Справа
№22-2458/07 р.                        Головуючий 1 інстанції Наумик
Категорія-21                                                 Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

27 лютого 2007 року                    Апеляційний суд Донецької
області у складі:

Головуючого судді -
Курило В.П. Суддів: Саніковой О.С.,
Шамрило Л.Г. при секретарі -
Степаненко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької
області на рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 28 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних
захворювань в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області, посилаючись
на те, що з 1971 року він
працював на підприємствах вугільної промисловості в якості гроз. В результаті
несприятливого впливу умов праці у нього розвилося професійне захворювання -хронічний
бронхіт. 23.10.2002 р.
висновком МСЕК йому вперше встановлено втрату професійної працездатності в
розмірі 40% та
визнано інвалідом 3-ї групи,
при подальшому огляді на МСЕК 26.07.2004
р. розмір втрати професійної працездатності у зв'язку з цим
профзахворюванням було визначено в розмірі 50% безстроково.

Позивач вважає,
що йому заподіяна моральна шкода. Він відчуває фізичні страждання, у нього
змінилися умови і звичний ритм життя, що пов'язано з погіршенням стану
здоров'я. Він більше не має можливості працювати за основною професією,
вимушений неодноразово проходити курс лікування для поліпшення дихання,
страждає від нападів кашлю, задухи та підвищення температури, не може
виконувати роботу по господарству, пов'язану з фізичним навантаженням. Просив
стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн., а після
уточнення позовних вимог -
17 000 грн.

Рішенням
Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 28 грудня 2006 року позов
задоволено. На користь ОСОБА_1. з відповідача стягнено в рахунок відшкодування
моральної шкоди 17 000 грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань в Калінінському
районі м. Горлівки Донецької області просить рішення скасувати і відмовити
ОСОБА_1. у задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що позивачем не надано належних доказів спричинення йому
моральних страждань та пропущено строк позовної давності. Крім того, п.27 ст.77
Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" призупинено на 2006 рік дію норм Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної шкоди.

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача Пшенічна Т.О. підтримала
доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, а рішення суду скасувати.

Позивач ОСОБА_1.
та його предстаник ОСОБА_2. в судове засідання не явилися, про час і місце
розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка про
вручення представнику позивача судової повістки.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні,
оскільки висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, що
відповідно до вимог ст. 309
ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в апеляційному порядку.

Судом першої
інстанції встановлено, що за висновком МСЕК ОСОБА_1. внаслідок професійного
захворювання - хронічний
бронхіт вперше була встановлена втрата професійної працездатності на 40% з 04.09.2002 p., а з 12.05.2004 р. і безстроково
50% з тих же
підстав. Судом також встановлено, що внаслідок отриманого професійного
захворювання позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки він частково втратив
працездатність, постійно відчуває фізичні страждання, часто звертається за
медичною допомогою, позбавлений нормальних життєвих зв'язків. Втрата
працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб
життя, внаслідок чого останній вимушений прикладати додаткові зусилля для
організації свого життя.

Відповідно до
змісту ст. ст. 1, 21,
28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", на Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань України покладено
обов'язок відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума страхової
виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1. висновком МСЕК від 23.10.2002 р. була вперше встановлена втрата професійної
працездатності на 40% у
зв"язку з професійним захворюванням -
хронічний бронхіт і визнано інвалідом 3
групи, а внаслідок погіршення стану здоров'я при черговому огляді на МСЕК 26.07.2004 р. встановлено 50% втрати
працездатності безстроково (а.с.27).

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

При цьому не
можуть бути прийняті до уваги посилання Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красноармійську Донецької області на Закон України
„Про Державний бюджет України на 2006
рік", яким зупинена дія норм Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", що
передбачають відшкодування моральної шкоди застрахованим особам чи членам їх
сімей, оскільки правовідносини між сторонами виникли до введення в дію цього
Закону, а відповідно положень Конституції України даний Закон не має зворотної
сили. Необгрунтованими є і доводи відповідача про пропуск

позивачем строку позовної давності
для звернення до суду за захистом порушеного права, передбаченого ст. 233 КЗпП України та
ст.257 ЦК України у зв'язку з тим, що правовідносини між сторонами по справі
регулюються Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", нормами якого не встановлено строку
позовної давності для звернення з вимогою про страхову виплату на відшкодування
моральної шкоди.

Визначаючи
розмір моральної шкоди, суд виходив із того, що позивач частково втратив
професійну працездатність у зв"язку з професійним захворюванням
безстроково, зазнав моральні та фізичні страждання, та визначив розмір
моральної шкоди в сумі 17
000 грн.

Але апеляційний
суд вважає неможливим погодитися з розміром компенсації моральної шкоди,
визначеної судом першої інстанції. Визначена судом сума моральної шкоди
частково компенсована позивачу чітким виконанням державою своїх обов'язків щодо
сплати тих соціальних виплат, які передбачені ст. 34 вищезазначеного
Закону. Враховуючи обсяг фізичних і душевних страждань, характер, ступінь та
тривалість моральних страждань, яких зазнав позивач, наслідки отриманого
професійного захворювання, а також те, що працездатність ним втрачена
безстроково, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 13 000 грн.

При цьому суд керується принципами розумності та
справедливості.

Керуючись ст.
ст. 304, 307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. З, 314 ч.2, 316 ЦПК України,
апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Калінінському районі м. Горлівки Донецької області задовольнити частково.

Рішення
Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 28 грудня 2006 року змінити.

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калінінському
районі м. Горлівки Донецької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 13 000 (тринадцять
тисяч) гривень.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але воно може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання рішенням суду апеляційної інстанції законної сили.