Справа № 22ц-2235-2007р.  Доповідач Курило В.П.
УХВАЛА Іменем України

27 лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі: головуючого судді Курило В.П. суддів Саніковой
О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі Степаненко В.Б.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 грудня 2006 року по справі
за позовом прокурора міста Краматорська Донецької області, який діє в інтересах
Краматорського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми
переплати допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційний
суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду Донецької області від 25 грудня 2006р.,
яким стягнуто з ОСОБА_1. на користь Краматорського міського центру зайнятості
суму переплати допомоги по безробіттю в сумі 3058 грн. 45
коп. і судові витрати.

В апеляційній
скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення суду і просить
постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на
те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення
для вирішення справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.
Вона дійсно була зареєстрована в якості приватного підприємця, але у зв'язку з
тим, що від своєї діяльності вона не отримувала доходів, то вимушена була її
припинити, про що подала заяву і відповідні документи до податкової інспекції.
Про те, що від статусу підприємця вона звільняється лише з моменту внесення
запису в Єдиний державний реєстр, їй було невідомо. Вважає, що при постановці
на облік безробітної Центр зайнятості повинен був визначити її статус і
відмовити в прийомі заяви, а оскільки цього не зроблено то допомога по
безробіттю нею отримувалась правомірно.

Судом першої
інстанції встановлено, що на підставі наказу Краматорського міського центру
зайнятості від 15 листопада
2005 року № НТ 01115 ОСОБА_1. було
призначено та сплачено допомогу по безробіттю в розмірі 3058,45 грн.

ОСОБА_1. з 2 червня 2000 року
зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, а позбавлена статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру 6 липня 2006 року. ОСОБА_1. 15 листопада 2005 року підписала
заяву про надання статусу безробітного, в якій зазначила, що в даний час вона
як підприємець не зареєстрована.

Добровільно
відповідачка суму виплаченої допомоги за період перебування на обліку в центрі
зайнятості не повернула. Тому суд вказану суму стягнув у примусовому порядку.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідачки, прокурора Плужнікова
В.В., перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга задоволенню не піддягає.

Відповідно до ч.
2 ст. 36 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття", застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як
безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.
З ст. 36 зазначеного
Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та
зловживання ними, стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з
моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та
наданих соціальних послуг.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції повно, всебічно, об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку
і дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. З ст. 46 Закону України
„Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців",
фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Судом при
розгляді справи встановлено, що на час подачі зави до Центру зайнятості
відповідачка була зареєстрована приватним підприємцем. Її державна реєстрація
як підприємця припинена 6
липня 2006 року
відповідно до довідки Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців. Тому допомогу по безробіттю вона отримувала незаконно. У
зв"язку з цим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що
з відповідачки необхідно стягнути переплату допомоги з безробіття в сумі 3058,45 грн.

Доводи скарги
про те, що відповідачка не знала про свою реєстрацію підприємцем, і саме Центр
зайнятості мав перевірити ці обставини, не можуть бути підставою для скасування
рішення суду, оскільки не грунтуються на законі.

Рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального
закону, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 304, 307,308, 314 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 грудня 2006р.
залишити без зміни.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але вона може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою суду апеляційної інстанції законної сили.