У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Берднік І.С., Григор´євої Л.І.

Гуменюка В.І.,
Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області,
Державного казначейства України, старшого слідчого слідчого відділу слідчого
управління прокуратури Одеської області Заперченка Віталія Сергійовича про
відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями прокуратури,  за касаційними скаргами прокуратури Одеської
області, Державного казначейства України, старшого слідчого слідчого відділу
слідчого управління прокуратури Одеської області Заперченка Віталія Сергійовича
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 10 січня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із позовною заявою до прокуратури Одеської області, Державного казначейства
України, старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури
Одеської області Заперченка В.С. про відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями прокуратури, які в подальшому уточнив.

Зазначав,
що 29 березня 2006 року постановою старшого слідчого прокуратури Одеської
області Заперченка В.С. щодо нього як ІНФОРМАЦІЯ_1 було безпідставно   порушено кримінальну справу по обвинуваченню
в скоєнні злочину, передбаченого  ч. 2
ст. 368 КК України,  він був незаконно
затриманий на 3 доби та перебував на підписці про невиїзд. Під час тримання під
вартою співробітники прокуратури і міліції поводились з ним як з суспільно
небезпечною  особою,  добу він перебував у КПУ без їжи, питної
води, необхідної медичної допомоги та ліків.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що
незаконними діями прокуратури й особисто слідчого Заперченка В.С. йому була
заподіяна значна моральна шкода, позивач просив визнати незаконними дії
старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Одеської області Заперченка В.С.
щодо порушення кримінальної справи і його затримання  та відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі
150 000 грн., зобов´язавши Державне казначейство України  в Одеській області  стягнути зазначену суму з коштів державного
бюджету.

Рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2006 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 січня 2007 року, позов
задоволено частково. Дії старшого слідчого слідчого відділу прокуратури
Одеської області Заперченка В.С. щодо порушення відносно ОСОБА_1  кримінальної справи та його затримання
визнано незаконними. Стягнуто з Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету України 120 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах прокуратура
Одеської області, старший слідчий слідчого відділу слідчого управління прокуратури
Одеської області Заперченко В.С., посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, просять судові рішення скасувати й
ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Державне казначейство України в поданій
касаційній скарзі просить змінити постановлені у справі судові рішення,
відмовивши в задоволенні позовних вимог до Державного казначейства України та
зменшивши суму відшкодування моральної шкоди з державного бюджету на користь ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального й
процесуального права.

Касаційні
скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
установлено, що постановою старшого слідчого
слідчого відділу прокуратури Одеської області від 29 березня 2006
року  відносно ОСОБА_1  як ІНФОРМАЦІЯ_1
було порушено кримінальну справу
за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Згідно з
протоколом про затримання підозрюваного від 29 березня 2006 року, ОСОБА_1 був затриманий цього ж дня  в порядку ст. ст. 106, 115 КК України та
направлений  в ізолятор тимчасового
утримання, де перебував до 31 березня 2006 року, після чого йому було обрано
міру запобіжного заходу -  підписку про
невиїзд.

Постановою
Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2006 року, залишеною без
змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2006 року,
постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Одеської області від
29 березня 2006 року  скасовано, оскільки
кримінальну справу було порушено без достатніх підстав і з порушенням ст. ст.
94-98 КК України, а матеріали справи направлено для проведення додаткової
перевірки прокурору Одеської області.

Після
проведення додаткової перевірки постановою старшого слідчого  слідчого відділу прокуратури Одеської області
від 18 червня 2006 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за фактом отримання хабара  відмовлено на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК
України за відсутністю складу злочину.

Постановою Малиновського районного суду
м. Одеси від 29 серпня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 10 жовтня 2006 року,
затримання ОСОБА_1 з 29 до 31 березня 2006 року  визнано незаконним.

Суд дійшов
до правильного висновку, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 1, п.п.
1-1, 3 ч.1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України “Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові  незаконними діями
органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду” (далі - Закон), ч.
1 ст. 1176 ЦК України, п.п. 2,3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, ОСОБА_1 вправі порушувати
питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо нього вчинялись
незаконні дії у вигляді незаконного порушення кримінальної справи, незаконного
затримання та обрання міри запобіжного заходу - підписки про невиїзд. При цьому
моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету,
незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду.

Згідно з
вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 4 Закону, ч. 2 ст. 23 ЦК України, відшкодування
моральної шкоди  провадиться у разі, коли
незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду
завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних
життєвих зв´язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації
свого життя.

Моральною
шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми,
інших негативних наслідків морального характеру.

Частково
задовольняючи вимоги ОСОБА_1 і стягуючи на його користь  120 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, суд виходив із характеру, обсягу та тривалості страждань , яких зазнав
позивач, можливості відновлення його немайнових втрат, тяжкості вимушених змін
у життєвих і трудових стосунках, ступеня зниження рівня репутації та авторитету
ОСОБА_1 як заступника начальника Одеського обласного  управління юстиції та начальника
регіонального відділення  Національного
бюро у справах дотримання Конвенції про захист прав  і основних свобод людини, обсягу зусиль, яких
необхідно позивачу докласти для відновлення свого попереднього стану.

Разом з тим
при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд не
врахував положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня
1995 року “Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, ч. 3 ст. 23 ЦК України та не в повній мірі виходив із засад
розумності, виваженості і справедливості.

Визначаючи
розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 120 000 грн.,
суд вищезазначене в повному обсязі не врахував.

Помилку суду першої інстанції не
виправив і апеляційний суд при розгляді справи в апеляційному порядку за
апеляційними скаргами   прокуратури
Одеської області, Державного казначейства України, старшого слідчого слідчого
відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Заперченка В.С.,
незважаючи на те, що в цих скаргах містилось посилання на визначення розміру
стягнутої моральної шкоди без урахування засад розумності, виваженості та
справедливості.

Колегія
суддів вважає, що зважаючи на характер та обсяг моральних страждань, які зазнав
ОСОБА_1 у зв´язку з незаконним  порушенням кримінальної справи, незаконним
затриманням та обранням міри запобіжного заходу - підписки про невиїзд, відмову
в порушенні кримінальної справи  за
відсутністю в діянні складу злочину, а також виходячи із засад розумності ,
виваженості та справедливості йому слід визначити моральну шкоду в розмірі 10
000 грн.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від
10 січня 2007 року в частині визнання незаконними дій старшого слідчого
слідчого відділу прокуратури Одеської області Заперченка В.С. щодо порушення
відносно ОСОБА_1
кримінальної справи та його затримання підлягає скасуванню з закриттям
провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
оскільки  ці вимоги позивача не
підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та були розглянуті судом в
порядку, передбаченому
кримінально-процесуальним законом.

Керуючись ст. ст. 336, 341, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги прокуратури Одеської
області, Державного казначейства України, старшого слідчого слідчого відділу
слідчого управління прокуратури Одеської області Заперченка Віталія Сергійовича
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від
10 січня 2007 року  змінити в частині
розміру стягнутої на користь ОСОБА_1
моральної шкоди, зменшивши її розмір до 10 000 грн.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від
10 січня 2007 року  скасувати в частині
визнання незаконними дій старшого слідчого слідчого відділу прокуратури
Одеської області Заперченка Віталія Сергійовича щодо порушення відносно ОСОБА_1  кримінальної
справи та його затримання скасувати, а провадження у справі в цій частині
закрити.

У решті рішення Київського районного
суду м. Одеси від 17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 10 січня 2007 року  залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

І.С.
Берднік  Л.І. Григор´єва  В.І. Гуменюк  В.Г. Данчук