Справа № 22ц - 313/07                                 Головуючий у 1 інстанції
Категорія: 39                                                 Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р. березня 28                                                                                                  місто
Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
судді Шевчук Л.Я.

суддів Свистун
О.В., Подолюка В.А.

при секретарі
Матюхіній О.Г.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Коновалюка О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського
сільськогосподарського технікуму про визнання нечинним та скасування наказу
відповідача та зобов'язання відповідача видати дублікат трудової книжки за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду
від 1 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу на рішення Нововолинського міського суду від 1 лютого
2007 року, яким позов ОСОБА_1 до Володимир-Волинського сільськогосподарського
технікуму про визнання нечинним та скасування наказу відповідача №37 «к» від 4
липня 2006 року про надання щорічної відпустки та зобов'язання відповідача
видати дублікат трудової книжки задоволено частково.

Постановлено
зобов'язати відповідача -
Володимир-Волинський сільськогосподарський технікум видати позивачу ОСОБА_1
дублікат трудової книжки без внесення запису №9 про звільнення позивача з посади викладача за
систематичне невиконання обов'язків, покладених правилами внутрішнього
трудового розпорядку.

В решті позову
відмовлено.

Стягнуто з
відповідача на користь позивача витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи в розмірі 9
гривень 50 коп., а
в доход держави 8 гривень 50 коп. судового
збору.

В поданій на
рішення суду апеляційній скарзі позивач, покликаючись на незаконність рішення
суду в частині відмови в позові про визнання нечинним та

2

скасування
наказу відповідача із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення
для справи і невідповідності висновків суду обставинам справи, просить рішення
в цій частині скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних
вимог та зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про те, що позивач була
поновлена на роботі наказом відповідача від 4 липня 2006
року, також не відповідає дійсності та обставина, що 4 липня 2006 року позивачу
була надана щорічна відпустка, фактично позивач була поновлена на роботі лише 8 вересня 2006 року, а тому суд
дійшов неправильного висновку, що позивач з 4 липня 2006
року перебувала у відпустці.

В судовому
засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала і просила її задоволити,
представник відповідача апеляційну скаргу заперечив і просив її відхилити.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач була поновлена на попередній роботі 4 липня 2006 року, про що
відповідачем виданий наказ №36
«к», а також встановлено, що 4
липня 2006 року
позивачу відповідно до вимог трудового законодавства надана щорічна відпустка.

Апеляційну
скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції в цій частині - залишити без змін
з наступних підстав.

Із матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 була поновлена на посаді викладача
відділення «Правознавство» Володимир-Волинського сільськогосподарського
технікуму з 3 квітня 2006 року, про що
директором технікуму 4 липня 2006 року виданий
наказ №36 «к»
(а.с.7), а
наказом директора технікуму №37
«к» від 4 липня 2006 року по
наслідках педагогічного навантаження за 2005-2006
навчальний рік позивачу ОСОБА_1 надана чергова щорічна відпустка з 4 липня 2006 року терміном 56 календарних днів
(а.с.9).

Позивач вважає,
що наказ про надання їй чергової відпустки винесений з порушенням закону, а
тому його слід визнати недійсним і скасувати.

Стаття 74 КЗпрП України
передбачає, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами,
установами, організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи,
надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період
місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до
пункту 2 частини 2 Порядку надання
щорічної основної відпустки тривалістю 56 календарних днів керівним працівникам
навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин
(підрозділів), інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним
працівникам та науковим працівникам (затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 14 квітня 1997 року №346) така відпустка надається згідно
з графіками, які затверджуються власником установи або уповноваженим ним
органом за погодженням із профспілковим чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективним органом, щорічна основна відпустка
надається педагогічним працівникам у період літніх канікул незалежно від часу
прийняття їх на роботу.

3

При цьому судом
встановлено, що щорічна основна відпустка викладачам технікуму була надана з 1 липня 2006 року тривалістю
56 календарних днів на підставі наказу по Володимир-Волинському
сільськогосподарському технікуму №35 «к» від 30 червня 2006 року, а позивачу
дана відпустка надана з 4 липня 2006 року, оскільки позивач поновлена на роботі
у Володимир-Волинському сільськогосподарському технікумі рішенням
Нововолинського міського суду від 3 липня 2006 року (а.с.9, 39).

Крім того, в
судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Державної виконавчої
служби у м.Вол.-Волинський та Вол.-Волинському районі 18 серпня 2006 року складено
акт про те, що ОСОБА_1 поновлена на попередній роботі з 3 квітня 2004 року, а також
встановлено, що позивач фактично приступила до роботи 8 вересня 2006 року, тобто
після того, як закінчився термін відпустки.

На підставі
наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач була
поновлена на роботі наказом відповідача 4
липня 2006 року, а
з

4 липня 2006 року їй була
надана щорічна відпустка терміном 56
календарних

днів, наказ про
надання позивачу щорічної відпустки відповідає вимогам

трудового
законодавства.

А тому, суд
обґрунтовано відмовив ОСОБА_1
в позові про визнання нечинним та скасування наказу відповідача про надання
щорічної відпустки.

Інші доводи
апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду в частині визнання
нечинним та скасування наказу відповідача.

Рішення судом
першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 314,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Нововолинського міського суду від 1
лютого 2007 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою
законної сили.