Справа № 22ц-1731/2007 рік                              Головуючий першої
інстанції Лаврушин О.М.
Категорія: 42                                                      Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„22" лютого
2007 року                        Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого:
Висоцької B.C. суддів: Осипчук
О.В., Біляєвої О.М. при секретарі: Таранець В.О.

розглянувши    у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за

позовом          Державного          відкритого           акціонерного          товариства          „Трест

Красноармійськшахтобуд"    ВАТ
ДХК    „Донбасшахтобуд"    до
ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої працівником підприємству, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2006 року Державне відкрите акціонерне товариство
„Трест „Красноармійськшахтобуд" звернулося до суду з позовом, в якому
зазначало, що з 16.10.2003 року по 4.11.2005 року ОСОБА_1 працював по
трудовому договору в структурному підрозділі товариства - Шахтобудівному
управлінні № 7, на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1, яка виконувала роботи на шахті
„Алмазна" ДП „Добропіллявугілля". 16 жовтня 2003 року ШБУ № 7 уклало
з ОСОБА_1 договір про повну матеріальну відповідальність. 21.10.2005 року
відповідач подав заяву про звільнення його за власним бажанням, але
відпрацювавши до 31.10.2005 року відповідач більше на роботі не з"явився.
У зв'язку із звільнення ОСОБА_1 по ШБУ
№ 7 було видано наказ № НОМЕР_1 від 1.11.2005 року „Про передачу матеріальних
цінностей", однак відповідач на не однократні запрошення і виклики для
передачі майна не з"являвся. Оскільки ОСОБА_1 був ІНФОРМАЦІЯ_1, то він повинен був забезпечити охорону
обладнання, яке знаходилося в шахті і було передано йому в підзвіт. Отримавши
дані про те, що майно підприємства залишилося без охорони на території чужого
підприємства, позивач 2.12.2005 року звернулося до директора шахти
„Алмазна" з проханням надання пропуску на вивіз матеріалів, що належать
ДВАТ „Трест „Красноармійськшахтобуд", коли устаткування і матеріали були
вивезені з шахти, то був складений акт про передачу майна, який підписав і
ОСОБА_1 Загальна сума боргу по матеріалам, які значаться за відповідачем склала
37426 грн. 62 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21
грудня 2006 року в задоволені позову ВАТ „Державна холдінгова компанія „
Донбасшахтобуд" ДВАТ „Трест „Красноармійськшахтобуд" до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої підприємству винною протиправною бездіяльністю
-відмовлено.

ОСОБА_1, як ІНФОРМАЦІЯ_1
отримував на своє ім."я основні засоби виробництва, про що свідчать
накладні від 26.01.2004 року, 20.04.2004 року., і які на момент подачі позову
до суду не були здані позивачу. З протоколу судового засіданні видно, що
відповідач не заперечував той факт, що йому у підзвіт передавалося устаткування
та матеріали для роботи, але він не мав можливості охороняти його постійно.
Відповідач ОСОБА_1 на день
звільнення не звертався до позивача з заявою про передачу майна, яке отримав на
збереження по разовим документам, і не відреагував на вимоги підприємства
з"явитися для вирішення цього питання.

Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що
позивач при укладені 16.10.2003 року з відповідачем договору про повну
матеріальну відповідальність порушив вимоги ст. 135-1 КЗпП України та Постанову
Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальним питанням № 447/24
від 28.12.1977 року, якою затверджено список посад працівників, з якими можна
укладати договір про повну матеріальну відповідальність і посада начальника
дільниці шахти цим списком не передбачена.

Апеляційний суд вважає, що правильно зробивши висновок
про те, що ОСОБА_1 не може
нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його
вини підприємству, оскільки посада, яку займав відповідач не віднесена до посад
працівників, з якими можна укладати договір про повну матеріальну
відповідальність, суд першої інстанції не перевірив інші підстави і умови
матеріальної відповідальності ОСОБА_1 за
шкоду, заподіяну підприємству і передчасно прийшов до висновку про повну
відмову в задоволені позову.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням наявних в
матеріалах справи доказів, позов ДВАТ „Трест „Красноармійськшахтобуд"
підлягає частковому задоволенню у межах стягнення з ОСОБА_1
середньомісячного заробітку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від
29.12.1992 року „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" при
матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він
визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати.

З урахуванням довідки, наданої позивачем, апеляційний суд
вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума у розмірі 1601 грн. 06 коп., що
складає його середньомісячний заробіток.

Також частково підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з
відповідача сплачених судових витрат. З урахуванням стягнутої з ОСОБА_1 суми
матеріальної шкоди, на користь позивача з нього підлягає стягненню сума
судового збору у розмірі 51 грн. та 30 грн. - сплачені витрати з інформаційно -
технічного забезпечення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 повинен нести
повну матеріальну відповідальність необгрунтовані і не спростовують фактичних
обставин справи, встановлених судом.

Керуючись ст.ст.307,309,314,316 ЦПК України, апеляційний суд -

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення суду і ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів скарги позивач посилається на порушення
судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, оскільки з відповідачем був укладений договір про повну
матеріальну відповідальність, матеріальні цінності були передані ОСОБА_1 по разовим
документам і він був відповідальним за ці цінності до моменту передачі іншій
особі при звільнені.

В апеляційному суді представники позивача підтримали
доводи скарги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до
апеляційного суду не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі
доводи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.. 130 КЗпП України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду,
лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, що така шкода
заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Відповідно дол. Ст.. 131 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для
нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна.
Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи,
організації і вживати заходів до запобігання шкоди.

Згідно ст.. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків,
працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного
заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається
лише у випадках, зазначених у законодавстві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 16
жовтня 2003 року по 4 листопада 2005 року працював по трудовому договору в
структурному підрозділі ДВАТ „Трест Красноармійськшахтобуд" -
Шахтобудівельному управлінні № 7 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка виконувала роботу на шахті
„Алмазна" ДП „Добропіллявугілля". 16 жовтня 2003 року з ОСОБА_1 ШБУ №
7 уклало договір про повну матеріальну відповідальність. 21.10.2005 року
відповідач подав заяву про звільнення і 1 листопада 2005 року по ШБУ № 7 було
видано наказ про передачу матеріальних цінностей.

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ДВАТ „Трест Красноармійськшахтобуд" ВАТ ДХК
„Донбасшахтобуд" задовольнити частково.

Рішення Добропільськолго міськрайонного суду Донецької
області від 21 грудня 2006 року скасувати.

Позов Державного відкритого акціонерного товариства „Трест
„Красноармійськшахтобуд" ВАТ ДХК „Донбасшахтобуд" до ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на
користь Державного відкритого акціонерного товариства „Трест
„Красноармійськшахтобуд" ВАТ ДХК „Донбасшахтобуд" у відшкодування
шкоди, заподіяної підприємству середньомісячний заробіток у сумі 1601 грн. 06
коп., а також 51 грн.- сплаченого судового збору та 30 грн. - сплачених витрат
з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи, а всього: 1682 грн.06
коп. В задоволені решти позову - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу
набрання законної сили.