Справа
№22-ц-364/2007р.                                             Головуючий в 1 інстанції Янін І.А.
Доповідач Берзіньш В.С
УХВАЛА

14 березня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах
Апеля­ційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді:      Берзіньш В.С Суддів:     Дралло І.Г. ,

М"ясоєдової
Т.М., при секретарі Іванові О.К., Розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав
споживачів, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бахчисарайського районного суду
Автономної Республіки Крим від 15 червня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою суду від 02 березня 2006 року позовна заява була залишена без руху,
оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, і позивачу надано строк
до 25.05.2006р. для усунення її недоліків.

Ухвалою
Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 15 червня 2006
року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернено позивачу.

Не погодившись з
ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про
скасування ухвали суду, посилаючись на те, що ухвала незаконна, постановлена з
порушенням норм процесуального права.

В засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1  підтримав доводи апеляційної
скарги.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, постановлюючи
оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що заявником не виконані вказівки суду,
викладені в ухвалі від 02.03.2006 року, в установлений судом строк, що є
підставою відповідно до ст.121 ЦПК України вважати скаргу неподаною і повернути
її позивачу.

Такі висновки
суду узгоджуються з матеріалами справи і не суперечать чинному законодавству.

Так ст.ст. 119,121 ЦПК України передбачено що позовна заява повинна містити
ім"я позивача і відповідача, їх місце проживання, поштовий індекс,
номер засобів зв"язку; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Позовна заява
підлягає оплаті державним митом відповідно до ст.79 вищевказаного ЦПК України,
Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Якщо позовну заяву
подано без додержання вказаних вимог, то постановлюються ухвала

2

про залишення заяви без руху з наданням
строку для виправлення недоліків. При невиконанні вказівок судді в
установленний строк, позовна заява визнається неподанною і повертається
позивачу.

Із матеріалів
справи слідує, що позовна заява ОСОБА_1, яка надійшла до суду в лютому 2006р.,
не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам ЦПК України, державним митом
не оплачена.

Ухвалою суду від
02 березня 2006 року позовна заява, як подана з порушенням вимог ЦПК України,
була залишена без руху з наданням позивачу строку до 25 травня 2006 року для
усунення її недоліків: позовна заява не містить даних про номери засобів
зв'язку сторін, до позову не додані документи для відповідача; не зазначено
ціну .позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги; не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від доказування; позивачем не сплачено
державне мито в розмірі одного відсотку від ціни позову.

Позовна заява
правомірно залишена без руху і з наданням строку для усунення недоліків, проте
вказівки судді не були виконані ні в установлений строк, ні до постановления спірної ухвали
15.06.2006р.

Доводи апелянта
про те, що позов подано відповідно до Закону „Про захист прав споживачів"
і оплаті держмитом він не підлягає, неспроможні, оскільки п.10ст.4 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито" від сплати державного мита
звільняються споживачі за позовами, що пов"язані з порушенням їх прав. У
пункті 22ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" зазначено, що
споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має
намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не
пов"язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника. Із договору від 10.03.2004р. (а.с.24), на який
посилається апелянт, слідує, що позивач ОСОБА_1 є виконавцем, а не споживачем
послуг.

Посилання
апелянта на те, що вимоги суду про зазначення номерів телефонів та відмова у
витребуванні довідки про індекс інфляції суперечать ст.ст.47ч.1,137 ЦПК України
грунтуються на неправильному застосуванні та тлумачені норм закону, оскільки
позовна заява була подана ним без додержання вимог ЦПК України в редакції
2004р., ст.ст.47ч.1,137 якого не регулюють порядок пред"явлення позову та
зміст позовної заяви; норми ЦПК України 1963 року втратили чинність з 01.09.2005
року.

Відповідно до
ст.303, п.1ч.1ст.312 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Підстав для скасування ухвали суду за доводами
апеляційної скарги немає. Виходячи з наведеного, керуючись статтями 303,312
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 15

червня 2006 року - залишити без змін.