апеляційний суд автономної республіки крим
Справа № 22-ц-186-Ф/07       Головуючий суду першої інстанції                        Кордік С.В.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції         Мудрова
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

13 лютого 2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР
Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого -
судді              Ломанової Л.О.,

суддів                                     Притуленко
О.В.,

мудрової В.В.

при секретарі                         Цендрі
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Крименерго» в особі Совєтського РЕМ
про визнання незаконним акту про порушення правил користування електричною
енергією та зобов'язання відповідача поновити постачання електроенергії, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Совєтського районного суду АР Крим від 8 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ВАТ «Крименерго» в особі Совєтського РЕМ (далі
-Совєтський РЕМ) про визнання
незаконним акту про порушення правил користування електричною енергією
побутовим споживачем НОМЕР_1
від 27 травня 2006 року (далі - акт про
порушення) та зобов'язання відповідача поновити постачання електроенергії до
будинку НОМЕР_2 по вул. АДРЕСА_1

Позовні вимоги
обгрунтовані тим, що 27 травня 2006 року працівниками
відповідача у будинку, де він проживає, була проведена перевірка дотримання
правил користування електроенергією зі застосуванням технічних засобів. За
результатами перевірки був складений акт про порушення правил, у якому було
зазначено, що у одній з кімнат будинку у стіні була виявлена прихована проводка
другого фазного вводу, пристосовувань, які б свідчили про розкрадання
електроенергії, виявлено не було. У зв'язку з цим робітники РЕМ, які здійснювали
перевірку, зібрали усі наявні у будинку електричні подовжувачі і, з'єднавши їх
разом, продемонстрували спосіб розкрадання електроенергії, підключивши другій
ввід до розетки. Після цього ними була складена схема. Позивач вважає, що
зазначений акт складений без достатніх для цього підстав. Так, позивач
зазначає, що він придбав будинок у 1989
p., ніяких додаткових проводок електроенергії не робив.
Перевірки правильності монтажу електропроводки у будинку не здійснювалися. За
таких обставин позивач вважає, що його вина у вчиненні вказаного у акті порушення
відсутня.

Рішенням
Совєтського районного суду АР Крим від 8
листопада 2006 року у
задоволені позову було відмовлено.

Не погодившись з
вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить
скасувати його та ухвалите нове -про задоволення позову, посилаючись не те, що
судом були порушені норми процесуального та матеріального права, що призвело до
неповноти і необ'єктивності розгляду справи. Апелянт вказує на його
непричетність до порушень, виявлених при перевірці, а також на те,
що договір з відповідачем на постачання електроенергії укладений не був і тому
він не може нести відповідальність за порушення Правил користування електричною
енергією для населення (далі- Правила).

2

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матері

справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляцій

скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 Цивільного
процесуального кодеру України
під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевір»
законність   і   обгрунтованість   рішення
суду   першої   інстанції
в   межах   доводі* апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно   до
статті   308
Цивільного
процесуального   кодексу   України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального процесуального права.

Відмовляючи у
задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що акт про
порушення правил , що
оскаржується позивачем, є достовірним доказом, якій підтверджує вину позивача в
порушенні Правил. Зазначені у цьому акті відомості підтверджуються показами
свідків, працівників Совєтського РЁМ
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
та іншими матеріалами справи (а.с. 22).
Наявність порушень, зазначених у
акті ,фактично не оспорюється і позивачем, який лише оспорює свою причетність
до цього порушення.

Суд першої
інстанції дійшов до висновку ,
що позивач не довів суду відсутність його вини у порушенні Правил,
зазначених у акті, у зв'язку з чим відповідно до положень ао, 2 п.35, 53 Правил
відповідач правомірно припинив постачання електроенергії у будинок позивача.

Доводи позивача
про те, що з моменту придбання його будинку у 1989 році жодного разу не здійснювалася технічна перевірка, не
прийняті судом першої інстанш1 до уваги, тому, що сам позивач пояснював у
судовому засіданні про те, Щ0 приблизно за півтори роки до складення спірного
акту у його будинку проводилась аналогічна перевірка, яка виявила другий фазний
ввід, але тоді акт не складався.

Згідно зі ст. 48 Правил споживач
несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією.

Аналіз фактичних
обставин , доказів , які були
досліджені у суді першої інстанції, дав суду можливість дійти до висновку про
необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Доводи апелянта
про відсутність договірних відносин з відповідачем у зв'язку з чим позивач не
може нести відповідальність за порушення Правил не заслуговують на увагу,
оскільки з наявних у справі доказів випливає те, що позивач користується
електричною енергією з 1990
p., яку постачає йому відповідач, за що позивач призводить
оплату. На ім'я позивача відкритий особливий рахунок НОМЕР_3(а.с. 8,9) , таким чином між
сторонами фактично укладений договір на постачання електроенергії.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального прав, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі
наведеного, керуючись статтею 303,
пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 та 315 Цивільного
процесуального кодексу України колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Совєтського районного суду АР Крим від 8
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.