УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 06 дня колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді_______________________ Берещанської І.І.

Суддів                                                                     Новікова Р.В.,

________________________________________ Сокола В.С.

При секретарі                                                         Урденко Г.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ сумісного Узбецько-Російського підприємства „УЗБЮКОМБІНАТ"
про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ТОВ сумісного
Узбецько-Російського підприємства „УЗБЮКОМБІНАТ" на рішення
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 10 червня 2004
р.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з Узбецького біологічного
комбінату (с.Чархін Постдаргомського району Самаркандської області Республіка Казахстан) на користь
ОСОБА_1, що проживає у с Перевальне Сімферопольському районі Автономної Республіки
Крим, Україна, у рахунок заборгованості по відшкодуванню шкоди за період з
03.11.99 р. по теперішній час 7859 грн., що складає 1493822 узбецьких сум.

Стягнуто з Узбецького біологічного комбінату(с.Чархін Постдаргомського
району Самаркандської області Республіка Казахстан) на користь
ОСОБА_1, що проживає у с
Перевальне Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим, щомісячно
205 грн. безстроково, що складає 1493822 узбецьких сум.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про зміну рішення суду і стягнення з відповідача грошових сум у рахунок відшкодування
шкоди позивачу у розмірі 2143 грн., що складає 407203 узбецьких сум., у
зв'язку з порушенням вимог матеріального права і неповним з'ясуванням обставин
справи.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ст. ст. 202, 202-1 ЦПК 1963 р. (ст. 215 ЦПК 2004 р.) при ухваленні рішення, яке
повинно бути законним і обгрунтованим, суд має привести обставини (факти)
справи, що становлять предмет доказування, та вказати, якими доказами ці факти
підтверджуються.

Але, як
вбачається з матеріалів справи, належна правова кваліфікація у рішенні суду
спірним правовідносинам не дана.

Так,
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, взагалі не з'ясувавши змісту
правовідносин сторін, не врахував положення ч. 2 ст. 2 Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
пошкодженням здоров'я, що пов'язані з виконання ними трудових обов'язків
від 09.09.1994 р., відповідно
до якої роботодавець, відповідальний за спричинення

2

шкоди,       проводить   його
відшкодування відповідно до свого
національного

законодавства.

Суд першої
інстанції не взяв до уваги і вимоги ч. 1 ст. 42 Конвенції про правову допомогу
та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від
22.01.1993 р., згідно з
якою обов'язки по відшкодуванню шкоди, крім тих, що випливають з договорів та
інших правомірних дій, визначаються по законодавству сторони, на території якої
мала місце дія або інша обставина, що є підставою для вимоги по відшкодуванню
шкоди.

Тому не
проведений і відповідний розрахунок відшкодування (з урахуванням мінімальної
заробітної плати по законодавству сторони, на території якої мала місце дія, що
є підставою для вимоги по відшкодуванню шкоди).

Перевірка цих
обставин (фактів), з урахуванням положень ч. 2 ст. 303 ЦПК 2004 р., і ст.ст.
15,15-1, 30, 40, 186, 178 ЦПК 1963 р. (ст. ст. 173, 179 ЦПК 2004 р.), є обов'язком
суду першої інстанції, а тому має бути здійснена в період провадження в суді
першої інстанції, а не в порядку апеляційного перегляду рішення.

Колегія суддів
вважає, що інше суперечило б самій суті апеляційного перегляду судового
рішення.

Проте суд першої інстанції вказані обставини не
з'ясовував.

Таким чином, суд
фактично розглянув не всі вимоги і цей недолік, враховуючи наведене, не може
бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції, а тому є
підстави для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

На підставі
викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315, 323, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ТОВ сумісного Узбецько-Російського підприємства „УЗБЮКОМБІНАТ"
задовольнити частково.

Рішення Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 10
червня 2004 р. скасувати і направити справу на новий розгляд у той же суд в
іншому складі суду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції у двомісячний строк.

Справа
№22-ц-751/2007