СПРАВА  №  2-301 2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

26 січня 2007 року Лозівський
міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді: Жмуд Н.М., при секретарі Кислій Т.В., з участю
прокурора: Марусенко Є.О.,
розглянувши у відкритому у попередньому судовому засіданні в залі суду в місті
Лозова Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третіх осіб:
Служби у справах неповнолітніх Лозівської міської ради Харківської області,
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради
Харківської   області  про
позбавлення  батьківських  прав,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 20,07 року, позивач
звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських
прав, в якій зазначила, що відповідач по справі, перебував у шлюбі з її донькою
- ОСОБА_5. Шлюб
між ними, було розірвано, у 2002
році. Від цього шлюбу, у них є двоє дітей : донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після
розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_4 створив іншу сім'ю, сплачує аліменти на
утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але вихованням їх не займається. Діти мешкали з
їх матір»ю - ОСОБА_5,
але вона, ІНФОРМАЦІЯ_3
померла. Відповідачу було запропоновано забрати дітей в свою сім'ю для
спільного проживання та виховання, але він, категорично відмовився від даної
пропозиції і написав заяву, в якій не заперечує проти позбавлення його
батьківських прав стосовно його малолітніх дітей. На цей час діти мешкають з
позивачкою, для них створені належні умови утримання та виховання. На підставі
вищевикладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача і
призначити її   опікуном  над
ОСОБА_2  та  ОСОБА_3.

У попередньому
судовому засіданні, позивач підтримала свої позовні вимогою, відповідач не
заперечував проти задоволення позову. Оскільки сторонами у досудовому порядку
спір за даною цивільною справою врегульовано, відповідач позов визнав у повному
обсязі, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, в
порядку встановленому ст.174
цього ж Кодексу, та виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведені попереднього судового засідання за наявності
для того законних  підстав  для
задоволення  позову.

У  судовому  засіданні
позивач  підтримала  своїх
позовні   вимоги  та вказала,       що
відповідач      по      справі      -      ОСОБА_4,     перебував    у
зареєстрованому    шлюбі     з
її     донькою ОСОБА_5.      В
даному      шлюбі,      у
них народилося   двоє   дітей:
ОСОБА_2,    ІНФОРМАЦІЯ_1   та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2002 році, шлюб між
відповідачем та її донькою було розірвано. Після розірвання шлюбу, діти
залишилися проживати з матір»ю -
ОСОБА_5, а відповідач, сплачував на їх утримання аліменти. Відповідач
створив нову сім»ю. Участі у вихованні дітей, відповідач як не приймав так і не
приймає, не цікавився станом їх здоров»я, не відвідує школу, в якій вони
навчаються. Вся його батьківська турбота в тому, що він  сплачує
аліменти  на  їх
утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
померла. Після її смерті, відповідачу було запропоновано, забрати дітей на
виховання до себе в нову сім»ю, але той категорично відмовився, посилаючись, що
він не має такої можливості, оскільки його дружина, категорично проти того, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в них в квартирі, і виховувалися разом з її
донькою. Крім того, відповідач вказав, що якщо він забере до себе на виховання
дітей, то в нього розпадеться шлюб з жінкою, яку він кохає та й взагалі, він
може залишити без житла, і що новою сім»єю він дуже дорожить, а тому він не
проти, щоб його позбавили батьківських прав відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, бо
забирати  їх  до   себе  на
виховання,   він  все
одно  не   збирається.

Відповідач у судовому засіданні позов позивача визнав та
пояснив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно його
двох дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та щоб опікуном над ними було призначено
позивачку по справі - ОСОБА_1.
Відповідач пояснив, що з 2002
року, тобто з часу, коли він розірвав шлюб із громадянкою ОСОБА_5, матір»ю
його двох дітей, і до теперішнього часу, не займається вихованням дітей, не
відвідує школу в якій вони навчаються, щоб дізнатися про результати їх
навчання  і матеріальної допомоги, окрім
сплати аліментів на їх утримання, не надає. На даний час, він створив нову
сім»ю з громадянкою ОСОБА_6, у якої, від першого шлюбу є донька, вихованням
якої та матеріальним її забезпеченням, він займається. Власного житла він не
має, і створити належних умов для виховання та розвитку, він не має можливості. Теперішня його
дружина, категорично проти того, щоб його діти проживали з ними разом та
виховувалися в одній сім»ї з її донькою від першого шлюбу. Відповідач вказав,
що якщо він забере ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до себе в нову сім»ю, то це може привезти
до розпаду його сім»ї з ОСОБА_6,
чого він не бажає. Відповідач також вказав, що він свідомо розуміє, що якби
у ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не було бабусі, в якої вони проживають, і яка займається
їх вихованням та матеріальним забезпеченням, то він, все одно, не забрав би
дітей до себе у сім»ю, а звертався б до державних органів, що б дітей було
передано на виховання до дитячого будинку на державне утримання. Відповідач
зазначив, що після того, як він розірвав шлюб
із    матір»ю    його
дітей    -
ОСОБА_5,     він
знав,     що остання, не
займається належним вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням, що діти
пропускають заняття в школі, навчилися брехати, але він, не вчиняв ні яких дій
для того, щоб змінити дану ситуацію і не звертався з приводу цього до
відповідних державних установ. Відповідач вказав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він не
забирає на вихідні дні для спілкування з ними, і йому відомо, що якщо він буде
позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то він може
звернутися до суду з заявою  про  поновлення
своїх  батьківських  прав.

Прокурор
підтримав позов позивача і вказав на доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав в інтересах самих дітей та про призначення ОСОБА_1 - опікуном
над  ОСОБА_2  та
ОСОБА_3.

Треті особи: Служба
у справах неповнолітніх Лозівської міської ради та Орган опіки і піклування
виконавчого комітету Лозівської міської ради, позов позивача підтримали та
вважали за доцільне, позбавити відповідача батьківських прав та про призначення
над дітьми  опікуном  ОСОБА_1.

Дослідивши     матеріали     справи,      заслухавши     пояснення     сторін, висновок    прокурора,     та
представників    третьої    особи:
Служби    у справах   неповнолітніх   Лозівської
міської   ради   та
Органу   опіки   і піклування    виконавчого    комітету
Лозівської    міської    ради,
суд вважає,   що  позов
підлягає  задоволенню.

У судовому
засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно
до      свідоцтва      про
розірвання      шлюбу       (а.с.№19), встановлено,
що     ОСОБА_4,      перебував     у зареєстрованому  шлюбі
з  ОСОБА_5.

Відповідно до
свідоцтв про народження (а.с.№17,18),
вбачається, що ОСОБА_4, відповідач по справі, дійсно є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.№
13), вбачається,
ОСОБА_5, яка записана матір»ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що
у відділі реєстрації

актів          цивільного        стану        по        місту        Лозова        Лозівського

міськрайонного управління юстиції
Харківської області, зроблено актовий
запис  НОМЕР_1.

У судовому засіданні, із пояснень позивача та самого
відповідача, достовірно встановлено, що після смерті ОСОБА_5, відповідачу по
справі, було запропоновано забрати до себе у нову сім»ю, своїх дітей на
виховання, але останній, категорично відмовився, посилаючись на те, що, якщо
він забере дітей до себе, то може розпастися його сім»я, оскільки його
друга дружина, ОСОБА_6,
категорично проти того, щоб ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,   виховувалися  у
їх   сім»ї.

Із матеріалів
справи вбачається, що відповідач, дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з
громадянкою ОСОБА_6, що
підтверджується  свідоцтвом  про
одруження   (а.с.№24).

Відповідно до
заяви ОСОБА_6 (а.с.№28) вбачається, що
вона дійсно проти того, щоб відповідач забирав на виховання його дітей  від
першого  шлюбу.

Той факт, що
відповідач не цікавився станом здоров»я своїх дітей - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, не приймав і не приймає участі у їх вихованні, та матеріальному
забезпеченні, окрім сплати на них ним аліментів, підтвердив у судовому
засіданні у своїх поясненнях, сам відповідач, та надав суду також письмову
заяву (а.с.№43-46).

У судовому
засіданні було встановлено, що відповідач не відвідував школу в якій навчаються
його діти - ОСОБА_2
та ОСОБА_3, не цікавився їхніми справами, не відвідував батьківські збори, що
підтверджується як поясненнями самого відповідача так і Клопотанням Дамаської
загальноосвітньої школи до опікунської ради про доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав (а.с.8).

Згідно висновку
опікунської ради про можливість бути опікуном громадянки ОСОБА_1 (а.с.№48),
зазначено, що 15 грудня 2006 року, остання,
звернулася до них, з заявою про призначення її опікуном над її онуками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
мати яких померла, а батько з ними не проживає, оскільки, шлюб між ними було
розірвано у 2002 році. У
даному висновку (а.с.№48)
вказано, що ОСОБА_1 мешкає з своїм чоловіком у трикімнатній квартирі, де
створені всі належні умови для виховання та розвитку дітей. Чоловік ОСОБА_1, не
заперечує,   щоб  вона
була  опікуном  над
їх  онуками.

Згідно Акту
обстеження житлово-побутових умов від 15
грудня 2006 року
(а.с.№7), зазначено, що за
адресою: АДРЕСА_1, де проживає позивач, з якою також проживають ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (її онуки), для дітей є місця для сну, підготовки уроків і в квартирі
створені умови для проживання всіх членів сім»ї. Взаємовідносини між членами сім»ї доброзичливі, бабуся та
дідусь піклуються  про  онуків.

Згідно довідок
про доходи (а.с.№№14, 15), вбачається, що позивач та її чоловік є пенсіонерами за
віком і отримують пенсію.

Відповідно до
Висновку про стан здоров»я громадянина ОСОБА_7 (чоловіка позивача по справі)
(а.с.№33), останній
має задовільний стан здоров»я і в сім»ї відсутні захворювання, що перешкоджали
б влаштуванню дітей до нього в сім»ю.

Відповідно до
Висновку про стан здоров»я громадянина ОСОБА_1 (позивача по справі) (а.с.№34),
зазначено, що вона має задовільний стан здоров»я і може бути опікуном і
будь-яких захворювань, які б перешкоджали влаштуванню до неї в сім»ю дітей  для
проживання,   не  має.

Виходячи     з     вищевикладеного,      встановлено,      що
своїми     діями, відповідач    порушує
свої    зобов»язання    закріплені    в
статті    №51 Конституції    України
від    28
червня    1996    року,     а
саме:     Батьки зобов»язані       утримувати       своїх       дітей       до
досягнення       ними повноліття.       Аналогічне      твердження      закріплене       і
в      ст.180 Сімейного  Кодексу
України.

В принципі №6 Декларації прав
дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 195 9 року, записано: «
Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх
батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В ч.2 ст.З Конвенції про права дитини, що діє на Україні
з 27

вересня 1991
року вказано: «Держави-учасники зобов»язуються

забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні
їй для

її злагоди, приймаючи до уваги права та обов»язки її
батьків,

опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по
закону і з

цією
метою        приймають             всі           відповідні                законодавчі                та

адміністративні   заходи».

Відповідно до
ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402
зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її
фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно  до
законів  України.

Статтею №11
цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним

середовищем
для        фізичного,                    духовного,               інтелектуального,

культурного, соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов
для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в
сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та
основним обов»язком батьків є забезпечення
інтересів  своєї  дитини.»

Згідно статті №12 цього закону
вказано, що « Виховання
в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання,
створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати
гідність   дитини,   готувати
її   до   самостійного
життя   та  праці».

Відповідно до статті №15 цього ж Закону встановлено, що « Дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними
регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від
дитини, зобов»язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з
нею». При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що
відповідач, свідомо не виконує своїх обов»язків по вихованню дітей - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не спілкується з ними і перешкод в
спілкуванні йому  з   ними,
ні   хто   не
чинив   і   не
чинить.

Статтею №164 Сімейного
Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1
- ухиляння від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Необхідно
зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов»язку виконання
батьківських обов»язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має
реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому
засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача,
не дивлячись на те, що останній має задовільний стан здоров»я, перешкод у
спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить, і у тривалому відрядженні
не знаходився.

Виходячи з
вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити
позов позивача і позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Необхідно
відмітити, що відповідно до ч.2 ст.166 СК України,
«Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку  щодо
утримання  дитини».

Суд роз»яснює
відповідачу, що відповідно до ст.168
СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на
звернення  до  суду
з  позовом  про
поновлення  батьківських  прав».

На підставі ст.ст.81,
88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 07 грн.50 коп., судовий
збір 08 грн.50 коп., і стягує з відповідача на користь держави  державне
мито  у  розмірі
51   грн.00   коп.

Керуючись положенням ст.ст.10, 11, 57, 60, 81, 88, ч.4 ст.130,

174,          209,      212,
213-215     ЦПК     України;     ст..ст.164,      165,
ч.2

ст.166,
169, ч.2 ст.171, 180 СК
України; ст..ст.8,
11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №24 02; ч.2 ст. З
Конвенції «Про права дитини» від 2
7 вересня 1991 року;
принципу №6 Декларації
«Про права дитини», проголошеної Генеральною
Асамблеєю  20
листопада   1959
року,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4,                                      треті        особи:          Служба        у
справах

неповнолітніх
Лозівської   міської   ради
Харківської   області,    Орган опіки   та
піклування   виконавчого   комітету
Лозівської   міської   ради Харківської       області       про
позбавлення
батьківських       прав
задовольнити.

Позбавити
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
батьківських прав по відношенню до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3,       ІНФОРМАЦІЯ_2.

Призначити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
опікуном над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1        та ОСОБА_3,   ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь держави державне
мито  у  розмірі
51   гривня.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи 07
грн.50 коп. та
судовий збір 08 грн.50
коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги з подачею її
копії до апеляційної   інстанції   або
в  порядку  ч.4
ст.295  ЦПК  України.