Справа № 1954                                      Суддя 1-ї
Категорія - 21                                         Доповідач
РІШЕН НЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої - Шабанової В.О..

Суддів - Рєзникової Л.В., Стратіло
В.І.

При секретарі- Баранові В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Шахтарську

На рішення Шахтарського
міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року

За позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України в м. Шахтарську про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Вказане вище відділення виконавчої дирекції Фонду
звернулось в суд з апеляційною скаргою про скасування рішення Шахтарського
міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року яким вирішений спір міжОСОБА_1 та
відділенням виконавчої дирекції Фонду (надалі Фонд) про відшкодування моральної
шкоди.

З відповідача на користь позивача стягнуто на
відшкодування моральної шкоди 8 000 гр.

В апеляційній скарзі Фонд ставить питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового- про відмову в задоволенні позовних вимог,
з тих підстав, що на думку апелянта, факт заподіяння позивачу моральної шкоди у
зв"язку з ушкодженням здоров"я на виробництві не знайшов свого
підтвердження. Дія ст. 34 Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання,
які потягли втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди
призупинена Законом „Про Державний бюджет України на 2006 рік" .Позивачем
пропущений строк, передбачений ст. 233 КЗпП Ураїни на звернення в суд за
захистом своїх прав.

Заслухавши доповідача, представника Фонду , перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті суд встановив, що позивач тривалий час працює на
підприємствах вугільної промисловості . в . небезпечних та шкідливих умовах
праці з повним робочим днем на підземних роботах, в тому числі - гірничо-
робітником очисного забою.

В результаті
недосконалості технологічних гірничо-шахтних обладнань 12.03. 2005 р. під час
виконання позивачем трудових обов'язків обвалилась порода, в. результаті чого
його було травмовано в область шиї.

Висновком МСЕК
від 12.07..2006 року ОСОБА_1 встановлено 15 % стійкої втрати працездатності у
зв"язку із вказаним вище пошкодженням здоров"я.

Даним висновком
МСЕК також зазначено, що у позивача має місце стійка втрата працездатності у
зв"яку з ушкодженням здоров"я, яке мало місце у 1992 року, тобто до
прийняття та введення в дію Закону України „Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
профзахворювання, які потягли втрату працездатності." У зв""зку
з цим на дане ушкодження здоров"я дія вказаного закону не може бути поширена.

Звертаючись з
позовом до суду, ОСОБА_1 посилався, що у зв"язку із пошкодженням
здоров"я , відчував фізичний біль, вимушений був лікуватися, що негативно
вплинуло на образ його життя.

Зазначеним йому заподіяна моральна шкода.

Відповідач
відмовився відшкодувати моральну шкоду у зв"язку з ушкодженням
здоров"я на виробництві в добровільному порядку.

Просив стягнути з відповідача на його користь 15 000 грн.

Розглядаючи
справу по суті, суд правильно встановив правовідносини по ній і обгрунтовано
виходив з того, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у
зв"язку із профзахворюванням , на підставі ст.ст. 21, 28, 34 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності"

Відповідно до
роз"яснень Пленуму Верховного Суду України в п. З, постанови „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",- під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, які, зокрема, полягають у моральних переживаннях у
зв"язу з ушкодженням здоров"я, порушенні нормальних життєвих
зв"язків.

Розглядаючи
справу суд обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у
зв"язку з тим, що він відчував фізичні та моральні страждання. Ушкодження
здоров"я на виробництві потягло негативні зміни в образі його життя,.

Даний висновок
суду підтверджується, обставинами справи та письмовими доказами. Зокрема, з
висновку МСЕК, медичних документів, акту по ф. Н-1, трудової книжки вбачається,
що у зв"язку з каліцтвом у потерпілого настала стійка втрата
працездатності . Він вимушений був проходити лікування відчував фізичні та
моральні страждання.,.

(а.с.3-12).

Правовий
висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди перебуває у
відповідності із вказаними вище роз'ясненнями Пленуму, якими дане поняття
моральної шкоди.

У зв"язку з
цим не можна прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, щодо відсутності
доказів заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1

Доводи апеляційної
скарги про неможливість відшкодування моральної шкоди у зв"язку із
припиненням дії ст. 34 Закону в даній частині Законом „Про державний бюджет
України на 2006 рік", не можна прийняти до уваги, з наступних підстав.

Закон України
„Про Державний бюджет України на 2006 рік", як норма матеріального права,
не має зворотньої сили та поширюється на правовідносини, які виникли після його
прийняття.

З обставин по справі вбачається, що позивач отримав ушкодження
здоров"я на виробництві у 2005 році. Відповідно до Закону України „Про
охорону праці", ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного

випадку
на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності"
право на відшкодування моральної шкоди при травмі, може виникати у потерпілого
незалежно від настання стійкої втрати працездатності. Тобто вказаними нормами
законодавства право на відшкодування моральної шкоди при каліцтві не
пов"язується із встановленням органами МСЕК стійкої втрати працездатності.
Тому право на відшкодування моральної шкоди виникло у потерпілого у 2005 р.- до прийняття Закону
України „Про державний бюджет України на 2006 рік",

Крім того відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від
8.11.2005 по справі „ОСОБА_2проти України" - держава може вводити
призупинення або закінчити виплату , за умови внесення відповідних змін в
законодавство і органи державної влади не можуть відмовити у виплаті належних
сум.

Зміни в ст. 34 вказаного вище Закону України „Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
профзахворювання, які потягли втрату працездатності", відносно
відшкодування моральної шкоди на момент вирішення спору не вносились.

Згідно зі ст. 46 даного Закону, а також згідно із Законом України „Про
страхові тарифи на загальнообов"язкове соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричини втрату
працездатності" , Фонд має автономну, незалежну від будь-якої іншої,
систему фінансування. Фінансування Фонду здійснюється за рахунок внесків
підприємств. Кошти на здійснення страхування не включаються до складу
Державного бюджету України, використовуються за їх прямим призначенням і
зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем
трьохмісячного строку звернення за захистом своїх прав в суд, відповідно до ст.
233 КЗпП України, є необгрунтованими.

Правовідносини, що виникли по справі між позивачем та
відповідачем-відділенням виконавчої дирекції Фонду регулюються законодавством
про страхові та соціальні виплати і на них поширюються загальні норми
цивільного законодавства про позовну давність.

Згідно з п.1 ч.І ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"ю або смертю позовна давність не
поширюється.

Норми трудового законодавства, в тому числі ст.233 КЗпП
України, не поширюються на правовідносини, що виникли по справі, оскільки між
позивачем та відповідачем не існує трудових правовідносин.

Не можна прийняти до у ваги і доводи щодо покладання
відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди на підприємство, оскільки
саме Законом України „Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які
потягли втрату працездатності" встановлений прядок відшкодування шкоди
потерпілим на виробництві, види і розміри відшкодування шкоди.

Згідно з даним законом всі види відшкодування шкоди, в
тому числі і моральної, відшкодовуються спеціально утвореним для цього органом,
яким є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України і який фінансується за рахунок внесків підприємств.

Рішення суду в даній частині відповідає Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності",
ст.ст. 10,11, 213-215 ЦПК України Підстав для його скасування в межах доводів
апеляційної скарги немає.

Розмір моральної шкоди, відповідно до п. 9 вказаної вище
постанови Пленуму Верховного Суду України, визначається залежно від характеру
та обсягу страждань, яких зазнав позивач, тривалості втрат, можливості їх
поновлення, тяжкості вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках.

Розглядаючи
справу суд встановив розмір моральної в сумі 8000 тис.

Проте суд першої інстанції не навів переконливих мотивів на обґрунтування
саме такого розміру.

В той же час з обставин по справі вбачається, що позивач є працездатним
,продовжує працювати за тією ж спеціальністю. Фондом відшкодовуються втрачений
ним заробіток у зв"язку з ушкодженням здоров"я .

Оцінивши обставини та наслідки ушкодження здоров"я, характер, обсяг
моральних страждань: апеляційний суд вважає за можливе встановити розмір
моральної шкоди в сумі 4500 грн..

Керуючись
ст.ст. 308,309, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України
в м .Шахтарську задовольнити частково..

Рішення Шахтарського міськрайонного суду від 26 грудня
2006 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Шахтарську на користь
ОСОБА_1 4500 ( чотири тисячі п"ять сот)
гривнів на відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржена до Верховного Суду України безпосередньо
протягом двох місяців з дня його проголошення.