Справа №
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16
лютого 2007 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя в складі: головуючого судді:
Амброскіна В.Л.,

при секретареві:
СадовськоїЯ.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1 і
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по аліментам, а також за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаними вимогами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив,
що рішенням Комунарського районного суду від 17.11.2005 року, було стягнуто з
відповідача аліменти на його користь на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/4 частини його заробітку доходу, щомісяця до її повноліття. Але
відповідач сплачував аліменти не в повному обсязі, тому виникла заборгованість
по аліментам з 11.08.2005
року до 09.07.2006 року у розмірі 600 грн.ЗЗ коп., яку позивач просить стягнути.

ОСОБА_3 також подала до суду
позовну заяву про стягнення з відповідача аліментів, в якої вказала, що вона
навчається на денному відділенні Запорізького національного технічного
університету, а відповідач є її батьком, тому вона просить стягнути із нього
аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини його
заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що заборгованість
з аліментів утворилась, оскільки судовий виконавець нараховував аліменти у
розмірі менш ніж 30
відсотків на дитину відповідного віку, оскільки у рішенні
Комунарського районного суду не було зазначено цього мінімального розміру. Дії
судового виконавця він не оскаржував, але сам вирахував різницю між аліментами,
які сплачував відповідач та зазначеним мінімальним розміром відповідно до ч.2
ст. 182 Сімейного кодексу, яка склала 600 грн. 33 коп., яку він просить
стягнути із відповідача.

Позивач ОСОБА_3 у судовому
засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вона
проживає із пенсіонерами дідусем та бабусею та дядьком, який є інвалідом. Зараз
вона навчається на другому курсі Запорізького національного технічного
університету, бюджетної денної форми навчання, стипендію не отримує, але
отримує пенсію по втраті годувальника, у зв'язку із смертю матері, але все одно
потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку допомогу надавати.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні вимоги позивачів не визнав повністю та пояснив, що він дійсно є
батьком ОСОБА_3 та справно сплачував аліменти на її утримання на підставі
рішення суду, що нараховувалися йому судовим виконавцем відповідно від його
доходів та заборгованості по цієї виплаті не має. На даний час він не в змозі
сплачувати аліменти на утримання доньки, що продовжує навчання, оскільки він
вже не працює, але шукає роботу, має дружину, яка є приватним підприємцем, та
неповнолітню дитину, а також має хворобу, що потребує систематичного лікування.

Представник відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні повністю підтримав позицію відповідача та вважав, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у відповідача немає ніякої
заборгованості та він не має можливості надавати допомогу на утримання доньки,
яка продовжує навчання.

Вислухавши осіб, що беруть участь у
справі, та дослідивши інші докази, які є у справі, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а вимоги ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2. Відповідно до рішення Комунарського районного суду
М.Запоріжжя від 17.11.2005 року, з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 на
утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини
від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття
починаючи з 11.08.2005 року. Відповідно до довідки Державної виконавчої служби
у Ленінському районі М.Запоріжжя НОМЕР_1 від 06.09.2006 року, випливає, що
ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його
заробітку (доходу) на підставі виконавчого листа і відповідно до довідок про
заробітну платню, та на час повноліття ОСОБА_3 заборгованості не має. Згідно із
розрахунком наданим позивачем, різниця між мінімальним розміром аліментів у
вигляді ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини' відповідного віку, та
фактично сплаченими відповідачем аліментами становить 600 грн. 33
коп.. Згідно із довідки про склад сім'ї, ОСОБА_3 проживає
разом із своїми дідом ОСОБА_1, бабусею ОСОБА_5 та дядьком ОСОБА_6. Згідно із
довідки Запорізького національного технічного університету НОМЕР_2 від
02.07.2007 року, ОСОБА_3 є студенткою 2-го курсу бюджетної
форми навчання, денного відділення радіоприладобудівного факультету, та
стипендію не отримує. Згідно із довідкою ЖЕД №13 від 10.09.2006 року, та
ксерокопій свідоцтв про шлюб та народження, відповідач ОСОБА_2 має дружину
ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до довідки управління
пенсійного фонду в Жовтневому районі М.Запоріжжя НОМЕР_3 від 25.01.2007 року,
ОСОБА_3 по 31.08.2006 року отримувала пенсію по втраті годувальника, у розмірі
284 грн. 69 коп.. На час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 матеріальну
допомогу на утримання повнолітньої доньки не надає, ніде не працює, але шукає
роботу та інших аліментних зобов'язань не має.

Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється
державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно із ч.7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності спору питання про
розмір заборгованості по аліментах вирішується за заявою заінтересованої особи
судом у порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що оскільки
заборгованості за рішенням суду, визначеної судовим виконавцем не має, а
позивач ОСОБА_1 не звертався у встановленому законом порядку, щодо
неправильності обчислення розміру аліментів, тому за відсутністю доказів
наявності заборгованості по аліментам позовні вимоги позивача ОСОБА_1
задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання
й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_3, яка
продовжує навчання, не зважаючи на те, що вона отримує пенсію по втраті
годувальника, все ж таки потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2
який є працездатним, може цю допомогу надавати.

При визначенні розміру аліментів,
суд враховує матеріальне та сімейне становище відповідача, матеріальне
становище повнолітньої дитини, умови її навчання, а також інші обставини
справи, і приходить до висновку, про те, що розмір аліментів, які підлягають
стягненню з відповідача може складати 1/4 частину його
заробітку (доходу) щомісяця, але без урахування часу канікул повнолітньої дочки
та без посилання на встановлений ч.2 ст. 182 Сімейного
кодексу України мінімальний розмір аліментів, оскільки ця вимога стосується
тільки неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 181,
182, 183, 195, 199, 200 Сімейного кодексу
України, ст.74
Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, про стягнення заборгованості по аліментам - відмовити повністю.

Цивільний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь його повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її утримання, у розмірі 1/4 частки від його
заробітку (доходу) щомісяця, за весь час навчання дочки, до досягнення нею 23 років, починаючи з 10.07.2006
року, без урахування часу канікул.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн., а також витрати на інформаційне технічне забезпечення в розмірі 07 грн. 50
коп..

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Запорізької області через Комунарський районний суд М.Запоріжжя
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його
проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя