УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 травня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,    Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Шахтарську Донецької області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1970 року
працював на підприємствах вугільної промисловості, захворів на професійну
хворобу (вібраційну хворобу) і за висновком МСЕК від 20 березня 2002 року йому
було вперше встановлено 15% втрати працездатності у зв'язку з таким
захворюванням; згодом він захворів на інше професійне захворювання (хронічний
бронхіт) і за висновком МСЕК від 30 червня 2006 року йому вперше встановлено
30% втрати професійної працездатності у зв'язку з цим захворюванням, а за
сукупністю обох захворювань втрата працездатності склала 55%, його визнано
інвалідом 3 групи; ушкодженням здоров'я йому заподіяно моральну шкоду.

Позивач просив стягнути
з відповідача 45000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду від 30 жовтня  2006 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 грудня 2006 року,
позов задоволено частково, постановлено стягнути з відповідача на користь
позивача 19000  грн. на відшкодування
моральної шкоди.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Шахтарську просить
скасувати ухвалені в справі судові рішення і постановити нове рішення про
відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1., суди як першої, так й апеляційної інстанцій виходили з того,
що згідно висновку МСЕК від 30 червня 2006 року позивачу було встановлено
втрату працездатності в розмірі 55% у зв'язку з професійними захворюваннями,
його здоров'я ушкоджене, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди
і обов'язок по проведенню такого відшкодування законом покладено на
відділення  виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Шахтарську.

Заперечуючи проти позову,
відповідач посилався на те, що згідно п. 27 ст. 77 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2006 рік” зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 статті
1, підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини 3 статті 28 та
частини 3 статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей.

Проте судом першої інстанції такі
заперечення відповідача не прийняті до уваги з тих мотивів, що норми Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди не скасовані.

Апеляційний суд взагалі такі
заперечення не перевірив, мотивів, з яких не прийняв доводів відповідача, в
ухвалі не навів.

При цьому судами не враховано, що
призупинення Законом України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” дії
закону так само не дає підстав для його застосування.

За таких обставин колегія суддів
визнає, що при вирішенні справи судом неправильно застосовані норми
матеріального права - п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2006 рік”.

Разом з тим, положення ст. ст.
21, 28, 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” в редакції, що діяла до прийняття Закону
України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, передбачали обов'язок Фонду
провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту  заподіяння
йому такої шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30,
34, 35 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” право на отримання потерпілим страхових
виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за
моральну шкоду,  виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

В обґрунтування позову ОСОБА_1.
посилався також на те, що стійка втрата працездатності у зв'язку з професійною
хворобою (вібраційною хворобою) була встановлена йому вперше висновком МСЕК від
20 березня 2002 року.

Суд у порушення вимог ст. ст.
214, 215 ЦПК України такі доводи позивача не перевірив, на  відповідні положення закону уваги не звернув,
у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та
правовою нормою, що підлягає застосуванню до цих правовідносин

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених                   ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Шахтарську задовольнити
частково.

Рішення Шахтарського
міськрайонного суду від 30 жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 21 грудня 2006 року скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:                                                                               Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін