У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 травня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                 Яреми А.Г.

Суддів:                Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
виселення,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2006
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з АДРЕСА_1
Свої вимоги обгрунтовувала тим, що спірна однокімнатна квартира була передана
їй, відповідачу та їх сину у приватну власність 25 серпня 2005 року. Оскільки
шлюб між нею і відповідачем 16 березня 2006 року було розірвано і відповідач 11
січня 2006 року добровільно на виконання мирової угоди подарував належну
йому           1/3 частину спірної
квартири їх неповнолітньому сину, але продовжує проживати у квартирі,
перешкоджаючи їй та сину нормально користуватись квартирою та створює умови,
неможливі для сумісного проживання,
ОСОБА_1 просила виселити відповідача ОСОБА_2 без надання іншого жилого
приміщення.

Рішенням Южноукраїнського міського суду
від 18 жовтня 2006 року ОСОБА_1 в задоволенні позову про виселення ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 грудня 2006 року рішення Южноукраїнського
міського суду від 18 жовтня 2006 року скасовано,
позов ОСОБА_1 задоволено. ОСОБА_2 виселено з АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в
силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга  підлягає задоволенню з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив із того, що право
користування відповідача спірним жилим приміщенням випливало з його права
власності на частину квартири і не було пов'язано з членством у сім'ї власника,
а оскільки його право власності на частину квартири припинилось у зв'язку з
відчуженням належної йому частки, то відповідач може бути виселений з підстав
ст.98 ЖК України як тимчасовий жилець.

Проте з таким висновком
апеляційного суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що спірна
квартира була передана у спільну
власність сторонам та їх неповнолітньому сину органом приватизації
Южноукраїнського міськвиконкому 25 серпня 2005 року на підставі Закону України
“Про приватизацію державного житлового фонду”. Тобто право власності на частину
квартири згідно згаданого Закону виникло у відповідача з права проживання у
квартирі. Та обставина, що відповідач подарував належну йому частку своєму
синові, не означає, що він автоматично став тимчасовим жильцем.

Згідно зі ст.156 ЖК України
припинення сімейних відносин з власником не позбавляє колишніх членів сім'ї
права користування займаним приміщенням.

Суд першої інстанції обґрунтовано
виходив із того, що відповідач являється бувшим членом сім'ї власників квартири
і тому міг бути виселений лише на підставі ст.ст.9, 157 ЖК України у випадках,
передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, чи в інших випадках, передбачених чинним
законодавством.

А оскільки в ході розгляду справи
не встановлено, що відповідач створював умови, не можливі для спільного
проживання, як це стверджувала позивач і передбачено ч.1 ст.116 ЖК України, суд
першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову про виселення ОСОБА_2 з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи, що апеляційний суд
помилково скасував рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом,
колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду апеляційної інстанції і
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336,
339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити .

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 12 грудня 2006 року
скасувати і залишити в силі рішення Южноукраїнського міського суду від 18 жовтня 2006 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:                                                                               Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.