Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
січня 2007року
м. Харків

Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого              - судді    Григор'єваБ.П.

при секретарі           -               Коломієць В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2    про стягнення
матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

В обгрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що 11.06.2005
року на пішохідному переході по проспекту Маршала Жукова
в м. Харкові вона була збита автомобілем ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував відповідач. В результаті ДТП їй були спричинені тілесні
ушкодження: завиткова рана голови та обличчя, збитково-рвана рана лівого
стегна, закритий перелом лівої ноги, тяжка черепно-мозкова травма, забій
головного мозку з крововиливами та з корковою контузією лівої лобної долі, що
згідно висновку медичної експертизи НОМЕР_2 відносяться до тяжких за критерієм
небезпеки для життя. Було порушено кримінальну справу, яку постановою
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2005 року закрито відповідно до п. 4 ст. 6, 296 КПК України. З 11.06.2005
року по 02.09.2005 року знаходилась на
стаціонарному і амбулаторному лікуванні. Зазначає, що їй було спричинено матеріальну
шкоду: на придбання ліків і медичних матеріалів 1429,29 гривень, оздоровче
дієтичне харчування 576,76 гривень, сума вартості втрачених особистих речей і
документів в момент травмування (одяг, взуття, джерело живлення мобільного
телефона, срібне кільце, папка з банківськими і бухгалтерськими документами)
368 гривень, транспортні витрати батьків на відвідування в лікарні позивачки
протягом 21 дня і транспортні витрати на її перевезення з лікарні додому і
відвідування поліклініки - 54,20 гривень, втрата заробітку - 413,34 гривень,
витрати на відновлення банківських і бухгалтерських документів, а всього
2859,47 гривень. В період досудового слідства відповідач відшкодував 2500
гривень, тобто залишок невідшкодованої матеріальної шкоди складає 359,47 гривень.
На протязі 5 років позивачці необхідно амбулаторне і санаторне лікування, що
потягне інші фінансові витрати. Вказує, що їй спричинена моральна шкода, яка
полягає у неможливості жити нормальним життям, фізичному болю, прикутості до
ліжка і неможливості піднятися, рухатися, неможливості здійснити ті дії, які
були заплановані, проведення постійного лікування, контролю та профілактики
стану здоров "я, що пов "язане із значними затратами часу і коштів,
невизначеність наслідків отриманих травм. Спричинену моральну шкоду оцінює у 50 ООО гривень. Просила стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди
в розмірі 359,47
гривень, моральної шкоди - 50 ООО гривень, витрати на правову допомогу 680 гривень, судові
витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представники
позивачки збільшили позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди: придбання
ліків і медичних матеріалів - 249,37 гривень, томографічне і
реоенцефолографічне обстеження - 140 гривень, витрати на
санаторне лікування -
497,98 гривень, витрати на юридичну допомогу - 401,50 гривень, послуги нотаріуса - 120 гривень. Загальна сума
матеріальної шкоди складає 2448,32 гривень. Надалі збільшили позовні вимоги
щодо стягнення матеріальної шкоди: витрати на юридичну допомогу - 200 гривень,
оформлення довіреності - 75 гривень. Просили стягнути з відповідача заподіяну
матеріальну шкоду в розмірі 2723,32 гривні, моральну шкоду 50 ООО гривень.

Відповідач, його представник проти
позову в частині стягнення матеріальної шкоди заперечували повністю, вимоги
щодо стягнення моральної шкоди визнали в розмірі 1750 гривень, посилаючись на те, що відповідач не заперечує проти частки своєї
вини в скоєному ДТП, але вважає, що воно сталося, як вбачається з матеріалів
кримінальної справи ~ висновку експерта, в результаті і грубої необережності
позивачки. Тому доведені суми шкоди мають бути судом зменшенні у відповідності
до ст..
1193 ЦК України не менш ніж на 50 %. Не визнав вимоги про відшкодування додаткових витрат на придбання ліків,
дієтичне харчування, сторонній догляд як недоведені. Відповідна експертиза
відсутня. Не підтверджена необхідність придбання ряду лікарських засобів.
Матеріальні збитки від пошкодження особистих речей товарознавчою експертизою не
підтверджені. Втрата речей і документів, витрати робочого часу на відновлення
документів,

транспортні
витрати доказами не підтверджені. Докази про втрату заробітку повинні бути
визнані судом як неналежні, так як позивачка сама склала такий розрахунок.
Спричинення моральної шкоди вважав частково доведеним, визнав її в сумі 1750 гривень.

Суд, заслухавши пояснення представників позивачки,
відповідача і його представника, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що 11.06.2005
року відповідач по справі керував автомобілем ВАЗ 21099, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, на
пішохідному переході по пр. Маршала Жукова в м. Харкові скоїв ДТП, внаслідок
якого позивачці були спричинені згідно висновку медичної експертизи НОМЕР_2
тяжкі тілесні ушкодження. Було порушено кримінальну справу, яку постановою
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2005 року закрито відповідно до п. 4 ст. 6, 296 КПК України.

З 11.06.2005
року по 02.09.2005 року
позивачка знаходилась на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, що
підтверджується листками непрацездатності (а.с.
74-75).

Вимоги позивачки щодо відшкодування матеріальної шкоди
підтверджені доказами частково.

Відповідно до ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями
фізичних і юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Як передбачено ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов
"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 58
ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета
доказування.

Позивачкою суду були надані чеки (а.с. 24-32, 104-105) на
придбанні ліки та приписи лікарів про медикаментозне лікування (а.с. 85, 150-152). Чеками
підтвердженні призначені ліки: реополіглюкін, NaCl 0,9%, трентал,
глюкоза, метрогіл, цефтріаксон, кетонал, пірацетам, єтамзілат, трентал,
нейровітан, плазмол, діуретин, загальна вартість яких складає 425,35 гривень. Окремі
аркуші з переліком медичних препаратів (а.с.
132-135) не містять печаток, штампів лікарських установ і тому
судом до уваги не приймаються.

Сума втрати заробітку у зв"язку з тимчасовою
непрацездатністю складає 414,34
гривень і підтверджена відповідним розрахунком (а.с. 157), що має печатку і
підписаний керівником підприємства, де працює позивачка, а також довідкою з
місця роботи (а.с. 71), виписками
із штатного розпису (а.с.
72,73).

Вимоги щодо затрат на лікування в санаторії
„Медобори" Тернопільської області в сумі 497,98 гривень підтверджуються копією довідки для одержання
путівки, копією заяви про видачу путівки, копією квитанції про часткову оплату
путівки, копією санаторної книжки, копією талону для підтвердження лікування,
проїзними документами (а.с.
113-119).

Матеріальна шкода заподіяна внаслідок придбання інших
ліків і медичних матеріалів, оздоровче і дієтичне харчування належними доказами
- відповідною
експертизою, не підтверджена. Сума вартості втрачених особистих речей і
документів в момент травмування (одяг, взуття, джерело живлення мобільного
телефону, срібне кільце, папка з банківськими і бухгалтерськими документами) не
підтверджена товарознавчою експертизою. Крім цього, як вказує позивачка в
документах доданих до позовної заяви (а.с. 66, 69) джерело живлення мобільного
телефону, банківські і бухгалтерські документи були відсутніми в її особистих
речах, коли її виписували з лікарні. Позивачка не довела, що винним в їх
зникненні є відповідач. Тому і витрати на їх відновлення задоволенню не
підлягають. Чеки на пальне і проїзні документи не індивідуалізовані, тому
транспортні витрати належними доказами не доведені. Чеки телефонних переговорів
не є доказами на підтвердження матеріальної шкоди внаслідок ДТП. Витрати на
томографічне і реоенцефолографічне обстеження - 140 гривень задоволенню не підлягають, оскільки сума внесена
до „Регіональниймедичний фонд" добровільно (а.с. 107).

Представниками позивачки не було заявлено клопотань про
призначення експертиз, витребування або залучення до матеріалів справи інших
доказів відповідно до ст.ст.
11, 60 ЦПК України.

Таким чином суд вважає доказаною матеріальну шкоду витрат
на ліки в сумі 425,35 гривень,
втрати заробітку у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю в сумі 414,34 гривень, затрат
на лікування в санаторії „Медобори" Тернопільської області в сумі 497,98 гривень, а
всього 1337,67 гривень.

В період досудового слідства відповідач відшкодував 2500 гривень, таким
чином матеріальна шкода заподіяна позивачці відшкодована повністю і задоволенню
не підлягає.

Заперечення відповідача і його представника, що
стосуються протиправної поведінки самої потерпілої, спростовуються оглянутими в
судовому засіданні матеріалами кримінальної справи №1-АМ-8/ 05 за звинуваченням
ОСОБА_2 за ст.. 286 ч. 2, 135 ч. 1 КК України, а
саме: протоколом допиту ОСОБА_1, висновком медичної експертизи НОМЕР_2,

протоколом
відтворення обстановки
і обставин ДТП, протоколом допиту свідка ОСОБА_3  Заперечення щодо неналежності доказу - розрахунку
втрати заробітку внаслідок тимчасової непрацездатності, оскільки він складений
позивачкою, судом не приймаються, оскільки він складений відповідно до вимог
офіційного документу.

Згідно ст. 23
ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров
"я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв "язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім "ї чи близьких
родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв "язку із
знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також:
ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як зазначено в ст. 1167
ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправмірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Згідно пункту 5
Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами
від 25.05.2001 р. №5 (далі-Постанови)
відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного зв'язку між: шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також: інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням
інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням
потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає моральну шкоду спричинену позивачці доказаною
в частині ушкодження здоров "я -
тяжкі тілесні ушкодження, фізичний біль, порушення нормальних життєвих зв
"язків, оскільки вона довгий час перебувала на стаціонарному,
амбулаторному і санаторному лікуванні, переживає душевні страждання у зв
"язку з невизначеністю наслідків отриманих травм.

Виходячи із зазначеного, враховуючи всі обставини справи,
матеріальне становище відповідача, протиправний характер заподіяння шкоди, ті
обставини що матеріальна шкода була відшкодована відповідачем на досудовому
слідстві по кримінальній справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача
про стягнення моральної шкоди задоволенню підлягають частково в розмірі 5000 гривень.

На користь позивача з відповідача підлягають стягненню
витрати, пов'ані з розглядом справи: витрати на правову допомогу - 130 гривень, витрати
на вчинення інших дій, пов»язаних з розглядом справи - 345 гривень. Суд не
приймає до уваги додані до справи на підтвердження витрат, пов»язаних з
розглядом справи, квитанції СПДФЛ
ОСОБА_4, в яких не зазначено що юридичні послуги надавались
позивачці.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213-215, 218, ЦПК
України, ст. ст. 23,
1167, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000
гривень , судові
витрати в сумі 475 гривень.

В іншій частині
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.