УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 березня 2007 року колегія судців судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого -
Міщія О.Я.

суддів -
Гірського Б.О., Бахметової В.М.

при секретарі -
Заєць К.В.

з участю апелянта
ОСОБА_1, позивачки

ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 20 грудня 2006 року в справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про
збільшення розміру частки у спільному майні подружжя та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2006 року відмовлено
в задоволенні пред'явленого ОСОБА_1 позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що в зв'язку з встановленням судовим рішенням
місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, 1991 року народження з ним,
виникли, на його думку, підстави в збільшенні розміру його частки в будинку по
АДРЕСА_1, який є спільною частковою власністю його і бувшої дружини - ОСОБА_2,
тому суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні пред'явленого ним
позову.

Позивачка ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила та
вказала, що встановлення судовим рішенням місця проживання неповнолітньої дочки
з позивачем ОСОБА_1 не може бути підставою для зменшення належної їй на праві
власності частки в спірному будинку.

справа
№22а-147/2007р.                                головуючий
у 1 інстанції - Щавурська Н.Б.

категорія -
право власності (5)                                 доповідач
- Гірський Б.О.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши за
матеріалами справи приведені в скарзі доводи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 1988 року по грудень 2000 року.

За час шлюбу ними був збудований новий жилий будинок по АДРЕСА_1, який
рішенням Тернопільського міського суду від 23.12.2003 року визнаний в рівних
частках спільною власністю подружжя, а рішенням Тернопільського міськрайонного
суду від 19.05.2005 року, яке вступило в законну силу, проведено його поділ в
натурі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від
20.12.2005 року встановлено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4, 1991 року
народження, з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Постановляючи рішення суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні
пред'явленого ОСОБА_1 позову, оскільки сама по собі обставина встановлення
судовим рішенням місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1, не
може бути підставою для зменшення належної відповідачці ОСОБА_2 частки в
будинку по АДРЕСА_1, який є спільною частковою власністю сторін у справі.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції
вважає, що судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального та
процесуального права і не вбачає підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2006 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з того дня
може бути оскаржена протягом двох місяців в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України.