Справа
№2-1372 2007 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 .02.2007 року.

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді
Алфьорової Т.М. при секретарі -
Савченко В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фрунзенської районної ради м.
Харкова, про встановлення факту родинних відносин , визнання права
власності у порядку забудові та у в порядку спадкування за законом .

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відноси, визнання права
власності у порядку забудові та у порядку спадкування за законом, посилаючись
на те ,що все своє життя проживає зі своєю сім'єю в житловому будинку за
адресою: м. Харків, АДРЕСА_1. Цей
будинок збудувала його мати ОСОБА_2. Вона також проживала в цьому будинку з
часу Його збудування до своєї смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2
померла. Він є її єдиним сином та спадкоємцем. Фактично він прийняв спадщину,
але оформити її юридично не може тому, що, по-перше, в його свідоцтві про
народження записана мати ,ОСОБА_3,
а його мати мала прізвище ІНФОРМАЦІЯ_2 по-друге, він не має документів, які
засвідчують право власності його матері ОСОБА_2 на житловий будинок.

Представник
позивача просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що ОСОБА_2 на
підставі рішення виконкому Сталінської районної ради депутатів трудящих від
11.07.1958р., а також договору про надання земельної ділянки в безстрокове
користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої
власності від 18.12.1958р., отримала земельну ділянку за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, і збудувала на
ній власний будинок. З часу збудування цього будинку до своєї смерті вона
повністю утримувала його на свої кошти. Всі рахунки з комунальних послуг та
податках були оформлені на її ім'я. Позивач, його мати та інші члени їх родини
мали постійну прописку, а пізніше реєстрацію місця проживання в цьому будинку.
Ніхто, ніколи до смерті ОСОБА_2 не оспорював її право на належний їй будинок.
Позивач проживав в названому будинку з народження, все життя, і проживає до
цього часу.

Позивач має
прізвище свого батька ІНФОРМАЦІЯ_3.
В свідоцтві про його народження помилково записана як мати „ОСОБА_3". Копія
актового запису про народження позивача свідчить, що реєстрацію проведено за
проханням батька позивача, який надав Свій паспорт та свідоцтво про шлюб,
паспорт матері при цьому не надавався. Згідно копії актового запису про
розірвання шлюбу між батьками позивача (ОСОБА_4

2

та ОСОБА_1) вони на час розірвання шлюбу мали сина ОСОБА_1, 1961 року народження.

Позивач є єдиним
сином та спадкоємцем ОСОБА_2. Спадщину він прийняв фактично. Але не мав
можливості оформити своє право юридично.

Представник
позивача ОСОБА_5. також
підтримала позовні вимоги та додала, що перебуває з позивачем в зареєстрованому
шлюбі. Позивач є її чоловіком майже 23
роки. Весь цей час вони з позивачем проживали в будинку за адресою: м.
Харків, АДРЕСА_1, який
належав матері позивача ОСОБА_2.
До смерті ОСОБА_2. вони проживали спільно з нею однією родиною. Позивач є
єдиним сином та спадкоємцем ОСОБА_2. Багато сусідів знає позивача з народження,
були свідками того, як ОСОБА_2 повернулася з позивачем з пологового будинку.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився і просить розглянути справу без
нього та винести рішення суду відповідно діючого законодавства.

Вислухавши
представників позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення факту родинних відносин, якщо вони мають
юридичне значення.

Позивач ОСОБА_1. є сином ОСОБА_2,
але у свідоцтві про народження мати вказана як ОСОБА_3.

Копія актового
запису № НОМЕР_1 про
припинення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 свідчить, що ОСОБА_2 на час розірвання
шлюбу мала сина ОСОБА_1, 1961
року народження. Факт родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_1
підтверджується також свідченням дружини позивача ОСОБА_5.

У будинковій книзі вказано, що ОСОБА_2 проживала разом с сином ОСОБА_1. У суду нема
сумнівів в їх родинних відносинах.
Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, для оформлення
спадщини ,яка залишилися після смерті ОСОБА_2.

Згідно ст. 375 ЦК України - власник
земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди і він набуває
право власності на зведені ним будівлі ,споруди на інше нерухоме майно.

Як встановлено в судовому
засіданні, у 1958 році на
підставі рішення виконкому Сталінської районної Ради депутатів трудящих м.
Харкова 11.07.1958р.,
за Договором про надання земельної ділянки в безстрокове користування для
будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності,
який був складений 18.12.1958р., і нотаріально посвідчений, ОСОБА_2 отримала
земельну ділянку за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1.

З часу
збудування цього будинку до своєї смерті вона повністю утримувала його на свої
кошти. Всі рахунки по комунальних послугах та податках були оформлені на її
ім'я. Згідно зі ст. 392
ЦК України - власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності. ОСОБА_2 померла
у 1999 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим міським
відділом реєстрації цивільного стану Харківського обласного управління юстиції.
У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на
яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній ,питання
визначення належності йому майна повинно вирішуватися у судовому порядку.

При таких обставинах ,суд вважає
можливим визнати за померлою ОСОБА_2. право власності на спірний будинок у
порядку забудові. Дане право ніхто не оспорював.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ,про те
свідчить свідоцтво про смерть. Юридичний факт смерті ОСОБА_2. відбувся в період
дії Цивільного Кодексу України в редакції 1963
p., що передбачав фактичне прийняття спадщини спадкоємцями.

3

Ст.549 ГК України ( у редакції 1963 р.) установлювала:" Зізнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив у керування або
володіння спадкоємним майном. Зазначені в дійсній статті дії повинні бути
зроблені протягом шести місяців від дня відкриття спадщини".

Позивач проживав
з ОСОБА_2. і проживав на день її смерті і до цього часу проживає зі своєю
родиною в будинку за названою адресою. Про це свідчать записи в будинковій
книзі, тому він спадщину прийняв фактично.

Згідно зі ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року ) - спадкоємцями
першої черги є подружжя,
діти. У даному випадку спадкоємцем першої черги був син ОСОБА_1. який проживає
у будинку з моменту народження. Інших спадкоємців немає.

При таких обставинах ,суд вважає за
необхідне визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після
смерті мати ОСОБА_2.

Суд вважає достатніми надані
докази, що підтверджують законність і правочинність вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 10,1160,209,212,214-215,217,218,256 ЦПК
України, ст.ст. 529,549
ЦК України  (в редакції 1963 року), ст.ст. 321,325, 331,380, ЦК України
суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фрунзенської
районної ради м. Харкова, про встановлення факту родинних відносин , визнання права
власності у порядку забудові та у в порядку спадкування за законом
задовольнити.

Встановити факт,
що ОСОБА_1 1961 року народження
є сином ОСОБА_2 .яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Визнати право
власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, Який розташовано за адресою: м. Харків,
АДРЕСА_1. у
порядку забудові.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

Рішення суду    може бути оскаржене до Апеляційного суду
Харківської області через Фрунзенський районний суд м .Харкова.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження з подачею її копії
до апеляційної інстанції або протягом десяти днів з дня проголошення рішення
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.