Справа
№22-ц-303/ 2007 року                                                               Головуючий
1 інстанції - Наумова C.M.
Категорія:житлове                                                                                Доповідач - Бородін М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді:                                - Бородіна М.М.,

суддів:                                                   - Ларенка В.І.,

- Гальянової І.Г.,

при секретарі:                                        - Набока О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського ра­йонного суду
м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова, ВГІРФО
Дзержинського РВ МВС України, про визнання таким,
що втратив право користування жит­ловим приміщенням та анулювання реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року звернулась у суд з позовом до
ОСОБА_2про визнання таким, що втратив
право користування жилим приміщенням.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року їй разом із сім'єю: донькою ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_2 була надана службова квартира АДРЕСА_1 м. Харкова. У ІНФОРМАЦІЯ_3 ро­ку вона звернулась у суд з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і відповідач
зразу ж залишив квартиру, забрав свої речі та компенсацію за спільне придбане майно і гроші, які вони збирали на
придбання автомобіля. У спірній квартирі він не проживає,
комунальні послуги не сплачує, нею не цікавиться.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задоволені.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_2 без поважних причин був відсутнім у спірній квартирі
понад шестимі­сячний строк, залишив її
добровільно і це підтверджується допитаними у су­довому засіданні свідками,
актами, складеними працівниками ЖЕУ № 26 і сусідами. Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували його про­живання у спірній квартирі та спростовували доводи
позивача ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1.
у задоволенні позовних вимог.

У скарзі вказується, що на думку районного суду обставини щодо не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, є достатніми для визнання
його таким, що втратив право користу­вання жилим
приміщенням. Однак, судом не прийнято до уваги, що його ро­бота пов'язана з
тривалими відрядженнями і що підтверджується відмітками прикордонно-митної
служби у паспорті.

На підтвердження того, що він є добросовісним користувачем жилого приміщення свідчать грошові перерахування на ім'я
позивача, частина яких складала виплати аліментів на
доньку за рішенням суду (200 грн.), а решта грошей (від 93 грн. 44 коп. до 200 грн.) перераховувались як плата за
займане житло.

Висновки суду першої інстанції також ґрунтуються на показаннях сві­дків,
однак, їх свідчення є упередженими, необ'єктивними.

У скарзі ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи й на інші порушення, допущені
судом першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали
цивільної справи, вва­жає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин
понад 6 місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Таким чином, байдуже до збереження права на проживання у жилому приміщенні
наймач або члени його сім'ї можуть відноситись тільки протягом 6 місяців, в іншому випадку вони можуть бути визнані
такими, що втратили право на проживання.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач з ІНФОРМАЦІЯ_3 року у спірній квартирі не проживає. Цей
факт підтверджений наступними доказа­ми:
показаннями численних свідків, довідками ЖЕУ № 26 м. Харкова.

На а. с. 132 міститься копія рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Вказаним рішенням з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуті аліменти на утримання
неповнолітньої дитини. Крім того, цим рішенням визначене
місце фактичного проживання ОСОБА_2. - АДРЕСА_2.

Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рі­шенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Таким чином, у даному випадку має
місце преюдиціальність.

Відповідач ОСОБА_2 не надав доказів свого вимушеного не про­живання у квартирі. У той же час, за правилами ч. З ст. 10 ЦПК України він повинен був це зробити.

Судова колегія, керуючись ст. ст. 303,307,308, 314,319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.