Справа №2-181/07
районний суд М.Кіровограда
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року                                                              Кіровський
районний суд М.Кіровограда

в складі:
головуючого судді - Кабанової
В.В.

при секретарі - Тимців О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Кіровограді цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
Кіровоградської виправної колонії №6
третя особа    Управління пенсійного
фонду в М.Кіровограді про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди з відповідача КВК №
6 в сумі 11320 грн.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги позивач зазначив, що з 03.01.2003
року до 03.01.2006 року
відбував покарання в Кіровоградській виправній колонії №6. з 1984 року позивач перебуває
на інвалідності 2-ї групи, 01.04.2003 року закінчилась
дія довідки МСЕК, на підставі якої нараховувалась та виплачувалась пенсія по
інвалідності. Зазначає, що неодноразово звертався до адміністрації колонії усно
та письмово, але адміністрація не вчиняла відповідних дій для перевірки
наявності інвалідності. В вересні 2005
року, за письмовою заявою позивач був направлений до обласної лікарні
М.Дніпропетровська та отримав довідку, при звільненні звернувся до Пенсійного
фонду для здійснення оплати та йому було відмовлено, в зв'язку з
невідповідністю довідки встановленому зразку. Згідно відповіді прокурора
Кіровоградської прокуратури з нагляду за додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах, зазначено, що відповідачем грубо порушено
інструкції, що позбавило позивача коштів. Тому змушений був звернутись до суду,
та просить стягнути кошти за неотриману пенсію за 10,5 міс. в сумі 9821,80 грн, та моральну
шкоду в сумі 1500грн.

Представник
відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала в повному
обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що згідно журналів
приймання засуджених начальником відділення та заступником начальника із
соціально-психологічної роботи зі спецконтингентом (довідки додаються), до відання
яких відноситься вирішення питань, що виникають у засуджених, позивач протягом
2003-2004р.р. нікуди не звертався взагалі, а в 2005 році звертався п'ять разів,
зокрема 28 серпня 2005 року звернувся до начальника відділення за вирішенням
питання про отримання групи інвалідності. За три тижні він був направлений до
МОБ м. Дніпропетровська. Однак, як видно з наданої довідки, протягом
2004-2005р.р. декілька засуджених звертались за вирішенням питання про
направлення їх до МОБ м. Дніпропетровська.

Стосовно направлення
скарги до Комітету з питань прав людини, то як видно з довідки, що додається,
протягом 2003-2004р.р. позивач взагалі нікуди не звертався, в 2005році направив
два звернення з приводу отримання документів (копії супровідних листів
додаються). Тобто, фактично протягом двох з половиною років позивач не
скористався правами, наданими йому ст. 40
Конституції України, п. 3 ст.8, ч. 1
ст. 107 Правил
внутрішнього трудового розпорядку. Згідно вказаних норм законодавства засуджені
мають право здійснювати листування та вести телефонні розмови з особами, що
знаходяться поза межами колонії; подавати пропозиції, заяви, скарги в усній чи
письмовій формі від свого імені і з питань, що стосуються їх особисто;
звертатись відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами, скаргами до
адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, а
також до Уповноваженого верховної Ради України з прав людини, суду, органів
прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та
об'єднань громадян; одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок
без обмеження їх кількості. Як видно з довідки, що додається, протягом
2003-2005р.р. засудженими було направлено 659 заяв, скарг і листів, тобто
засуджені активно користуються своїм правом на Листування, звертаються до
різних організації, вирішуючи питання, що стосуються їх особисто. При цьому
жоден законодавчий акт не покладає на адміністрацію установи виконання покарань
обов'язку встановлювати будь-які факти з життя засудженого до того моменту,
коли він прибув до установи. Отже, позивач мав право звернутись за отриманням
витягу з акту МСЕК ще в 2003році, однак скористався своїм правом лише в 2005р.

На письмовий
запит позивача, 10 жовтня
2005р. надійшла відповідь від управління праці та

2

соціального
захисту населення з копіями документів, які позивач і отримав на руки при
звільненні з колонії (копія відповіді додається). Зокрема, було отримано витяг
з акту огляду у МСЕК НОМЕР_2, що є
єдиною підставою для направлення позивача на МСЕК. Тобто, твердження позивача
про те, що весь цей час в його особовій справі були документи, що давали йому
право та були підставою направлення його на МСЕК не відповідає дійсності. Ці
документи були отримані в жовтні 2005року, тобто за три місяці до його звільнення
з місць позбавлення волі.

Одночасно хочу
зауважити, що протягом 2003-2004р.р. позивач з приводу отриманої черепно -мозкової травми
до медичної частини установи не звертався. Згідно записів в медичній карті, він
звертався:

05.11.2003р. - з приводу
туберкульозу легенів. Призначено лікування та дієтичне харчування терміном на 60 діб;

14.04.2004р.- з
приводу туберкульозу легенів. Призначено лікування та дієтхарчування терміном
на 60 діб;

08.01.2005р.- з
приводу туберкульозу легенів. Призначено лікування та дієтхарчування терміном
на 60 діб;

30.08.2005р. - з приводу
туберкульозу легенів. Призначено лікування та дієтичне харчування терміном на 60 діб;

14.09.2005р. - зі скаргами на
головний біль, запаморочення. Направляється на обстеження для вирішення питання
про працездатність (направлено через три дні, 18.09.05р.).

12.10.2005р. - обстеження по
прибуттю з МОБ м. Дніпропетровська. Призначено лікування в зв'язку з
туберкульозом легенів та дієтичне харчування терміном на 45 діб.

Позивач
звертався до медичної частини виключно в зв'язку з туберкульозом легенів.
Звернувшись з приводу черепно-мозкової травми, через кілька днів був
направлений до ЛТК МОБ м. Дніпропетровська для вирішення питання про
працездатність.

Згідно Положення
про лікарсько-трудову комісію (ЛТК), затвердженого спільним наказом Державного
департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони
здоров'я України №3/6 від 18.01.2000р., що додається, до функцій ЛТК належить
освідчення засуджених, визначення ступеня їх працездатності; переосвідчення
засуджених, які мають 1,11, ПІ групу інвалідності. Згідно Інструкції про
порядок проведення медико-соціальної експертизи інвалідів, які відбувають
покарання в установах кримінально-виконавчої системи, затвердженої спільним
наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та
Міністерства охорони здоров'я України № 79/91 від 27.04.2000р., що додається,
експертиза засуджених, інвалідність яких настала під час відбування покарання,
проводиться ЛТК згідно з вищезазначеним положенням. Призначення пенсії цій
категорії осіб проводиться після звільнення засуджених та звернення їх до
органів соціального захисту населення у встановленому законом порядку. Отже, за
відсутності в особовій справі та медичній карті документів, що свідчать про
інвалідність позивача (в медичній карті медчастиною Львівського СІЗО зазначено
"з його слів інвалід II групи"), після звернення 14.09.2005року до медичної
частини зі скаргами на погане самопочуття останній направляється у
відповідності з вищевказаними нормами закону до ЛТК М.Дніпропетровська, де йому
встановлюється II група інвалідності. Пенсія йому повинна бути призначена
після звільнення з місць позбавлення волі та звернення до Управління
соціального захисту населення, як це передбачено законодавством.

Представник
третьої особи Управління Пенсійного фонду України в М.Кіровограді повідомив, що
позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Правовідносини,
які виникають між органами Пенсійного фонду та громадянами регулюються до 01.01.2004 року Законом
України „Про пенсійне забезпечення", а починаючи з 01.01.2004 Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так ст.31 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
передбачено, що .залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи
інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який
встановлюється інвалідність, визначаються органом медико - соціальної
експертизи згідно із законодавством.

Таким чином
законодавець чітко визначив, що органом, який встановлює інвалідність є орган
медико - соціальної експертизи згідно із законодавством.

Позивачем по
справі була надано акт лікарсько-трудової комісії ДДУ ПВП у Дніпропетровській
області НОМЕР_1 для
призначення пенсії по інвалідності, за даним документом органи Пенсійного фонду
не можуть призначити пенсію так як це протирічить нормам чинного законодавства.

2

Крім цього п.9 Порядку подання
та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону
України ., Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого
Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11,2005року, та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005р. передбачено, що до
заяви про призначення перерахунок пенсії подається виписка з акту огляду МСЕК.

В судовому
засіданні 29.09.2006 року оглянуто матеріали особової справи засудженого
ОСОБА_1, відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивач вперше
звернувся з запитом, щодо підтвердження статусу інваліда 28 серпня 2005 року.
На письмовий запит позивача, 10 жовтня 2005р. надійшла відповідь від управління
праці та соціального захисту населення з копіями документів, які позивач і
отримав на руки при звільненні з колонії, про що є відмітка в особовій справі.
Так було отримано витяг з акту огляду у МСЕК НОМЕР_2, що і стало підставою для направлення позивача на МСЕК.
Твердження позивача про те, що весь цей час в його особовій справі були
документи, що давали йому право та були підставою направлення його на МСЕК не
відповідає дійсності. Ці документи були отримані в жовтні 2005року, тобто за
три місяці до його звільнення з місць позбавлення волі (а.с.29-34).

Крім
того, суд критично відноситься до зазначення у позовній заяві щодо терміну
перебування позивача у КВК №6.
Відповідно до матеріалів особової справи позивач прибув до М.Кіровограда,
для відбування покарання 26.06.2003
року, до червня 2003
року позивач перебував у Львівському слідчому ізоляторі. Відпвідно до копії
поданих документів позивачем та пояснень, які були дані позивачем при розгляді
справи встановлено, що позивач був затриманий, та з 03.01.2006 року до часу
переведення до КВК №6 відбував
покарання в Львівському СІЗО. Відповідно до довідки МСЕК, щодо підтвердження
групи інвалідності НОМЕР_2 дата чергового перегляду зазначено 10.03.2003 року,
тобто на час закінчення терміну дії довідки, що є підставою для призначення
пенсії позивач перебував в Львівському СІЗО. Крім того, при огляду матеріалів
особової справи, встановленого при надходженні даної справи до КВК №6, щодного
документу яким би підтверджувався факт інвалідності позивача відсутній.

Відповідно до п.
12.6. Наказу
Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства
охорони здоров'я України від 18
січня 2000 року N 3/6 "Про
затвердження нормативно-правових актів з питань медико-санітарного забезпечення
осіб, які утримуються в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань
Державного департаменту України з питань виконання покарань" При постійній
або тривалій втраті працездатності, а також при її значному обмеженні хворим
визначається інвалідність. Інвалідність установлюють лікарсько-трудові комісії
згідно з Положенням про лікарсько-трудову комісію, затвердженим наказом
Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства
охорони здоров'я України від 18 січня 2000 року N 3/6 та на підставі Інструкції про встановлення груп
інвалідності, затвердженої Міністерством охорони здоров'я України від 28 грудня
1991 року N
16.03./20.

Відповідно до
Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань та
Міністерства охорони здоров'я України від 18
січня 2000 p. N 3/6 положення «Про
лікарсько-трудову комісію» 3.4. Переосвідчення засуджених, які мають І, II та III групи
інвалідності., п.4.9. Якщо група інвалідності була установлена особі до її
засудження, то черговий переогляд здійснюється МСЕК органів охорони здоров'я. 4.9.1. Черговий
переогляд проводиться після повного і всебічного медичного обстеження,
проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу,
професійно-трудового прогнозу, відновного лікування в лікувальних закладах
кримінально-виконавчої системи. Необхідне обстеження та відновне лікування
проводяться не пізніше ніж за два місяці до закінчення терміну дії групи
інвалідності. 4.9.3. Черговий
переогляд інваліда у МСЕК проводиться: заочно, на підставі медичної справи і
направлення на огляд до МСЕК за формою, що встановлена Міністерством охорони
здоров'я; на виїзних засіданнях в установах виконання покарань. Порядок
переогляду інвалідів у МСЕК визначається за погодженням між начальником УВП та
головою МСЕК. 4.9.4. МСЕК видають на осіб з числа засуджених, визнаних
інвалідами, довідки МСЕК, які додаються до особових справ засуджених, і в
триденний термін надсилають копії довідки управлінню соціального захисту
населення районних (міських) держадміністрацій, на території яких дислокована
установа. 4.8. Висновок ЛТК дійсний протягом усього часу перебування
засудженого в місцях позбавлення волі, при оформленні матеріалів на засуджених,
які підлягають звільненню та потребують влаштування у будинки-інтернати для
інвалідів, а також матеріалів, представлених на комісію для виконання актів
амністії у зв'язку з інвалідністю. Будь-які довідки про категорію
працездатності чи інвалідності в період відбування покарання засудженим та їх
родичам на руки не видаються. Видавати витяги з медичних амбулаторних карток та

3

медичних карток
стаціонарних хворих дозволяється лише в разі письмового запиту Генеральної
прокуратури України, лікувального закладу, медико-санітарної експертної комісії
(далі - МСЕК) органів охорони здоров'я чи адвоката, який веде справу
засудженого.

Судом достовірно
встановлено, що підтверджується матеріалами справ, що чергового перегляду
зазначено 10.03.2003 року,
тобто на час закінчення терміну дії довідки, що є підставою для призначення
пенсії позивач перебував в Львівському СІЗО. Оскільки на час звернення до
адміністрації КВК №6, про існування у позивача інвалідності " групи, що
знайшло свого підтвердження при огляді матеріалів особової справи позивача в
серпні 2005 року, вже минуло 29 місяців з часу для чергового перегляду
10.03.2003 року, на думку суду відповідач діяв в силу Наказу Державного
департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони
здоров'я України від 18 січня 2000 p. N 3/6
положення «Про лікарсько-трудову комісію», та вірно направив позивача для
проведення ЛТК, оскільки відповідно до п.п.4.9. Якщо група інвалідності буча
установлена особі до її засудження, то черговий переогляд здійснюється МСЕК
органів охорони здоров'я 4 9 1 Черговий переогляд проводиться після повного і
всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення
клініко - функціонального діагнозу, професійно-трудового прогнозу відновного лікування
в лікувальних закладах кримінально-виконавчої системи Необхідне обстеження та
відновне лікування проводяться не пізніше ніж: за два місяці до закінчення
терміну дії групи інвалідності. На час звернення позивача минуло більше ніж 2
місяці до закінчення терміну дії групи інвалідності. Таким чином суд дійшов
висновку до правомірності дій відповідача.

Постановляючи
рішення, суд керується ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах
заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши всі
надані матеріали в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач не
може нести відповідальність за лікувальний заклад, яким було видано довідку не
належного зразка, що призвело до затягування часу позивачу для отримання
пенсії. Відповідачем було вчинено всіх дій, для встановлення та підтвердження
позивача статусу інваліда 2
групи.

Керуючись ст. 88, 208,213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до
Кіровоградської виправної колонії №
6 третя особа Управління пенсійного фонду в М.Кіровограді відмовити.

На рішення суду
може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції .