РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року Києво-Святошинський районний суд

Київської області в складі головуючої - судді                   Медвідь Н.О.

при секретарі                                                                                         Кулієвій
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації при Києво-Святошинському ГУ
МВС України в Київській області про усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом
виселення та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що позивачі є
законними власниками квартири АДРЕСА_1, яка була набута на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 01 грудня 2000 року, посвідченого нотаріально.

Позивач ОСОБА_1 у спірній квартирі проживає з 26 грудня
2006 року. У 2002 році між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб і
27.12.2002 року позивач надав згоду на реєстрацію на спірній житловій площі
відповідача та неповнолітнього сина, ОСОБА_4.

10 грудня 2004 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачкою було розірвано і шлюбно-сімейні стосунки між сторонами
припинилися з цього моменту.

Відповідачка до цього часу проживає
в спірній квартирі.

В добровільному порядку виселитися та знятися з реєстраційного обліку у
житловому приміщенні по АДРЕСА_1 відповідачка не бажає.

Неповнолітній
син відповідачки в спірній квартирі не мешкає.

Тому просили усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартирою
АДРЕСА_1 шляхом виселення

ОСОБА_3, та зняття   її та
сина ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в спірній квартирі.

В судовому
засіданні позивачі, представник позивача позов підтримали.

Відповідачка проти
позову заперечувала, оскільки вона проживала на протязі семи років в даній
квартирі, несла довгий час витрати по квартирі, вкладала в неї свої кошти,
спірна квартира є єдиним місцем проживання для неї та її дитини. У її
колишнього чоловіка ОСОБА_1 є окрема квартира, де він в даний час проживає.
Тому просила в позові відмовити.

Суд, вислухавши
осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи позов
задовольняє з таких підстав.

Судом
встановлено, що позивачі є законними власниками квартири АДРЕСА_1, яка була
набута ними на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 грудня 2000
року, посвідченого нотаріально.

Належність
позивачам вказаної квартири в рівних долях підтверджується посвідченням,
виданим Києво-Святошинським БТІ № 95/67 від 15.12.2000 року.

Позивач ОСОБА_1
у спірній квартирі зареєстрований та проживає з 26 грудня 2006 року. У 2002
році між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб і 27.12.2002 року позивач
надав згоду на реєстрацію на спірній житловій площі відповідача та
неповнолітнього сина, ОСОБА_4.

10 грудня 2004
року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було розірвано і шлюбно-сімейні
стосунки між сторонами припинилися з цього моменту.

Відповідачка до
цього часу проживає в спірній квартирі, чим порушує право позивачів, як
власників .

Як встановлено
судом , неповнолітній син відповідачки в спірній квартирі не мешкає, що
підтверджується заявами відповідача від 29.06.2005 р., 10.01.2006 р. та довідками
Клавдієво-Тарасівської селищної ради.

За вказаною
адресою відповідачка досі залишається зареєстрованою, хоч ніякого права на
квартиру не має.

Відповідачка створює своєю поведінкою чинить перешкоди в користуванні
житловим приміщенням, яка належить позивачам на праві приватної власності,
позивач ОСОБА_2 не може розпорядитися своєю власністю на свій розсуд, оскільки
відповідачка зайняла його кімнату.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_5 стверджував що не згоден приписати доньку у себе,
тобто відповідачку по справі. А також підтвердив той факт, що син відповідачки,
а його онук проживає на протязі довгого часу з ним, він виховує онука, доглядає
за ним. Він ходить в школу в Клавдієво, за місцем його проживання.

Згідно ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до
закону волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.І ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

За правилами ст. 48 Закону України "Про власність" власник може
вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

За правилами ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на
власний розсуд .

Але, як встановлено судом відповідачка, як колишній член сім'ї позивача
ОСОБА_1 проживає в окремій кімнаті, тим самим перешкоджає позивачеві ОСОБА_2
здійснити його право власності на частину спірної квартири.

За таких обставин суд, знаходить вимоги позивачів обґрунтованими, а позов
таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом "Про
власність", ст.ст. 15,16,316, 321, 325 ЦК України, ст.ст.10,11,209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1
шляхом виселення ОСОБА_3.

Зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Києво-Святопшнського РУ ГУ
МВС України у Київській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зняти з реєстраційного
обліку у квартирі АДРЕСА_1.

На рішення суду
може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення .

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження..