Справа №2- 19/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року

Богуславський
районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                Чумаченка О.В.,

при
секретарі
Ткаченко НА.,

з участю
позивачів               ОСОБА_1,ОСОБА_2,

представника
позивачів      ОСОБА_3,

представника
відповідача    Бабенко АО., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Богуславі цивільну справу за
позовом   ОСОБА_1  та
ОСОБА_2   до Закритого акціонерного
товариства "А.Е.С. Київобленерго" в особі Богуславського районного
підрозділу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив   :

ОСОБА_1
таОСОБА_2 звернулися з вказаним позовом до ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго"
в особі Богуславського районного підрозділу, обґрунтовуючи його тим, що вони у
приватній власності мають будинок в АДРЕСА_1 і
згідно договору від 10.04.2000
року, укладеним з відповідачем, відповідач постачає їм електроенергію. 30
серпня 2006 року позивачі виявили, що частина належної їм електропобутової
техніки, яка була приєднана до електромережі в режимі очікування, не працювала.
Вони звернулися до відповідача, щоб встановити причину несправності побутових
приладів і виявилось, що техніка вийшла з ладу через понаднормове підвищення напруги
в електромережі. Посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе
зобов"язання контролювати напругу на лініях електропостачання, позивачі
просили стягнути з відповідача 4478 грн. в рахунок відшкодування майнової та
10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача моральної шкоди на суму 10000 грн. підтримали повністю,
а розмір матеріальної шкоди, яку просили стягнути з відповідача зменшили до 1318
грн. Обґрунтовуючи розмір завданої їм моральної шкоди, позивачі пояснили, що
подаючи позов, розмір заподіяної їм моральної шкоди вони визначили виходячи із
вартості шести побутових приладів, які вийшли з ладу. Однак збираючи докази під
час розгляду справи в суді про розмір заподіяної їм майнової шкоди, три із
шести побутових приладів вони відремонтували за незначні кошти і не брали
документи про вартість їх ремонту. Інші три побутових прилади вони
відремонтували, витративши на ремонт 318
грн. та крім того, оплатили вартість транспортних послуг на дві поїздки із
АДРЕСА_1 Богуславського району в м.Київ для доставления в ремонт та з ремонту побутової
техніки на суму 1000 грн.
Обґрунтовуючи моральну шкоду, позивачі вказали на те, що ця шкода полягає в їх
душевних переживаннях внаслідок виходу з ладу їх нової побутової техніки,
позбавлення їх можливості проводити звичний для них досуг, переглядати
телевізійні передачі, погіршення їх стану здоров"я внаслідок перенесених
переживань. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивачОСОБА_1 пояснив, що до
неї входять і всі витрати на поїздки в громадському транспорті, на збирання
доказів по справі, які вони не можуть документально підтвердити, а також те, що
власниками ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" є іноземці і вони на його думку
повелися з ним зверхньо. Розмір моральної шкоди він мав намір заявити в значно
більшому розмірі, однак, щоб не сплачувати більше мито, визначив її в 10000 грн.

ПозивачкаОСОБА_2
в судовому засіданні пояснила, що 30.08.2006
року відразу після   виявлення   нею
пошкодження  електроприладів   вона
зателефонувала  до   головного

інженера
відповідача і повідомила про поломку в неї побутової техніки. Наступного дня
вона особисто приїхала в РЕМ
і звернулася доІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_4 і повідомила його про пошкодження її
побутової техніки. Однак, на її думку, ОСОБА_4 замість того, щоб посприяти їй у
вирішенні її питання, надати автомобіль для поїздки із АДРЕСА_1 в м.Богуслав,
почав неодноразово допитуватись в неї чому вона не звернулася із заявою того ж
дня, коли виявила поломку побутової техніки. На її думку така поведінка
представника відповідача є культурним хамством, що завдало їй моральної шкоди.
їй дійсно представники відповідача не відмовляли у відшкодуванні заподіяних
збитків, але роз'яснювали, що для цього їй необхідно зібрати та надати докази
того, яка причина виходу з ладу її побутової техніки та розмір заподіяної їй
матеріальної шкоди. Вона вважає, що такі дії представників відповідача є
неправомірними, оскільки на її думку, вони не повинні були перекладати на неї
обов"язок по збиранню доказів, а повинні були забрати в неї пошкоджену
техніку і за власний рахунок відремонтувати, повернувши їй полагоджену техніку,
або ж відразу відшкодувати їй вартість цієї техніки.

ПозивачОСОБА_1,
будучи допитаним в судовому засіданні за його клопотанням як свідок по справі,
пояснив, що після звернення його дружиниОСОБА_2 до відповідача із заявою про
пошкодження їх побутової електротехніки, наступного дня приїхали представники
відповідача, перевірили напругу в мережі та склали акт про те, що напруга
перевищує встановлені норми. Під час спілкування в них дома із представниками
РЕМу дружина і один з представників відповідача підвищували один на одного
голос. Оскільки після цього відповідач не звернувся до них і не запропонував
відшкодувати заподіяні їм збитки, вони спочатку написали скаргу на дії
відповідача в службу по захисту прав споживачів, а через декілька тижнів він
звернувся до відповідача із письмовою заявою в якій просив відшкодувати
заподіяні їм збитки. Через декілька днів після цього він отримав відповідь від
відповідача, в якій йому роз"яснили, що для відшкодування збитків йому
необхідно подати відповідачу документи, що підтверджують причину виходу з ладу
їх електропобутової техніки та розмір заподіяної шкоди.

Представник
відповідача Бабенко А.О. в судовому засіданні позов в частині відшкодування
майнової шкоди на суму 1318
грн. визнала повністю, а позов в частині стягнення моральної шкоди не
визнала взагалі. Обґрунтовуючи часткове визнання позову представник відповідача
пояснила, що після звернення позивачів 31.08.2006 року представники відповідача
не чинили їм будь-яких перешкод для реалізації їх прав по відшкодуванню
заподіяної їм шкоди. Відразу ж після звернення позивачів до РЕМу його
представники виїхали до помешкання позивачів, встановили факт понаднормового
підвищення напруги в електромережі і склали про це акт. Однак позивачі
звернулися із заявою до РЕМу про відшкодування заподіяних їм збитків лише 20.09.2006 року. Відповідач
не заперечував проти відшкодування ОСОБА_1 заподіяної їм шкоди, але оскільки
діючим законодавством передбачено, що таке відшкодування проводиться за
наявності певних доказів, які зобов"язані подати споживачі, 29.09.2006
року їм письмово було направлено роз"яснення про порядок відшкодування та
докази які для цього потрібно. Такі ж роз'яснення позивачам надавались
працівниками відповідача в усній формі та письмово представниками Держкому
України у справах захисту прав споживачів. Однак позивачі відмовлялись надавати
докази про причину виходу з ладу їх побутової техніки та розмір заподіяної
шкоди, які вони мали отримати в сервісних центрах або в інший передбачений
законом спосіб. Погодились позивачі зібрати такі докази лише під час розгляду
справи в суді. В зв"язку з цим представник відповідача вважає, що вини
відповідача в заподіянні моральної шкода позивачам немає, а розмір заявленої
моральної шкоди є абсолютно необгрунтований.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, пояснив, що він працює начальником
експлуатаційної дільниці Богуславського РЕМ і особисто до нього 31.08.2006 року
звернуласьОСОБА_2 зі скаргою на пошкодження її електропобутової техніки. їх
розмова відбулася біля приміщення диспетчерської служби.ОСОБА_2 перебувала в
збудженому стані і наполягала на
негайному встановленні працівниками РЕМу причини виходу з ладу її
техніки. В зв"язку з тим, що в цей день всі працівники були зайняті на
ліквідації наслідків аварій в електромережах району де було багато обривів
проводів, він їй

роз"яснив,
що направити працівника РЕМу негайно він не може, а зробить це відразу після
того, як хтось із працівників звільниться. Що і було зроблено наскільки він
пам"ятає наступного дня. Однак із заявою про відшкодування збитків ОСОБА_1
звернулись лише через три тижні і він їм письмово роз"яснив порядок
відшкодування завданих їм збитків.

Суд,
заслухавши поясненя сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази,
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із слідуючих
підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ЗО
серпня 2006 року
внаслідок перепаду напруги в електромережі, яку постачає відповідач до будинку,
що знаходиться в АДРЕСА_1 Богуславського району і належить на праві власності
ОСОБА_2, була пошкоджена електропобутова техніка, що належить на праві спільної
сумісної власності позивачам. Внаслідок цього позивачам була заподіяна
матеральна шкода і вони понесли витрати на суму 318 грн. на ремонт їх пошкодженої побутової техніки та 1000 грн.
транспортних витрат на доставку цієї техніки для ремонту. Ці факти визнаються
обома сторонами.

Представник
позивача визнав позов в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 1318 грн.

Згідно з
ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши повноваження
представника відповідача щодо визнання позову та враховуючи, що визнання
пред'явленого позову в частині відшкодування майнової шкоди не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позов в
цій частині підлягає задоволенню.

Позов
про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню із слідуючих
підстав.

Відповідач,
перебуваючи в договірних відносинах із позивачами, продавав та поставляв їм
електричну енергію, яка є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідач
при виконанні своїх договірних зобов'язань не забезпечив передбачені договором
якісні показники електроенергії, яку він постачав позивачам, внаслідок чого в
них була пошкоджена побутова техніка. В зв"язку з цим між сторнами виникли
правовідносини, що регулюються Закону України "Про захист прав
споживачів" та ст. 1187 ЦК України про відшкодування шкоди, що завдана
джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно
до ст. 1167 ЦК
України моральна шкода завдана особистим немайновим правам фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно
до ст. З Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі, які
перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання
товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право на
відшкодування збитків, завданих товарами (роботами, послугами) неналежної
якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної
небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) у
випадках, передбачених законодавством. Згідно із ст. 24 цього ж Закону при
задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Суд
вважає, що позивачі довели, що заподіяна їм моральна шкода полягає в порушенні
права власності на їх пошкоджену побутову техніку, яку вони не мали можливості
використовувати за призначенням, відчували в зв"язку з цим психологічний
дискомфорт та душевні страждання, що відповідає положенням п.З ч.2 ст.23 ЦК
України. В іншій частині обгрунтування позовних вимог, щодо відшкодування
моральної шкоди, є надуманим і таким, що не відповідає обставинам справи і не
підтверджені в суді доказами.

Суд,
визначаючи суму відшкодування моральної шкоди враховує ступінь вини
відповідача, діяльністю якого була заподіяна шкода, характер шкоди та її
тривалість. Суд також враховує, що тяганина щодо відшкодування позивачам
заподіяної їм шкоди, сталася з їх вини, оскільки вони не надавали відповідачу доказів
про розмір заподіяної їм шкоди, а збирали ці докази лише під час судового
розгляду справи, чим унеможливили своєчасне відшкодування їм шкоди. Враховуючи
вищевикладене та розмір прямих матеріальних збитків, які доведені в

судовому засіданні і становлять лише 318 грн., а не 4478 грн. як
вказували позивачі при зверненні до суду, суд вважає, що розмір вимог позивачів
щодо відшкодування моральної шкоди є явно завищеним і не відповідає обсягу
заподіяних їм моральних страждань, а тому моральна шкода їм повинна бути
відшкодована на суму 400
грн.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов
задоволено частково то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до
тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві було відмовлено.

Позивачі
понесли слідуючі судові витрати, які належним чином документально підтверджені:
7,5 грн.
витрат на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду справи; сплачено державне мито на суму 153 грн. при
зверненні до суду та 750
грн. на оплату правової допомоги адвокату.

Відповідно
до ст. 24 Закону
України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від
сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, а тому
сплачене ними державне мито підлягає поверненню їм згідно ухвали суду.

Витрати
на оплати правової допомоги адвокату заявлені в межах визначених постановою КМУ
№590 від
27.04.2006р «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок
держави».

Загальна
сума судових витрат понесених позивачами становить 757,5 грн. Загальна сума
позовних вимог при зверненні до суду становила 14478 грн. Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 1718 грн., що
становить 12% від суми
позовних вимог. Тому понесені позивачами судові витрати підлягають
відшкодуванню їм за рахунок відповідача також в розмірі 12%, тобто на суму 95
грн.

З
урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.З, 24 Закону України
"Про захист прав споживачів" суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
із Закритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго" в особі
Богуславського районного підрозділу на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2  1318 грн. на відшкодування майнової шкоди,
400 грн. на відшкодування моральної шкоди, 95 грн. на відшкодування понесених
судових витрат, а всього 1813 (одну тисячу вісімсот тринадцять) гривень. Право
стягнення для позивачів є солідарним.

Стягнути
з відповідача на користь місцевого бюджету державне мито на суму 51 грн.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської
області через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку, втановленому ч.4 ст 295 ЦПК України.