Справа №22-160/07 рік                                                       Головуючий у 1 -й інстанції
.                                            Ярошенко А.Г.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року                                                                         м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Ломейка В.О.

Суддів:                    Коваленко А.І.

Денисенко Т.С.

При секретарі:     Степановій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3про визнання недійсним
договору купівлі-продажу кіоску,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа: приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу кіоску.

У позові зазначала, що згідно свідоцтва №, виданого Комунарською райдержадміністрацією, вона є приватним підприємцем. Для
здійснення підприємницької діяльності позивачка 20.12.2001 року
придбала у ОСОБА_4 кіоск, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 14 000грн. За
домовленістю з ОСОБА_4 вартість кіоску ОСОБА_1 повинна
була сплатити по часткам на протязі 3-х років.

2

В лютому 2004 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_1 з вимогою достроково повернути залишок боргу за кіоск в сумі 800 доларів США та пояснив, що гроші йому необхідні для повернення боргу ОСОБА_2 Оскільки позивачка не мала можливості
сплатити одразу зазначену суму боргу, вони домовились з ОСОБА_4 про те, що
ОСОБА_1 укладе з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу
кіоску, а після вирішення усіх фінансових питань між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 зазначений договір буде розірвано.

20.02.2004 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 було посвідчено договір
купівлі-продажу спірного кіоску, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Через три місяці позивачка звернулась до відповідача з проханням розірвати
договір купівлі-продажу кіоску, але
останній відмовився, оскільки між ним та ОСОБА_4 не вирішенні фінансові питання, А потім, ОСОБА_1 дізналася, що відповідач
переоформлює документи на спірний кіоск на своє ім'я.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу кіоску, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 , укладений 20.02.2004 року між
нею та ОСОБА_2

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2006
року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення суду ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права, просить
рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити її позов у
повному обсязі.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу
кіоску від 20 грудня 2001 року, посвідченим
приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, купила
у ОСОБА_4 кіоскАДРЕСА_1. В п.3 цього договору зазначено,
що продавець -ОСОБА_4 одержав від покупця -
ОСОБА_1 вартість проданого кіоску повністю до підписання
договору.

20 лютого 2004 року ОСОБА_1 продала зазначений кіоск ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу , посвідченим приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 В п.3, 4 цього договору
зазначено, що продаж за домовленістю сторін вчинено за 500грн., які продавець одержить від покупця повністю після
підписання договору. Своїм підписом під цим договором
продавець підтверджує факт повного розрахунку за проданий троговий кіоск і відсутність щодо покупця будь-яких претензій
фінансового характеру.

Доводи апелянта про те, що договір купівлі - продажу кіоску ОСОБА_2
являється фіктивним, оскільки він вчинений без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися цим
договором, та про те, що при укладенні договору вона була введена в оману, спростовуються текстом договору
купівлі-продажу, з умов якого видно, що позивачка розуміла значення своїх дій,
усвідомлювала наслідки укладення цього договору. Та обставина, що вона до
теперішнього часу користується проданим кіоском не є достатньою підставою для задоволення
її вимог.

Згідно матеріалів перевірки Комунарського РВ ЗМУ в порушені кримінальної
справи відносноОСОБА_2відмовлено на
підставі ст. 6п.2 КПК України - відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину.

Позивачкою також не надано суду будь-яких доказів того, що укладений
договір купівлі-продажу приховує інший правочин - договір застави, як про це
стверджує позивачка.

3

Рішення суду
відповідає матеріалам справи та закону. Підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2006
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.