Справа №22-ц-165   2007р.                          Головуючий у 1-й
інстанції     Жаворонок В.П.
Категорія 21                                                   Суддя-доповідач                          Смирнова Т.В.
УХВАЛА

іменем   України

27
лютого 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого -
Смирнової Т.В.

суддів -
Ільченко О.Ю., Данильченко Л.О.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

та осіб, які
беруть участь у справі - позивача ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Охтирка

на рішення
Тростянецького районного суду від 19 жовтня 2006 року

у справі за
позовом ОСОБА_1

до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка,

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України у м. Суми

про стягнення
одноразової виплати у зв'язку з ушкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Охтирського відділення Фонду соцстрахування про
стягнення одноразової допомоги в зв'язку з ушкодженням здоров'я. Вимоги
обґрунтував тим, що під час роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 на ст. Смородино з ним стався
нещасний випадок на виробництві. Так, 3 листопада 1986 року під час виконання
службових обов'язків у робочий час він повертався з наради по дорозі до роботи,
і пропускаючи транспортний засіб, оступився, вдарився об каміння і отримав
забиту рвану рану лівого колінного суглоба.

Факт
ушкодження здоров'я на виробництві був встановлений рішенням Тростянецького
районного суду від 21 вересня 2004 року, цим же рішенням зобов'язано
підприємство СТГО «Південна залізниця» скласти акт форми Н-1 про нещасний
випадок на виробництві. На підставі цього акту Фонд соцстрахування призначив
ОСОБА_1 щомісячні виплати, однак відмовив у призначенні одноразової допомоги.

2

Рішенням
Тростянецького районного суду від 19 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1 до
Охтирського відділення Фонду соцстрахування задоволений, зобов'язано Охтирське
відділення Фонду соцстрахування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову
допомогу.

Додатковим
рішенням Тростянецького районного суду від 27 грудня 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Сумського відділення Фонду соцстрахування - відмовлено.

Суд
першої інстанції встановив, що в 1996 році ОСОБА_1 був визнаний інвалідом 3
групи, в 1997 році - інвалідом 2 групи, а з 1 травня 2003 року - довічно
визнаний інвалідом 1 групи. За висновком МСЕК від 12 липня 2005 року позивачу
при повторному освідченні була встановлена стійка втрата працездатності 45%.

Виходячи
з того, що факт ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків був
встановлений позивачу рішенням суду у 2004 році, коли вже діяв Закон України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», суд задовольнив позов.

В
апеляційній скарзі Охтирське відділення Фонду соцстрахування просить скасувати
рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову про стягнення одноразової допомоги. Апелянт вважає, що суд
неправильно застосував норми матеріального права.

Апелянт
зазначає, що відповідно до Порядку призначення і здійснення страхових виплат
потерпілим» від 31 лютого 2002 року, стійкою втратою працездатності вважається
будь-яка її втрата - встановлення лише групи інвалідності, встановлення і групи
інвалідності і ступеня втрати працездатності, або встановлення лише ступеня
втрати працездатності.

Тому
апелянт вважає, що 12 липня 2005 року ОСОБА_1 було не первинно, а повторно
встановлено стійку втрату працездатності із визначенням ступеня втрати
працездатності у відсотках, а до цього стійка втрата працездатності визначалась
шляхом встановлення групи інвалідності. Тому підстав для виплати одноразової
допомоги немає, оскільки згідно Порядку одноразова допомога не призначається
при встановленні вищого ступеню стійкої втрати працездатності відносно
попереднього обстеження.

Крім
того, апелянт зазначив, що Охтирське відділення є неналежним відповідачем,
оскільки першочергове нарахування належних ОСОБА_1 виплат проводило Сумське
відділення Фонду, і воно ж відмовило у виплаті одноразової допомоги.

В судове засідання представник
апелянта не з'явився.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення   суду
першої   інстанції   в
межах   доводів   апеляційної
скарги,

3

заслухавши
пояснення ОСОБА_1, вважавшого за необхідне рішення суду скасувати, а справу
направити на новий розгляд з тих підстав, що суд не визначив суму одноразової
допомоги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд
з наступних підстав.

Відповідач
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми в
поясненні на апеляційну скаргу вважає, що рішення підлягає скасуванню з тих
підстав, що до участі в праві не притягнуто підприємство СТГО «Південна
Залізниця», на якому позивач отримав трудове каліцтво, само рішення суду не
містить розрахунків одноразової допомоги та в ньому не зазначено, яку суму
допомоги зобов'язаний сплатити відповідач, що не надасть можливості виконати
рішення, крім того, судом не з'ясовано наявність вини позивача в настанні
нещасного випадку, яку слід враховувати при визначенні одноразової допомоги.

Як
вбачається з тексту позовної заяви, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача
одноразову допомогу та просив суд встановити розмір одноразової допомоги, в
тому числі шляхом проведення відповідної експертизи.

Вирішивши
спір, суд першої інстанції не встановив в судовому рішенні розміру заробітної
плати позивача, виходячи з якого потрібно визначати розмір одноразової
допомоги, не перевірив наявності вини позивача при одержанні травми, внаслідок
чого судом взагалі не визначено грошову суму, яку має право одержати позивач
при виконанні судового рішення.

Таким
чином, не присудивши позивачу конкретну суму грошової допомоги, суд першої
інстанції розглянув не всі вимоги, і цей недолік не можна усунути ухваленням
додаткового рішення, оскільки по зазначених питання не зібрано відповідних
доказів, вона не перевірялись судом, та з приводу цих вимог щодо розміру
одноразової допомоги не з'ясована позиція сторін.

В силу
ст. 311 ч. 1 п. 5 ЦПК України, зазначені порушення є безумовною підставою для
скасування рішення суду з передачею справи на новий розгляд. При цьому
апеляційний суд виходить з положень ч. З ст. 303 ЦПК України щодо можливості
розгляду справи поза межами апеляційної скарги.

Крім
зазначеного, недолік судового рішення полягає в тому, що до участі в справі не
притягнуто підприємство, на якому позивач одержав травму.

4

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Охтирка задовольнити частково.

Рішення
Тростянецького районного суду від 19 жовтня 2006 року в даній справі скасувати,
а справу направити на новий розгляд до цього ж суду в іншому складі суду.

Ухвала
набрала законної сили, але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.