РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року
лютого місяця 06 дня
колегія суддів судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі: Головуючого, судді
Любобратцевої Н.І.,

Суддів
Чистякової Т.І., Даніла Н.М.,

При секретарі                                               БахтагарєєвоїМ.В.,

За участю позивача ОСОБА_1, представника позивача,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання

права власності на жилий будинок садибного типа і про
усунення перешкод у здійсненні

права приватної власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника
ОСОБА_1,

на рішення Красноперекопського міськрайонного суду АРК
від 08 .11.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності на жилий будинок садибного типа і про усунення
перешкод у здійсненні права приватної власності. Вимоги мотивовані тим, що він
перебував у шлюбі з відповідачкою з 05Л0Л991 року по 16.02.2005 року, від шлюбу
мають неповнолітню дочку ОСОБА_4., 1992 року народження. На підставі договору
дарування від 09.04.1997
р. матір'ю позивача -
ОСОБА_5, йому було передано цілий будинок з прилеглими огорожами. Проте
колишня дружина чинить перешкоди у користуванні вказаним будинком. Оскільки
ОСОБА_2 не є членом його сім'ї ,
позивач просив суд визнати за ним право приватної власності на жилий
будинок садибного типа, розташований АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди у користуванні будинком, заборонити їй мешкання в ньому. У
попередньому судовому засіданні суду першої інстанції позивач уточнив свої
вимоги і просив покласти на відповідачку обов'язок усунути всякі можливі
порушення названого права, що полягають в забороні їй на тимчасове знаходження
і мешкання в жилому будинку, спроби проникнути в дім, замикання жилого будинку
і прибудов, пошкодження майна, звільнивши жилий будинок для мешкання позивача.

Рішенням Красноперекопського міськрайонного суду АРК від 08.11.2006 року
постановлено: Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Зобов'язати ОСОБА_2 не здійснювати
дій, направлених на пошкодження будови дома, замикання прибудинкових споруд на
замки. У решті частини у задоволенні позовних вимог відмовити.

На вищевказане рішення суду першої інстанції представник
ОСОБА_1 -ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і
ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Апелянт вказує, що суд
неправомірно відмовив позивачу у задоволені позову про визнання за ним права
власності на спірний будинок, оскільки вказаний будинок перейшов у власність
позивача за договором дарування.

Справа №
22-Ц-877/07

Головуючий у першій інстанції Халдєєва О.В.

Доповідач Любобратцева Н.І.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та його
представника, проаналізувавши доводи апеляційної скарги в межах ст. 303 ЦПК України,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 214, 215 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує які
правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. З ЦПК України та ст. 392 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право
власності.

Судом правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником жилого будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 9 квітня 1997 р. (а.с. 16). Таким чином,
право власності позивача на жилий будинок підтверджується правовстановлюючим
документом, який ніким не оспорений, не визнаний недійсним, не втрачений
власником і є чинним, а тому визнавати за ним таке право ще й судовим рішенням
немає підстав.

З пояснень позивача та його представника у засіданні суду
апеляційної інстанції витікає, що ОСОБА_1, який просив суд зобов'язати
відповідачку ОСОБА_2 усунути усякі можливі порушення його права власності,
заборонити її знаходження та мешкання в жилому будинку, зобов'язати звільнити
його, фактично ставить питання про її виселення із спірного будинку.

Заявлені вимоги в частині виселення ОСОБА_2 задоволенню
не підлягають, оскільки не засновані на вимогах чинного законодавства. Так,
відповідно до ст. 156 ЖК
України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у
будинку, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

Стосовно позову у частині усунення перешкод у здійсненні
права власності, колегія суддів вважає, що вказані вимоги підлягають
задоволенню, оскільки відповідно до ст. 391
ЦК України та ст. 48
Закону України „Про власність" власник майна має право вимагати
усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
своїм майном.

Таким чином, правильно встановивши фактичні обставини
справи, суд першої інстанції не застосував відповідні встановленим
правовідносинам правові норми, що відповідно до вимог п.4 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні заявленого позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303, 307, 309, 313, 314 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах

Справа №
22-Ц-877/07

Головуючий у першій інстанції Халдєєва О.В.

Доповідач Любобратцева Н.І.

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3
задовольнити частково. Рішення Красноперекопського міськрайонного суду від 8 листопада 2006 року скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в будь-якій формі у здійсненні
права власності на жилий будинок АДРЕСА_1 АР
Крим. В решті позову відмовити за його необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо у
Верховний Суд України протягом двох місяців.

Судді

Справа №
22-Ц-877/07

Головуючий у першій інстанції Халдєєва О.В.

Доповідач Любобратцева Н.І.