Справа № 2-11607p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

7   серпня 2007 року Старовижівський
районний суд Волинської області

В  складі: головуючого - судді
Кузьмінця О.М.

За участю: секретаря Бондар
О.С.  Позивача - ОСОБА_1  Пр-ка відповідача -ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до спільного
підприємства об'єднання громадського харчування Старовижівської райспоживспілки
про поновлення на роботу,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу і недорахованої заробітної плати
за 2000-2007роки,

встановив:

ОСОБА_1.  звернулася в суд з позовом до спільного
підприємства об'єднання громадського харчування Старовижівської райспоживспілки
(СП ОГХ РСС) про поновлення на роботу,
стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та недорахованої
заробітної плати,  посилаючись на
те,  що згідно наказу від
31.01.2007року,  виданого дирекцією підприємства,  її було незаконно звільнено з роботи з посади
буфетниці,  в зв'язку з чим вона
зверталася з заявою до прокурора району,
який повідомив,  що вона звільнена
з роботи у зв'язку з ліквідацією СП ОРХ Старовижівської райспоживспілки.

Крім того посилається,  що їй неправильно нараховувалася заробітна
плата на протязі 2000року,  в зв'язку з
чим недоотримала 414 грн.,  а також не
нарахована зарплата за травень-серпень 2001 року та червень - грудень 2003 року
в сумі 500 грн. та втратила 880 грн. заробітної плати внаслідок вимушеного
прогулу.

В судовому засіданні
ОСОБА_1.  позовні вимоги в частині
стягнення заробітної плати за 2000-2006 рік збільшила до 3905 грн. 96
коп.,  пояснивши,  що вона нараховувалася неправильно без
врахування діючих на підприємстві тарифів та законодавчо встановленого мінімуму
розміру заробітної плати.

А також просить поновити її
на попередню роботу з виплатою середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,  посилаючись на те,  що ніякої ліквідації підприємства не
відбулося.

Представник відповідача
ОСОБА_2 позов в частині донарахування заробітної плати визнала частково та не
визнала в частині поновлення позивачки на попередню роботу,  пояснивши,
що підприємство було фактично ліквідоване,  але ще діє ліквідаційна комісія . На даний
час всі працівники СП
ОПХ звільнені з роботи з виплатою вихідної допомоги,  а майно передане діючому підприємству „Ринок".

Також пояснила,  що оплата праці буфетника,  на посаді якого працювала позивачка,  була встановлена від виторгу і з 2001 року
нараховувалася з врахуванням встановленого законодавством мінімального розміру.

Заслухавши пояснення
сторін,  показання свідків,  вивчивши матеріали справи,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню частково.

Так згідно з  ст.  40
ч.1 п.1 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації,
реорганізації,  банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи,  організації,  скорочення чисельності або штату працівників.

Як з'ясовано в судовому
засіданні з пояснень представника відповідача збори ради засновників в березні
2006 року прийняли рішення про ліквідацію СП ОГХ Старовижівської
райспоживспілки,  в зв'язку з чим була
створена ліквідаційна комісія і всі працівники були звільнені з роботи у
зв'язку з ліквідацією підприємства з виплатою вихідної допомоги,  а майно було передане діючому підприємству
„Ринок".

Дана обставина також
підтверджується копіями постанов зборів засновників від 16.03.2006р.,  наказом директора СП ОГХ від 28.08.2006 року,
актом передачі майна,  з яких вбачається,  що підприємство ліквідоване,  а майно передане підприємству „ Ринок".

З копії наказу від
31.01.2007 року,  виданого директором СП ОГХ,  вбачається,  що ОСОБА_1.
була звільнена з роботи з посади буфетника на підставі п.1 ч.1  ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією
підприємства і як встановлено в судовому засіданні в день звільнення вона
працювала.

Суд вважає,  що звільнення ОСОБА_1  з роботи проведене з дотриманням вимог
діючого трудового законодавства,
оскільки підприємство фактично ліквідоване і про наступне вивільнення
позивачка була заздалегідь персонально попереджена дирекцією СП ОРХ,  що підтверджується відповідним наказом від
30.11.2006р.,  показаннями свідків
ОСОБА_3  ОСОБА_4. які показали ,  що ОСОБА_1.
була ознайомлена з наказом від 30.11.2006 року про наступне її
звільнення з роботи через два місяці,
про що був складений акт,  який
засвідчує її відмову від отримання і підписання оголошеного наказу.

А тому,  виходячи з наведених обставин суд не вбачає
підстав для поновлення позивачки на роботу.

В судовому засіданні також
встановлено,  що за 2000 рік позивачці
заробітна плата нараховувалась без врахування встановленого та той час
мінімального розміру,  а тому згідно поданого
головою ліквідаційної комісії розрахунку їй слід донарахувати і виплатити
відповідно до відпрацьованого часу 223 грн.79 коп.

Крім того згідно поданого
розрахунку ліквідаційної комісії ОСОБА_1
слід донарахувати заробітну плату за 2005 рік в сумі 186 грн. 62 коп. і
за 2006рік в сумі 304 грн.12 коп.,  які
були не донараховані їй у зв'язку із заниженням в окремих місцях
відпрацьованого часу.

З розрахунку про
нарахування компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги ОСОБА_1
при звільнені з роботи вбачається,  що їй
не донараховано вихідна допомога - 21 грн.28 коп. і компенсація за
невикористану відпустку - 8 грн.49 коп.,
а всього 29 грн.77 коп.

Посилання позивачки на
те,  що їй недонарахована заробітна плата
за червень-листопад та грудень 2003 року,
суд вважає безпідставними,  оскільки,  як з'ясовано з пояснень сторін,  в цих місяцях вона не працювала тому,  що була звільнена з роботи і згідно рішення
суду від 3.11.2003 року була поновлена на роботу та їй було присуджено за вимушений
прогул за період з 15.06. по 3.11.2003р. 304 грн.28 коп.,  а з 4.11.2003 року

знаходилася в черговій відпустці та відпустці без
збереження заробітку ( наказ НОМЕР_1,
НОМЕР_2директора СП
ОРХ).

З показань свідка ОСОБА_5,  ОСОБА_6
пояснень представника відповідача також встановлено,  що облік робочого часу буфетника ОСОБА_1  вівся згідно табелів обліку робочого часу в
годинах,  що підтверджується даними про
кількість відпрацьованих нею днів і годин щомісячно за 2000-2007роки,  на підставі чого нараховувалася заробітна
плата,  а тому суд не вбачає підстав для
донарахування позивачці заробітної плати за 2005-2007 роки з розрахунку 4
години тоді,  коли вона працювала по 3
години в день,  що підтверджено табелями
обліку робочого часу.

Крім того,  свідок ОСОБА_5.,  яка на вимогу прокурора району перевіряла
правильність нарахування оплати праці позивачці,  підтвердила,
що,  починаючи з 2001 року оплата
праці їй нараховувалася з врахуванням законодавчо встановленого мінімального
розміру,  оскільки вирахуваний згідно
розцінки (5% від торгової виручки),
встановленої колективним договором,
її розмір був би значно менший ніж від мінімального розміру заробітної
плати,  чого позивачка не заперечує.

Що стосується вимоги
позивачки про не донарахування їй оплати праці за травень і серпень 2001
року,  то,  як встановлено в судовому засіданні з
пояснень представника відповідача,
ОСОБА_1.  в цьому місяці не
працювала і згідно книги обліку нарахування заробітної плати за травень-червень
2001 року їй була нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності,  а в серпні 2001 року вона знаходилася в черговій
відпустці та відпустці без збереження заробітної плати,  що підтверджується відповідними наказами.

Таким чином суд прийшов до
висновку,  що позивачці не донарахована
заробітна плата в сумі 744 грн.27 коп.,
яка підлягає стягненню з СПОГХ Старовижівської РСС у відповідності до
вимог  ст. 238 КЗпП України.

Керуючись  ст.
ст.   10, 15, 60, 88,
212-215,  367 ЦПК України,   ст. . ст.
41, 49-2,  94, 95, 97, 116, 231,
232, 238 КЗпП України,  суд,  -

вирішив:

Позов задовольнити
частково. Стягнути з спільного підприємства об'єднання громадського харчування
Старовижівської райспоживспілки в користь ОСОБА_1 недосплачену заробітну плату
в сумі 744 (сімсот сорок чотири) грн.. 68 коп. та держмито в розмірі 51 грн. в
доход держави,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. на рахунок
бюджету Старовижівського району.

В решті позову відмовити.

Стягнення заробітної плати
за 1 місяць в сумі 130 (сто тридцять) гривень підлягає негайному обов'язковому
виконанню.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський райсуд протягом 10 днів після його оголошення або протягом 20
днів з дня подачі заяви про намір його оскарження,  яка подається до суду на протязі 10 днів
після оголошення рішення.

Рішення набирає законної
сили після закінчення вказаних строків для його оскарження.