Справа № 22-ц-416-Ф/07           Головуючий суддя суду першої інстанції Самойлова
Суддя-доповідач Полянська В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого   - Моісеєнко Т.І.,

суддів               - Іщенка В.І.,

Полянської В.
О., при секретарі -
Березовському М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа Державний нотаріус першої Державної нотаріальної
контори м. Феодосії про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину,
визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право
власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 20
грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відповідачів про внесення змін у свідоцтва про
право на спадщину за законом № 814, № 816, № 817, яки видані їй 21 березня 2006
року, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом і
свідоцтв про право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/2 частку автомобіля ЗАЗ, 1/2 частку АДРЕСА_1,
1/2 частки земельної ділянки по АДРЕСА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_4, яка насталаІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина у вигляді
1/2 частка АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0,0622 га, розташована
по пАДРЕСА_2, 1/2 частка автомобіля марки
ЗАЗ, модель 110307. Спадщина була поділена між спадкоємцями за законом, якими є вона, як дружина померлого, та діти
померлого -відповідачі по справі. Позивачка вважає, діти померлого ОСОБА_4 не
мають право на спадкове майно у зв'язку з тим, що вартість автомобілю
сплатила її донька, квартира належала їй до
реєстрації шлюбу з померлим, земельна ділянка була придбана у шлюбі, діти
ОСОБА_4 не оказували допомоги на його лікування. Позивачка просила внести зміни в свідоцтва про право на спадщину за
законом № 814, 816, 817, яки видані їй 21 березня 2006 року, змінив 1/2 долю на 1/2. долі, визнати, недійсними свідоцтва про право на спадщину за
законом, видані на ім'я ОСОБА_2 і ОСОБА_3

2

Рішенням
Феодосійського міського суду АР Крим від 20 грудня 2006 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення
про задоволення її позовних вимог, оскільки, на думку апелянта воно
постановлене з порушенням норм діючого законодавства і суперечить фактичним
матеріалам справи.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.
1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої
інстанції дійшов висновку, що порушень вимог цивільного законодавства при
виданні свідоцтв про право на спадщину за законом    Першою Феодосійською державною нотаріальною
конторою після смерті ОСОБА_4 на ім'я позивачки та відповідачів не встановлено.
Колегія суддів вважає висновки суду правомірними.

Відповідно
ст.  1261 ЦК України до спадкоємців першої черги належать: діти
спадкодавця, той із подружжя, який пережив спадкодавця, та батьки.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 06 березня 1987 року. 22
жовтня 1996 року на підставі свідоцтва про право власності від 22 жовтня 1996
року кожен з подружжя придбав у власність 1/2 частку кАДРЕСА_1; згідно
свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_1 від 09 вересня 2003 року, виданого МРЕВ ДАІ м.
Феодосії, за ОСОБА_4 був зареєстрований автомобіль марки ЗАЗ 110307, номерний
знак НОМЕР_2; згідно
державного акту на право власності на земельну ділянку від 28 липня 2003 року,
ОСОБА_4 був власником земельної ділянки площею 0,0622 га, яка розташована по
АДРЕСА_2. Тобто,   вищенаведене  майно,
відповідно  до  вимог
ст.60  Сімейного   кодексу України, належало подружжя ОСОБА_1
на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до вимог ст. 63 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_4 померІНФОРМАЦІЯ_1, заповіту залишено не було. Після його смерті відкрилася спадщина у
вигляді: 1/2 частка АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0,0622 га,
розташована по пАДРЕСА_2, 1/2 частка автомобіля марки ЗАЗ, модель 110307.
Спадкоємцями першої черги за законом є : дружина ОСОБА_1, діти - син ОСОБА_2,
дочка ОСОБА_3, мати померлого ОСОБА_5 Спадкоємці у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк
звернулися із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Кожний з
них мав право на спадщину за законом на 1/4 частку вищевказаного спадкового
майна.

Із спадкової
справи вбачається, що мати померлого ОСОБА_5 відмовилася від своєї частки
спадщини на користь ОСОБА_1, таким чином, частка спадщини позивачки збільшилася
у два рази. Тобто, позивачка мала право на 1/2 частку спадкового майна,
відповідачі по 1/2 частки кожний.

21 березня 2006
року державний нотаріус Першої Феодосійської державної нотаріальної контори
видав ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки спадкового майна, що складається з 1/2
частки квартири і 1/2 частки автомобіля

3

марки ЗАЗ та 1/2 земельної ділянки, тобто на 1/2 частку АДРЕСА_1 (реєстр
№ 814); на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0622 га. розташована по
пАДРЕСА_2 (реєстр № 816); на 1/2 автомобілю марки ЗАЗ 110307, номерний знак
НОМЕР_2 (реєстр
№ 817) (а.с. 22, 24. 26).

З матеріалів
справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 21 березня 2006 року одержала в нотаріальній конторі свідоцтво про
право власності на 1/2 частку в спільному майні, придбаному подружжям за
час шлюбу, що складається з 1/2 частки АДРЕСА_1, та 1/2 частки автомобілю марки
ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2

13 травня 2006
року державний нотаріус Першої Феодосійської державної нотаріальної контори
видав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки майна, що складається з 1/2 частки
квартири і 1/2 частки автомобіля
марки ЗАЗ та 1/2 земельної ділянки, тобто на 1/2 частку АДРЕСА_1; на 1/2
частку земельної ділянки площею 0,0622 га, розташована по пАДРЕСА_2; на 1/2 автомобілю марки ЗАЗ 110307, номерний
знак НОМЕР_2.

З витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 липня 2006 року впливає, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по 1/8 частки спірної квартири і по 1/8 частки спірного автомобілю, по 1/2 частки земельної ділянки.

Відповідно ст.
1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо
буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а
також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідачі є
спадкоємцями першої черги за законом після померлого батька ОСОБА_4 і тому мали
право на отримання свідоцтв про право на спадщину за законом.

Колегія суддів
визнає висновки суду першої станції про відсутність підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, для усунення відповідачів від права на
спадкування, обґрунтованими, а доводи апелянта в цій частині
безпідставними.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що спірна квартира
належала їй до реєстрації шлюбу з померлим спростовується свідоцтвом
про право власності на житло від 22 жовтня 1996 року, згідно якого АДРЕСА_1 в
рівних частках належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.171).

Не можна
прийняти до уваги і доводи апелянта про те, що вартість спірного автомобіля
сплатила дочка ОСОБА_1, оскільки позивачка не надала суду доказів, відповідно
до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, у підтвердження своїх вимог.

Судова колегія вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює, ухвалив рішення з дотриманням
вимог ст. 213 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду, тому скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись   ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст.   307, 309, 313. 314, 315. 319   ЦПК України колегія суддів судової палати у
цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

4

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 20
грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2. ОСОБА_3, 3-тя особа
Державний нотаріус першої Державної нотаріальної контори м. Феодосії про
внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсними свідоцтв
про право на спадщину та свідоцтв про право власності залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня