Справа
№2-2218/2006 p.
№2-60/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
березня 2007року Балаклійський
районний суд Харківської області в складі: головуючого- судді УСЕНКО СІ, при
секретарі -
Ладика Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДК " Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України ",
за участю третьої особи ОСОБА_2, про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21
листопада 2006 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про поновлення Ті на роботі на посаді оператора 4розряду автозаправної станціїГПУ " Шебелинкагазвидобування" та про стягнення на Ті користь
середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала на те, що
в складі із шістьох осіб з січня 1999р. вона працювала оператором 4 розряду автозаправної станції цеху спец автотранспорту ГПУ
"Шебелинкагазовидобування ". Наказом №386 від 28
серпня 2006 року вона була
звільнена в зв"язку з втратою довіри за cm.
41 п. 2 КЗпП України. Наказ про її звільнення був оголошений
28.08.2006р. о 17годині. Не вбачаючи законних підстав для звільнення, вона звернулася до
прокуратури району та до інспектора праці з проханням провести перевірку
законності її звільнення. Державна інспекція праці винесла 2 приписи про поновлення її на роботі, однак відповідачем вони не були
виконані. Тому в листопаді 2006року вона звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали
позовні вимоги та доповнили їх і просили стягнути з відповідача на користь
позивачки моральну шкоду в сумі 10000 грн., пояснили,
що 7.09.1992р. стала працювати в ГПУ "Шебелинкагазовидобування", а з
10.01.1999р. переведена на посаду оператора 4-го разряду АЗС CAT ГПУ "Шебелинкагазовидобування ", крім неї на АЗС ще працювало 5 операторів.

7.07.2006р. проведена ревізія господарської діяльності
заправочної станції CAT ГПУ "Шебелинкагазовидобування" №7 і за висновками перевірки адміністрацією ГПУ
"Шебелинкагазовидобування" було видано наказ №315к від 18.07,2006р. і
всіх операторів АЗС за порушення вимог інструкції №81 були позбавлені премії за
липень 2006р. в розмірі 100%.

4.08.2006р. вона була ознайомлена з наказом №344к від
3.08.2006р., згідно якого за результатами позапланової ревізії господарської
діяльності АЗС за період з 1.01. по 1.07.2006р. всі оператори в тому числі і їй
була оголошена догана та позбавлені винагороди за підсумками роботи за 2006р.
за порушення виробничої дисципліни, яке виразилося в недотриманні вимог
інструкції про порядок приймання, транспортування та зберігання, відпуску та
обліку нафтопродуктів. З наказом вона, як і інші оператори не були згодні.
Вказані в наказах порушення інструкції №81, пояснює тим, що бухгалтерія ГПУ
"Шебелинкагазовидобування" надавала бланки відомостей які не містять
усіх реквізитів обліку видачі нафтопродуктів. Самому устаткуванню (обладнанню)
АЗС цеху CAT більше 20років, тому
паливо роздавальні колонки мають погрішність при відпуску нафтопродуктів. За
результатами інвентаризації за нею залишків палива чи недостач не встановлено.

28.08.2006р. в 17год. вона була ознайомлена з копією
наказу про звільнення, після чого у неї погіршився стан здоров "я і вона
звернулась до лікаря, знаходилась на амбулаторному лікуванні з 29.08.2006р. по 3.09.2006р.

Представник відповідача ДК «Укргазвидобування» (далі -ДК)
позов не визнав та пояснив, що після проведення ревізії господарської
діяльності заправочні станції цеху CAT ГПУ "Шебелинкагазовидобування" №7 від 7.07.2006р. за період з 1.01. по 1.07.2006р. було виявлено порушення правил проведення операцій з матеріальними
цінностями. Вина позивача в тому, що вона здійснювала відпуск паливо-
мастильних матеріалів за подорожніми листами стороннім особам. Які не зазначені
в документі на відпуск паливо-мастильних матеріалів, здійснюючи відпуск
паливо-мастильних матеріалів в кількості, що перевищувала кількість ПММ
зазначеному у документі на відпуск ПММ. Позивач не здійснював щоденні перевірки
правильності показників лічильників шляхом контрольного виміру ПММ, що
відпускаються, не здійснювала при передачі зміни фактичних замірів залишків
нафтопродуктів в усіх резервуарах де зберігається ПММ.

Позивачем при виконанні робіт оператора АЗС порушені вимоги
інструкції №81 від 2.04.1998р. "Про порядок приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України" та Положення "Про документальне забезпечення
записів в бухгалтерському обліку" №88 від 24.05.1995р., так в відомостях
на відпуск ПММ, які виписувались на конкретного робітника підприємства на
зазначених осіб в документах (подорожні листи, відомості про відпуск ПММ)
товаро-матеріальні цінності отримували інші особи. Крім того, в ході перевірки
встановлено, що журнал повірки паливо - роздавальних колонок на точність
відпуску нафтопродуктів не ведеться, документальних підтверджень щоденної
перевірки правильності показників лічильників шляхом контрольного виміру ПММ,
що відпускається не має. При прийманні-передачі змін відповідність книжних
замінників нафтопродуктів фактичним не перевіряються. Документальних
підтверджень проведення вимірювань на кінець зміни загального рівня
нафтопродуктів, рівня підтоварної води в кожному резервуарі. Визначення
фактичного залишку нафтопродуктів у резервуарах та проведення перевірки
фактичних помилок роботи паливо-роздавальних колонок. За вказані порушення
наказом №315
від 18.07.2006р. ОСОБА_1 була позбавлена премії у розмірі
100% за липень 2006р.

При проведенні додаткової перевірки начальником служби
безпеки управління встановлено, що в подорожньому листі №409541 від 13.03.2006р. водію ОСОБА_3 відпущено ПММ без зазначення кількості
пального та без підпису.

За результатами перевірки господарської діяльності АЗС
цеху CAT ГПУ
"Шебелинкагазовидобування" і доповідною ОСОБА_4., згідно наказу №344к від 3.08.2006р. ОСОБА_1 і ще 5 операторів АЗС були притягнуті до дисциплінарного стягнення та оголошена
догана. Позбавлена винагороди за підсумками роботи управління за 2006р.

11.08.2006р. в ході контролю за експлуатацією АЗС
складено акт, що 20.07.2006р. при здачі зміни операторами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на
18годину фактичні залишки нафтопродуктів зазначені лише в резервуарах №2,4, а в резервуарах №1
і №3
не були визначені. Враховуючи результати перевірки
ОСОБА_1. була запропонована інша робота, але вона відмовилась, про що був
складений акт від 19.08.2006р..

2

Адміністрація ГПУ вважала, що є наявність винних дій
працівника - ОСОБА_1, яка безпосередньо обслуговує товарні цінності і ці дії
дають підставу для втрати довіри до нього, тому адміністрацією підприємства
було направлено звернення №14-8059 від 19.08.2006р. в профспілковий комітет на
отримання згоди на звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст.41 КЗпП України. Після
отримання згоди профспілки зазначеної у протоколі №40 від 23.08.2006р., ОСОБА_1 була звільнена наказом №386к від 28.08.2006р. в
зв"язку з втратою довіри. В задоволенні вимог позивача у стягненні
моральної шкоди в сумі 10000грн. просять також відмовити.

Третя особа - ОСОБА_2 - директор ГПУ
"Шебелинкагазовидобування" в судове засідання
не з"явився, але надіслав письмові заперечення в яких вказано, що позов
ОСОБА_1 не визнає та задоволенню не підлягає. Рішення про звільнення ОСОБА_1
прийнято на підставі п.2 ст.41 КЗпП України вважає законним і обгрунтованим та
прийнятим за основу всіх обставин справи. І з урахуванням вини ОСОБА_1 і
допущенням нею порушень порядку відпуску ПММ, що підтверджується матеріалами
перевірки.

Заслухавши позивача, Ті представника, представників
відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав..

Відповідно до cm. 41 п.2 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу,
трудовий договір з ініціативи адміністрації може бути розірваний також у
випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні
або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з
боку адміністрації.

Судом встановлено, що позивач з січня 1999р. була
переведена в цех спецавтотранспорту ГПУ "Шебелинкагазовидобування" та
працювала оператором 4-го розряду заправочної станції, наказом №78к від
11.02.1999р. (а.с.91) безпосередньо обслуговувала товарні цінності, приймала на
зберігання та здійснювала відпуск паливо-мастильних матеріалів.

На протязі робочого часу з січня 1999р. по 1.07.2006р.
виконуючи свої обов"язки оператора АЗС цеху CAT ГПУ "Шебелинкагазовидобування " ніяких
особливих претензій зі сторони адміністрації не надходило та недоліків по
роботі не виявлено.

Основні завдання та обов"язки оператора заправних
станцій 4 розряду ОСОБА_1 викладені в розділі 2 " Професії робітників, які
є загальними для всіх видів економічної діяльності" випуску 1 "
Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників ", оскільки
робочі інструкції в ГПУ " Шебелинкагазвидобування" не складаються, що
підтверджується довідкою.

Наказом №315к від 18.07.200бр. ОСОБА_1, як і інші 5
операторів АЗС цеху CAT ГПУ "Шебелинкагазовидобування" позбавлена премії у розмірі 100%
за липень 2006р. за порушення вимог інструкції №81. Одночасно адміністрація
звернулась з клопотанням до профспілки ГПУ про звільнення всіх операторів з
роботи за ст.41 п.2 КЗпП України, в зв"язку з винними діями працівника
який безпосередньо обслуговує товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для
втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (а.с. 26-2
7).

Згідно cm. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або стягнення.

Позбавлення премії позивачки за один місяць не є
дисциплінарним стягненням. В тексті вказаного наказу відносно ОСОБА_1 відсутні
обгрунтованість адміністрації на конкретні факти або дії, які роблять неможливим
залишення працівника на роботі пов"язаного з матеріальними цінностями.

В наказі, як і в акті ревізії господарської діяльності
заправної станції цеху CAT ГПУ "Шебелинкагазовидобування" №7 від 7.07.2006р., який став
підставою для вказаного наказу, виявлено порушення вимог інструкції№81
"Про порядок прийняття, транспортування...".

Так, всій бригаді операторів АЗС, в тому числі і ОСОБА_1.
в організації діяльності та порядку ведення роботи заправної станції виявлені
такі недоліки та упущення, як порушення вимог інструкції №81, а саме заправка
автотранспорту місцевих споживачів за безготівковими розрахунками проводиться
за відомостями, форма яких не містить всі реквізити типової форми; відпуск
нафтопродуктів водіям підприємства проводиться за відомостями. Форма яких
містить не всі реквізити типової форми; сумовий облік руху нафтопродуктів не
містить всіх реквізитів типової форми; не ведеться журнал перевірки щоденної
паливо-роздавальних колонок; перевіркою паливо-роздавальних колонок№1-7 на точність відпуску нафтопродуктів виявлені помилки всіх колонок.

В наведених письмових документах відсутні дані відносно
ОСОБА_1, які можуть бути підставою для втрати до неї довіри, як до працівника
яка обслуговує матеріальні цінності.

Наказом №34Чк від 3.08.2006р.
ОСОБА_1,
як і інші члени бригади АЗС цеху CAT ГПУ "Шебелинкагазовидобування" накладено
дисциплінарне стягнення -
догана та позбавлена винагороди за підсумками роботи
управління за 2006р. (а.с.28).

Адміністрація звернулась з клопотанням дати згоду на
звільнення з роботи ОСОБА_1та інших операторів, всього 6 осіб, АЗС за ст.41 п.2
КЗпП України.

Згідно з протоколом №34 від 20.07.2006р. профком ГПУ
"Шебелинкагазовидобування", вважав недостатньо наданого матеріалу і
запропонував адміністрації у 15-денний термін строк надати більш обґрунтований
матеріал по кожному робітнику (а.с.258-259).

Адміністрацією вдруге призначалось проведення перевірки
подорожніх листів на транспорті роботу автомобільного транспорту Шебелинського
ЦКПРС за період з 1.01.
по 30.06.2006р.. ОСОБА_6, начальником відділу безпеки,
було проведено додаткову перевірку дорожніх листів на транспорті роботи
автотранспортної техніки Шебелінського цеху капітального та підземного ремонту
свердловин за період з 1.01.
по 30.06.2006р.

В матеріалах справи є декілька доповідних записок
ОСОБА_6., так за 16.08.2006р. вказано, що під час вибіркової перевірки по
подорожньому листу №409541
на автомобіль КРАЗ д/н НОМЕР_1 водій ОСОБА_3 оператор АЗС ОСОБА_1 не внесла в подорожній лист запис за №17.03.2006р. про заправку 400л ДТ (а.с.205 оборот).

Адміністрація вдруге звернулась з клопотанням до профкому
ГПУ «Шебелинкагазовидобування» про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 за п.2
ст.41 КЗпП України, мотивуючи свої вимоги системним порушенням позивачем вимог
інструкції№81
і відмову укласти договір про матеріальну
відповідальність, що підтверджується актом від 19.08.2006р. (а.с. 195-196).

Згідно з протоколом №40 від 23.08.2006р.
профком ГПУ «Шебелинкагазовидобування» за систематичне порушення вимог
інструкції №81
була дана згода на звільнення ОСОБА_1 за ст.41 п.2 КЗпП
України в зв"язку із винними діями працівника, який безпосередньо
обслуговує товарні цінності (а.с.34).

3

Наказом №386к від 28.08.2006р.
ОСОБА_1 була звільнена з роботи у зв"язку з втратою довіри,
за п.2 ст.41    КЗпП України (а.с.29).

В силу п. 28 Постанови
Пленуму Верховного суду України " Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від Об. 11.1992
року з наступними змінами, звільнення з підстав втрати
довір "я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням,
транспортуванням, розподілом, тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які
дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього
довір"я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними
цінностями).

Виходячи із перевірених в судовому засіданні доказів суд
приходить до висновку, що в наданому представником відповідача акті ревізії №7 від 7.07
2006р. (а.с.173), наказах №315к від 18.07.2006р.
(а.с.183), наказі №344к від 3.08.2006р. (а.с.191), в наказі №386к від
28.08.2006р. (а.с.188) відсутні конкретні факти або дії вчинення умисно або з
необережності і заподіяли або могли заподіяти шкоду майну підприємству і давали
підстави для втрати довіри.

В матеріалах справи є доповідні записки ОСОБА_6.,
начальника відділу безпеки, якому було наказано провести повторну перевірку
подорожніх листів від 16.08.
і 17.07.2006р., але ніяких доказів не надав, виявив
незначні порушення.

Свідок ОСОБА_3, водій КРАЗу, пояснив, що в березні 2006р. на АЗС отримав три рази дизельне пальне по
400л., всього 1200л. і за подорожнім листом звітував за пальне, яке видала
ОСОБА_1 по документах (а.с.206-207).

Поясненнями свідків ОСОБА_5 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10- операторів заправної
станції, які пояснили, що за період роботи з 1.01. по 1.07.2006р. недостач паливо-мастильних матеріалів не допустили,
підприємству шкоди не заподіяли. Не заперечують порушення інструкції №81, але
бухгалтерія підприємства не надала їм відповідні бланки відомостей і журнали,
обладнанню АЗС більше 20
років, капітальний ремонт не проводиться і є помилки при
видачі ПММ. Підпис в відомостях про відпуск ПММ ставила та особа, яка
отримувала це пальне.

Допрошені в судовому засіданні свідки ОСОБА_11. ОСОБА_12. -
диспетчера цеху CAT пояснили, що в подорожніх листах могли бути внесені записи про видачу ПММ
більше чим записано у документі, але це були поодинокі випадки і на це була
усна згода керівників структурних підрозділів ГПУ. Вини ОСОБА_1вони не
вбачають.

Свідок ОСОБА_13 також: підтвердив про існуючий порядок
відпуску пального одному водію по декільком подорожнім листам і про те, що
недостач ніколи не було виявлено з цієї причини.

Фактичними обставинами - позивач на протязі роботи з січня 1999р. по 1.07.2006р. працюючи оператором
АЗС цеху CAT особливих зауважень з
боку адміністрації не мала, до дисциплінарного стягнення не притягувалась.

Виходячи з пояснень свідків допитаних по справі.
Фактичних обставин - актом ревізії перевірки господарської діяльності
автозаправної станції цеху CAT "Шебелинкагазовидобування" ніяких конкретних фактів або дій, які
вчинені умисно або з необережності ніякої шкоди підприємству не заподіяла і не
могла заподіяти. Ніяких підстав для втрати довіри до позивача з боку
адміністрації не було надано.

А тому, звільнення позивачки за втрати довіри судом
оцінюються як свавілля, необ"єктивне відношення до позивача з боку
адміністрації.

Виходячи з вищевказаного суд визнає звільнення позивача
за втрату довіри незаконним, яке проведено з порушенням вимог закону, а тому
позивач підлягає поновленню на роботі, на колишній посаді оператором 4-го розряду АЗС цеху CAT ГПУ
"Шебелинкагазовидобування".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995
року №100 "Про порядок
обчислення середньої заробітної плати", так як ОСОБА_1 не працювала з вини
адміністрації, суд стягує за час вимушеного прогулу з 28.08.2006р. по
19.03.2007р. середньоденний заробіток із розрахунку 1419,78грн. середня місячна
плата (а.с.199) (1419,78+1419,78/(21+22)=66,04 середньоденний заробіток;вимушений прогул складає 143грн. (8.06. - 4 дні, вересень 2006р. -
21день, жовтень 2006р. - 22 дні, листопад -
22 дні, грудень 2006р. - 21 день, січень
2007р. -
19 днів, лютий 2007р. - 22 дні, березень
2007р. -
12 днів). (66.04. * 149=9443,19коп.).

Відповідно до cm. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків
і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи вимогу позивачки про поновлення її на роботі, суд виходив з
незаконності звільнення. Тобто констатував порушення трудових прав позивача.
Тому суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди у позивача,
спричиненої незаконним звільненням її з роботи. Відсутність роботи, яку
втратила позивачка не за власним бажанням, призвело до моральних страждань з її
боку, до втрати нормальних життєвих зв"язків, до відсутності заробітної
плати, фактично до відсутності засобів до існування, до нормального людського
спілкування в колективі тау суспільстві. Для відновлення попереднього
нормального стану ОСОБА_1необхідні були час і всі її зусилля.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, суд керувався Постановою
Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про
відшкодування моральної ( немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, а саме п.
9, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань( фізичних, душевних, психічних), яких
зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості
відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан
здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля,
необхідні для відновлення попереднього стану.

Оцінюючи викладене, виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача
суму в розмірі 1000 грн. для відшкодування моральної шкоди позивачці.

Відповідно до ч.3 cm.
81 ЩІК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і
покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у справах про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати.

В силу cm. 88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено
від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із зазначеним вимогами процесуального закону, суд
покладає на відповідача обов"язок по сплаті судового збору та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідно до кожної вимоги
ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215,
218, ч.1 п. 2,4 ст.367 ЦПК України, ст. ст. 41 ч.1 п.2, 232,
235, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду
України   " Про практику розгляду судами трудових

4

спорів"
№ 9 від 06.11.1992 року з
наступними змінами, Постановою Пленуму Верховного Суду України " Про судову
практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди № 4 від 31.03.1995 року з
наступними змінами, Постановою Кабінету Міністрів від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними
змінами "Про порядок обчислення середньої заробітної плати", суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДК "Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "
Нафтогаз України ",
за участю третьої особи ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - задовольнити
частково.

Вимогу ОСОБА_1 про поновлення її на роботі на посаді оператора 4 розряду
автозаправної станції цеху CAT задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оператора 4
розряду автозаправної станції цеху САТГПУ " Шебелинкагазвидобування" ДК " Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії "
Нафтогаз України "
з 28 серпня 2006 року.

Вимогу ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
з 28 серпня 2006року по день постановления рішення суду
задовольнити повністю.

Стягнути з ДК "
Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України
" на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2006 року в розмірі 9443,19 грн (дев"ять тисяч
чотириста сорок три грн. 19 коп.).

Вимогу ОСОБА_1
про стягнення моральної шкоди в сумі 10
000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ДК "
Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії "
Нафтогаз України "
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ДК "
Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії "
Нафтогаз України "
на користь держави судовий збір в розмірі 101,12 грн (сто одна грн 12
коп) та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної
справи в сумі 45 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 і стягнення заробітної плати
в межах одного місяця допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 cm. 295 ЦПК України.