Справа № 2-42 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21»
березня 2007 р.                                                                                 м.Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у
складі: судді Гаврилюка О.І., при секретарі Голуб С.С., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_8, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої
особи ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ВГГРФО Ясинуватського МРВ ГУМВС
України в Донецькій області, ОСОБА_4про розірвання договору найму житлового
приміщення та виселення тимчасових мешканців та зустрічну позовну заяву
ОСОБА_4до ОСОБА_1про визнання права власності у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду зі вказаним вище позовом до відповідачів, в якому просить
розірвати усний договір складений між ним та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3
найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1; виселити відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з вищевказаної квартири без надання іншого житлового приміщення та
зняти з реєстраційного обліку. Свій позов обґрунтовує тим, що з 1987 року він
знаходиться у шлюбі з ОСОБА_4 В період спільного життя він придбав квартиру за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно усної домовленості між позивачем ОСОБА_1 та його
дружиною ОСОБА_4, батьки дружини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у вищевказаній
квартирі. Позивач ОСОБА_1 зі своєю родиною проживав в квартирі розташованої за
адресою: АДРЕСА_2. Вказана квартира в рівних долях належить на праві приватної
власності йому, а батькам дружини - ОСОБА_2, дружині - ОСОБА_3 та його
повнолітньому сину - ОСОБА_6На даний час стосунки між позивачем ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 припинені, дружина проживає окремо. Тому просить позов задовольнити.

У судовому
засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали, пояснивши, що у 1983 році
ОСОБА_2 та її сімї у складі 4-х осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7) було видано
ордер на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 У 1987 році їх донька
ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 Від шлюбу народився син ОСОБА_6 Вся сім'я
проживала у вказаній квартирі. У 2001 році вони купили квартиру в АДРЕСА_3, яка
була оформлена на зятя ОСОБА_1 Після придбання вказаної квартири, вони постійно
в ній проживали, а донька ОСОБА_4. зі своїм чоловіком ОСОБА_1 та сином стали
проживати в квартирі у АДРЕСА_2. Крім того, пояснили, що вони не заперечують
проти

переселення у квартиру в м.Донецьку в тому
випадку, якщо їх зять ОСОБА_1 відмовиться від належної йому частки в квартирі
м.Донецьку.

Третя особа ОСОБА_4. дала аналогічні пояснення відповідачам. Крім того,
пояснила, що вона з 1987 року знаходиться у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 Від шлюбу
мають сина - ОСОБА_6 В період спільного життя була придбана квартира за
адресою: АДРЕСА_1, в якій в
даний час проживають її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вона з позивачем та сином
проживали у м.Донецьку за адресою: АДРЕСА_2 В даний час шлюбні відносини з позивачем припинені. Позивач
не бажає відмовлятись від своєї частки квартири в м.Донецьку, тому вона просить
визнати за нею 1/2 частку на праві спільної сумісної власності на квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа ВГІРФО Ясинуватського МРВ ГУМВС України в Донецькій області
надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечують.

Зустрічний позов відповідач ОСОБА_1 та його представник
визнали частково пояснивши, що не заперечують проти того, що квартира
розташована за адресою: АДРЕСА_1. придбалась ним у період спільного життя з
ОСОБА_4

Заслухавши показання сторін, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_4 підлягають задоволенню
по наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 вересня 1983 року ОСОБА_2 та її сімї у складі 4-х
осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7) було видано ордер на квартиру розташовану за
адресою: АДРЕСА_2

21 березня 1987 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 та його 01 липня
1987 року було прописано у вищевказаній квартирі. Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4.
мають сина ОСОБА_6 1988 р.народження.

У 2001 році квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було приватизировано, про що було
видано ОСОБА_2 та членам її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_1., ОСОБА_6свідоцтво
про право власності на вказану квартиру на праві спільної часткової власності
НОМЕР_1

Згідно договору купівлі-продажу від 26 квітня 2001 року ОСОБА_1 придбав
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд  за  дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Виходячи з викладеного, вищевказана квартира була придбана ОСОБА_1 у період
шлюбу з ОСОБА_4, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності.

Посилання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ту обставину, що вони ОСОБА_1.
дали частину грошей на придбання вищевказаної квартири, не мають правового
значення по суті заявлених вимог, оскільки об'єктивно будь-якими доказами не
підтверджуються.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини
та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_4. належить 1/2 частка на праві спільної
сумісної власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 а тому за нею
необхідно визнати 1/2 частку на праві спільної сумісної власності квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того встановлено, що по усної
домовленості між позивачем ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_4, батьки дружини
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після придбання вищевказаної квартири стали проживати, а
ОСОБА_1 зі своєї сім'єю проживав у квартирі, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2

Відповідно до ст.99 ЖК України, тимчасові мешканці самостійного права на
займане житлове приміщення не здобувають незалежно від тривалості проживання.

У відповідності до ст.ст. 98, 99 ЖК України, тимчасові мешканці на вимогу
власника житла зобов'язані негайно звільнити приміщення, а при відмові -
підлягають виселенню у судовому порядку без надання іншого житлового
приміщення.

З
пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вбачається, що шлюбні відносини між ними припинено
та вони проживають окремо. В даній час, позивач ОСОБА_1 бажає проживати в
квартирі вАДРЕСА_3, однак відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не дозволяють цього
зробити, доки ОСОБА_1 відмовиться від належної йому частки квартири в АДРЕСА_3

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, що мають у приватній власності
квартиру, користуються нею для особистого проживання й вправі розпоряджатися
цією власністю за своїм розсудом.

Відповідно до ст.155 ЖК України, власник не може бути позбавлений права
користування квартирою.

Згідно ст.48 Закону України „Про власність", власник може вимагати
усунення яких-небудь порушень його права, захист права власності здійснюється
судом.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
бажають добровільно звільнити займану квартиру за адресою АДРЕСА_3, оскільки
позивач ОСОБА_1 не відмовляється від належної йому частки квартири в АДРЕСА_3

Відповідно до ст.818 ЦК
України, тимчасові мешканці не мають самостійного права користування
житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з
ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них
наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Заперечення третьої особи ОСОБА_4 відносно позову ОСОБА_1, не мають
правового значення по суті заявлених вимог, оскільки об'єктивно будь-якими
доказами не підтверджуються.

Вищевикладене свідчить, про те, що відповідачі порушують право власності
позивача ОСОБА_1 на користування вищевказаною квартирою, а тому усний договір
між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 про найм житлового приміщення за
адресою:АДРЕСА_3 необхідно розірвати. Крім того, виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
вищевказаної квартири без надання іншого житлового приміщення та зняти з
реєстраційного обліку.

Тому позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст.818 Ц України, ст.ст. 98, 99, 150, 155 ЖК України, ст.ст. 60,
70 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Розірвати усний договір складений між ОСОБА_1та ОСОБА_2, ОСОБА_3найму
житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вищевказаної квартири без надання іншого
житлового приміщення та зняти з реєстраційного обліку.

Зустрічний позов ОСОБА_4задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4право спільної
сумісної власності на 1/2 частку в квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду
Донецькій області через Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області
протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, рішення вважається
таким, що набрало законної сили.

Суддя  О.І.Гаврилюк