Справа №
22ц-3834/07                          Головуючий у 1-й інстанції Шпак Т. С
Категорія № 42                                       Доповідач у 11-й інстанції Сліпченко О.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

02 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого Сліпченка О.І., суддів Голуб С.А., Мережко М.В., при секретарі Некорі А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, -

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу.
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006
року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з названим позовом,
який обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1  на автошляху с.м.т. Володарка - м. Біла
Церква з вини відповідача ОСОБА_2. сталась
дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП),
в результаті якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «ЗАЗ-1102» державний номерний знак
(надалі ДНЗ) НОМЕР_1, чим йому завдано матеріальну шкоду в сумі 2 417 грн.67
коп. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., яку просив стягнути а
примусовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2. звернувся в суду з зустрічним позовом, в якому просить
суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 5 411 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди та 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди посилаючись на
те. що ІНФОРМАЦІЯ_1 ДТП сталась лише по вині ОСОБА_1, в результаті чого було пошкоджено належний
йому автомобіль «Сузукі», ДНЗ НОМЕР_2, чим йому нанесено матеріальну шкоду в сумі 5411 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює в сумі
3 000 грн.

Рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 10 листопада
2006 року позов Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 - 187 грн. 27 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, а в іншій частині позову відмовлено. В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1
відмовлено за безпідставністю.

2

У своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення яким
задоволити його позовні вимоги у зв'язку з неповним
з'ясуванням обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Постановляючи
рішення та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовляючи в позові ОСОБА_2 суд виходив з того, що в судовому
засіданні підставі пояснень сторін, показів свідків та письмових доказів
встановлено, що ДТП сталася
з вини обох учасників дорожнього руху.

А саме, -
ІНФОРМАЦІЯ_1 о 16-й год.
на 18 км автодороги
Біла Церква - Володарка з вини водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сталась ДТП, в результаті якої були пошкоджені автомобілі «ЗАЗ-1102» ДНЗ
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 та «Сузукі» - ДНЗ НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_3. - дружині ОСОБА_2.

Вартість ремонту
сторони визнали в судовому засіданні та підтвердили, що вартість ремонту автомобіля «ЗАЗ-1102» становить 2 417 грн. 67 коп., а
вартість ремонту автомобіля «Сузукі» відповідно - 2 043 грн. 13 коп.

До такого висновку суд прийшов вивчивши матеріали справи, з якої вбачається
те. водій ОСОБА_1
допустив порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР
України), згідно якого він повинен був перед зміною напрямку руху переконатися,
що це буде безпечним і не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам руху,
а водій ОСОБА_2 допустив порушення п. 14.6.а ПДР України, згідно якого він
повинен був відмовитись від виконання маневру обгону на даній ділянці дороги.

Враховуючи
вищенаведене суд першої інстанції обгрунтовано встановив вину водіїв у виникненні
ДТП по 50% вини
кожного.

У зв'язку з
наведеним не можна погодитися з доводами апелянта про те. що рішення суду
постановлене при неповно з'ясованих обставинах.

Крім того,
згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №
6 шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині,
заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).

Питання про
відповідальність за шкоду, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки також вирішується за
правилами ст.1188 ЦК України та відшкодовується винною
особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було заподіяно шкоди,
розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин,
що мають істотне значення.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення
суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права при
детально з'ясованих обставинах, тому підстави для його скасування
та задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення     Білоцерківського    міськрайонного     суду
Київської     області     від 10 листопада 2006 року   залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена
до Верховного суду України протягом двух місяців з моменту проголошення.