ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«06» лютого 2007 року                                                                                                  м. Ужгород

Судова колегія
палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

Головуючої - Фазикош Г.В.,
судців - Кеміня М.П., Власова CO., при секретарі - Талпа СМ.

з участю представника позивача - Матіко Р.І.,

представника третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тячівського районного суду від 25 вересня 2006 року по справі за позовом ТОВ «Дюк»
до Тячівської міської ради, третьої особи на стороні відповідача без
самостійних вимогОСОБА_2, Тячівського відділу земельних ресурсів про визнання незаконними та скасування рішень Тячівської
міської ради,

встановила:

25 вересня 2006 року Тячівський районний суд виніс
постанову, якою задовольнив позовні вимоги ТОВ
«Дюк» до Тячівської міської ради, визнав незаконними та скасував рішення Тячівської міської ради НОМЕР_1 щодо надання дозволу ОСОБА_2 на збір матеріалів попереднього погодження відведення земельної ділянки площею
0,04 га на умовах оренди вАДРЕСА_1, рішення
Тячівської міської ради НОМЕР_2 щодо затвердження акту вибору та
обстеження земельної ділянки ОСОБА_2, площею ).04 га
в м.Тячів по вул.. АДРЕСА_1 а для здійснення підприємницької діяльності, рішення Тячівської міської ради НОМЕР_3 щодо затвердження
ОСОБА_2 проекту відводу земельної ділянки
площею 0,04 га, яка надається на умовах
довгострокової оренди вАДРЕСА_1, рішення виконкому
Тячівської міської ради НОМЕР_4 щодо надання дозволу ОСОБА_2 на збір
матеріалів на будівництво торгово-розважального та
адміністративного центру вАДРЕСА_1 на орендованій
земельній ділянці площею 0,04 га. Своє рішення суд першої інстанції мотивував,
в т.ч. і тим, що вказаними рішеннями було порушено
право позивача, передбачене ст..30 ЗК України 1992
року, ст.ст. 93, 120 ЗК України про перехід права на земельну ділянку при
переході права на будівлю, оскільки до
загальної площі земельної ділянки, переданої третій особі -ОСОБА_2, було включено також і частину земельної ділянки,
яка була попередньо передана ТзОВ «Дюк».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову, як
необгрунтовану та незаконну, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позову ТОВ «Дюк» відмовити. Свою позицію апелянт мотивує в т.ч. і тим, що на його думку, суд першої інстанції прийшов до висновків, які не були доведені належними доказами. Так,
місцевий суд визнав факт того, що спірна земельна ділянка була попередньо передана
позивачеві, однак доказів, які б підтверджували цей факт, в матеріалах справи
не має.

Справа:№22а-7/07

Головуючий у першій інстанції: Розман М.М. Доповідач:
Фазикош Г;В.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник третьої
особи скаргу підтримала та просила її задовольнити. Представник позивача скаргу
не визнав та просив відмовити у її задоволені.

Заслухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія апеляційного
суду прийшла до висновку про те, що скарга є підставною та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Суд першої
інстанції порахував доведеним факт того, що до позивача перейшли права на
земельну ділянку у зв'язку із переходом права власності на будівлю, однак не
навів достатніх доказів, які б це підтверджували. Між тим, дослідивши в
судовому засіданні договір купівлі -продажу будівлі - ресторану «Юність» - в
АДРЕСА_1 позивачем ТОВ «Дюк», суд з'ясував, що в ньому відсутні будь-які
посилання на земельну ділянку.

Із листа
Тячівської міської радиНОМЕР_5 видно, що до моменту реалізації ресторану
«Юність» земельна ділянка площею 0,14
га знаходилась у користуванні Тячівського споживчого товариства, однак на
яких умовах та підставах здійснювалось це користування, суд не встановив. Крім
того, із позовної заяви та із пояснень представників позивача, даних ними в
судовому засіданні в першій інстанції, видно, що порушення прав позивача вони
вбачають у неправомірному припиненні його права на користування не всією
земельною ділянкою, а лише її частиною, однак не конкретизують якою саме, та в
яких розмірах.

Колегія вважає,
що факт сплати позивачем податку за користування земельною ділянкою не може
підтверджувати факт наявності у позивача права на користування цієї ділянкою.
Останній повинен підтверджуватись належними правовстановлюючими документами,
наприклад, договором оренди ( ст. 22 ЗК України 1991 р, ст. 125 ЗК України 2001 р.) В матеріалах справи такі відсутні.

Відповідно до ст.. 104 КАС України до
адміністративного суду має право звернутись з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин. Відповідно до ст..
71 КАС України саме позивач повинен довести факт наявності у нього
відповідного права, свободи чи інтересу, а також факт порушення їх
відповідачем. На суб'єкта ж владних повноважень покладається обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності..

Враховуючи
наведене, колегія вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням ст. 159 та ст. 161 КАС України, а
тому її слід скасувати на підставі ст. п.2 та п.З ст.202 КАС України та
ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись п.З ст. 198,
п.2. та п.З ст.202, ст.ст.206-207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2.   Постанову
Тячівського районного суду від 25
вересня 2006 року по
справі за позовом ТОВ

«Дюк» до
Тячівської міської ради, третьої особи на стороні відповідача без самостійних
вимог

ОСОБА_2,
Тячівського відділу земельних ресурсів про визнання

незаконними та
скасування рішень Тячівської міської ради -
скасувати, постановивши нове

рішення.

3.    В задоволенні позову ТОВ «Дюк» до Тячівської міської
ради, третьої особи на стороні відповідача без самостійних
вимогОСОБА_1, Тячівського відділу земельних ресурсів про визнання
незаконними та скасування рішень Тячівської міської ради -відмовити..      Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного
Суду України на, протязі одного місяця з дня її проголошення.