РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2007
року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого -
судді                                                           Чіркова
Г.Є.,

при секретарі                                                                   Авраменко
Л.С ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

встановив:

позивачі
звернулися до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що недотримання відповідачем правил експлуатації
системою опалення призвело до затоплення їх квартири та заподіяння матеріальної
і моральної шкоди, на відшкодування якої вони просять стягнути з відповідача 14
797 грн. та З 000 грн. відповідно, а також стягнути понесені судові витрати.

У
судовому засіданні позивачі просили про задоволення позову з викладених у ньому
підстав.

Відповідач
позов не визнав і ствердив, що залиття сталося не з його вини. Не заперечуючи
причину залиття про яку йдеться в справі, наполягав, що відповідальними за таке
є слюсарі-теплотехніки, які перед цим замінювали радіатори опалення та
допустили неповне закриття кранів стояку в його квартирі, а тому для вирішення
справи вважав необхідним їх залучення як третіх осіб.

Вирішуючи
цю справу, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України,
звільнення від відшкодування шкоди відбувається в разі, якщо тільки особа
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Разом з
тим, суд позбавлений можливості встановити наявність обставин на яких наполягає
відповідач, оскільки докази про них представлено не було.

Відповідно
до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким
чином, необхідність участі третіх осіб, яких відповідач визначити не зміг,
разом із твердженням про їх участь в заміні радіаторів опалення матеріалами
справи не обґрунтовується й відповідними для цього доказами не підтверджується,
а тому зазначене суд до уваги не приймає.

Клопотання
відповідача про виклик додаткових свідків, які є очевидцями затоплення, судом
відхилено на підставі ст. 131 ЦПК України. Що стосується інших свідків, про
виклик яких просив відповідач, то відповідно до пояснень останнього, суд дійшов
висновку про їх неналежність до предмета судового розгляду в цій справі.

. У той
же час суд бере до уваги те, що відповідач визнав себе споживачем комунальних
послуг у квартирі НОМЕР_2, якою він користувався та проводив її ремонт
пов'язаний із втручанням в систему опалення, а тому є відповідальним за ці
обставини, які в такому випадку відповідно до ст. 61 ЦПК України доведенню не
підлягають.

Про зазначені
позивачами обставини йдеться в представлених суду доказах.

З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2006 року сталося затоплення
квартири АДРЕСА_1, право власності на яку належить позивачеві - ОСОБА_1
Відповідно до акту комісії працівників КПЖ і КГ Вишгородської міської ради
НОМЕР_1 у вказаній квартирі виявлено наслідки її затоплення водою і пошкодження
внутрішнього оздоблення, зокрема: двох кімнат, коридору, кухні й холу.

Цією ж комісією виявлено і те, що поверхом вище, в квартирі НОМЕР_2
проводиться реконструкція житлового приміщення і системи опалення, радіатори
якого були відсутні, а шарові крани на стояках не закрито, що й призвело до
затоплення квартири позивача.

Таким чином, відповідач допустив неналежне утримання елементів системи
опалення в квартирі, реконструкцію якої проводив, а тому є відповідальним за
дії, що призвели до затоплення й заподіяння шкоди позивачам.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право
позивачів, яке підлягає захистові.

Разом з тим, донька і теща позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на час залиття
проживали в даній квартирі, факт чого підтверджується квитанціями про сплату
комунальних послуг у жовтні 2006 року.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови
від 1 листопада 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання прав користування жилим приміщенням за особо,
яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї власника або ж для відмови їй
у цьому".

З цих підстав суд не погоджується з відповідачем, який вважає, що наявна в
справі довідка про реєстрацію сім'ї позивачів за іншою адресою не дає їм права
на відшкодування заподіяної моральної шкоди, як тих, що зазнали затоплення
свого місця проживання і негативних наслідків у зв'язку з цим.

Відповідно до ст. 1166 ЦК
України шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її
завдала, в повному обсязі, що згідно із ч.2 ст. 22 ЦК України
складається також з витрат, які особа мусить зробити для відновлення порушеного
права (реальні збитки) або виконання робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі, відповідно до ст. 1192 ЦК
України, а такими в цій справі є вартість відновлювального ремонту
затопленої квартири, що визначена в поданому суду кошторисному розрахунку і
відповідає сумі відшкодувань матеріальної шкоди, про стягнення яких просить
позивач.

До того ж за правилами статей 23 і 1167 ЦК України відшкодуванню підлягає також і моральна шкода, що
покладається на особу, яка її завдала, в зв'язку з душевними стражданнями, яких
фізична особа зазнала внаслідок пошкодження її майна та протиправної поведінки
щодо неї самої і членів сім'ї чи близьких родичів.

Таким
чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з наданих
суду розрахунків і змісту позовних вимог, відповідно до яких позивач просив
стягнути на відшкодування заподіяних збитків 14 7 97 грн.

Що стосується
розміру грошового відшкодування моральної шкоди, то в цьому випадку слід
зважити на підстави і обставини, що обґрунтовані позивачами в судовому
засіданні, зокрема, з огляду на перенесені ними страждання у зв'язку з

пошкодженням
майна, його характер і ступінь негативних наслідків, вимушених змін у життєвих
планах, а також їх тривалість, необхідність вжиття заходів до усунення
наслідків затоплення, від яких відповідач відмовився, на підставі чого суд
визнає доведеним розмір відшкодування в заявленій сумі.

З цього
суд зважує й на те, що позивачка ОСОБА_2, яка є собою похилого віку, зазнала
найбільших душевних страждань, разом з ОСОБА_3, які разом проживали в
затопленій квартирі. В меншому розмірі підлягає відшкодуванню моральна шкода заподіяна
позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які були змушені вживати заходів до усунення
наслідків затоплення і є членами однієї сім'ї.

Крім
того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових
витрат, які слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись
статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 14 797 грн. та
моральної шкоди 500 грн., а також судові витрати, що складаються з судового
збору в розмірі 156 грн. 95 коп. та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі ЗО грн. і пов'язаних з проведенням
огляду доказів у розмірі 47 грн. 69 коп., а всього 15 531 грн. 64 коп.

Стягнути
з ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 - 2 000 грн.,
ОСОБА_3 - 1 000 грн., ОСОБА_4 - 500 грн.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про
його оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя