Справа 22ц - 461/ 2007 р.        Головуючий в 1-ій інстанції Семенченко О.М.
Категорія цивільна.                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року.                            Апеляційний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді
Хромець Н.С.,

суддів Смаглюк Р.І., Острянського
В.І., при секретарі Мехед Т.О.,

з участю позивачки, її представника,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційну скаргу представника відповідача
ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного
суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати
аліментів,-

встановив:

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2просить скасувати вказане рішення внаслідок неправильного
застосування судом норм матеріального та
процесуального права і постановити нове рішення.

В вересні 2005 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про
стягнення з відповідача ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 12813 грн. 60 коп., мотивуючи тим, що з
жовтня 2002 року по липень 2005 року виникла
заборгованість по аліментах в сумі 3766 грн. 62 коп. З часу введення в дію Сімейного кодексу України, яким передбачено
нарахування пені за прострочку виплат по аліментах, з 1 січня 2004 року по липень
2005 року заборгованість становить 2247 грн. 70 коп. Розмір неустойки за цей період становить 12813 грн.60
коп. /1% від 2247 грн. 70 коп. х 570 днів/.

В жовтні 2005 року позивачка збільшила вимоги до 16403 грн. 13 коп. з розрахунку заборгованості в сумі 2567 грн. 33 коп. за
639 днів несплати.

В грудні 2006 року позивачка збільшила вимоги про стягнення неустойки за період з 1 січня 2004 року до 1 листопада
2006 року до суми 27402 грн. 66 коп. з розрахунку 1%
від суми заборгованості 5592 грн. 62 коп.

Повторним заочним рішенням Варвинського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 позов
задоволено. Суд обгрунтував висновок тим, що

2

відповідач
ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7206 грн. 06 коп., азі січня 2004 року -
5592 грн.62 коп. Кільність прострочених днів становить від 31 дня до 1035 днів. Згідно ст 196 Сімейного кодексу
України при виникненні
заборгованості з вини платника аліментів одержувач має право на стягнення
неустойки в розмірі 1% від суми несплачених платежів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку,
поданому стороною позивача,
утворилася неустойка в сумі 27402 грн. 66 коп. Зазначений розрахунок суд визнає вірним. Заперечення
відповідача суд не прийняв, тому що
його розрахунок зроблено без врахування кількості днів, на протязі яких утворилася заборгованість. Суд також не знайшов
підстав для зменшення суми неустойки,
передбачених ч.2 ст. 196 СК України. Тому суд прийшов до переконання про обов"язок відповідача
сплатити неустойку в сумі 27402 грн. 66 коп. і задовольнив позов
ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення і постановити нове про часткове задоволення
позову на суму 984 грн. 35 коп. з таких підстав. Суд
позбавив представника відповідача ОСОБА_1 брати участь в судовому засіданні, розглянув справу в її відсутності без належного повідомлення. В судовому засіданні
ІНФОРМАЦІЯ_3, яке проходило з її участю, була
оголошена перерва на три дні, повістка не видавалась, тому ІНФОРМАЦІЯ_1 їй стало відомо про те, що судове засідання закінчилося без її участі ІНФОРМАЦІЯ_2.
Внаслідок цього вона була позбавлена можливості надати суду докази відсутності
вини відповідача в виникненні
заборгованості. Позовні вимоги визнає відповідач частково, але не згоден з нарахованою сумою, за його розрахунками вона
становить 984 грн. 35 коп., проти стягнення якої він не заперечує.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки, її
представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає
задоволенню частково, рішення суду - скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 було ухвалено заочне рішення суду з цього спору, яке було скасовано
відповідно до вимог ст. 231-232 ЦПК України ухвалою
суду від 5 грудня 2006 року /л.с. 26, 42/.

В судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_3 брала участь представник відповідача ОСОБА_2/ л.с.65-67/. Після оголошення перерви
до 11 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 судове засідання
продовжено без її участі. Умови проведення заочного розгляду справи
передбачені ст. 224 ЦПК України. Участь представника відповідача
свідчить про явку сторін в судове засідання і виключає
можливість заочного розгляду справи. Таким чином, постановлене ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення суду, як заочне, таким не може бути,
а тому є незаконним.

В судовому
засіданні ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка ОСОБА_3 збільшила
позовні вимоги про стягнення суми неустойки до 27402 грн. 66

3

коп. /л.с. 50/. Відповідно до ч. 3 ст. 224 ЦПК України в разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Однак в порушення вимог закону, без вирішення клопотання його представника
ОСОБА_2про перенесення розгляду справи в
зв"язку з наданими позивачем новими матеріалами до змінених позовних
вимог, була оголошена перерва в судовому засіданні для ознайомлення
представника відповідача з матеріалами справи /л.с.66-67/.

За таких обставин у відповідності з ч. 3 ст. 224 ЦПК України суд повинен був відкласти справу слуханням, в залежності від
явки чи неявки відповідача або його представника в
судове засідання вирішувати питання про постановления очного чи заочного рішення по змінених позовних вимогах.

Розглядом цих позовних вимог після перерви в судовому засіданні
ІНФОРМАЦІЯ_2 без представника відповідача, без повідомлення відповідача ОСОБА_1 про зміну позовних вимог суд
вирішив питання про права та
обов'язки особи, яка не брала участі у справі. Таке порушення закону є
безумовною підставою для скасування рішення і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до п.4
ст. 311 ЦПК України.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно перевірити правильність зроблених сторонами нарахувань
неустойки на суми несплачених аліментів відповідно до
методики, передбаченої ст. 196 Сімейного кодексу України, визначити дійсний розмір
неустойки, обговорити питання застосування
позовної давності з врахуванням вимог ч.2 ст. 258 ЦК України про спеціальну позовну давність
строком в один рік щодо вимог про стягнення неустойки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ст. 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Варвинського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає
чинності негайно і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.