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох
місяців може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.