Головуючий 1 інстанції
Справа № 22-1406-2007р.      Доповідач Курило В.П.
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі: головуючого судді Курило
В.П. .   суддів Саніковой О.С., Шамрило Л.Г.
при секретарі   Личкатій В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ні ухвалу
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 06 грудня 2006р. по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та
бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби у Куйбишевському
районі м. Донецька.

ВСТАНОВИВ:

В апеляційний
суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 06 грудня 2006р., якою в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду і просить вирішити
скаргу по суті. Посилається на те, що судом першої інстанції зроблено висновки,
які не відповідають обставинам справи. їй не було надано можливості добровільно
виконати рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. Вона не
працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною, інших
доходів і рухомого майна не має. Стягнення на допомогу по догляду за дитиною не
може бути накладено відповідно до ст. 73
Закону України „Про виконавче провадження". Крім того, постанова про
звернення стягнення на майно боржника є незаконною, тому що для здійснення
будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або
право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки і
піклування.

Судом першої інстанції встановлено, що 2 червня 2005
року Куйбишевським

районним судом м. Донецька видано виконавчий лист у цивільній справі за
позовом

ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 22399 грн.

2 червня 2006 року державним
виконавцем ДВС в Куйбишевському районі м. Донецька винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження для виконання вказаного виконавчого листа. 27 жовтня 2006 року державним
виконавцем ДВС в Куйбишевському районі м. Донецька винесено постанову про
звернення стягнення на майно боржника, яка в добровільному порядку рішення суду
не виконує, на її ім"я автотранспорт не зареєстрований, вона не працює,
знаходиться у декретній відпустці і

2

отримує матеріальну допомогу у
розмірі 92 грн.,
але вона є власницею 1/3
частини квартири АДРЕСА_1.

27 жовтня 2006 року державним
виконавцем ДВС в Куйбишевському районі м. Донецька Садовою Г.В. складений акт
опису та арешту житлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення заявниці, її представника і
зацікавленої особи, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до
ст. 62 Закону
України „Про виконавче провадження", звернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення, що є нерухомим майном, провадиться у разі
відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до
ст. 33 Закону
України „Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою
або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до
ст. 35 Закону
України „Про виконавче провадження", виконавче провадження може бути
зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий
документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про
відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу
і порядку виконання.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на допомогу по

догляду
за дитиною, яку отримує заявниця, стягнення накладено не може бути.

Ураховуючи,
що у боржника ОСОБА_1 немає коштів чи рухомого майна, на які

могло
бути накладено стягнення за виконавчим листом, то державним виконавцем на

законних
підставах винесено постанову про звернення стягнення на нерухоме майно

боржника,
а також правомірно складений акт опису та арешту житлового приміщення.

При
цьому ніякі правочини з майном неповнолітньої дитини державним виконавцем не

здійснювались
і не проводились ніякі дії, які б могли привести до порушення прав дитини,

тому
вимоги ст. 10 Закону
України „Про виконавче провадження" відносно залучення

представника
органу опіки і піклування державний виконавець не порушив.

Таким чином,
підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними немає, вимоги
закону і права заявника державним виконавцем порушені не були.

Розглядаючи справу,
суд першої інстанції повно, всебічно, об'єктивно перевірив доводи і заперечення
сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов
правильного висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 не грунтуються на законі.

Крім того, судом
не приймаються доводи апеляційної скарги, що заявниці не було надано можливості
добровільно виконати рішення суду у встановлений державним виконавцем строк,
оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішення суду відбулося 2 червня 2005 року, а
постанова про звернення стягнення на майно боржника державним виконавцем була
ухвалена 27 жовтня 2006 року. Тобто,
заявниця мала півтора року для добровільного виконання рішення суду, але ніяких
дій для сплати боргу нею не було здійснено.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її
скасування

немає. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про
неправильне

застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального
закону, що

призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

3

Керуючись ст. 304, 307,312, 314 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. 2006р. Ухвалу Куйбишевського районного суду м. Донецька від 06 грудня залишити
без зміни.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але вона може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою суду апеляційної інстанції законної сили.

Судді: