Справа№2-112/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року.              Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області в

складі:

головуючого судді                 Нейло В.В.

при секретарі                         Донській Ю.В.

за участю:

адвоката                                 Леус Л.П.

представника позивача        ОСОБА_1

відповідачів                            ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні м.
Костянтинівка цивільну справу за позовом Відкритого Акціонерного
Товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"
в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації про стягнення
заборгованості за спожитий природний газ до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2006
року ВАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Костянтинівського
УГТ ЗАТ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий
природний газ, обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач зі своєю родиною мешкає в будинку АДРЕСА_1, та є
споживачем природного газу на підставі Договору НОМЕР_1 з присвоєнням абоненту
особового рахунку НОМЕР_1 і має зобов'язання своєчасно
та в повному розмірі вносити плату за надані послуги з газопостачання. Термін
дії договору не визначений, що має означати, що Договір укладений на
невизначений термін. До укладення
Договору правовідносини між сторонами базувалися на фактичних відносинах: поставка природного газу споживачеві з боку
Костянтинівського УГГ та отримання і часткова оплата послуги з
газопостачання абонентом (відповідачем по справі). Нарахування здійснювалося згідно встановленим тарифам, суму
нарахування відповідач не оспорював, однак він належним чином виконував зобов'язання в частині здійснення плати, в
зв'язку з чим заборгованість
позивачем за період з 1.01.1996 року по 1.12.2006 року склала 3026,44 грн. Заборгованість ОСОБА_2 за спожитий природний газ
на 1.02.2004 р. склала 4028,04 грн. При укладенні Договору дану суму
заборгованості споживач визнав, що підтверджено п. 5.7. Договору та підписом
відповідача. До того 9.02.2004 р. між відповідачем та Костянтинівським УГГ була підписана угода, згідно якої він
зобов'язується погасити одноразово 1000 грн., а заборгованість в сумі 3028,04 грн. протягом тридцяти місяців, що
свідчить про створення позивачем
абоненту найбільш сприятливих умов позбавлення заборгованості. В лютому 2004 року на виконання вищевказаної угоди відповідач
сплатив Костянтинівському УГГ 1000 грн., в зв'язку з Чим заборгованість зменшилась на вказану суму. В подальшому
умови укладеної угоди відповідач
виконував частково та не в повному розмірі. Здійснення споживачем вищевказаних дій (визнання заборгованості в договорі, укладення
угоди, оплата суми розміром 1000 грн) є свідченням суми заборгованості за спожитий природний газ. Згідно ст. 264
ЦК України дії особи, які свідчать про визнання нею боргу є підставою для
переривання перебігу позовної давності. ч.З ст. 264 ЦК України говорить
про те, що після переривання строк позовної давності обчислюється знов. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Строк виконання зобов'язання щодо сплати суми заборгованості за
спожитий природний газ визначено укладеною між сторонами угодою від 9.02.2006 року і складає 30 місяців, тобто сплив його прийшовся
на серпень 2006 року. Але відповідач не виконав умов
угоди, що є підставою для звернення до суду за захистом майнових інтересів підприємства. В результаті неправомірних дій позивач
несе збитки, що має

2

негативний вплив на надходження платежів в системі газопостачання в цілому
та порушує майнові права позивача. На підставі
викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3026,44 грн., а також
судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду 23 січня 2007 року було
залучено до справи в якості співвідповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

У судовому
засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві, пояснила, що
відповідач по справі ОСОБА_2 зі своєю родиною мешкає
та зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 та є
споживачем природного газу на підставі Договору НОМЕР_1. Згідно цього Договору відповідач має
зобов'язання своєчасно та в повному розмірі вносити плату за надані послуги з газопостачання.
Нарахування здійснювалося згідно встановленим тарифам, суму нарахування відповідач не оспорював, однак він не належним
чином виконував зобов'язання в частині здійснення плати, у зв'язку з чим
заборгованість перед позивачем за період з
01.01.1996 року по 01.12.2006 року склала 3026,04 грн. Так, станом на
01.12.2006 року заборгованість
відповідача склала 4026,04 грн. Цей факт став підставою для відключення будівлі
відповідачів від системи
газопостачання. 06 лютого 2004 року відповідачка ОСОБА_3, яка є дружиною відповідача, від його імені надала заяву до
відділу розрахунків за газ Костянтинівського УГГ про поновлення газопостачання
і при цьому уклала договір на постачання газу. При укладенні договору,
вищевказану суму заборгованості споживачка визнала.
09 лютого 2004 року між відповідачем ОСОБА_2 в особі його дружини -відповідачки ОСОБА_3 та позивачем була підписана
угода, згідно якої він забов'язується погасити
одноразово 1000 грн., а заборгованість в сумі 3028, 04 грн. - протягом тридцяти
місяців. Після цього відповідачам
було підключено газопостачання. Але після виплати відповідачами 1000 грн., сплати суми заборгованості за спожитий
природний газ не було. Строк виконання зобов'язання
щодо сплати суми заборгованості за спожитий природний газ сплив у серпні 2006 року. Але відповідачі не виконали умов угоди, що
було підставою до звернення до суду за захистом
майнових інтересів підприємства. На підставі вищевказаного просив суд стягнути
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за спожитий природний газ в сумі
3026, 44 грн., а також судовий сбір та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення.

Відповідач ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не визнав
та пояснив, що з 1981 року він разом зі своєю родиною
мешкає в АДРЕСА_1. З 1990 року вони користуються послугами
газопостачання. В їх користуванні було АГВ, пічка та колонка, яку
вони вже зняли, щоб не платити. За користування газом вони платили по середньому розрахунку. Лічильника у них раніше не
було. Потім, протягом 5 років, відповідачі не платили за послуги газопостачання
через те, що на роботі не платили заробітну плату. Пільг на звільнення від оплати за газ у них не має.
Через несплату за користування газом утворилась заборгованість в сумі 4026,04 грн. та у 2000 році через борг їм
відключили газопостачання. В період з
2000 р. по 2004 р. вони газом не користувались, плату не вносили. Потім у 2004
році у газеті надрукували, що після
трьох років борги за послуги газопостачання згорають. Відповідач ОСОБА_2 разом з
дружиною - відповідачкою ОСОБА_3 поїхали до Костянтинівського
УГТ, де їм сказали, що поки вони не погасять заборгованість за послуги
газопостачання, їм газ не підключать. На той час відповідачі продали корову і
тому мали гроші. Тому його дружина - відповідачка ОСОБА_3 уклала з
позивачем договір про реструктуризацію боргу, вона сама його підписувала, він
цього договору не бачив та не підписував.
Потім вони заплатили за установку лічильника, переробку документів, за врізку
до газопроводу та вирізку колонки.
Газ їм знов включили тільки у березні 2004 року через 2 дні після того, як поставили лічильник. Після цього
стару заборгованість за газ вони не сплачували. Сплачували тільки поточні
рахунки. Тому просив відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки за
останні три роки вони боргів не мають, а борг, який позивач просить стягнути з
них поза строком позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що
з 1981 року вона разом з сім'єю мешкає в АДРЕСА_1. Послугами газопостачання користуються з 1990 року. Раніше у них стояло
в будинку АГВ, пічка та колонка та пічка в літній кухні. Всього було 2
вводу газу - один в літню кухню, другий - в

3

дім. З 1995 року по 2000 рік вони за послуги газопостачання не платили, у
зв'язку з чим виникла / заборгованість в розмірі 4026,04 грн. 23 листопада 2000
року через несплату їм відключили газопостачання. Після цього вони не
користувалися газом більше трьох років. Потім вони прочитали у газетах, що старі борги списують і вони вирішили знов
підключити газ. її чоловік -відповідач ОСОБА_2 поїхав до Костянтинівського УГГ
і спитав скільки коштує зробити врізку до газопроводу, але йому
сказали, що поки вони не погасять стару заборгованість, ніхто їм підключати газопостачання не буде. Після цього вона
поїхала до Костянтинівського УГГ і сказала, що стару заборгованість
вони погашати не будуть, тому що вона списана, також сказала, що в неї є 1000 грн. і її направили до каси платити: Коли вона
заплатила, їй сказали, що вона
заплатила за стару заборгованість. Потім вона пішла і забрала у чоловіка
останні 100 грн., щоб заплатити за
врізку до газопроводу. Через три дні вона знов пішла до Костянтинівського УГГ та написала угоду на лічильник та надала
заяву на врізку до газопроводу. Була також заява про оплату заборгованості - спочатку одноразово 1000 грн., а залишок
заборгованості - за 30 місяців. Договір про погашення боргів та всі інші
документи, які їй надавали в Костянтинівському УГГ, вона підписала, оскільки
вже віддала їм гроші. Після цього їм підключили
газ. Чоловік не давав їй дозволу підписувати цей договір. Після цього стару заборгованість за газ вони не сплачували.
Сплачували тільки поточні рахунки. Тому просила відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки за останні три роки
вони боргів не мають, а борг, який позивач просить стягнути з них поза
строком позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з
1981 року він разом з сім'єю мешкає в АДРЕСА_1. У 1992 році він закінчив
школу, потів навчався в ПТУ до 1994 року. Після цього займався домашнім господарством, також працював у приватних осіб,
але без оформлення. По трудовій книжці ніде не працював. Не платили за
послуги газопостачання з 1996 р. по 2000 р. через тяжке матеріальним становищем. Раніше вони користувалися АГВ, пічкою та
колонкою, потім їм відключили газопостачання через заборгованість. Після того,
як в 2004 році їм знов підключили газопостачання,
вони стару заборгованість за газ не сплачували, сплачували тільки поточні рахунки. Тому просив відмовити позивачу в
задоволенні позову, оскільки за останні три роки вони боргів не мають, а
борг, який позивач просить стягнути з них поза строком позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не
визнала та пояснила, що з 1981 року вона разом з сім'єю проживає в АДРЕСА_1. Прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 змінила в 1999 році. Вони користувалися послугами газопостачання, але у 2000 році газ відключили через
заборгованість у розмірі 4026,04 грн., яка виникла через важке матеріальне становище в родині. З 1997 по 2000 pp. вона навчалася, а з 2001 по 2002 pp. - працювала. Знов газопостачання їм відновили у 2004
році. Після цього вони стару заборгованість за газ не
сплачували, сплачували тільки поточні рахунки. Тому просила відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки за
останні три роки вони боргів не мають, а борг, який
позивач просить стягнути з них поза строком позовної давності.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши
представлені докази, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено наступні
обставини та відповідні їм правовідносини.

В силу ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими! в установленому порядку тарифами. Строки
внесення плати за комунальні ; послуги Визначаються  угодою
сторін.  Наймач  зобов'язаний
своєчасно  вносити  плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 156 ЖК України, повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню
будинку. Відповідач у справі - власник будинку ОСОБА_2 разом зі своєю сім'єю
-відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають в будинку АДРЕСА_1 з 28.07.1981 р. (а.с.35-36). Відповідачі з 1991 року користувався послугами
газопостачання та за період з 1.01.1996 року по 23.11.2000 року склала 4028,04 грн. (а.с. 55). 23 листопада
2000 року газ відповідачам було відключено (а.с. 37-38).

06 лютого 2004 року відповідачами було сплачено 1000 грн. в рахунок
погашення заборгованості за газопостачання
(а.с. 40, 55), та 06 лютого 2004 року було укладено договір з позивачем про надання послуг по газопостачання
НОМЕР_1   та угоду від 09.02.2004 р., в яких

4

відповідачі визнали, що заборгованість на 06.02.2004 р. складає 3028, 04
грн. та зобов'язались сплатити вказану заборгованість за 30 місяців (а.с.
12-14, 51-53).

У березні 2004 року їм було встановлено лічильник та поновлено
газопостачання (а.с. 67-68).

З період з 01.03.2004 р. по 14.12.2006 р. їм було нараховано за
користування послугами газопостачання 952, 88 грн. та
відповідачами було сплачено 954, 48 грн. (а.с. 55).

Згідно ст.ст. 257, 267 ЦК України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення ним рішення, позивач звернувся з
позовом до суду 14 грудня 2006 року, відповідачі просили застосувати позовну давність, тобто на користь
позивача підлягає стягненню з відповідачів лише заборгованість за
газопостачання за період з грудня 2003 року по грудень 2006 року. За вказаний період
відповідачі заборгованості не мають.

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість виникла з 01.01.1996 року
і складала 4026,04 грн. Оскільки відповідач не сплачував ніяких коштів за
користування газом 23.11.2000 року йому було відключено
газопостачання будинку і тільки після 09.02.2004 року газ знову підключили оскільки ОСОБА_3 сплатила 1000 грн. заборгованості за
період 1996-2000 роки.

Після підключення відповідача до газопостачання з позивачем проводились
повні розрахунки за спожитий газ і заборгованість відсутня.

Оскільки ст..257 ЦК України встановлено строк позовної
давності три роки а позивач його пропустив оскільки строк для звернення до суду
по стягненню заборгованості сплив в грудні 2003
року і позивач знав про наявну заборгованість, але в установлений законом
термін до суду не звернувся.

Ст. 261 ЦК України передбачає, що перебіг
позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення своїх прав, як
вбачається із матеріалів справи позивач знав про наявність заборгованості і тому
відключив відповідачів від газопостачання
але до суду в установлений законом термін не звернувся.

Посилання позивача, що згідно ст.. 264 ЦК України має місце переривання перебігу позовної давності тим, що відповідач
сплатив 1000 грн. заборгованості за спожитий газ, чим визнав борг. Але відповідач сплатив 1000 грн. - 09.02.2004 року тобто після
закінчення перебігу позовної заяви.

Відносно
виконання зобов'язання позивачами після спливу позовної давності в сплаті 1000 грн. не являється підставою для переривання перебігу
позовної заяви.

Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що ніяких угод про зміну
тривалості позовної угоди вони з позивачем не заключали і вони не згодні поновити строк, вони вважали раніше і вважають
зараз, що строк позовної давності сплив.

На підставі ст.ст. 156, 162 ЖК України, ст.ст. 257, 261, 264, 267 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 74, 88, 212 - 215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволення позову Відкритого Акціонерного Товариства по
газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"
в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та; ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожитий природний
газ в су>іі 3026 (три тисячі двадцять шість) гривень 44 копійки, витрат по
оплаті судового збору :у Сумі 51
(п'ятдесят одна) гривня 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі
30 (тридцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області через Костянтинівський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.