АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
22-170/07                                                  Головуючий
у 1-й інстанції: Глянь СІ.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 лютого 2007
року                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                                                     Кочеткової
І.В.

Суддів:                                                                 Боєвої
В.В.

Крилової О.В.

При секретарі:                                                     Череватій
О.В. ,

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2006
року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання правочину -
довіреності ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 від 25.03.2005 року, посвідчену приватним
нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області
ОСОБА_4, який було вчинено для приховання договору купівлі-продажу автомобіля
ВАЗ-2101 випуску 1972 року реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,
зареєстрованим у МРЕВ-1 ДА1 УМВС України в Запорізькій області, що належить
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_1 - удаваним, стягнення
з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8704 грн. за проданий автомобіль
неналежної якості, треті особи: Запорізьке МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в
Запорізькій області, приватний нотаріус ОСОБА_4,

|ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до, ОСОБА_3 про
визнання правочину - наданої довіреності ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 від 25.03.2005
року - удаваним, стягнення з ОСОБА_3 8704 грн. за проданий йому автомобіль
неналежної якості.

Під час розгляду
справи позивач частково змінив свої позовні вимоги і просив суд притягти до
участі в справі в якості співвідповідача власника автомобіля - ОСОБА_1
(а.с.24).

При
цьому зазначав, що 25 березня 2005 року він придбав у ОСОБА_3 автомобіль
ВАЗ-2101, д/н НОМЕР_1, який розпоряджався автомобілем за дорученням і належав
ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_3 мав доручення від власника ОСОБА_1 з правом керувати
та розпоряджатися даним автомобілем. Коли ОСОБА_2 прибув до МРЕВ-1 ДАІ для
переоформлення автомобіля на себе експертом було виявлено, що номер кузова
вварений не заводським способом. Автомобіль було постановлено на
штрафмайданчик. Внаслідок цього він втратив гроші в сумі 1700 доларів США, які заплатив
ОСОБА_3 за автомобіль і сам автомобіль, який на даний період знаходиться на
подвір'ї будинку ОСОБА_1, простояв відкритим, втратив свій товарний вигляд.
Посилаючись на ці обставини просив суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1

солідарно на його користь вартість автомобіля 1700 доларів США, що еквівалентно
8704 грн. та судові витрати.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 червня
2006 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано правочин довіреність ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 від 25.03.2005 року,
посвідчену приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_4, який було вчинено 25.03.2005 року для оформлення
договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2101 випуску 1972 року реєстраційний
номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, зареєстрованим у МРЕВ-1 ДА1 УМВС України в
Запорізькій області, що належить ОСОБА_1 на підставі  свідоцтва про реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_1 -
вчиненого під впливом помилки.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_2 8704 грн.

В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення як таке, що
не відповідає дійсним обставинам справи, ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Також пунктом 4) частини 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального закону.

Суд першої інстанції, визнаючи правочин - довіреність видану ОСОБА_3 на
ім'я ОСОБА_2 таким, що вчинений під впливом помилки, посилався на ст. 229
(„Правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки"), ст. 655
(„Договір купівлі-продажу"), ч. 2 ст. 678 („Правові наслідки передання
товару неналежної якості"), ч. 1 ст. 679 („Недоліки товару, за які
відповідає продавець") ЦК
України і виходив з того, що мало місце не просто оформлення довіреності, а
мав місце правочин - купівля-продаж автомобіля ВАЗ 2101 випуску 1972 року,
реєстраційний № НОМЕР_1. Посилаючись на вищевказані норми закону, суд першої
інстанції дійшов невірного висновку, що мав місце правочин, вчинений під
впливом помилки, оскільки товар (автомобіль ВАЗ 2101) був товаром неналежної
якості і стягнув з відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь   ОСОБА_2 8704 грн.

Проте, таких висновків суд дійшов з порушенням закону, а тому з ними не
можна погодитись.

Відповідно до вимог ст. п. 3) ст. 215 ЦПК України суд в рішенні
зобов'язаний зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до
них правовідносини, а також зазначити мотиви, з яких суд вважає встановленою
наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення.

Судова
колегія вважає, що при вирішенні даного спору неможливо вважати
довіреність,   видану від імені   ОСОБА_3 на
ім'я ОСОБА_2 25.03.2005 року,

посвідчену
приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_4 правочином і визнавати, що такий правочин вчинено під впливом
помилки.

При
визначенні правовідносин, які мали місце між сторонами, а також при вирішенні

питання
з'ясування фактів, з якими закон пов'язує право оспорювати цивільно-правову

угоду,
с4уду слід було керуватись ст. 244 ЦК
України, згідно якої довіреністю є письмовий

документ,
що видається однією особою іншій особі для
представництва перед третіми, особами.

За цією угодою у повіреного (ОСОБА_2) виникає право представляти інтереси

довірителя
(ОСОБА_3) перед третіми особами в межах, зазначених в довіреності.

Визначаючи
характер спірних правовідносин суд першої інстанції не звернув уваги на
зазначені обставини, не обговорив питання, чи є ОСОБА_1 належним відповідачем,
не з'ясував, чи саме спірною довіреністю порушуються права і законні інтереси
позивача чи має місце інше порушення прав ОСОБА_2

Слід звернути увагу на те, що за даних обставин ніяких
прав і обов'язків щодо співвідповідача в даній справі - ОСОБА_1 - довіреність
не створює, тому висновок суд першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1
зазначеної суми є безпідставним.

Вирішуючи
даний спір, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відсутні підстави
для визнання довіреності, виданої від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 25.03.2005
року, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_4, правочином, який вчинено під впливом
помилки.

Даною
довіреністю не обумовлювалось, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 має місце договір
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2101 випуску 1972 року реєстраційний номер
НОМЕР_1, проте з матеріалів справи (а.с. 8), вбачається, що фактично мав місце
скритий договір купівлі-продажу автомобіля за яким ОСОБА_3 (продавець) отримав
від ОСОБА_2 (покупця) 8704 грн., що еквівалентно 1700 доларам США,

Так,
пунктом 1) частини 2 статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного
порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути,
недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами
часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явились знову після їх
усунення) покупець має право відмовитись від договору і вимагати повернення
сплаченої за товар грошової суми.

В
частині 1 статті 679 ЦК України
зазначено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що
вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього
моменту.

Оскільки
і ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у ході розгляду справи визнавали, що товар (спірний
автомобіль) мав істотні недоліки, які, перешкоджали його використанню за
призначенням, що також підтверджується довідкою на а. с. 12, до того ж, в ході
розгляду справи встановлено, що покупець повернув автомобіль (товар неналежної
якості) продавцю, тому слід вважати, що ОСОБА_2 має право відмовитись від
договору і вимагати від ОСОБА_3 повернення сплаченої за товар грошової суми.

Неправильне
застосування судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального закону
призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, що є безумовною
підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення про задоволення в повному обсязі позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з
ОСОБА_3 вартості автомобіля та про відмову ОСОБА_2 в задоволенні його позовних
вимог до ОСОБА_1

Керуючись
ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2006 року по цій
справі скасувати.

Ухвалити нове рішення такого змісту: Цозов ОСОБА_2

задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8704 грн., в
іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено
протягом двох місяців в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.