Справа
№22ц-231, 2007р.                                                    Головуючий
Категорія:   23 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ             УКРАЇНИ

2007 року лютого
"13" дня колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Пузанової Л.В.

Суддів: Орловської Н.В., Закарян К.Г.

при секретарі - Ляшенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2006 року
в справі

за позовом.

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

до

ОСОБА_1

про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

В жовтні 2006
року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної при зіткненні джерел
підвищеної небезпеки.

Просили стягнути
з відповідача, як з винної особи, матеріальну шкоду в розмірі 25 848 грн.
(вартість відновлювального ремонту автомобіля) та 10 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Крім того,
позивачі просили суд з метою забезпечення позову накласти арешт на майно та
грошові кошти, що належать відповідачеві.

Ухвалою від 13
жовтня 2006 року суд наклав арешт на майно ОСОБА_1, що проживає в с Кошари
Роздільнянського району Одеської області, де б воно не знаходилося, та
заборонив проводити будь-які інші дії, направлені на відчуження спірного майна.

Виконання ухвали
суд доручив державній виконавчій службі у Роздільнянському районі Одеської
області, яку зобов'язав про виконання негайно сповістити суд, направивши
відповідні документи.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, зазначаючи, що суд необгрунтовано
вжив заходи забезпечення пред'явленого до нього позову, не давши належної
оцінки доказам, наданим позивачами для підтвердження своїх вимог. Крім того,
вказує на порушення судом правил підсудності при відкритті провадження в даній
справі.

2

Письмові
заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність оскарженої ухвали, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може
вжити заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити, чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

При цьому
забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а заява
про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою.

Як вбачається із
надісланих до суду апеляційної інстанції матеріалів, позовна заява ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшла до суду 12 жовтня 2006 року.

Обґрунтована
заява про забезпечення позову, як цього вимагає ч.2 ст. 151 ЦПК України, від
позивачів до суду не надходила, а прохання про арешт майна та грошових коштів
відповідача з метою забезпечення позову, викладено в позовній заяві /а.с.1/.

Прийнявши до
свого розгляду подане в порушення норм ЦПК клопотання позивачів про
забезпечення позову, суд не пересвідчився, зокрема у тому, що заява не є
надуманою і що існує дійсна та реальна загроза невиконання чи утруднення
виконання рішення суду; що позов слід забезпечити саме у зазначений позивачами
спосіб і що цей спосіб є співмірним заявленим позовним вимогам.

Не визначивши
яке саме майно відповідача підлягає арешту та не з'ясувавши вартість цього
майна, суд не міг оцінити зазначену співмірність, а звідси - доцільність та
необхідність накладення арешту на все належне ОСОБА_1 майно.

Питання про
забезпечення позову суд вирішив 13 жовтня 2006 року, в той час як відомості про
відкриття провадження у даній цивільній справі на цю дату, відсутні.

Розгляд заяви
про забезпечення позову відбувся поза межами судового засідання, а ухвала, в
порушення вимог ст.209 ЦПК, постановлена не в нарадчій кімнаті.

За своїм змістом
ухвала не відповідає вимогам ст.210 ЦПК, зокрема в її мотивувальній частині
відсутні мотиви, з яких суд дійшов висновків і закону, яким керувався,
постановляючи ухвалу щодо обґрунтованості припущення про те, що невжиття
заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що суд порушив     порядок,     встановлений цивільним     процесуальним законодавством для вирішення
питання про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що
ухвала суду від 13.10.2006 року підлягає скасуванню із передачею питання про
забезпечення позову на новий розгляд.

Що ж стосується
доводів апеляційної скарги щодо порушення судом правил підсудності при
прийнятті до розгляду даної позовної заяви, то колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що вказані обставини судом апеляційної інстанції при
розгляді апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову не

3

перевірялися, оскільки ухвала про відкриття провадження у
справі з недотриманням правил підсудності може бути оскаржена в апеляційному
порядку окремо від рішення суду відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України. Однак
апеляційна скарга на таку ухвалу відповідачем не подавалася.

Більше того, в
направлених до суду апеляційної інстанції матеріалах відсутні відомості про
відкриття Генічеським районним судом провадження в даній справі.

При
постановленні судом першої інстанції такої ухвали відповідач не позбавлений
можливості оскаржити її в апеляційному порядку з дотриманням положень ЦПК.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Генічеського районного суду від 13 жовтня 2006 року скасувати.

Питання про
забезпечення позову за заявою позивачів направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили негайно з дня її постановления
і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.