У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої  Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,                        Гуменюка В.І., Барсукової
В.М.,                 Данчука В.Г.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської середньої школи №9,
Миргородського міського відділу освіти, Миргородської міської ради про
поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У квітні
2004 року ОСОБА_1 звернулася із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона
працювала бібліотекарем у Миргородській середній школі №9 і була звільнена за
скороченням чисельності штатів з 28 серпня 2001 року. Розрахункові кошти та
трудову книжку вона отримала на другий день після звільнення. Вважає, що
звільнення було проведено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки
відповідач не запропонував їй вакантних посад сторожа, технічної працівниці,
секретаря. Також вважає, що причиною звільнення стало упереджене ставлення до
неї директора школи. Позивач зазначала також, що з 10 вересня 1999 року по 23
червня 2001 року їй невірно нараховувалась заробітна плата, так як не враховувалась
вислуга років. Також за вказівкою директора вона виконувала, крім основної
роботи, іншу роботу, за яку заробітну плату не отримувала. Просила поновити її
на роботі та стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за
час вимушеного прогулу.

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду від 29 червня 2004 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 вересня 2004 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалені рішення суду, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП
України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного
суду  в тримісячний строк з дня, коли
дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з
дня видачі трудової книжки.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 у вересні 2001 року зверталась до суду з позовом про поновлення на
роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, але в зв'язку з її
неявкою в судове засідання, ухвалою суду від 17 січня 2004 року даний позов
було залишено без розгляду і роз'яснено право на повторне звернення. ОСОБА_1
повторно з позовом про поновлення на роботі звернулась 16 квітня 2004 року,
тобто з порушенням строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачкою пропущений
строк позовної давності для звернення до суду за вирішенням трудового спору.

У відповідності до частини 1 статті 335
ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно
статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Судами першої та апеляційної інстанції
досліджено обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків
суду.

Рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та  процесуального права, підстав для їх зміни
або скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 333, 335-337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Миргородського міськрайонного суду від 29 червня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області від 30 вересня 2004 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                Л. І. Григор'єва

Судді:                                                                          М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук