АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
Справа № 22-453 2007 р.                             Головуючий
у 1 інстанції Петков В.П.
Категорія 23                                                   Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

6 березня 2007
р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

Головуючої судді - Авраменко Т.М.

Суддів - Гайсюка О.В., Суровицької Л.В.

при секретарі - Слюсаренко Н.Л.

адвоката - ОСОБА_1 розглянувши    у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою   ОСОБА_2      на
рішення   Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2005 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Зазначала, що 6
травня 2005 року ОСОБА_2 о 15 год. 45 хвилин на 721
км. + 625 м. Автодороги Львів -
Кіровоград - Знам'янка, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки ЗАЗ,
що належить на праві власності ОСОБА_4 не надав перевагу в русі автомобілю "FORD-TRANSIT", який належить їй
і яким керував ОСОБА_5, що призвело до зіткнення цих транспортних засобів.

В результаті
зіткнення був пошкоджений належний їй автомобіль на суму 3000 грн., а тому вона
зазнала моральних страждань.

Посилаючись
на ці обставини, просила суд стягнути на її користь на відшкодування майнової
шкоди 3000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

У грудні 2006
року розмір позовних вимог позивачкою збільшено. Позивачка просила на
відшкодування майнової шкоди стягнути на її користь з відповідача 6491 грн. 71
коп., на відшкодування моральної шкоди 3000 гривень (а. с. 132-133).

Рішенням
Знам'янського районного суду від 14.12.2006 року позов задоволено частково. З
ОСОБА_4 на користь позивачки стягнуто на відшкодування збитків на відновлювальний
ремонт автомобіля 6491 грн. 71 коп. та на відшкодування моральної шкоди 500
гривень.

В
апеляційній скарзі третя особа - ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду, просить справу повернути на новий судовий
розгляд, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а
також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема,
суд належним чином не повідомив відповідача про місце і час розгляду справи та
розглянув справу без участі відповідача.

В
судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Третя
особа - ОСОБА_5, який також за довіреністю представляє інтереси позивача
ОСОБА_3, з доводами скарги не погодився.

Відповідач
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи
повідомлений належним чином.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
ч.2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом
встановлено, що автомобілем ЗАЗ, яким було завдано шкоди позивачці, керував ОСОБА_2 в присутності
власника автомобіля ОСОБА_4,
з яким ОСОБА_2 6
травня 2005 року на автомобілі ЗАЗ поверталися із с Трепівка
Знам'янського району в м. Дніпропетровськ.

Вирішуючи
спір, суд виходив з того, що відшкодовувати шкоду позивачці повинен власник
джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_4, а не ОСОБА_2, якому ОСОБА_4 передав автомобіль в технічне управління
без належного правового оформлення.

Але з таким
висновком суду не можна погодитись.

ОСОБА_2 не заперечує, що
на момент дорожньо-транспортної пригоди він керував автомобілем ЗАЗ за усною
довіреністю власника автомобіля ОСОБА_4,
який в цей час перебував в автомобілі. Правила Дорожнього руху України не
вимагають від водія нотаріально посвідченої довіреності на право керування
транспортним засобом у випадку коли керування транспортним засобом здійснюється
в присутності власника транспортного засобу за його усною довіреністю.

Отже,
обставини справи вказують на те, що ОСОБА_2
на час ДТП володів автомобілем "ЗАЗ" на законних
підставах, а саме на підставі усної довіреності власника автомобіля і ця
довіреність не підлягала спеціальному правовому оформленню.

Але суд
питання про залучення ОСОБА_2
до участі в справі в якості відповідача чи співвідповідача в порядку передбаченому
ст. 33 ЦПК України не вирішував.

До того
ж в справі відсутні документи, які б достовірно підтверджували, що саме
відповідач ОСОБА_4 є власником автомобіля ЗАЗ.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 ні разу не був присутній у
судовому засіданні. Судова повістка на ім'я відповідача вручена
житлово-експлуатаційній організації пізніше семи днів до судового засідання,
тобто відповідач належним чином не повідомлений про місце і час розгляду справи
судом (ст. 69, ч.4 ст. 74 ЦПК України).

Зазначене
підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 135).
також судом не вирішувалось питання про надіслання судової повістки за місцем
роботи відповідача відповідно до ч.7 ст. 74 ЦПК України.

ОСОБА_2
у липні 2006 року подав заяву про відвід судді Петкова В.П., посилаючись на те,
що суддя Петков В.П. розглянув 31.05.2005 р. адміністративну справу і визнав
його винним в порушенні правил дорожнього руху не приймаючи до уваги докази,
які свідчать про його невинність в скоєнні ДТП, що мала місце 6.05.2005 р. (а.
С 102-104).

Ухвалою
суду від 14.12.2006 року ця заява про відвід залишена без задоволення (а. с 125).

Відповідно
до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і
підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в
об'єктивності та неупередженості судді.

2

Хоча
стаття 21 ЦПК України і не забороняє судці Петкову В.П. приймати участь у
розгляді цивільної справи, але враховуючи те, що постанова у справі про
адміністративне правопорушення яку виніс суддя Петков В.П. 31.05.2005 року
обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_2 (п.4 ст. 61
ЦПК), є підстави сумніватися в об'єктивності та неупередженості Петкова В.П., а
тому судця Петков В.П. підлягав відводу (самовідводу).

Оскільки,
в порушення вимог ст. 23, п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК суддя Петков В.П. не заявив само
від, а заява про відвід судці безпідставно не задоволена, слід вважати, що
справу розглянуто неповажним складом суду.

Таким чином,
колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, оскільки справу розглянуто неповноважним складом суду, за
відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про місце і час
розгляду справи, суд вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не брала
участь у справі, а тому відповідно до п.1, п.3, п.4 ст. 311 ЦПК України справа
підлягає направленню на новий розгляд.

Відповідно до
висновку судової автотехнічної експертизи на ділянці де сталась ДТП, здійснювати обгін
заборонено вимогами п. 14.6 (а) ПДР.

Крім
того, дана ділянка дороги має дорожню розмітку у вигляді суцільної лінії
дорожньої розмітки, яку відповідно до вимог ПДР, перетинати заборонено.
Відповідальність за виконання зазначених вимог Правил може бути покладена на
водія транспортного засобу (в даному випадку на водія а/м Форд) у випадку, якщо
водій відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою заздалегідь може
бути проінформований про наявність зазначених вище умов, які забороняють виїзд
на зустрічну смугу руху для здійснення обгону (а. с. 114-116).

Водій ОСОБА_5 не
заперечує, що на ділянці дороги де сталася ДТП була суцільна лінія дорожньої розмітки, але він її вчасно
не помітив, оскільки був осліплений сонячним світлом.

Суд
першої інстанції так і не встановив, чи міг ОСОБА_5 бути проінформований про
заборону здійснювати обгін, перетинати суцільну лінію, в тому числі з
урахуванням наявності на час ДТП
інформаційного знаку "Трепівка" (а. с. 145), чи допустив водій
ОСОБА_5 порушення правил дорожнього руху. Не встановлено судом хто саме із
водіїв допустив такі, порушення Правил дорожнього руху, які знаходяться в
прямому причинному зв'язку з наслідками ДТП,
що сталася 6.05.2005 року.

Встановлення
зазначених обставин має істотне значення для справи, оскільки від цього
залежить правильне вирішення питання про відшкодування шкоди за правилами ст.
1188 Цивільного кодексу України.

Керуючись
п.5 ч.1 ст. 307, п.1,3,4 ч.1 ст. 311, ст. ст. 313, 314, 315 ЦПК України,
колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення
Знам'янського міськрайонного суду від 14 грудня 2006 року скасувати.

Справу
повернути в Знам'янський міськрайонний суд на новий розгляд іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.