У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 липня 2007 року                                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.

суддів:

Григор'євої Л.І.,
Данчука В.Г., Гуменюка В.І.,              Косенка В.Й.,-

розглянувши
у судовому засіданні справу за ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства (далі-ВАТ) “Квазар”, третя особа: ОСОБА_2 про визнання
права на одержання пенсії на пільгових умовах та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л
а:

У вересні
2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВАТ “Квазар” про визнання за
нею права на отримання пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з її роботою в
шкідливих і тяжких умовах на посаді, передбаченій Списком № 2 виробництв,
робіт, професій посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України № 162 від 11
березня 1994
року.

Позивачка
вказала, що відповідач безпідставно відмовив їй в наданні довідки для
оформлення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України “Про
пенсійне забезпечення”, як ІНФОРМАЦІЯ_1 за Списком № 2, оскільки стаж, який дає
право на пільгову пенсію вона виробила до затвердження порядку атестації
робочих місць.

Ці дії
відповідача порушують її конституційні права на соціальний захист, не дають
можливості, оформити пенсію, на яку вона має право, що завдало їй моральних
страждань, суму відшкодування моральної шкоди вона оцінює в розмірі 2 000
грн.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 8 квітня 2002 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2003 року рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 8 квітня 2002 року скасоване і ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково. Зобов'язано ВАТ “Квазар” протягом одного місяця
з дня ухвалення рішення видати ОСОБА_1 довідку про роботу з 16 квітня 1968 року
по 13 лютого 1990 року на ВАТ “Квазар” в якості ІНФОРМАЦІЯ_1 для призначення
пенсії на пільгових умовах по Списку №2 згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 11 березня 1994 року
№162.

У
касаційній скарзі ВАТ “Квазар” просить скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд
апеляційної інстанції виходив з того, що позивачка має право на пенсію за віком
на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Проте з такими висновками суду погодитись не можливо.

Відповідно до ст. 13 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники,
незалежно від місця останньої роботи, зайняті повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1968 року по 1990 рік. У списку № 2 професій і посад, що дають
право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого Постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року дана професія була відсутня.
Посада ІНФОРМАЦІЯ_1, яку обіймала позивачка, була внесена до Списку № 2,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України СРСР № 10 від 26 січня 1991
року. Згідно з постановою Верховної Ради України “Про порядок введення в дію
Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 06 грудня 1991 року № 1931 до
затвердження Кабінетом Міністрів України Списків виробництв, робіт, професій,
посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють
наявні списки. Списками, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів
України  № 162 від 11 березня 1994 року
також передбачене пільгове забезпечення операторів прецизійної фотолітографії
по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в
яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що позивачка вийшла на пенсію у 1990
році.

Відповідно до п.2 рішення Конституційного Суду України
від 09 лютого 1999 року до події, факту застосовується той закон або іншій
нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про право на пільгове
пенсійне забезпечення, згідно Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах,
оскільки на час виходу на пенсію посада, на якій працювала позивачка, не
відносилась до Списку № 2.

Крім того, відповідно до ст. 100 Закону України “Про
пенсійне забезпечення” порядок та умови призначення пенсії проводиться на
підставі раніше діючого законодавства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції у
порушення вимог статей 303, 308, 309 ЦПК України скасував обґрунтоване рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України дійшла висновку, що апеляційним судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, тому скасовує рішення суду апеляційної інстанції і
вважає необхідним залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу відкритого акціонерного товариства “Квазар” задовольнити.

Рішення
апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2003 року скасувати, рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2002 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко