Справа №
22ц-1082                                      Головуючий
у 1 інстанції Слізевич Н.Г.
Категорія 21                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року                          Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого    Висоцької B.C.,

суддів                          Біляєвої О.М., Осипчук
О.В.,

при секретарі    Пометун СМ.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки
звернулося до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Совєтського районного суду м. Макіївки від 05 грудня 2006 року, яким
позов задоволений частково, з відповідача на користь ОСОБА_1 в відшкодування
моральної шкоди стягнуто 11000 гр.

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки
просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позову.
Відповідач посилався на те, що судом не враховано, що висновок МСЕК про
встановлення факту наявності моральної шкоди відсутній; позивачем не надані
докази завдання моральної шкоди; відповідач сплатив одноразову допомогу і
провадить щомісячні страхові виплати в зв'язку з ушкодженням здоров'я. Крім
цього, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено
на 2006 рік дію статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди. Також вважають, що суд безпідставно не притягнув
до участі у справі підприємство, на якому працював потерпілий, та що позивачем
пропущений строк позовної давності, встановлений ст.233 КЗпП України та
постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року.

В
апеляційній інстанції представник відповідача Пімєнова О.В. підтримала доводи
апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Суд першої інстанції, розглядаючи вимоги позивача та
задовольняючи їх частково, виходив з того, що позивач тривалий час працював на
вугільному підприємстві в шкідливих умовах. Згідно висновку МСЕК від 25.07.2002
року позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності 25%
безстроково в зв'язку з професійним захворюванням - хронічна попереко-крижова
радікулопатія. Ушкодженням здоров'я позивачеві завдані фізичні та моральні
страждання.

Апеляційний суд, вислухавши суддю-доповідача Біляєву О.М., пояснення
представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вимоги
позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я, підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», саме на Фонд соціального страхування покладено обов'язок
своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, що заподіяна працівникові
внаслідок ушкодження його здоров»я, в тому числі сплатити йому грошову суму за
моральну шкоду при наявності факту заподіяння шкоди. Сума страхової виплати за
моральну шкоду визначається у судовому порядку і не може перевищувати двохсот
розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Визначений судом розмір моральної шкоди 11000 гр. передбачений матеріальним
законом та відповідає тяжкості захворювання позивача.

Суд врахував характер моральних страждань позивача в зв'язку з професійним
захворюванням радікулопатія, неможливість відновлення стану здоров'я
потерпілого, внаслідок чого порушені його життєві стосунки, що вимагає
додаткових зусиль для організації життя. Судом прийнято до уваги, що потерпілий
постійно відчуває фізичний біль, потребує лікування.

Доводи скарги відповідача про те, що факт заподіяння моральної шкоди не
встановлений МСЕК, безпідставні і не ґрунтуються на законі, який не передбачає
обов'язковість висновків МСЕК в даному випадку. Ушкодження здоров'я, що
призвело до втрати працездатності, завдає моральних страждань потерпілому.

Посилання на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік",
яким зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування
моральної шкоди та який набрав чинності з 1.01.2006 року, не є переконливими,
оскільки спірні правовідносини виникли до вступу даного Закону в силу.

Крім цього, відповідно до статті 25 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного

2

захворювання,
які спричинили втрату працездатності" усі види страхових виплат і
соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а
також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Інші доводи апеляційної скарги
також не грунтуються на законі.

Виходячи
з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом 1 інстанції вірно встановлені
обставини справи, дана їм належна правова оцінка. Спір вирішено на підставі
наданих сторонами доказів у відповідності із нормами матеріального та
процесуального законодавства. Наведені у апеляційній скарзі доводи не належать
до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Згідно
ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду
залишає без змін.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в
Совєтському районі м. Макіївки відхилити.

Рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки від 05 грудня 2006 року залишити без
змін.

Стягнути
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Совєтському районі
м. Макіївки витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи 1 гр. 50 коп. (розрахунок 0004, ОКПО 34686537, МФО 834016 в УДК в Донецькій
області, одержувач - УДК
у м. Донецьку; банк - ГУ
ДКУ в Донецькій області).

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.