Справа № 22 -781/07                               Головуючий
Категорія:31                                                           Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року квітня 23 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого: Петричка П.Ф.

суддів: Бакуса В.Я., Курій Н.М.

при секретарі: Дунчюс С.В.

з участккпозивача ОСОБА_1.,
представника

позивача ОСОБА_2., відповідачів
ОСОБА_3.,

ОСОБА_4. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 20
листопада 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1до Городоцької міської ради, третя особа ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5про визнання права на земельну ділянку та зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа -
Городоцька міська рада, ОСОБА_5про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні первісного позову
відмовлено за безпідставністю вимог, зустрічний позов задоволено повністю з
посиланням на те, що ОСОБА_1. не представила суду доказів, які б підтверджували
право останньої на територію спільного проїзду, а отже зобов"язано її
забрати зі спірного проїзду будівельні матеріали та не чинити перешкод у
користуванні ним іншим мешканцям кварталу.

Рішення суду оскаржила позивач за первісним позовом. В апеляційній скарзі
звертає увагу на те, що суд не дав належної правової оцінки документам, які є
важливими для правильного вирішення справи по суті. Вважає спірну земельну
ділянку приналежною до будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який вона купила
по і на якій колись знаходився сарай, який відносився до території її будинку.
Зазначає, що суд ухвалюючи рішення, приділив увагу документам, які не є
належними доказами по справі, а такі в процесі розгляду справи не витребовував
і відповідно не дослідив.

Просила рішення суду скасувати та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача і її
представника в підтримання скарги, заперечення відповідачів, перевіривши
матеріали справи і

доводи скарги, колегія
суддів вважає, що її слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд вірно виходив з того, що встановленим є факт приналежності
ОСОБА_1. на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,0437 га ( а.с. 3-4 т.1; а.с.47-48, 86-88 т.1).

Матеріалами справи підтверджено, а судом встановлено, що спірний проїзд між
будинками АДРЕСА_1,
утворений за рахунок земельної ділянки закріпленої за будинковолодінням АДРЕСА_1.

Твердження апелянта викладені в апеляційній скарзі про те, що спірна
ділянка належить їй, оскільки на ній першопочатково разом з її будинком був
облаштований сарай, який у 1986
році нею знесений, не спростовують висновків суду, оскільки не
підтверджують цей факт і документів на його підтвердження ОСОБА_1. в судовому
засіданні суду першої інстанції не представила.

На даний час спірна земельна ділянка належить до земель
комунальної власності, яка виконує суспільні потреби, а тому не може
передаватись у приватну власність, згідно п.а ч.З ст.83 Земельного Кодексу
України.

Оскільки в задоволенні первісного позову суд відмовив і як наслідок,
визнано спірну земельну ділянку такою, що відноситься до земель загального
користування, ОСОБА_1. правомірно зобов"язано усунути перешкоди у
користуванні проїздом, шляхом відновлення його функції вказаним в резолютивній
частині рішення способом.

З огляду на викладене та беручи до уваги сукупність доказів, досліджених
судом першої інстанції, яким у рішенні суду дана належна оцінка, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке грунтується
на повно і всебічно з"ясованих обставинах справи та ухвалене на основі
правильно застосованих норм матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.
Рішення   Городецького   районного
суду   Львівської   області
від   20 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.