Справа
№ 2-324/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 травня 2007 року
Індустріальний районний суд м.

Дніпропетровська

у складі:
головуючого - судді Мороз В.П.,

при секретарі - Губаренко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну

справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ТОВ “Приват-таксі” про

відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,
спричинених внаслідок

дорожньо-транспортної
пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись з позовом

до ОСОБА_4, ТОВ “Приват-таксі” про відшкодування
матеріальних

збітків та моральної шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної

пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та
в ході судового

засідання позивачі, уточнивши позовні вимоги, посилалися
на те, що 09 грудня

2005 року біля 00 годин 30 хвилин, відповідач ОСОБА_4
управляючи

автомобілем “ЗАЗ-1103”, з державним номерним знаком
НОМЕР_1, що належить

ТОВ “Приват-таксі”, слідував по вул. Героїв Сталінграду
в м. Дніпропетровську,

коли біля електричної опори, порушуючи п. 12.3 Правил
дорожнього руху України,

скоїв наїзд на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який
являвся

сином ОСОБА_1, ОСОБА_2 та чоловіком ОСОБА_3

У результаті вказаного ДТП, ОСОБА_5 були заподіяні
тілесні пошкодження у

вигляді: перелому кістяка, пошкодження печінки, сумісна
тупа травма голови,

тулубу, кінцівок, від яких наступила смерть ОСОБА_5

Позивачі просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_4, ТОВ
“Приват-

таксі” на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2:

матеріальну шкоду
в сумі - 8938 грн. (вісім тисяч девятсот тридцять вісім

гривень; моральну шкоду,
на користь ОСОБА_3 - моральну шкоду,

судові витрати по справі просив покласти на
відповідачів.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів
ОСОБА_6, діючого за

дорученням від 29 березня 2006 року (а.с. 23-24),
підтримали свої вимоги,

просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги
не визнав, суду

пояснив, що у відповідності до Цивільного Законодавства
України,

відповідальність має нести власник джерела підвищеної
небезпеки, тобто ТОВ

„Приват-Таксі”, вина ОСОБА_4 - відсутня.

В судове засідання 23 травня 2006 року  відповідач ОСОБА_4  не з'явився,

про час і місце судового засідання повідомлявся належним
чином, причину неявки

суду не повідомив.

Представник відповідача ТОВ „Приват-таксі” Желіба Є.І.,
що діє на підставі

доручення (а.с. 57), в судовому засіданні позовні вимоги
не визнав, суду

пояснив, що у ДТП, яке сталось вина підприємства ТОВ
„Приват-таксі”  -

відсутня. Однак, на питання суду стосовно порядку
прийому водіїв на роботу,

закріплення за ними транспортних засобів, оформлення
подорожнього листа,

випуску на лінію - представник відповідача нічого
пояснити не зміг.

Суд, вислухавши пояснення позивачів,
представника позивачів,

представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної
справи, вважає, що

позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають
задоволенню

за наступних підстав.

Як встановлено в ході судового засідання, 09 грудня 2005
року біля 00 годин 30

хвилин, ОСОБА_4 управляючи автомобілем “ЗАЗ-1103”, з
державним номерним

знаком НОМЕР_1, що належить ТОВ “Приват-таксі”, слідував
по вул. Героїв

Сталінграду в м. Дніпропетровську, коли біля електричної
опори, порушуючи п.

12.3 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на
ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який являвся сином ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та

чоловіком ОСОБА_3

У результаті вказаного ДТП, ОСОБА_5 були заподіяні
тілесні пошкодження у

вигляді: перелому кістяка, пошкодження печінки, сумісна
тупа травма голови,

тулубу, кінцівок, від яких наступила смерть ОСОБА_5

Відповідно до листа Прокуратури Дніпропетровської
області від 15.03.2006 року

за № 042-197-06, за результатами вивчення матеріалів
перевірки 09 березня 2006

року порушено кримінальну справу за фактом
дорожно-транспортної пригоди за

участю водія ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_5 за ознаками
складу злочину,

передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та кримінальну
справу направлено для

організації досудового слідства.

У результаті ДТП, при якому загинув ОСОБА_5, позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 понесли також витрати по оплаті ритуального заходу та інших
витрат пов'

язаних з похованням і організацію похорон, що
підтверджується наданими

позивачами суду квитанціями.

Відповідно
до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27

березня 1992 року № 6 зі змінами: шкода заподіяна особі,
підлягає відшкодуванню

в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що
дії останньої були

неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок, а у

випадку, коли це було наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно

від наявності вини.

Суд критично ставиться до пояснень співвідповідача
ОСОБА_4-  який

пояснив, що оформлення подорожніх листів на підприємстві
відповідача ТОВ

„Приват-таксі” на автомобілі є формальністю, яка служить
виключно як підстава

списання горюче-паливних матеріалів, без обов'язкового
проходження механіка та

лікаря водієм автомобіля при виїзді на лінію, що, на
думку суду, є суттєвим

порушенням Закону України "Про дорожній рух"
та Правил дорожнього руху.

На підставі ч.2 ст.16 ЦК України, захист порушених прав
громадян здійснюється

окрім цього шляхом відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України,
майнова шкода, заподіяна

неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам

фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну
фізичної або

юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі
особою, яка її заподіяла.

На підставі ч. 2
ст.1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної

небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі право

власності, інше речове право, договір підряду, оренда і
т.п.), володіє

транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використовування, зберігання

або зміст якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, що заподіяла
шкоду смертю

потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, що понесла
необхідні витрати на

поховання і на споруду надгробного пам'ятника, ці
витрати.

У відповідності зі ст.1187 ЦК України, шкода, завдана
джерелом підвищеної

небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі,

володіє транспортним засобом.

Згідно
з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня

1992 року № 6 зі змінами: власником джерела підвищеної
небезпеки вважається

юридична особа, або громадянин, який здійснює
експлуатацію джерела підвищеної

небезпеки, в силу права власності, повного
господарського  володіння,

оперативного управління, або на іншій підставі (договір
оренди, довіреності).

Із
матеріалів справи вбачається, що автомобілем “ЗАЗ-1103, д.н. НОМЕР_1
ОСОБА_4  керував знаходячись в трудових
відносинах з ТОВ „Приват-

таксі” в робочий час, що підтверджується особистими
поясненнями відповідача у

судовому засіданні.

Оскільки
встановлено, що ОСОБА_4 знаходився в трудових відносинах

з ТОВ „Приват-таксі”, то відповідно до ст. 1172 ЦК
України, юридична особа

відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час
виконання ним своїх трудових

обов'язків.  Тому
суд вважає, що існують правові підстави для цивільно-правової

відповідальності також і
з боку ТОВ “Приват-таксі” за скоєння ДТП (протиправні

діяння, наслідки у вигляді шкоди, причинний зв'язок між
протиправними діями та

наслідками, вина).

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку, що з
відповідачів

ОСОБА_4, ТОВ „Приват-таксі” солідарно належить стягнути
на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 8938 гривень (вісім тисяч
дев'

ятсот тридцять вісім гривень).

У
результаті ДТП позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

також була причинна моральна шкода, яка виразилася в душевних
стражданнях, які

вони зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою з боку
відповідачів ОСОБА_4, ТОВ “Приват-таксі”, що спричинило  смерть сина позивачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_3

Відповідно
до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування

моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його
прав.

На
підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування

моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення,

глибини фізичних і душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або

позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини
особи, що заподіяла

моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування,
а так само з

урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно
ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно

від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не
пов'язана з розміром   і

не пов'язаний з розміром цього відшкодування.

Відповідно
до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується

незалежно від вини фізичної особи, якщо шкода причинна
смертю фізичної особи

унаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Слід
зазначити, що всі негативні моральні, психічні переживання і

негативні емоції негативно впливають на стан здоров'я
будь-якої людини,

зокрема на стан здоров'я позивачів.

Більш того, відповідно до Закону України «Основи
законодавства України про

охорону здоров'я» від 19.11.1992 року: «Здоров'я - це
стан повного фізичного,

душевного і соціального благополуччя, а не тільки
відсутність хвороб і фізичних

дефектів». Таким чином, не вимагає доказів той факт, що
вищезгадані

неправомірні дії
відповідача ОСОБА_4  погіршили
душевний стан

позивачів,
нормальні життєві зв'язки і спричинили
додаткові зусилля для

організації свого життя, а також додаткові матеріальні
витрати.

Беручи
до уваги тяжкість заподіяної позивачу душевної травми, а так

само глибину емоційних переживань у зв'язку з ДТП,
смертю  ОСОБА_5,  суд

оцінює заподіяну позивачам моральну шкоду в наступному
розмірі: на користь

ОСОБА_2  у
відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн., на

користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди - 20 000
грн.,

на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) відшкодування моральної
шкоди - 20

000 грн.

На
підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність і

обґрунтованість позивачами своїх вимог і вважає, що
позовні вимоги підлягають

задоволенню в повному обсязі.

У
відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути

на користь держави державне мито в розмірі 114,88
гривень та витрати на

інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 30
гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 16, 23,
1166, 1167, 1168, 1187,

1201 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня

1992 року № 6,
Ухвалою пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду

судами цивільних справ за позовами про відшкодування
збитку» від 27.03.92, з

подальшими змінами
і Ухвалою пленуму Верховного Суду України "Про судову

практику у справах про відшкодування морального
(немайнового) збитку" від

31.03.95, з подальшими змінами, Законом України «Основи
законодавства України

про охорону здоров'я» від 19.11.92 р., ч.1, п.п.4, 8,
ст.4 Декрету Кабінету

Міністрів України № 7-93 від 21.01.93г., а також ст.
ст.  3, 15, 27, 31, 38,

81, 88, 110, 118, 120, 212-215, 216, 224  ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ТОВ “Приват-таксі” (адреса: м. Дніпропетровськ,

вул. Симферопольська, 21, , р/р
8001 в КБ

„Приватбанк”, МФО 305299) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 (мешкають за адресою: АДРЕСА_3) відшкодування
матеріальної шкоди - 8938 грн.

Стягнути
солідарно з ТОВ “Приват-таксі” (адреса: м. Дніпропетровськ,

вул. Симферопольська, 21, , р/р
8001 в КБ

„Приватбанк”, МФО 305299) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_2  (АДРЕСА_3)  у

відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн.

Стягнути
солідарно з ТОВ “Приват-таксі” (адреса: м. Дніпропетровськ,

вул. Симферопольська, 21, , р/р
8001 в КБ

„Приватбанк”, МФО 305299) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3)  у

відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн.

Стягнути
солідарно з ТОВ “Приват-таксі” (адреса: м. Дніпропетровськ,

вул. Симферопольська, 21, , р/р
8001 в КБ

„Приватбанк”, МФО 305299) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн.

Стягнути
солідарно з ТОВ “Приват-таксі” (адреса: м. Дніпропетровськ,

вул. Симферопольська, 21, , р/р
8001 в КБ

„Приватбанк”, МФО 305299) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) державне
мито на користь держави в розмірі 114,88

гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
процесу в розмірі 30

гривень.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного

суду Дніпропетровської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в

10-денний строк з дня проголошення рішення, заяви про
апеляційне оскарження і

поданням після цього протягом 20 днів  апеляційної скарги, з подачею її копії

до апеляційної інстанції або у порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя

В.П. Мороз