Справа № 22-147                                         Головуюча
Категорія № 36                                             Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року                                                                  м.
Рівне

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області

у складі:
головуючого   судці       -                                         БуцякаЗ.І.

суддів                                       -
Ковалевича СП., Шимківа С.С.

при секретарі                               -                     Сеньків
Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кузнецовського міського суду від 08 грудня 2006 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, -

встановила:

Рішенням
Кузнецовського міського суду від 08 грудня 2006 року задоволено позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Збільшено розмір
аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх
дітей: дочки ОСОБА_3 і дочки ОСОБА_4 з 1/3 частини його заробітку (доходу) до
1/2 частини заробітку (доходу), але не менше , ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21
листопада 2006 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, зазначаючи, що
судом не правильно застосовано норми ст. 185
СК України. В основу свого рішення, суд поклав тільки пояснення позивачки,
які не підтверджені належними доказами. Крім того, позивачка витрачає аліменти
на утримання своєї матері, яка отримує пенсію та на утримання своєї сестри,
якій 18 лютого 2007 року виповниться
18 років.

Просить
скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення
учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання
неповнолітніх дітей з 1/3
частини його заробітку (доходу) до 1/2
цієї частини заробітку (доходу). В обгрунтування своїх вимог покликається
на те, що діти постійно хворіють, перебувають на диспансерному обліку у
медичному закладі по місцю проживання відповідно до встановлених їм діагнозів.
У зв"язку з цим виникають додаткові витрати, пов"язані з придбанням
ліків, періодичними виїздами на обстеження до діагностичного центру та обласної
лікарні.

Судом
встановлено, що згідно рішення Кузнецовського міського суду від 10 березня 2004 року ОСОБА_1
сплачує у користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у
розмірі 1/3 частини
заробітної плати щомісячно до їх повноліття.

Згідно ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені ст. 181 цього ж кодексу, зокрема: способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними;

за домовленістю
між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі;

за рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 185 СК встановлено,
що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той
з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана,
зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом
тощо).

Розмір участі
одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за
рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх
фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Постановляючи
рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вказаних вимог закону не
виконав.

Судом не
враховано, що позивач уже сплачує, на підставі рішення суду, аліменти на утримання
дітей.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог ст.ст. 180-191 СК України.

Із позовних
вимог позивачки вбачається, що вона не ставить питання про зміну розміру
аліментів, визначених за рішенням суду, у зв"язку із зміною матеріального
стану відповідача, як це передбачено ст. 192
СК.

її вимоги
зводяться до стягнення додаткових витрат на дітей у зв"язку з їхніми
захворюваннями.

Проте, належних
доказів, які свідчили б про необхідність понесення таких витрат, їх фактичну
витрату позивачкою не надано і судом їх не здобуто.

Позивачкою не
спростовано доводів відповідача про те, що вона витрачає частину аліментів на
утримання своєї матері, яка отримує пенсію та на утримання своєї сестри, якій 18 лютого 2007 року виповниться
18 років. Інші
доходи в неї відсутні.

Також, у
матеріалах справи відсутні дані про те, що у відповідача змінився матеріальний
стан і він має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Виходячи з
наведеного та враховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм
матеріального права, його висновки не відповідають обставинам справи,
оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309 п.п. З, 4, ч. 1, 313-316 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 180-185, 192 СК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кузнецовського міського суду від 08 грудня 2006 року скасувати.

У задоволенні
позову про збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно. Воно може бути оскаржено безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий - суддя
Судді: