Справа № 22ц-230/2007 р.                                                       Головуючий
Доповідач - Литвиненко І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року                                                                                                  м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:                   ЛИТВИНЕНКО І.В.

суддів:                                 НЕЧАСНОГО
Л.А., МЕЛЬНИЧЕНКО Ю.В.

при секретарі:                    Рачовій І.І.

з участю:                             Відповідачки
ОСОБА_2, представника

позивачкиОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4 розглянувши   у
відкритому  судовому  засіданні
апеляційну   скаргу  ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 17 листопада
2006 року
по    справі ОСОБА_1   до ОСОБА_2про визнання недійсним договору
дарування,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та необгрунтоване і
ухвалити нове рішення яким задовольнити позов.

Рішенням суду
було відмовлено ОСОБА_1. у задоволенні позову про визнання договору дарування
квартири на ім'я ОСОБА_2 від 27.03.2002
року недійсним так як згідно висновків судової почеркознавчої експертизи
підпис у договорі виконаний самою ОСОБА_1

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що суд однобоко підійшов до розгляду справи, не
взяв до уваги її бажання приймати участь у судовому засіданні, зробив свої
висновки лише на підставі висновків судової почеркознавчої експертизи і не
розглянув її доводів стосовно того, що при підписанні договору вона знаходилась
у тяжкому хворобливому стані і не усвідомлювала значення своїх дій.

В судовому
засіданні представник апелянтаОСОБА_3 наполягав на задоволенні апеляційної
скарги, а відповідачка та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення
апеляційної скарги .

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з тексту позовної
заяви (а.с.6), доповнень до позовної заяви (а.с.132), пояснень прокурора Єреп
В.В., що представляв інтереси позивачки у судовому засіданні,(а.с.179), ОСОБА_1
підставами визнання договору дарування квартири називала як те, що вона договір
не підписувала, так і те, що договір укладено в результаті шахрайства, обману з
боку відповідачки ОСОБА_2, що вона в момент підписання договору була в
хворобливому стані і не усвідомлювала значення своїх дій, що підписала договір
під впливом тяжкої обставини і вкрай невигідних умовах.

Проте суд першої
інстанції обґрунтував своє рішення лише відносно однієї підстави визнання
договору дарування недійсним, а саме вказав на те, що позивачка підписувала
договір власноручно, решта підстав залишилась поза увагою суду, суд ці питання
не досліджував і не розглядав.

Таким чином, суд
розглянув не всі вимоги і цей недолік не може бути усунений ухваленням
додаткового рішення судом першої інстанції так як позивачка та її представник
не давали з заявлених підстав своїх пояснень, а тому рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
303, 307, п.5 ч.І
ст.309, ст. ст.311, 315,319,325
ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2006
року скасувати, а справу направити до того ж суду для нового розгляду в
іншому складі суду.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після
набрання нею законної сили.