СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1829 / 2007                                            Головуючий у 1 й інстанції - Тимченко С.О.
Категорія -19/21                                                               Доповідач - Прозорова М.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

судців - Прозорової М.Л.,
Григорченка Е.І. при секретарі - Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді

на рішення Павлоградського
міськрайоного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді про стягнення одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді звернулося до
суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня  2006 року та відмовити позивачу в його
позовних вимогах.

Зазначеним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді стягнено на користь позивача недоплачену
одноразову допомогу в сумі 26243,75 грн. / а.с.22-23/.

Як на підстави
апеляційної скарги відповідач посилався на те, що рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального закону / а. с.24-26 /.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач на протязі 30 років знаходився в трудових
відносинах із шахтами ВАТ „Павлоградвугілля". При виконанні трудових
обов'язків захворів на професійне захворювання. 10.03.1998 року він вперше був
оглянутий на МСЕК і йому було
встановлено    35% втрати

2

професійної
працездатності по професійному захворюванню - деформуючий поліостероз ліктьових, колінних та лучезап"ясних суглобів. Окрім
цього, 4 червня 2002 року в позивача було виявлено інше професійне
захворювання -нейросенсорна
приглухуватість. Висновком повторної МСЕК від 24.07.2002 року йому було встановлено 60% втрати професійної
працездатності, з яких 25% первинно по нейросенсорній приглухуватості.

Постановою ВВД
ФССНВВПЗ України в м. Павлограді НОМЕР_1 від 06.08.2002
року позивачу було призначено страхові виплати - одноразову допомогу із розрахунку: 1401,74 грн. х 25% = 35043,50
грн., але виплата була обмежена 8800 грн., тобто чотирикратним розміром
граничної плати ( доходу).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що таке обмеження виплати позивачу одноразової допомоги не
відповідає вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону України „ Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а тому стягнув з Фонду на користь
позивача недоплачену одноразову допомогу в сумі 26243,75 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права і обов'язки
сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідно до абз. 2 ч. 2
ст. 34 Закону України,, Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" позивачу має бути виплачена одноразова допомога,
сума якої визначається із розрахунку
середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення втрати професійної
працездатності відносно попереднього обстеження
МСЕК без обмеження чотирикратним розміром граничної плати (доходу), із
якої справляються внески до Фонду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до особистого
тлумачення апелянтом норм права, що протирічить діючому
законодавству. Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для
вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а рішення суду

3

відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14
грудня   2006 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з цього часу.