Справа №
22-Ц-243 / 2007 р.                                    Головуючий у 1-й інстанції - Філонова О.Ю.
Категорія - 21                                                          Суддя-доповідач - Білецький О.М.
УХВАЛА

іменем    України

15 лютого 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Білецького О.М

суддів               - СибільовоїЛ.О., Криворотенка В.І.

з участю секретаря судового
засідання - Пархоменко А.П.

та осіб, які приймають участь у справі - представника позивачки - ОСОБА_2, представників
відповідача - Єременка
М.П. і Андрющенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду
Сумської області від 05 грудня 2006 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ямпільському районі про відшкодування
заборгованості по страховим виплатам,-

встановила:

З позовом ОСОБА_1 звернулась в листопаді 2006 року.

Просила зобов'язати відповідача призначити та виплатити за період з 30 вересня 2004 року по 11 липня 2006 року 6391 грн. 89 коп. щомісячних страхових виплат, пов'язаних зі смертю
годувальника.

Рішенням Ямпільського районного суду від 05 грудня 2006 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Відділення ВД Фонду ССНВВ ПЗ України в Ямпільському районі призначити ОСОБА_1, починаючи з 29 березня 2005 року щомісячні страхові виплати у зв'язку зі смертю годувальника - ОСОБА_3 та зобов'язано даного відповідача провести перерахунок цих виплат і виплатити 3438 грн. 88 коп. заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить це
рішення скасувати в повному обсязі і направити справу на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Доводить, що страхові виплати належить виплачувати саме з моменту "її
звернення 30 вересня 2004
року із заявою з цього приведу до відділення Фонду.

Вважає, що розмір страхових виплат
обраховано невірно.

Вказує, що суд безпідставно не
стягнув понесені нею витрати на правову допомогу.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки із наведених підстав
просив зазначене рішення скасувати з
направленням справи на новий розгляд, або з ухваленням нового рішення про
стягнення 17722 грн. 27 коп. заборгованості, згідно доданих
до апеляційної скарги розрахунків.

Заслухавши пояснення і заперечення, дослідивши матеріали і перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги.

2

Як встановлено судом, позивачка з лютого 1984 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3. Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3,
працюючи ІНФОРМАЦІЯ_3 на станції Хутір-Михайлівський
Південно-Західної залізниці, загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок нещасного випадку, що стався з ним під час
супроводження літерного вагону.

Роботодавцем за формою Н-1 був складений акт НОМЕР_1 у якому з посиланням на перебування працівника в стані
алкогольного сп'яніння зазначено, що даний нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом.

30 вересня 2004 року дружина загиблого зверталась до
відділення Фонду в м.Конотоп (за місцем знаходження роботодавця) про
призначення страхових виплат до досягнення сином повноліття,
однак їй було в цьому відмовлено.

30 березня 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Південно-Західної залізниці та Відділення ВД Фонду
ССНВВ ПЗ України в Ямпільському районі в якому просила визнати загибель
годувальника пов'язаною з виробництвом.

Рішенням Ямпільського районного суду від 11 липня 2006 року (справа № 2-0-3 / 2006 року)
цей позов було задоволено.

На підставі вказаного рішення суду Відділення ВД Фонду ССНВВ ПЗ України в Ямпільському районі постановою НОМЕР_2 від 28 серпня 2006
року призначило позивачці щомісячні страхові виплати на дитину
у зв'язку зі смертю годувальника на виробництві, починаючи з 11 липня
2006 року в розмірі 299 грн. 62 коп. в місяць.

Вказані обставини суд першої
інстанції встановив повно і всебічно на підставі належно досліджених доказів по справі на які послався у рішенні і яким дав вірну
оцінку. Ці факти не спростовуються сторонами.

За таких обставин обгрунтованим висновок суду про те, що на час звернення
ОСОБА_1 30 вересня 2004 року до відповідного органу Фонду,
у останнього не було законних підстав для призначення страхових
виплат та що такого права позивачка набула лише на підставі рішення
Ямпільського райсуду від 11 липня 2006 року.

Оскільки відповідач погодився на призначення вказаних щомісячних виплат з
дня звернення ОСОБА_1 до суду, тобто з 30 березня 2005 року, суд на законних підставах визначив цю дату початком строку щомісячних виплат і
стягнув заборгованість по 11 липня 2006 року.

Таке рішення відповідає вимогам ст.ст.34, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та не суперечить
роз'ясненням, які дані в пунктах 10,13, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди» (із змінами).

Відповідно до ч.І ст. З 03 ЦПК України, в
апеляційному порядку суд перевіряє законність

і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах вимог, заявлених у суді першої

інстанції.

В позовній заяві позивачка погоджувалась з визначеним відповідачем розміром
цих виплат в 299 грн. 62 коп. на місяць і виходячи
саме з цієї суми проводила свої розрахунки.

В судових засіданнях у місцевому суді ОСОБА_1 не заперечувала і проти визначеного відділенням Фонду загального розміру
страхових виплат за період з ЗО березня 2005
року по 11 липня 2007 року - 3438 грн. 88 коп.

Оскільки оспорювання в апеляційній скарзі порядку обрахування та розміру
щомісячних страхових виплат знаходиться поза межами позовної заяви колегія
суддів не приймає до уваги доводи в цій частині.

Крім того, норми статей ЦК України, на які посилається апелянт на дані
правовідносини не поширюються, оскільки методика
розрахунків визначена спеціальними нормативно-правовими
актами, які регулюють ці питання.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 5 грудня 2006 року, позивачка відмовилась відшкодовувати з відповідача понесені витрати
на правову допомогу адвоката по складанню позовної заяви в розмірі 500 грн.

Ці вимоги не є позовними вимогами, а тому окремий процесуальний документ з
цього питання не ухвалювався.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для
його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 05 грудня 2006 року в даній справі залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двох
місяців з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України.