Справа №2-109/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20        лютого            2007    року        Царичанський        районний       суд

Дніпропетровської  області
в  складі: головуючого       -  Тарабана  Є.О.
при  секретарі  -  Дорошенко  В.В.
розглянувши    у    відкритому    судовому
засіданні     в     смт.     Царичанка Дніпропетровської  області
цивільну  справу  за
позовом

Закритого
акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2  про  стягнення
боргу,

ВСТАНОВИВ   :

Закрите акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі
Банк) звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про  стягнення  боргу
посилаючись  на  наступні
обставини:

-     12 вересня 2005 року між
позивачем та ОСОБА_1 за

заявою останньої було укладено договір НОМЕР_1 (далі

Кредитний договір) на відкриття картрахунку та
обслуговування

платіжної  картки;

·
згідно з умовами Договору ОСОБА_1 отримала на платіжну
картку кредитний ліміт у розмірі 5
000 гр. на строк до 12 вересня 2007
року  включно;

·
ОСОБА_1 зобов'язувалася сплачувати заборгованість за
кредитом шляхом щомісячних внесків та нараховані проценти за користування
кредитом в розмірі 4 відсотків
від суми заборгованості;

·
умовами Договору передбачено що у разі прострочення
платежу ОСОБА_1 зобов'язується сплачувати подвійну відсоткову ставку від  суми
простроченого  платежу;

·
в той же день, 12
вересня 2005 року між
банком та ОСОБА_2
було укладено договір поручительстваНОМЕР_2, згідно з умовами якого ОСОБА_2 зобов'язується
перед кредитором боржника (позивачем в даній справі) відповідати за виконання
ОСОБА_1 обов'язків по Договору;

·
отримавши кредит, ОСОБА_1 обов'язку по поверненню його та
сплаті відсотків не виконує, в зв'язку з чим, станом на 15 січня 2007 року, за нею
утворилася заборгованість в загальній сумі 2646 гр. 00
коп., які позивач і просивь стягнути з відповідачів солідарно на свою
користь, посилаючись на ст. ст. 4,
526, 553, 554,   1050,   1054
ЦК  України.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги
підтримав частково, зменшивши їх до 2074
гр. 05 коп.,
виходячи із суми заборгованості станом на 20
лютого 2007 року,
пояснивши при цьому, що після попереднього судового засідання ОСОБА_1 сплатила
в погашення боргу 7 00 гр., але
за цей час нараховано відсотки  за  користування
кредитом  та  пеню
за  прострочення  платежу.

Відповідачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилися, причин своєї неявки суду не повідомили, заяв про
перенесення розгляду справи суду не надіслали, своїх представників у судове
засідання не направили, в зв'язку з чим ухвалою суду від 20 лютого 2007 року було
прийнято рішення про проведення заочного розгляду  справи.

У попередньому судовому засіданні відповідачі позову не
визнавали, посилаючись на те, що ОСОБА_1 обов'язки по поверненню кредиту та
сплаті відсотків виконує в повному обсязі; сума заборгованості розрахована
Банком не правильно; прострочення платежу ОСОБА_1 не допускала, тому Банком
неправомірно застосовано  подвійну  відсоткову
ставку.

Ухвалою попереднього судового засідання суду від 8 лютого 2007 року було
визнано наступні обставини, які не підлягають доказуванню,   оскільки
вони  визнані  сторонами:

-     12 вересня 2005 року між
позивачем та ОСОБА_1 за

заявою останньої було укладено
договір НОМЕР_1 на

відкриття  картрахунку
та  обслуговування  платіжної
картки;

·
згідно з умовами Договору ОСОБА_1 отримала на платіжну
картку кредитний ліміт у розмірі 5
000 гр. на строк до 12 вересня 2007
року  включно;

·
ОСОБА_1 зобов'язувалася сплачувати заборгованість за
кредитом шляхом щомісячних внесків та нараховані проценти за користування
кредитом в розмірі 4 відсотків
від суми заборгованості;

·
умовами Договору передбачено що у разі прострочення
платежу ОСОБА_1 зобов'язується сплачувати подвійну відсоткову ставку від  суми
простроченого  платежу;

·
в той же день, 12
вересня 2005 року між
банком та ОСОБА_2
було укладено договір поручительстваНОМЕР_2, згідно з умовами якого ОСОБА_2 зобов'язується
перед кредитором боржника (позивачем в даній справі) відповідати за виконання
ОСОБА_1 обов'язків по Договору.

Тією ж ухвалою суду було також визнано, що доказуванню у
судовому  засіданні  підлягають
наступні  обставини:

-   дотримання та виконання сторонами кредитного договору
взятих

на  себе  за
договором  зобов'язань.

У судовому засіданні встановлено, що Кредитний договір
було укладено 12 вересня 2005 року. З
наступного дня, тобто з 13
вересня 2005 року
ОСОБА_1 стала користуватися наданим їй кредитним лімітом (з 13 по 30 вересня 2005 року ОСОБА_1
було отримано кредит на загальну суму 4
995 гр. 50 коп.),
що підтверджується  випискою  банку
по  Кредитному  договору.

Згідно з умовами Кредитного договору (п. 1.1.) ОСОБА_1
зобов'язана була повертати заборгованість щомісячно в період оплати, за який
приймається платіж з 1 по 25 число кожного
місяця, в розмірі 7% від
загальної суми боргу. Даний платіж включає в себе відсотки, нараховані за
звітний період та частину заборгованості по кредиту. У разі несплати частини
заборгованості по кредиту, нарахованих за звітний період відсотків, вони
вважаються простроченими. На прострочену частину заборгованості по кредиту Банк
нараховує відсотки, виходячи із подвійної базової відсоткової ставки. Оскільки
з умовами Кредитного договору базова відсоткова ставка складає 4 відсотки (п. 1.1 Кредитного
договору), то подвійна відсоткова ставка становить відповідно 8 відсотків (4% х 2=8%).

Ні у вересні, ні у жовтні 2005
року ОСОБА_1 в рахунок повернення частини кредиту чи сплати відсотків
жодного разу коштів не     вносила,      в
зв'язку     з     чим
платежі     за     кредитом     вважаються

простроченими
і тому Банк відповідно до умов Кредитного договору став нараховувати відсотки,
виходячи з подвійної базової відсоткової ставки, тобто 8% в місяць.
Вказані обставини також підтверджуються випискою, наданою представником
позивача у судовому  засіданні.

В
подальшому ОСОБА_1 здійснювалися платежі з метою погашення заборгованості по
кредиту (350 гр. щомісячно, як передбачено умовами Кредитного договору), однак
всі вказані платежі здійснювалися в рахунок сплати прострочених платежів,
тобто  з
порушенням  умов  Кредитного
договору.

Дійсно, в день укладення Кредитного договору, 12 вересня 2005 року, ОСОБА_1
подала до Банку заяву, згідно з якою вона просила погашення кредиту здійснювати
шляхом відрахування із її пенсії 350
гр. щомісячно (а. с. 24),
при цьому вона зобов'язалася пенсію отримувати через Банк (до цього вона
отримувала пенсію в іншому  банку).

Однак        відкриття        пенсійного        картрахунку,                              виготовлення

пластикової
картки потребувало певного часу, тому пенсія на ім-я ОСОБА_1 стала надходити до
Банку лише у листопаді 2005
року і з того часу Банком перераховувалися платежі із пенсійного
картрахунку на кредитний картрахунок, що підтверджується виписками по рахунках
на ім'я ОСОБА_1 А з 1 січня 2007 року ОСОБА_1
знову стала отримувати пенсію в іншому банку, закривши картрахунок, з якого
Банк здійснював платежі по поверненню кредиту.

Станом на 20
лютого 2007 року
заборгованість ОСОБА_1 по кредиту становить 2 074 гр. 05
коп. (1 896 гр. 83 коп. заборгованість
по кредиту, 166 гр. 19 коп.
заборгованість за відсотками, 11
гр. 03 коп.
заборгованість за відсотками за простроченим кредитом), що
підтверджується випискою з рахунку на ім'я
ОСОБА_1,   і  саме
таку  суму  просить
стягнути  позивач.

Суд вважає посилання
відповідача ОСОБА_1 на ту обставину, що Банком жодного разу не було їй надано
виписку із рахунку, що і привело до утворення заборгованості,
необгрунтованими  з  наступних
підстав.

Відповідно до умов Кредитного договору (п. 4.5) Банк
зобов'язаний надавати клієнту не рідше одного разу в місяць виписку про стан
картрахунку на умовах, вказаних у п. 1.1
Кредитного договору (а. с. 12).
В той же час п. 1.1.
Кредитного договору передбачає, що виписки із картрахунку надаються при
особистому зверненні  до  Банку.

ОСОБА_1 не надано жодних доказів того, що вона хоча б
один раз зверталася до Банку із проханням видати із виписку із Картрахунку  на
її  ім'я.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1 не отримувала виписки
із  картрахунку  не
з  вини  банку.

За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги Банку підлягають
задоволенню в повному обсязі відповідно до норм ст. 1054
ЦК  України.

У судовому засіданні також встановлено, що в день укладення Кредитного
договору, 12 вересня 2005 року, між Банком
та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки (а. с. 14), згідно з умовами якого ОСОБА_2 зобов'язалася
нести відповідальність за виконання ОСОБА_1
своїх  зобов"язань   за
Кредитним  договором.

Оскільки ОСОБА_1 порушила умови Кредитного договору, ОСОБА_2 відповідно до
норм ст. 554 ЦК
України та умов п. 4 Договору      поруки      несе
солідарну
відповідальність       за      всіма

зобов'язаннями  ОСОБА_1   за  Кредитним  договором.

За
викладених  обставин  суд
вважає,   що  вся
сума   заборгованості

повинна     бути
стягнута     із     обох
відповідачів     солідарно,      тобто

позовні  вимоги
Банку  підлягають  задоволенню
в  повному  обсязі.

Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути  покладені
на  відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 208-209, 213-215,
224,   228   ЦПК
України,   суд

ВИРІШИВ   :

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про  стягнення  боргу
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) солідарно на
користь Закритого акціонерного товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" (,
д/оз 0 в обл. НБУ, МФО 305299) 2 074 гр. 05 коп. боргу (1 896 гр. 83 коп.
заборгованість по кредиту, 166
гр. 19 коп.
заборгованість за відсотками, 11
гр. 03 коп.
заборгованість за відсотками за простроченим кредитом), 51 гр. судового
збору та ЗО гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ, а
всього  стягнути  2   155   (дві  тисячі
сто  п'ятдесят  П'ять)
гр.   05  коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області
з подачею апеляції через районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги
протягом двадцяти днів  після  подання
заяви  про  апеляційне
оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає,   до
суду  апеляційної  інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження (10
днів з  дня  оголошення
рішення).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за  письмовою
заявою  відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10
днів  з  дня
отримання  його  копії.

Головуючий:

Є.   О.   Тарабан