У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 серпня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

Суддів:

Балюка М.І.,          Лященко Н.П.,

Барсукової В.М.,   Охрімчук Л.І., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства “Вікторія” до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої недостачею, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від
20 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2006
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року приватне підприємство (далі - ПП) “Вікторія” звернулося
до суду з позовом, в якому вказувало, що 1 липня 2005 року ОСОБА_1 прийнято на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 ПП “Вікторія” з випробувальним
терміном та з нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.
2 липня 2005 року, приступивши до роботи, відповідачка
отримала під звіт за видатковим касовим ордером 90 607 грн. 74 коп. У кінці робочого дня, при перерахуванні грошей, які здавалися в касу підприємства,
була виявлена недостача коштів на суму 6 006 грн. 31 коп., про що складено акт інвентаризаційної
комісії. Відповідачка визнала вину в недостачі грошей і зобов¢язалася повернути зазначену суму до 1 серпня 2005 року, однак
у вказаний строк зобов¢язання не виконала. ПП “Вікторія” просило
суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства матеріальні збитки
на загальну суму 8 006 грн. 31 коп. (6 006 грн. 31 коп. - збитки, завдані внаслідок
недостачі коштів, виданих відповідачці під звіт; 2 000 грн. - витрати на комплексне
юридичне обслуговування), а також судовий збір у
розмірі  80  грн.
06  коп.  та  витрати  на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.
Києва від 20 червня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м.
Києва від                       20 листопада 2006 року, позов ПП “Вікторія”
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду в
розмірі 6 006 грн. 31 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., судовий
збір у розмірі 80 грн. 06 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
в розмірі 30 грн., а всього на загальну суму 8 116 грн. 37 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судових рішень з підстав
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України
до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
відповідачки на користь ПП «Вікторія» 2 000 грн. витрат на правову допомогу,
суд указав, що такі витрати пов'язані з оплатою допомоги фахівця в галузі права
й вони підтверджені документально.

Однак, погодитися з таким висновком не
можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової допомоги.

У матеріалах справи відсутні документи,
які свідчать про те, що
ОСОБА_2, котрій ПП «Вікторія» сплатило відповідно до акта наданих
юридичних послуг (а.с. 13) 2 000 грн. за надання правової допомоги, є фахівцем
у галузі права і за законом має право на надання такої допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсаційних
витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних
з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у
цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не
повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі
виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Суд на зазначене уваги не звернув та не з'ясував чи є ОСОБА_2 фахівцем у
галузі права, чи має право за законом на надання правової допомоги та чи
надавала таку допомогу як фахівець у галузі права чи представник позивача, чи є
підстави для стягнення з відповідачки компенсації понесених позивачем витрат, а
якщо так, то який граничний розмір такої компенсації.

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню в частині задоволення
позовних вимог про стягнення компенсації понесених витрат на правову допомогу з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з направленням справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині стягнення з ОСОБА_1 6 006 грн. 31 коп. на відшкодування шкоди
доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду та з них не вбачається,
що при розгляді справи судами допущені порушення закону, що передбачені ст. ст.
338, 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

За таких обставин рішення в цій частині слід залишити без змін.

Керуючись
ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 20 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2006 року в частині стягнення компенсації понесених
витрат на правову допомогу скасувати, а справу в цій частині направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові
рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:                                                                                          М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

Н.П.Лященко

Л.І.
Охрімчук