Справа №710                                                                Головуючий
у 1 інстанції Мавроді Р.Ф.
Категорія 39                                                                   Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Круглікової К.С.

суддів
Лук'янової СВ.,
Прокопчук Л.М.

при секретарі
Ставріновій Ю.М.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 22 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства „Добропіллявугілля" Відокремлений підрозділ шахта
„Білозерська", треті особи Відкрите акціонерне товариство
„Донецькобленерго", виконавчий комітет Добропільської міської ради про
звільнення від сплати за електроенергію.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача і представника третьої
особи - виконавчого комітету Добропільської міської ради, перевіривши матеріали
справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд

встановив:
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення
Добропільського міськрайонного суду від 22 листопада 2006 року і ухвалення у
справі нового рішення через те, що без його згоди були змінені його позовні
вимоги: замість звільнення від сплати за електроенергію на відповідача
покладений обов'язок компенсувати йому витрати за електроенергію. Під час
судового розгляду суддя і представник відповідача неодноразово переконували
його зміни позовні вимоги і погодитися на компенсацію. Після цього він заявив
клопотання про фіксацію судового процесу, але йому було відмовлено. Рішення
суду не може бути виконаним, оскільки в рішенні не вказана сума компенсації.
Рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права
(а.с.63).

В судовому
засіданні апеляційного суду позивач повністю підтримав доводи апеляційної
скарги; представник третьої особи - виконавчого комітету Добропільської міської
ради не визнав апеляційну скаргу і просив залишити без зміни рішення суду
першої інстанції; відповідач і третя особа ВАТ „Донецькобленерго" не
з'явилися в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що підтверджується їх розписками.

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду від 22 листопада 2006 року ДП
„Добропіллявугілля" відокремлений підрозділ шахта „Білозерська"
зобов'язане компенсувати позивачу витрати з оплати комунальних послуг (за
електроенергію), але не більше ніж на суму вартості установленої норми відпуску
вугілля на побутові потреби на відповідний рік; з відповідача на користь позивача
стягнутий судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та 7 грн. 50 коп. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Цим
рішенням встановлено, що позивач звернувся в суд з позовом про звільнення від
сплати за електроенергію. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги
просив зобов'язати ДП „Добропіллявугілля" компенсувати йому витрати з
оплати за електроенергію, але не більше ніж на суму вартості установленої норми
відпуску вугілля на побутові потреби на рік. Позивач більше 20 років працював
на шахті у підземних умовах, пенсіонер, інвалід 3 групи через професійне
захворювання. Норма відпуску вугілля на побутові потреби працівникам і
пенсіонерам складає 5,9 тонни на рік вартістю станом на 1 жовтня 2006 року 1977
грн. 56 коп. (5,9 т х 335,18 грн.) (а.с.46-47).

Апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду
першої інстанції від 22 листопада 2006 року - скасуванню з направленням справи
на новий розгляд через наступне.

Відповідно
CT..311 ч.1 п.5 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі
вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового
рішення судом першої інстанції.

Предметом
позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд
повинен ухвалити рішення. Предметом зазначеного позову є матеріально-правова
вимога позивача про зобов'язання відповідача звільнити його від сплати за
електроенергію (а.с.З), а рішенням суду від 22 листопада 2006 року відповідач
зобов'язаний компенсувати позивачу витрати з оплати комунальних послуг (за
електроенергію) (а.с.46-47). Згідно ч.2 ст.31 ЦПК України лише позивач, а не
суд, наділений правом протягом усього часу розгляду справи змінити предмет
позову. Посилання суду першої інстанції в рішенні від 22 листопада 2006 року на
те, що „в судовому засіданні позивач декілька змінив свої позовні вимоги і
просить суд зобов'язати відповідача компенсувати йому витрати з оплати за
електроенергію", не може бути враховано, оскільки факт зміни позивачем
позовних вимог не підтверджується матеріалами справи. Згідно вимогам ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету
спору на власний розсуд. Але в матеріалах справи відсутня відповідна позовна
заява позивача про зміну предмету позову.

Враховуючи
викладене у сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача
підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції від 22 листопада
2006 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд у той же суд,
оскільки суд не розглянув заявлені позивачем позовні вимоги і цей недолік не
був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої
інстанції.

Керуючись
ст.ст. 303, 307 ч.1 п.5, 311 ч.1 п.5, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати
рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада
2006 року, справу направити на новий розгляд у той же суд.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.