Справа
№22-ц-249                                            Головуючий у 1 -й інстанції Мальована В.В.
Категорія 21                                                      Суддя - доповідач Лузан Л.В.
УХВАЛА

іменем    України

2007 року лютого « 07 » дня колегія суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -  Шевченка В.А.,

суддів             -
Батюка А.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового
засідання - Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Суми

на рішення Зарічного районного суду
м. Суми Сумської області від 14 грудня 2006 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми, відкрите акціонерне
товариство "СМНВО ім. М.В. Фрунзе", про
відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням суду від 14 грудня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено стягнути з Відділення ВД ФСНВ у м. Суми на користь ОСОБА_1
8000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної
шкоди. В іншій частині позову відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі Відділення ВД ФСНВ у м. Суми / далі - відділення
Фонду/, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду
змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 1970 р. по 30.01.2004 р. позивач працював у ВАТ
"СМНВО ім. М.В. Фрунзе" ІНФОРМАЦІЯ_1,
а з 11.04.2003 р. - ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку зі шкідливими умовами праці
отримав професійне захворювання.

За висновком МСЄК від 19.11.2001 р. позивачу встановлено 35%, від
24.03.2003р. та від 22.03.2004р. - 60% і Ш група
інвалідності, а від 27.03.2006 p.- 65% та Ш група інвалідності-безстроково втрати професійної працездатності / ас. 6, 7,
8/.

Позивач був обстежений у Харківському науково-дослідному інституті гігієни
праці та профзахворювань. З "Повідомлення про професійне
захворювання", видане названим інститутом, вбачається, що виявлені у позивача захворювання є професійними, пов'язаними
зі шкідливими умовами роботи у ВАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе
"ас.11-18/.

Відповідно до
актів НОМЕР_1 від 6.09.2001 р. та НОМЕР_2 від 2.01.2003 р. розслідування професійного захворювання /отруєння/ у позивача
виявлено : «хронический обструктивный бронхит пылевой этиологии, I ст., фаза нестойкой ремиссии,
эмфизема легких I
ст., ДН I
ст. -профзаболевание,
вегетативно-сенсорная полиневропатия верхних конечностей с ангиоспазмами
пальцев и стойкими вегетативно-трофическими нарушениями на кистях, 2-х сторонний плече-лопаточный периартроз и остеоартроз лучезапястных
суставов с нарушением функции верхних конечностей - профзаболевание, нейросенсорная
тугоухость III ст. профхарактера,
распространенный остеохондроз позвоночника с сенсорными нарушениями». Відповідно до названих актів причина професійного захворювання : «довгострокова дія на
працюючого шкідливих виробничих факторів: інтенсивного виробничого шуму,
локальної вібрації, пилу, фізичних навантажень».

2

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що заподіяння йому
моральної шкоди він пов'язує зі стійкою втратою
професійної працездатності, порушився його звичайний спосіб життя, він вимушений був перейти на нижчеоплачувану роботу, а у
подальшому - звільнитись, постійно хворіє,
лікується в медичних закладах, відчуває фізичні та моральні страждання,
наявність хронічних захворювань обмежує його у
життєдіяльності, звичках, і т.і., він вимушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння позивачу
моральної шкоди внаслідок ушкодження його
здоров'я, часткової втрати професійної працездатності. Очевидним є фізичні та моральні страждання позивача. Заслуговують на увагу
всі, наведені вище, доводи позивача щодо заподіяння йому
моральної шкоди. Тому рішення суду про покладення обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди на відділення Фонду відповідає
вимогам ст.ст. 1,21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Зважаючи на всі ці обставини, а також на характер захворювання позивача та
його негативні наслідки для останнього, колегія
суддів приходить до висновку про те, що розмір суми, стягнутої в рахунок відшкодування заподіяної позивачу моральної
шкоди, визначений місцевим судом вірно, в межах діючого законодавства, з урахуванням принципу розумності і
справедливості. Колегія суддів не вбачає підстав для її зменшення .

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що підставою для відмови у стягненні
моральної шкоди є той факт, що при наявності медичних рекомендацій відділення Фонду фінансуватиме всі витрати потерпілого на
медичну і соціальну допомогу, санаторно-курортне
лікування, що позивач отримав одноразову допомогу та що йому щомісячно відшкодовуються суми втраченого заробітку. Всі
перераховані види відшкодування шкоди передбачені діючим
законодавством і отримання деяких з них не виключає можливості отримання
інших видів відшкодування або зменшення їх сум .

Висновок обласного Центру медико-соціальної експертизи не є достатньою
підставою для відмови позивачу у позові, оскільки,
по-перше, в ньому зазначено, що не встановлено факту медичних ознак заподіяння моральної шкоди, однак такі факти бувають не
тільки медичні. По-друге, висновок експертизи є одним із
засобів доказування і оцінюється судом поряд з іншими доказами у відповідності
зі ст.ст. 57,212 ЦПК України.

Необґрунтованими є посилання апелянта на наявність вини позивача в
отриманні професійного захворювання. Зібрані у
справі докази свідчать про те, що причиною професійного захворювання позивача стали шкідливі умови праці, винним в яких є ВАТ
"СМНВО ім. М.В. Фрунзе".

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і
процесуального права. З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, рішення суду не
може бути скасоване або змінене .

Керуючись ст. 303,  п.1ч.1ст.307,
ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

Ухвалила
:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Суми відхилити.

Рішення Зарічного районного суду  м.
Суми Сумської області  від 14 грудня 2006
року у даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає у касаційному порядку
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена ;України протягом двох місяців.