Справа № 22-ц-250                                                                Головуючий
1 інст. - Федосенко В.В.
Категорія: право власності                                                     Суддя-доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого-судді:               Борової С.А.,

суддів:                                    Даниленка В.М.,

Пшенічної Л.В.

при секретарях                      Гребенщиковій Ю.В., Макарові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2006
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
вселення та визначення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до
Державної виконавчої служби Дзержинського району м. Харкова, ОСОБА_4,
Спеціалізованого державного підприємства „Укрспецюст", Управління
Держказначейства Харківської області, 3-тя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання публічних торгів
та свідоцтва про право власності недійсними, -

ВСТАНОВИЛА;

У квітні 2005 року ОСОБА_4.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
ОСОБА_1. про вселення та визначення порядку користування квартирою №АДРЕСА_1 м. Харкова.
Позивачка вказала, що стала переможцем на прилюдних торгах з реалізації
арештованого державним виконавцем майна, а саме 1/3 частини вказаної квартири.
Вона є власником вказаної частини, яка
раніше належала ОСОБА_2. Власниками 2/3 спірної квартири є ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. Сторони не дійшли згоди щодо домовленості про порядок
користування вказаної квартири. Позивачка та її представник в остаточному
варіанті позовної заяви просила залишити в
її користуванні кімнату площею 12. 1 кв.м. та допоміжні приміщення
площею 1.7 кв. м., в користуванні відповідачів - кімнату площею 16, 2 кв. м., в загальному
користуванні залишити кухню площею 5,
7 кв. м, вбиральню площею 2,
8 кв. м, коридор площею 4,
2 кв. м, Також просили вселити ОСОБА_4. до вказаної квартири, встановити за
нею право проходу через житлову кімнату співвласників, зобов'язати родину
ОСОБА_2не чинити їй перешкоди у здійсненні права користування своїм
приміщенням, вказавши, що відповідачі чинять позивачці перепони в користуванні
власністю та не відчиняють їй двері.

ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_1. проти
позову заперечували та звернулися до суду з зустрічним позовом, в якому просять
суд визнати прилюдні торги з продажу 1/3
частини спірної квартири недійсними, визнати свідоцтво про право власності
ОСОБА_4. на вказану частку квартири, видане приватним нотаріусом ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1p.,
недійсним, зобов'язати КП „Харківське міське БТІ" скасувати реєстрацію
вказаного свідоцтва про право власності, посилаючись на те, що не здійснювалась
публікація в засобах масової інформації про проведення прилюдних торгів, 1/3 частини не було
виділено з спільної сумісної власності, співвласникам квартири не було
запропоновано викупити 1/3
частину квартири, в той час як вони мали першочергове право викупу цієї
частини.

В судовому засідання
позивачі свої позовні вимоги підтримали, проти зустрічних позовних вимог
заперечували.

Представник СДП
„Укрспецюст" зустрічну позовну заяву не визнав, мотивуючи тим, що прилюдні
торги проводились у відповідності з діючим законодавством.

Представник ДВС
Дзержинського району м. Харкова зустрічну позовну заяву не визнав та пояснив, що дії державного виконавця по спарві
проводились у відповідності до Закону України „Про виконавче
провадження"

Приватний нотаріусОСОБА_5. до суду не зявилася, просила розглядати справу
за її відсутності.

Представник
Державного казначейства до суду не з'явився, про розгляд справи був
повідомлений належним чином.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2006
року позов ОСОБА_4. задоволено. Вселено ОСОБА_4. в квартируАДРЕСА_1 в м.
Харкові. Зобов'язано ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_1. не чинити ОСОБА_4. перешкод у користування
виділеною кімнатою і приміщеннями загального користування. Визначено порядок
користування квартирою між співвласниками: ОСОБА_4. виділено в користування кімнату площею 12, 1 кв.м, і допоміжні приміщення площею 1, 7 кв. м.
ОСОБА_2., ОСОБА_3. виділено в користування кімнату площею 16, 2 кв. м.
Приміщення кухні, коридору, вбиральні площею 12, 7 кв. м. залишено у спільному користуванні співвласників.
За ОСОБА_4. встановлено право проходу через житлову кімнату виділену родині
Фоменків, для можливості доступу до приміщень спільного користування і до своєї
кімнати,

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. просять скасувати рішення суду та постановити нове
рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_4. та задовольнити зустрічні позовні
вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права. Апелянти вважають, що належним чином про проведення прилюдних торгів
вони сповіщені не були, самі торги проведені з порушенням правил їх проведення,
1/3 спірної
квартири, що належала ОСОБА_1.,
який на час проведення торгів знаходився в місцях позбавлення волі,
виділена не була. Суд порушив права власників - ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
та не взяв до уваги, що спірна квартира має 2 суміжні кімнати і ОСОБА_4. буде користуватися їх
кімнатою, проходячи до своєї кімнати.

Представник відповідача за зустрічним позовом СДП „Укрспецюст", а
також в.о. начальника ДВС у Дзержинському районі м. Харкова проти задоволення
апеляційної скарги заперечували, вказавши, що торги відбувалися відповідно до
порядку, встановленого до їх проведення. Торги були проведені у зв'язку з
конфіскацією майна, що належало засудженому ОСОБА_2. Державним виконавцем
проведені всі необхідні та передбачені законодавством дії з виконання вироку в
частині конфіскації майна.

Представник
ОСОБА_4. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та пояснила, що на
торгах реалізовувалося не. заставлене, на думку апелянтів, майна, а частка, що
підлягала конфіскації за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова.
Переважного права купівлі частки у праві
спільної дольової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2. не мали, оскільки продаж здійснювався з публічних торгів.

Представник
Держказначейства Харківської області вважає, що його інтереси даним спором не
зачіпаються.

Приватний
нотаріусОСОБА_5. в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи
повідомлені належним чином, справу розглянуто за їх відсутності.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача. пояснення сторін, які з'явились у судове засідання
перевіривши матеріали справи, обсудивши
доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1в м.
Харкові з червня 1999 року на
праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_1в
порядку приватизації..

20 листопада
2000 року за вироком Дзержинського районного суду м.
Харкова ОСОБА_1. був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч 4 ст. 187 КК України і
йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з
конфіскацією його майна.

Державним
виконавцем ВДВС Дзержинського РУЮ в порядку виконання вказаного вироку суду в
частині конфіскації майна засудженого, у відповідності до закону України „Про
виконавче провадження" було відкрито виконавче провадження, яке
здійснювалось за місцем знаходження майна. На майно ОСОБА_1. було накладено
арешт. На подання державного виконавця ухвалою суду ОСОБА_2. було виділено у
власність 1/3 частину
квартири, яку було оцінено та передано на реалізацію в ХФ СДП
„Укрспецюст".

Реалізація
вказаного майна здійснювалась відповідно до Наказу Міністерства Юстиції України
№ 68/5 від 27.10.1999 р. „Про
затвердження тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого майна" (далі - Наказу). Перші
торги не відбулися з причини відсутності покупців. ХФ СДП „Укрспецюст"
після переоцінки майна призначено повторні прилюдні торги, на яких ОСОБА_4.
придбала 1/3 частину
вказаної квартири.

Доводи апелянтів
щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. про проведення
торгів судова колегія не бере до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.
3.11 Наказу,
спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача
та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову
ціну реалізації майна. Зі змісту вказаного положення закону, а також ст. 20 Закону України
„Про виконавче провадження" вбачається, що повідомлення боржника
проводиться за місцем, вказаним у
виконавчому листі, тобто у даному випадку за місцем реєстрації боржника
ОСОБА_1., яким є квартира АДРЕСА_1в м.
Харкові.

Крім цього, судова колегія виходить з того, що на прилюдних торгах
проводилася реалізація майна, конфіскованого за вироком суду. Відповідно до ст. 354 ЦК України, до
особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням
суду як санкція за вчинення правопорушення
(конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у
власність держави безоплатно.

Відповідно до п.
3.17 Наказу,
державний виконавець, стягувач, боржник (законні представники стягувача,
боржника) можуть бути присутні на прилюдних торгах безоплатно.

Оскільки
реалізація майна, яке належало ОСОБА_2., здійснювалась в порядку виконання
вироку суду щодо конфіскації майна, то ОСОБА_1
не міг бути учасником прилюдних торгів, а тому судова колегія вважає, що
неналежне, на думку апелянтів, сповіщення ОСОБА_1. про проведення публічних
торгів, є суто формальним порушенням та не може впливати на реалізацію прав боржника,
та не свідчить про порушення закону при проведенні прилюдних торгів.

На час
проведення торгів мала місце чинна ухвала суду про виділення 1/3 частини спірної
квартири ОСОБА_2. В судовому засіданні сам ОСОБА_1. визначив свою частку в спільній сумісній власності на квартиру в розмірі 1/3. У зазначених розмірах частка ОСОБА_1. також вираховується,
виходячи з того, що квартира є спільною сумісною власністю в порядку
приватизації.

При цьому судова
колегія також виходить з того, що за поданням державного виконавця не
виділяється частка у спільному сумісному майні, а визначається.

Суд вірно
виходив з положень ч. 1 ст. 362 ЦК України:
Відповідно до вказаної норми закону, у разі продажу частки у праві спільної
часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною
для пролажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних
торгів. Тому такого переважного права у ОСОБА_2., ОСОБА_3. не було.

Необгрунтовані доводи ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_3. про те, що належним чином не було опубліковане оголошення про прилюдні торги.

Згідно з п. 3.5 Наказу,
спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує за місцезнаходженням
нерухомого майна в друкованих засобах масової інформації інформаційне
повідомлення про нерухоме майно, що підлягає

реалізації. Це інформаційне
повідомлення може також бути публічно оголошене в інших засобах масової
інформації.

Така публікація
з зазначеними у п. 3.6 Накачу
даними мала місце в ЗМІ „Город" №
НОМЕР_1p., №
НОМЕР_2р.

Відповідно до
ст. 391 ЦК України,
власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 358 ЦК України
передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Оскільки між
співвласниками відсутня згода щодо користування своєю власністю, судом вірно
вирішено питання про вселення ОСОБА_4. в квартиру та визначення порядку
користування власністю.

Посилання
апелянтів на положення ст. 366
ЦК України безпідставні, оскільки у даному випадку реалізація майна проходила
у зв'язку з конфіскацією майна, належного ОСОБА_2.,
в порядку виконання вироку суду, яка є додатковим покаранням за скоєний
злочин.

Виходячи з
викладеного, судова колегія приходить до висновку, що прилюдні торги з
реалізації арештованого майна відбувалися з додержанням порядку, встановленому
для їх проведення. Тому ОСОБА_4. є добросовісним набувачем частки спірної
квартири, її законним власником. Підстав для визнання свідоцтва про право
власності на 1/3 частину
квартири за ОСОБА_4. судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про  порушення судом норм матеріального та
процесуального права, яки привели або могли привести до неправильного вирішення
справи. Керуючись ст. ст. 303,
304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України у 2-місячний термін з дня набрання законної сили.