Справа №2-382007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

1 березня 2007 року                       Сніжнянський міський суд
Донецької області

в складі: головуючої судді                          Корекян Н.Р.

при секретарі                                              Пензар Т.Е., Павловой В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Сніжне цивільну справу за позовною заявою
Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання особами такими що втратили право користування жилим
приміщенням

ВСТАНОВИВ:

15.09.2006
року КП "СЕЗ" звернулося з позовом у суд до відповідачів, у якому
вказав, що під час обстеження жилого фонду було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 основним
квартиронаймачем є ОСОБА_1 на підставі ордера на жиле приміщення, разом з нею
мешкає донька ОСОБА_2 відповідачі більш шести місяців ,з 1998 року в квартирі
не мешкають, оплату не здійснюють. Згідно акту обстеження жилого приміщення від
23.04.2003 року
квартиронаймачі не мешкають у квартирі більш п'яти років, не відвідують, місцезнаходження їх не відомо. На
підставі рішення міської ради від 30.05.2002 року в 2003 році було укладено договір піднайму жилого приміщення,
квартира АДРЕСА_1 передана ОСОБА_3
для проживання. На час укладення договору піднайму складено акт про стан
квартири, де вказано що квартира пограбована, в антисанітарному стані, відсутня
газова плита, батареї опалення, сантехніка, водопровід, електропроводка.
Позивач просить визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими що втратили право
користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного
обліку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги. Уточнив час з
якого відповідачі не проживають в спірній квартирі : ОСОБА_2 з 1998 року, а ОСОБА_1
з 2000 року.
Додатково пояснив, що квартира АДРЕСА_1
відноситься до державного житлового фонду і знаходиться в комунальній власності
територіальної громади, на балансі підприємства КП "СЕЗ".Згідно ст.6
ЖК України, жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а
згідно ст. 10 ЖК
України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони
проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення.
Відповідачі покинули квартиру АДРЕСА_1, не
здійснюючи оплату всіх комунальних послуг, тим самим підтверджували що не
користалися ними, бо не проживали в квартирі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 позов не визнав. Пояснив
суду, що його довірителька літня людина, через те, що квартира не опалювалася в
зимку,а сама впаратися з електрообігрювачем не могла, то в грудні 2002 року вона
переїхала до своєї доньки ОСОБА_2 в селище Веселе. В 1998 році всі більш цінні
речі були вивезені, залишили саме необхідне, а в грудні 2002 року повністю
забрали речі . Під час
самотнього проживання бабусі, її провідували родичи, через глухоту вона не спілкувалася з сусідами, за
допомогою до них не зверталася. Він не довіряє акту від 23.04.2003 року, вважає
його підробкою, бо журнал про реєстрацію цього акту представником позивача не
надано, в акті містяться не правдиві дані, газова плита залишалася в квартирі,
електролічильник теж, бо ОСОБА_1 дійсно прохала онука ОСОБА_4 демонтувати
електролічильник при виїзді з квартири, але той відмовився від цього. Дійсно
його довірителька     не  мала
матеріальної змоги
оплачувати  комунальні   послуги,
бо  її донька ОСОБА_2 не працювала, її пенсія йшла на утриманння родини. Після вселення в
квартиру ОСОБА_3 довірителька неодноразово зверталася до прокуратури та ЖЕКу з
питання зайняття її квартири сторонньою особою, але її запевнили, що це
тимчасово на 5
років, тому протягом пяти років вона не
турбувалася .

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала,
пояснила суду, що через те що вона втратила роботу в 1997 році, а її чоловік у спадок отримав будинок по АДРЕСА_2, вона переїхала і жила разом з чоловіком в
цьому будинку,
забрали з квартирі
АДРЕСА_1 цінні речі, в квартирі залишилася її мати, яка приїзжала до неї
часто,залишалася на декілька днів і поверталася додому. В грудні 2002 року ОСОБА_1переїхала до неї зі всіма речами, бо квартира не опалювалася в
зимку, мати глуха, потребує догляду.

Допитаний свідок ОСОБА_3 пояснила, що в квартирі дома АДРЕСА_1 проживала її бабуся, квартира 1 була покинута,
розграбована, так як вона перебувала на обліку їй надали цю квартиру.Перед
укладенням договору склали акт, газової плити не було, тому вона купила нову і
її встановили праціники горгазу, лічильник знайшли серед сміття і його
поставили за її заявою працівники Сніжнянських РЕМу, кварира до теперішнього
часу не має центрального опалення.

Допитана свідок ОСОБА_5 пояснила, що є власницею квартири
НОМЕР_1
дома АДРЕСА_1 з вересня 2002 року, але ще з весни 2002
року навідувалася в квартиру, робила ремон. В квартирі
НОМЕР_2
ніхто не проживав, вікна були забиті фанерою, двері
забивали сусіди, ніколи бабусю из квартирі НОМЕР_2 не бачила, невідомі особи зривали фанеру з вікон, зривали вхідні двері,
розібрали підлогу в санвузлі, заселяючись у квартиру вона турбувалася про те як
перекрити воду, тому опитувала у сусідів про мешканців квартирі НОМЕР_2.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника
відповідачки ОСОБА_1. відповідачки ОСОБА_2, свідчення свідків, дослідивши
матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Квартира АДРЕСА_1 відноситься до
державного жилого фонду, знаходиться в комунальній власності територіальної
громади м.Сніжне, перебуває на балансі КП "СЕЗ". Згідно форми"
В" в спірній квартирі зареєстровані мешканці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно акту обстеження жилого приміщення від 23.04.2003 року квартира
АДРЕСА_1 порушена : в спальні нема вікон, нема розетки та вмикача, шпалери
обірвані, є двері та скло на хвіртки ; в залі вікна побиті, нема розетки та
вмикача, нема патрона, шпалери обірвані, нема дверей, є батарея але труби
гнилі; в кухні нема газової плити, нема розетки та вмикача, патрона та шпалер,
двері розбиті, нема кранів, штукатурка на стелі осипалася, є скла , раковина
погнута, ; в коридорі нема лічильника, проводка вирвана, шпалери обірвані, нема
патрона, розетки та вмикач, на вхідної двері нема замків; ванна та туалет
знаходяться в одній кімнаті, унітаз розбито, зливного бака нема, підлога
зірвана, труба розбита та тече, нема рами, в стіні діра , штукатурка на стелі
та стінах осипалася, нема дверей, нема кранів. В квартирі не проживають більш
п*яти років. Цей акт підписаний представниками ЖЕУ НОМЕР_1 та сусідами.

За договором піднайму жилого приміщення від 21.05.2003 року в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3

Згідно ст. 163 ЖК України у
разі тимчасової відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається
займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених ч.1 п.11.5
ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу.

Виходячи з факту не проживання відповідачів у спірній
квартирі понад шести місяців без поважних причин, вони у відповідності до вимог
ст.71,72, 163 ЖК України підлягають визнанню такими, що втратили право
користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. Відповідно до ст.ст.71 і 72
ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а у разі спору-судом. Визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду
України " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу
України" від 12.04.1985р.№2 у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування
жилим приміщенням ст.71ЖК, необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності
перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок
неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо суд може продовжити пропущений
строк.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем або членами його сім*ї понад шість місяців у випадку тимчасового
виїзду з постійного місця проживання за умовами і характеру роботи. Як встановлено судом,      ОСОБА_2 виїхала з постійного місця
проживання з квартири АДРЕСА_1 1998 року і проживає за адресою АДРЕСА_2. З огляду її трудової книжки не вбачається що вона
працювала за межами м.Сніжне.

ОСОБА_1 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з січня 2000 року. Згідно листа УПФ України в м.Сніжне
НОМЕР_3 від 2.02.2007 року ОСОБА_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_2 в період з 2000 року по 2004 рік фактично проживала за
вказаною адресою та отримувала пенсію на поштовому відділенні 86581. Центр
поштового зв*язку№12 м.Сніжне повідомив що вул.АДРЕСА_2 обслуговує відділення поштового
зв'язку Андріївна -1 86581.

Дійсно за повідомленням Сніжнянської дільниці
Шахтарського УГХ монтаж газової плити за адресою
АДРЕСА_1 проводився в серпні 1990 року,а за лицьовим рахунком НОМЕР_4 вбачається що електролічильник по АДРЕСА_1 встановлено 14.02.1992 року, але ці обставини, на які звертав увагу суду
представник відповідачки ОСОБА_1 суттєвого значення по
справі не мають.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового
засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин
справи. Відповідачі не надали суду жодного належного та допустимого доказу в
обґрунтування своїх заперечень щодо поважності причин не проживання в спірній
квартирі. З наданої довідки міської лікарні НОМЕР_1 в тому що ОСОБА_1 страждає хронічним двостороннім невритом слухових
нервів, двостороння туговухість не вбачається що через
захворювання вона потребує постійного стороннього догляду. В тім з боку позивача надані докази в обгрунтуванні своїх
вимог, факт не проживання відповідачки ОСОБА_1 в спірній
квартири без поважних причин з липня 2000 року а відповідачки ОСОБА_2 в спірній
квартирі без поважних причин з липня 1998 року до укладення договору піднайму з ОСОБА_3 і її вселення 21.05.2003 року, понад
встановлені ст.71 ЖК України строки знайшов своє підтвердження.

Підставою для зняття з реєстраційного обліку є рішення
суду про визнання осіб такими що втратили право користування жилим
приміщенням , згідно Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні"

Керуючись ст.ст.6,10,71,72 ,163 ЖК України,
Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10,11,60,88,212,213-215
ЦПК України

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими що втратили право
користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 за цією
адресою.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судові витрати
по сплати держмита в сумі 4грн.25коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області шляхом внесення апеляції через цей суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Дане рішення постановлено в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.