АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   ЧЕРКАСЬКОЇ
Справа
22ц-396     2007                                                 Головуючий по 1 інстанції
№                                    р.
Категорія на ухвалу                                                           Чепурний B.П.
Доповідач в апеляційній Інстанції Василенко Л.І.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2007 р. колегія суддів Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                            Бурлаки В.О.

суддів                                       Василенко Л.І. Бабенка В.М.

при секретарі                           Шульзі Я.В.

з участю прокурора

адвокатів

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 жовтня 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою
та майном,

встановила:

12.01.2004 р. ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та майном.

В обгрунтування заявлених вимог вказала, що 08.12.1998 р. судом було винесене рішення, яким були уточнені ідеальні долі будинку АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_6 право власності на 29/100 вказаного
будинку, за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право
власності на 71/100 його частини.

20.06.2000 р. рішенням суду встановлено порядок користування
земельною ділянкою. Виконання вказаних
судових рішень проведено ДВС 15.11.2000 р.

Починаючи з
весни 2001 р.
відповідачі почали руйнувати паркан, який був збудований
за її кошти, самовільно відкрили приміщення «Б» та «б», викинули звідти їхні речі та запустили у вказані приміщення курей.
Крім того, захопили землю виділену їй в користування.

У судовому засіданні при розподілі земельної ділянки вона відмовилась від 71/100 частини
та погодилась на 50/100 частини,
виходячи з даної згоди і було проведено розподіл.

Вказаними неправомірними діями їй
завдано значної матеріальної шкоди.

Просила            суд             зобов'язати відповідачів,     з
призначенням     терміну

виконання, за власний рахунок
відновній паркан, поновити межу згідно акту виконання розподілу
земельної ділянки, прибрати хлам
з її земельної ділянки та звільнити приміщення «Б» і «б».

Ухвалою
Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 жовтня 2006
р. провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5
про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та майном, закрито.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, як постановлену з порушенням норм
процесуального права, а справу передати на новий судовий розгляд.

При цьому
вказується, що закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ст. 205 ЦПК України суд послався на те, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2000 р. вирішене
питання про користування земельною ділянкою
та користування майном, що знаходиться в загальному користуванні та
прийшов до висновку, що є рішення суду яке набрало законної сили з приводу
спору між тими ж сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав. Проте позов з яким вона звернулась до
суду стосується зруйнованого паркану та самочинного зайняття належних їй
надвірних споруд, отже має іншу правову природу.

ОСОБА_3 у своїх запереченнях на скаргу її
доводи не визнала, вказавши на їх безпідставність і на законність та обгрунтованість ухвали
суду.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити,
виходячи з наступного.

Так, закриваючи провадження у справі районний суд керувався п. 2 ст. 205 ЦПК України та виходив з того, що
рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2000 р. вирішене питання про користування земельною ділянкою
та користування майном, що знаходиться в загальному користуванні та
прийшов до висновку, що є рішення суду яке
набрало законної сили з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи, суд не правильно застосував норми
процесуального закону.

Судова колегія
вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому
суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1
п. З ст. 312 ЦПК
України ухвалу суду першої інстанції скасовує, а справу направляє на новий
судовий розгляд.

Згідно до вимог
п. 2 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у справі,
якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження провадження у справі у
зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди
сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами,
про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи,
що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від
20.06.2000
р. задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6
про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

12.01.2004 р. позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ставила питання про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та майном.

З матеріалів справи вбачається, що справа знаходилась в провадженні суду
більше двох років.

Зазначене свідчить про те, що суд
тривалий час розглядав справу та при винесені ухвали не врахував, що як сторони так і предмет спору у справі є іншими. За
викладених обставин ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303,
304, 307, 312, 314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 жовтня 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та майном скасувати, справу направити до
районного суду для розгляду справи по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.