РІШЕННЯ           іменем України

"16" січня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Тернопільської області в складі:

головуючого-
КозакаІ.О.

суддів -ХрапакН.М., Бахметової
В.Х.

при секретарі-
Заєць К.В

з участю -позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу

за   апеляційною
скаргою   ОСОБА_1  на
рішення

Тернопільського
міськрайонного суду від 31
жовтня 2006 року по
цивільній

справі за
позовом ОСОБА_1 до
управління МВС

України в
Тернопільській області про поновлення на роботі, стягнення

заборгованості
за час вимушеного прогулу, надання статусу державного

службовця,
проведення перерахунку заробітної плати та стягнення моральної

шкоди,

встановила:

в липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до управління МВС Украши в Тернопільській області про поновлення його
на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 УМВС України в Тернопільській області, стягнення
седньомісячного заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди в розмірі 3000 грн., посилаючись на те, що працював у відповідача на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 і
був 20 червня 2006 року звільнений
з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Вважає, що дане звільнення є незаконним, оскільки фактично реорганізації не
відбулося і скорочення штатів не було, а навпаки -збільшилося працюючих і збереглася посада провідного
спеціаліста.

У вересні 2006
року позивач доповнив свої позовні вимоги і просив зобов"язати УМВСУ в
Тернопільській області документально підтвердити надання йому статусу
державного службовця за минулий період його трудової діяльності, а також
провести відповідні перерахунки зарплати і стягнути ці кошти за час його роботи
на посаді провідного спеціаліста, починаючи з 1.06.2004р. по день вирішення
спору.

Головуючий у 1-й інстанції
Підлісна І.М.

Справа № 22а -29

Категорія 40                                                         Доповідач
Храпак Н.М.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року в позові ОСОБА_1 до управління
МВС України в Тернопільській області про поновлення на роботі, стягнення
заборгованості за час вимушеного прогулу, надання статусу державного службовця,
проведення перерахунку заробітної плати та стягнення моральної шкоди
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і справу направити, на
новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі, посилаючись на те, що
судом були порушені норми матеріального та процесуального права, а також
невірно дана оцінка зібраним по справі доказам, в зв"язку з чим висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до
часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 про
поновлення на роботі, стягненні середньомісячного заробітку за час вимушеного
прогулу, суд виходив з того, що у відповідача дійсно мали місце зміни в
організації виробництва і було реорганізовано відділення капітального
будівництва УМВС у відділ капітального будівництва з скороченням всіх посад
відділення з додержанням УМВСУ в Тернопільській області всіх норм чинного
законодавства, що регулюють вивільнення працівників.

Проте, колегія суддів вважає, що з даним висновком погодитись не можна,
оскільки суд дав невірну оцінку здобутим по справі доказам, в зв"язку з
чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і судом були
порушені норми матеріального права.

Тому відповідно до вимог п. 3, 4
ч. 1 ст.309
ЦПК України рішення суду слід в зазначеній
частині скасувати і ухвалити нове рішення.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, колегія
суддів встановила такі факти.

Згідно ст.40 ч.1
п.1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також
строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути
розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в
організації виробництва і праці, в тому числі     ліквідації,     реорганізації,     банкрутства    або
перепрофілювання підприємства,
установи,  організації,  скорочення
чисельності  або  штату працівників.

Крім цього, у відповідності до ст.36 ч.3 КЗпП України у
разі зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе
лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу НОМЕР_1 начальника
управління МВСУ в Тернопільській області від 10.06.2004р. ОСОБА_1 був прийнятий на
посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 УМВСУ з 1
червня 2004 року, з
випробувальним терміном З місяці.

У відповідності до наказів НОМЕР_2
від 25.02.2005р. та НОМЕР_3
МВС України від 19.09.2005р. УМВСУ в
Тернопільській області було видано наказ НОМЕР_4 від 3.10.2005р., згідно якого для забезпечення належного
виконання оперативно службових завдань органів і підрозділів, з метою
подальшого заміщення посад начальницького складу органів внутрішніх справ
цивільними особами, а також вдосконалення організаційно штатної структури
органів внутрішніх справ УМВСУ в області, затверджено перелік змін у штатах
органів внутрішніх справ УМВСУ в Тернопільській області.

Як видно з даного наказу, що змінилася фактично назва відділення капітального будівництва УМВС на відділ капітального
будівництва УМВСУ в Тернопільській області, проте скорочення чисельності
штату не відбулося, а навпаки збільшилася на дві одиниці (а.с.46-47).

Тому, колегія суддів вважає, що відповідачем було
допущене порушення норм трудового
законодавства при розірванні трудового договору з позивачем за ст.40 п.1
КЗпП України.

З врахуванням
наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 слід поновити на
посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 УМВС України в
Тернопільській області і стягнути в його користь з УМВС України в Тернопільській
області середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 21 червня 2006 року по 16 січня 2007 року в розмірі 3949,3 грн. з
вирахуванням обов"язкових платежів, виходячи з слідуючого розрахунку: 568,04 грн.
(середн.місячн.зароб.) х 2
(повних останніх місяці перед звільненням) : 42 роб.дні =
27,05 грн. (середн.місячн.зароб за 1
день); 27,05 грн. х 146 роб.дні (за
період з 21.06.2006р. по 16.01.2007р.) =
3949,3 грн.

У відповідності до
п. 5 Постанови Пленуму ВС України №
4 від 31.03.1995р.
"Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд
повинен з"яеувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому
моральних чи фізичних страждань, яких моральних чи фізичних страждань зазнав
потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює
пов"язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші
обставини, які мають значення для вирішення даного спору.

Оскільки судом першої інстанції дані вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди не були розглянуті та дослідженні, колегія суддів вважає, що
слід рішення суду в цій частині скасувати.

Крім цього, слід скасувати рішення суду в частині відмови надання позивачу
статусу державного службовця та проведення в зв"язку з цим перерахунку
зарплати з огляду на те, що дані вимоги вирішуються в порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення вимог
процесуального права при вирішенні спору в частині надання позивачу статусу
державного службовця і проведення в зв"язку з цим перерахунку зарплати, та
стягненні моральної шкоди, що не дає суду апеляційної інстанції встановлювати
нові факти і досліджувати нові докази, тому колегія суддів вважає, що рішення
суду в зазначеній частині слід скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, п.5, 309 ч.1 п.3, п.4, 311 п.5, 313, 314, 316 ЦПК України,
ст.ст.36 ч.3, 40 п.1, 43, 232, 235, 237-1, КЗпП
України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року скасувати.

В частині
відмови в поновленні на роботі та стягненні середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу ухвалити нове рішення, яким поновити ОСОБА_1 на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1 УМВС України в Тернопільській
області і стягнути в користь ОСОБА_1 з УМВС України в
Тернопільській області середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 21 червня 2006 року по 16 січня 2007 року в розмірі 3949,30 грн. (три тисячі
дев"ятьсот сорок дев"ять грн. 30 коп.) з вирахуванням обов'язкових
платежів.

Стягнути з УМВС України в Тернопільській області в
користь держави судовий збір в сумі 51
грн. до місцевого бюджету М.Тернополя, ідентифікаційний код 23588119, р/р 0002 банк одержувач УДК у Тернопільській області, МФО 838012, код бюджетної
класифікації 220909100 (держмито), а також витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30
грн. згідно слідуючих реквізитів: отримувач -Апеляційний суд Тернопільської області, код ЄДРПОУ - 02893456, р/р 0452, банк УДК в Тернопільській
області, МФО 838012, призначення
платежу: "інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи".

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року, а саме:
надання статусу державного службовця, проведення перерахунку зарплати та
стягнення моральної шкоди -
направити на новий розгляд в іншому складі суду.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути оскаржено безпосердньо до Верховного Суду України
в касаційному порядку протягом двох місяців з дня його проголошення.