справа № 2-118 /07
РІШЕННЯ
Ім"ям України

1 березня 2007 року                                                                Яготинський районний суд

Київської області, в складі; Головуючого судді Карпович В.Д.

При секретарі Олексенко Т.В. Представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_3.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про стягнення боргу.

Встановив:

В позові до суду
позивачка вказала, що відповідно до договору позики укладений між нею та
відповідачкою від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона передала останній кошти в розмірі 880
грн, про що була складена розписка та
підписана відповідачкою. Згідно даної угоди, відповідачка взяла на себе
зобов'язання повернути їй сум боргу до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Проте, незважаючи на
її неодноразові звернення до відповідачки про повернення боргу, остання борг не
повернула.

Посилаючись на
вимоги ст.ст. 1045, 1049, 1050 ЦК
України, просила стягнути із відповідачки 991,85 грн, яка складається з
суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 954,45 грн, та
відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 37,40
грн, та 2 тисячі грн., моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідачка позов не
визнала.

Із пояснень
позивачки ОСОБА_1 видно , що розписку про укладення угоди позики між нею та
відповідачкою та передачу нею коштів відповідачці в розмірі 880 гривен, було
складено власноручно та підписано відповідачкою Після закінчення строку
повернення боргу, а саме після ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вона неодноразово зверталась
до відповідачки з питанням про повернення коштів, проте, остання на її прохання
не реагує.

Із пояснень
відповідачки ОСОБА_2 видно, що вона працювала продавцем в магазині в позивачки,
яка є приватним підприємцем. В результаті інвентаризації яка була проведена ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в неї була виявлена нестача
товаро-матеріальних цінностей на суму близько однієї тисячі гривен. Так
як в неї не було коштів повернути нестачу, то на прохання позивачки, вона
власноручно склала розписку проте, що вона позичила у позивачки 880 грн. та зобов'язалась
до ІНФОРМАЦІЯ_2 року повернути останній дану суму.

Так як вона
вважає, що дані кошти вона у позивачки не позичала, а дана сума є сумою нестачі
товаро - матеріальних цінностей яку вона допустила працюючи продавцем у
позивачки, то і підстав для повернення даних коштів позивачці вона не бачить.

В судовому засіданні встановлено слідуючи:

Відповідно до
договору позики яка була укладена між сторонами ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивачка
передала відповідачці в борг кошти в сумі 880 грн. В підтвердження укладення
договору позики та отримання даних коштів, відповідачкою власноручно було
складено розписку, яка і була підписана останньою. Відповідно до даної угоди,
відповідачка взяла на себе зобов'язання повернути суму боргу до ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Проте, незважаючи
на звернення позивачки про повернення суми боргу, відповідачка і по даний час
борг не повернула.

Відповідно до
ст. 1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона передає у власність другі стороні грошові
кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві
таку є суму грошових коштів / суму позики / Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей.

-2-

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа-незалежно
від суми позики.. На підтвердження укладення договору позики та його умов, може
бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує
передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до
ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір
та порядок одержання процентів встановлюється договором.

Якщо договором
не вставлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються
щомісяця до дня повернення суми. Договір позики вважається безпроцентним, якщо
він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує
п"ятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і
не пов"язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із
сторін.

Облікова ставка
національного банку України згідно листа НБУ від ІНФОРМАЦІЯ_3року, становить
8,5 відсотків.

Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачці по договору позики за 6
місяців просрочки 37,40
грн / 880 грн х 8,5/100 : 12 міс. х 6 міс. /

Відповідно до
ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний
сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний,
сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, та три відсотки річних від простроченої
суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Таким чином, з
урахуванням суми позики та рекомендацій Верховного Суду України від 3.04. 1997
року, відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових
справ, сума боргу із врахуванням індексу інфляції, яку відповідачка
зобов"язана сплатити позивачці станом на ІНФОРМАЦІЯ_4року, буде складати
954,45 грн.

Враховуючи, що
даний позов витікає із договірних зобов'язань, то в частині вимог позивачки про
стягнення моральної шкоди, необхідно відмовити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що
вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 10,60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 626,1046-1050 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, суму боргу із врахуванням індексу інфляції - 954,45
грн, та 37,40 грн. процентів річних від простроченої суми за весь час
прострочення, а всього 991 грн.85 кой. / дев'ятсот дев"яносто одну грн..85
коті./

В частині вимог
ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити, за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Київської області, шляхом подання

до суду
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після йог проголошення, та

шляхом
подання апеляційної скарги протягом 20 днів, після подання заяви про апеляційне

оскарження.