УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

"27"
лютого 2007 року                       Колегія    суддів
судової   палати    в
цивільних

справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого -
Ткач О.І.,

Суддів -
Демкович Ю.Й.Додоровського М.В.

при секретарі
-Заєць К.В.

з участю
- ОСОБА_1 її адвоката ОСОБА_2, представників Заліщицького РВ УМВС України в
Тернопільській області, управління Державного казначейства в Тернопільській
області

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Заліщицького райсуду від 26 грудня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Заліщицького РВ УМВС України в Тернопільській області,
Державного казначейства України про відшкодування шкоди,завданої незаконними
діями органів дізнання,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Заліщицького райсуду від 26 грудня 2006 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування за рахунок державного
бюджету 7316.80 грн втраченого заробітку, 960 грн оплати за надання юридичної
допомоги та 5000 грн компенсації моральної шкоди, яка була спричинена
незаконними діями органу дізнання її сину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її
вимоги.

Справа № 22а-213                                          Головуючий
в 1-й інстанції-ДудякС.В.

Категорія
22                                                    Доповідач
- Ткач О.І.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної
скарги за матеріалами справи, приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що
при житті ОСОБА_3 не скористався своїм правом на відшкодування вищезазначеної
шкоди, а позивачка пропустила строк позовної давності.

Даний висновок є обгрунтованим і зроблений на підставі
представлених сторонами доказів.

До суду позивачка звернулась 11 травня 2006 року і просила відшкодувати
втрачений сином заробіток, спричинену моральну шкоду та 960 грн сплачених
адвокату за надання юридичної допомоги при розслідуванні кримінальної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2000 року
було закрито кримінальну справу проти ОСОБА_3 з підстав пункту 2 ст.6 КПК
України. Справа була порушена 25 січня 1997року за ст.84 ч.2 КК.На вказану дату
ОСОБА_3 не працював і з роботи був звільнений за власним бажанням.

Фінансових документів про оплату послуг адвоката у
період-1997-2000 років позивачкою не долучено. Представлені фотокопії записів з
книги обліку доходів адвоката ОСОБА_2 мають виправлення дат, сум; відсутні
підписи громадян; сума , яка сплачена ОСОБА_3 та ОСОБА_1 становить 340 грн.

Про вказану постанову ОСОБА_3 знав. До органів досудового слідства з
вимогами про відкодування шкоди в т.ч. і моральної не звертався.

В 2003 році ОСОБА_3 виїхав за межі України, де і загинув 21 квітня 2004
року.

До суду позивачка звернулась лише 11 травня 2006 року, і просила
відшкодувати втрачений сином заробіток, спричинену моральну шкоду та 960 грн
сплачених адвокату за надання юридичноїдопомоги.

З пояснень апелянтки вбачається, що в документах сина дану постанову вона
виявила в березні 2006 року хоча їй і раніше було відомо , що справу закрито.

При
вказаних обставинах рішення є законним. Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Заліщицького райсуду від 26
грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.