У Х В А Л А  ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 вересня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Прокопчука Ю.В., Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житомирського міського управління земельних ресурсів,
виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання недійсним рішень та
державного акту про право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 6 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 січня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вищезазначеним позовом
посилаючись на те, що відповідно до умов укладеної сторонами мирової угоди,
затвердженої ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14 травня 2003
року, та доданого до угоди плану було визначено порядок користування земельною
ділянкою біля будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із
встановленням меж на місцевості. В користування ОСОБА_2 виділено земельну
ділянку площею 450 кв.м., а в користування ОСОБА_1- 540 кв.м. На підставі цієї
угоди рішенням 15-ї сесії Житомирської міської ради від 29 жовтня 2003 року
№274 ОСОБА_2 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку за
яким без її згоди, як сторони мирової угоди змінено план землекористування
земельною ділянкою, чим було порушено її права як землекористувача. Просила
визнати недійсними рішення 15-ої сесії Житомирської міської ради від 29 жовтня
2003 року №274 в частині встановлення права власності на земельну ділянку
ОСОБА_2, виділеної в окреме землеволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та в частині
встановлення права спільної часткової власності з виділенням частки ОСОБА_1
площею 0,041 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку від 15
січня 2004 року, виданий ОСОБА_2, Державний акт на право власності на земельну
ділянку без дати щодо виділення часток ОСОБА_1- 0,041 га та міській раді -
0,059 га. Зобов'язати Житомирське міське управління земельних ресурсів
встановити на місцевості порядок землекористування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
згідно плану мирової угоди. Зобов'язати ОСОБА_2 відновити родючий шар землі на
частині ділянки, яка перебуває у незаконному володінні. Стягнути з відповідачів
судові витрати.

Рішенням Богунського
районного суду м. Житомира від 6 червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області
від 23
січня 2007 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним                рішення 15-ої сесії
Житомирської міської ради від 29 жовтня 2003 року №274 в              частині надання дозволу на
приватизацію земельних ділянок ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 Визнано недійсними: Державний акт про право
власності на земельну ділянку площею  450
кв. м., що виданий на ім'я ОСОБА_2 серії ЖТ №111137 від 15 січня              2004 року та Державний акт про
право власності на земельну ділянку площею           410 кв. м., що виданий на ім'я
ОСОБА_1 без дати серії ЯА №428324. Стягнуто з Житомирського міського управління
земельних ресурсів на користь ОСОБА_1 110,50 грн. на відшкодування державного
мита. В решті в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі
ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судових рішень в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 з підстав порушення норм матеріального та процесуального
права з направленням справи у цій
частині на розгляд суду першої інстанції

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов суди
виходили з того, що при порівнянні плану встановлення зовнішніх меж земельної
ділянки, який є невід'ємною частиною вищезазначеної мирової угоди, та плану
встановлення меж, затвердженого працівниками Житомирського міського управління
земельних ресурсів, встановлено суттєві розбіжності, та такі коригування меж на
місцевості вчинені без погодження з позивачкою; межа між ділянками на плані, що
затверджений сторонами угодою, була зображена прямою лінією, а після
перенесення меж на місцевість працівниками управління земельних ресурсів, межа
між ділянками сторін вже перестала бути такою.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і
доводи скарги його висновків не спростовують.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 6 червня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Ю.В. Прокопчук                         М.П. Пшонка