Справа
№ 22-254/2007 р
головуючий у 1 інстанції - Олійник П.В.
доповідач - Григоренко М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

21 березня 2007 року

м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Собіни І.М.,

суддів : Григоренка М.П.,
Оніпко О.В., при секретареві Томашевській І.М., за участю позивача, його
представника ОСОБА_1, представника відповідача Костопільскої ЦРЛ Ваврусевич
Валентини Олексіївни, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Костопільського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2006 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Костопільської центральної районної лікарні,
фінансового управління Костопільської районної державної адміністрації
Рівненської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про
відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди, в розмірі 2107 грн. та 50000 грн.,
відповідно,

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням
Костопільського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2006 року позивачу
ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись
з даним рішенням, позивач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що вважає його
незаконним, через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення
судом норм матеріального і процесуального права.

2

Так, суд першої інстанції
безпідставно визнав відсутність причинного зв'язку між несвоєчасним та
некваліфікованим наданням працівником Костопільської ЦРЛ йому медичної допомоги
та шкідливими наслідками, які настали в результаті цього для його здоров'я.

В основу рішення
покладено лише свідчення лікаря-окуліста ОСОБА_3, саме з вини якої йому і була заподіяна матеріальна і
моральна шкода, але при цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що
останню було притягнуто до відповідальності за недбале виконання своїх
обов'язків при наданні йому медичної допомоги.

Також, судом не
належно оцінені висновки судово-медичної експертизи, які були зроблені лише на
підставі пояснень лікаря-окуліста ОСОБА_3.

В зв'язку із чим
позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги.

В ході
апеляційного розгляду даної цивільної справи позивач та його представник
апеляційну скаргу підтримали повністю і, наполягаючи на її задоволенні, дали
пояснення, які збігаються із змістом самої апеляційної скарги.

Відповідач - Костопілська ЦРЛ
та третя особа як в поданих письмових запереченнях так і в судовому засіданні заявили,
що апеляційну скаргу вважають безпідставною і необгрунтованою, а тому просять
апеляційний суд її відхилити.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін та осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний
суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, у зв'язку із
невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухваленням нового рішення
по справі.

З долученої до
матеріалів справи завіреної ксерокопії вкладишу до медичної книжки ОСОБА_2 ( а.с. 50) вбачається, що 10 червня 2002 року останній
звернуся за медичною допомогою до Костопільської ЦРЛ з приводу попадання 9 червня того ж
року йому в ліве око мазуту.

Крім зазначення
наданої медичної допомоги, в даному документі також міститься дані про відмову
хворого ОСОБА_2 від госпіталізації та вказівка про повторний огляд
останнього 12 червня 2002 року.

З наявних у
справі медичних документів видно, що 11
червня 2002 року
ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою до Рівненської обласної клінічної
лікарні ( а.с. 7), де йому було
встановлено діагноз - проникаюче
поранення рогівки лівого ока з стороннім тілом в

з

оболонках, а з 12 червня того ж
року він вже перебував на лікуванні в Одеському НДІ очних захворювань ( а.с.5), де йому
була проведена операція по видаленню стороннього тіла з лівого ока.

Згідно висновків
судово-медичної експертизи від 16
березня 2006 року
(а.с.134) основною причиною, яка викликала сліпоту на ліве око у ОСОБА_2, була
травма цього ока у вигляді проникаючого поранення його металевим .осколком.
Поряд з іншими негативними умовами, що сприяли втраті зору позивачем, також
явилась і несвоєчасна діагностика проникаючого характеру травми ока і пов'язане
з цим несвоєчасне видалення стороннього тіла, у зв'язку із чим розвинувся
запальний процес.

Відповідно до
наказу головного лікаря Костопільської ЦРЛ від 2 серпня 2002
року НОМЕР_1, за
недостатній об'єм обстежень хворого ОСОБА_2, недостатню настроєність до діагностики
проникаючого поранення ока, що призвело до виникнення ускладнень і
несвоєчасного оперативного втручання, лікарю -окулісту ОСОБА_3 було оголошено
догану.

Згідно висновків
адміністративного розслідування, проведеного на підставі наказу начальника
управління охорони здоров'я Рівненської обласної державної адміністрації від 15 серпня 2002 року НОМЕР_2 ( а.с. 66) та повідомлення
начальника вищевказаного управління від 22
листопада 2004 року ( а.с.70), під час
надання 10 червня 2002 року медичної
допомоги ОСОБА_2 лікарем -
окулістом ОСОБА_3 не було використано всіх засобів обстеження для
виключення проникаючого поранення, внаслідок чого не було виявлено наявність
стороннього тіла в лівому оці хворого та не направлено останнього до
Рівненського обласного центру травми ока, що призвело до тяжкого миттєвого
запального процесу, з втратою пацієнтом зору на одне око.

Відповідно до
ст. ст. 440, 440і, 441 ЦК України ( в редакції 1963 року) юридична
особа відшкодовує шкоду, заподіяну її працівником при виконанні трудових
обов'язків за умови, що дії працівника були неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є вина працівника.

З огляду на те,
що з моменту отримання ОСОБА_2 травми і до моменту проведення йому операції по
видаленню з лівого ока стороннього тіла пройшло не більше трьох діб, колегія
суддів вважає, що при даних умовах, коли у хворого ОСОБА_2 мало місце стрімке
розвинення запального процесу і була потреба у невідкладній медичній допомозі,
неправомірні дії лікаря -
окуліста ОСОБА_3, через не використання нею всіх можливих засобів
обстеження та не своєчасне направлення хворого, тривалістю більше ніж доба, до
спеціалізованого лікувального закладу, стали причиною

4

настання для здоров'я позивача більш негативних
наслідків, ніж це могло мати місце у разі своєчасно наданій кваліфікованій
медичній допомозі, а тому Костопільська ЦРЛ повинна нести відповідальність за
шкоду заподіяну її працівником при виконанні трудових обов'язків.

На обґрунтування
розміру заявлених позовних вимог позивач та його представник як в суді першої
інстанції так і в ході апеляційного розгляду пояснили, що заподіяна матеріальна
шкода, в розмірі 2107 грн., це
є лише частина матеріальних затрат, понесених їхньою сім'єю, у зв'язку із
отриманням позивачем ушкодженням здоров'я і складається з витрат на лікування
та витрат на проїзд до лікувальних закладів Рівного та Одеси.

Моральна шкода
полягає у фізичних та моральних стражданнях, які обумовлені переживаннями у
зв'язку із настанням інвалідності, через несвоєчасно надану медичну допомогу,
зміною звичайного способу життя та ускладненням стосунків з оточуючими, через
відчуття своєї неповноцінності.

Таким чином, з
урахуванням обставин справ, зокрема, форми і ступеня вини особи, яка заподіяла
шкоду, ступеня фізичних і моральних страждань потерпілого, а також інших
негативних наслідків та у відповідності до вимог ст. ст. 440, 440і, 441 ЦК України ( в редакції 1963 року,) колегія
суддів вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди задовольнити
повністю, а про відшкодування заподіяної моральної шкоди частково, в розмірі 10000 грн.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Костопільського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2006 року 2006 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, в
зв'язку із чим стягнути з Костопільської ЦРЛ Рівненської області на користь
останнього 2107 грн., в
рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 10000 грн., в рахунок
відшкодування заподіяної моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з
Костопільської ЦРЛ Рівненської області в дохід держави судовий збір, в розмірі 59 грн. 50 коп. та ЗО грн.
на рахунок апеляційного суду Рівненської області витрат за
інформаційно-технічне забезпечення.

4

5

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців
починаючи з дня набрання ним законної сили, з подачею касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді

Собіна І.М.

Григоренко М.П.

Оніпко О.В.