У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М., Берднік І.С., Григор'євої
Л.І., Гуменюка В.І.,  Данчука В.Г.,

Костенка А.В.,               Левченка Є.Ф.,                Патрюка
М.В.,  Прокопчука
Ю.В., Пшонки М.П., Лихути
Л.М.,

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,                Сеніна Ю.Л., Охрімчук
Л.І.,     Шабуніна В.М., -

розглянувши скаргу ОСОБА_1про перегляд у зв'язку з
винятковими обставинами  рішення  колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Тернопільської області від 31 січня 2006 року та
ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України від 16 червня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,
виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання права
власності  на земельну ділянку та її
реальний поділ,

в с т а н о в и л а
:

ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, виконавчого комітету Тернопільської
міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,  що знаходиться по АДРЕСА_1, та реальний її
поділ, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником 3/5 частин
будинку, розташованого на вказаній земельній ділянці, а відповідач є власником
2/5 частин будинку. В їхньому спільному користуванні знаходиться земельна
ділянка площею    685 кв.м. Просить
виділити йому в користування земельну ділянку площею 411 кв.м, а ОСОБА_1
виділити земельну ділянку площею 274 кв.м.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13
грудня 2005 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, виконавчого комітету Тернопільської
міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою та її
реальний поділ задоволено частково. Виділено ОСОБА_2 8/25 частин земельної
ділянки площею 220, 08 кв.м, проведено її поділ згідно з варіантом № 2 висновку
земельно-технічної експертизи №НОМЕР_1

Рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 31 січня 2006 року зазначене рішення суду першої
інстанції скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено в
повному обсязі. Визнано за ним право користування земельною ділянкою площею
406, 94 кв. м, а за ОСОБА_1 - земельною ділянкою площею          271, 30 кв. м, залишивши в спільному
користуванні сторін 9, 52 кв.м, згідно з
варіантом № 2 судової земельно-технічної експертизи № НОМЕР_2

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України від 16 червня 2006 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від
31 січня 2006 року залишено без зміни.

До Верховного Суду України надійшла скарга ОСОБА_1 про перегляд
постановлених судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

У скарзі  заявник просить скасувати
ухвалу колегії суддів Судової
палати  у цивільних справах
Верховного Суду України від 16 червня 2006 року й ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 31
січня 2006 року та залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду
від 13 грудня 2005 року, як помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Скарга підлягає  задоволенню
з таких підстав.

Постановляючи рішення, суд
першої інстанції виходив із того, що АДРЕСА_1 розташований на спірній земельній
ділянці, рішенням  народного суду м.
Тернополя від 1 листопада 1968 року був поділений між подружжям ОСОБА_3, а
саме: ОСОБА_3  виділено і визнано за нею
право власності на 17/25 його частин, а за ОСОБА_4 - на 8/25 частин. Стаття 42
Земельного   кодексу України  (у редакції від 13 березня 1992 року),
чинного на момент  виникнення правовідносин,
передбачала, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності,
користуються земельною ділянкою спільно, порядок користування нею визначається
співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на
будинок. Наступні  зміни в розмірі часток
в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою або
перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування
ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов'язковою і
для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей
будинок.

Після поділу  будинку між подружжям
склався порядок користування земельною ділянкою
в розмірах пропорційних їхнім часткам у праві власності на будинок.

19 вересня 1971 року ОСОБА_3
продала належні їй 17/25 частин будинку ОСОБА_5

У  тому ж 1971 році ОСОБА_4 провів
добудову до своєї частки будинку, узаконив її і рішенням виконкому
Тернопільської міської Ради депутатів трудящих
№ НОМЕР_3 між співвласниками будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено
перерозподіл ідеальних часток і співвласники стали володіти    3/5 та 2/5 частинами будинку відповідно.

23 грудня 1974 року ОСОБА_5 подарувала належні їй 2/5 частини будинку з
відповідною частиною надвірних будівель ОСОБА_6, а 30 травня 1989 року
спадкоємець  останньої,  ОСОБА_7, продав указану частину будинку
ОСОБА_1- відповідачеві у справі.

Інші 3/5 частини будинку ОСОБА_4 14 травня 1982 року продав ОСОБА_2-
позивачеві у справі.

Скасовуючи рішення місцевого суду й ухвалюючи нове рішення, колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області  виходила з того, що порядок
користування земельною ділянкою повинен визначатися розмірами часток у праві
власності на будинок, і виділила позивачеві земельну ділянку площею 406, 94
кв.м, а відповідачеві - 271,30 кв.м.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,
переглядаючи справу в касаційному порядку, погодилась із такими висновками
апеляційного суду та відхилила касаційну скаргу ОСОБА_1

Проте з такими висновками погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України судові рішення у цивільних справах можуть
бути переглянуті у зв'язку з винятковими обставинами після їх перегляду в
касаційному порядку, якщо вони оскаржені з мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції одного і того самого положення закону;
визнання судового рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої
визнана Україною, таким, що порушує міжнародні зобов'язання України.

9 березня 2005 року Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду
України за результатами розгляду цивільної справи про встановлення порядку
користування земельною ділянкою між співвласниками будинку  постановлено ухвалу, якою  скасовано рішення судів першої та апеляційної
інстанцій і в якій зазначено, що якщо до вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну
ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі і споруди, не
визначався або вона перебувала в користуванні співвласників і ними не було
досягнуто згоди про порядок користування ділянкою, визначення розміру часток
сторін у земельній ділянці здійснюється у відповідності з розміром часток у
будинку на час виникнення спільної часткової власності, тобто станом на час
набрання чинності рішенням  народного
суду м. Тернополя від 1 листопада 1968 року.

Тернопільський міськрайонний суд обґрунтовано виходив саме з цього
положення законодавства та дійшов правильного висновку про часткове задоволення
позовних вимог і виділення ОСОБА_2 у користування          8/25 частин земельної ділянки, які є
пропорційними в праві власності на будинок на момент створення спільної
власності між ОСОБА_3. та ОСОБА_4

Наступні судові рішення: рішення
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 31 січня 2006 року та ухвала колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 червня 2006 року -
постановлені з порушенням чинного матеріального законодавства, тому залишатися
без змін не можуть і підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 31 січня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 червня 2006 року скасувати,
а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13
грудня 2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

М.І. Балюк   В.М. Барсукова  І.С. Берднік    Л.І. Григор¢єва  В.І. Гуменюк   В.Г. Данчук   А.В. Костенко  Є.Ф. Левченко  Л.М. Лихута
М.В. Патрюк  Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка                    Я.М.Романюк   Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін

Л.І. Охрімчук

В.М. Шабунін