Справа
№ 2-1221/07/15
15 лютого 2007 року Київський районний суд  м. Харкова
головуючого - судді
при секретарі                -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми за договором позики,
звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 червня
2005 року між ним, ОСОБА_1., та відповідачем ОСОБА_2. було укладено договір
позики у простій письмовій формі, нотаріально він не посвідчувався, відповідно
до якого він позичив відповідачу гроші в сумі 227 076 гривень, що є
еквівалентом 44 700 доларів США. Згідно п. 1 даного договору відповідач
зобов'язався повернути позику до 15 липня 2005 року. Однак, відповідач до цього
часу всіляко ухиляється від повернення позики в добровільному порядку.
З урахуванням наведеного, зазнаючи,
що він виконав умови угоди, а відповідач ухиляється від своїх обов'язків
повернути позику, просив стягнути з ОСОБА_2. суму позики, а також просив
стягнути з відповідача судові витрати за сплату держмита у розмірі 1 7>00
У судовому
засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3. підтримала позовні
Відповідач ОСОБА_2. позовне визнав,
пояснив, що 01.03.2005 року між ним та ТОВ „Стіл-Пак" було укладено
договір доручення, згідно якого він в якості повіреного зобов'язався в
інтересах довірителя здійснювати юридичні дії (укладати договори позики на
користь довірителя, отримувати від 3-х осіб документи, грошові кошти), для чого
йому 10.03.2005 року була надана довіреність з переліком його повноважень. На
виконання цього доручення він в якості повіреного ТОВ „Стіл-Пак"
30.06.2005 року уклав договір позики з позивачем. Стверджує, що позивач про це
був завчасно повідомлений та був згоден з тим, що гроші позичаються для ТОВ
„Стіл-Пак", форма договору була надана позивачем, а він погодився з
пропозицією позивача не вказувати в договорі довірителя, в інтересах якого він
діяв. 30.06.2005 року між ним та довірителем був підписаний звіт, в якому
вказано на угоду з позивачем та отримання коштів, у цей же день був підписаний
акт про передачу грошових коштів ТОВ „Стіл-Пак", тому вважає, що всі права
та обов'язки по цій угоді, укладеній в інтересах > довірителя виникають у
останнього, обов'язок повернути позику повинен бути покладений на ТОВ
„Стіл-Пак". При цьому відповідач підтвердив, що договір позики з позивачем
підписаний ним, безпосередньо він отримав від позивача вищезазначену суму, але
відразу ж їх передав ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.
Суд, заслухавши
показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази,
вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом
встановлено, що 30 червня 2005 року між позивачем і відповідачем був укладений
договір позики (а.с. 5), згідно якого ОСОБА_2. отримав від ОСОБА_1 позику у
сумі 44 700 доларів США,
що на той момент становила в еквівалентній сумі 227 076 гривень, та
зобов'язався повернути позику в строк до 15 липня 2005 року. Інших сторін,
їхніх прав та обов'язків цим договором не передбачено.
зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного законодавства.
вимог ст. 1046 ЦК України
за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові
кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики), договір позики є укладеним з моменту передання
грошей. Договір позики укладається у письмовій формі.
закон вимагає, що позичальник після отримання грошей має обов'язок перед
позикодавцем повернути суму позики в строк, зазначений у договорі, про що
необхідно вказати в договорі, дотриматися укладання договору у письмовій формі.
Суд вважає
заперечення відповідача стосовно того, що позичальником по цьому договору є ТОВ
„Стіл-Пак" такими, що не заслуговують уваги та не можуть бути прийняті
судом, тому, як сторонами по договору позики є позивач з відповідачем, інших
сторін договором не передбачено. Сам відповідач ОСОБА_2. не заперечував, що цей
договір підписаний ним та він особисто отримав кошти від позивача, він є
засновником цього товариства. Далі він розпорядився грошами на свій розсуд.
Тому суд прийшов
до висновку, що позика дійсно видана позивачем відповідачу, що підтверджується
укладеним між ними договором, та підлягає поверненню позикодавцеві.
1 ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат також
підлягають задоволенню, оскільки його позовні вимоги задоволено, а понесені
судові витрати документально підтверджені (а.с. 2).
викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218
ЦПК України, ст. 526, 1046-1050 ЦК
України, суд,-
Позовну      заяву           ОСОБА_1
Стягнути з ОСОБА_2на користь
ОСОБА_1 суму позики у розмірі 227 076 гривень (двісті двадцять сім тисяч
сімдесят шість гривень 00 копійок) і витрати по сплаті судового збору у розмірі
1 700 гривень (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області через районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.