УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
лютого місяця 27 дня колегія суддів судової палати по цивільних справах

Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді                                   Любобратцевої
Н.І.,

Суддів                                                                    Чистякової Т.І.

Даніла Н.М.

При секретарі     Бахтагарєєвій М.В.,

За участю
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди та моральних збитків,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 08.09.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди та моральних збитків, нанесених у результаті ДТП. Вимоги мотивовані тим, що у результаті ДТП, що сталася 07 січня 2005 року, автомобілю ВАЗ 2106,
державний НОМЕР_1, 1979 року випуску, який належить ОСОБА_3, були нанесені
механічні пошкодження маршрутним таксі „Газель
32213", державний НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 ОСОБА_2 здійснював
перевезення пасажирів згідно з трудовим договором, укладеним з приватним підприємцем ОСОБА_1, який є власником
автомобіля „Газель 32213". У результаті неправомірних дій
відповідача ОСОБА_3 було заподіяно матеріальних збитків: майнова шкода в
розмірі 5964 грн. 88 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 150 грн. Крім того, позивачу
було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 4500 грн. У зв'язку з наведеним
ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на його користь 6114 грн. 88 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 4500 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1
звернувся до суду із зустрічним позовом про виключення його з числа
відповідачів та визнання відповідачем ОСОБА_6, який є власником автомобіля
ГАЗ-32213, державний НОМЕР_2. Вказаний автомобіль був переданий ОСОБА_1 ОСОБА_6 у тимчасове користування. Між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відсутні будь-які трудові відносини.

Рішенням
Залізничного районного суду м. Сімферополя від 08.09.2006 року постановлено:
Позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 6279 грн.38 коп. Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500 грн. Стягнути
з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 державне мито на користь

Справа № 22-ц-854/07

2

держави в сумі 8 грн.50 коп., та 62
грн.79 коп. В решті
позову ОСОБА_3 відмовити. В позові ОСОБА_1 відмовити.

Додатковим рішенням Залізничного
районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17.11.2006 року постановлено:
Резолютивну частину рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 08 вересня 2006 року за позовом ОСОБА_3,  ОСОБА_4, ОСОБА_5    до
ОСОБА_2,   ОСОБА_1,   ОСОБА_6
про   стягнення   майнової
шкоди   та моральних збитків,
нанесених у результаті дорожньо-транспортної пригоди викласти наступним чином:
Позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути  з ОСОБА_2.
та   ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальних
збитків    6279    грн.38
коп.    Стягнути    з
ОСОБА_2    на    користь
ОСОБА_3  в    рахунок відшкодування   моральної
шкоди   2500   грн.
Стягнути   з   ОСОБА_2 та ОСОБА_1 державне мито на користь
держави в сумі 8 грн.50 коп., та 62 грн.79 коп. В решті позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити. В позові ОСОБА_1 відмовити.

На вищевказане
рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати і виключити його з числа відповідачів. Апелянт вказує, що на момент ДТП він мав право користування автомобілем ГАЗ-32213 на
підставі тимчасового реєстраційного талона, виданого МРЕВ ДАІ м.
Сімферополя, який не с правовстановлюючим
документом. Таким чином, він не є власником або володільцем вказаного
автомобіля та, відповідно, й не є відповідачем.

Відповідач
ОСОБА_2 з рішенням суду погодився і його не оскаржив.

Заслухавши
доповідача, пояснення апелянта, відповідача ОСОБА_2, проаналізувавши
доводи апеляційної скарги в межах ст. 303 ЦПК України, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частково задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є належним відповідачем і повинен
відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду.

З такими висновками
суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним
обставинам, встановленим у судовому засіданні, а також вимогам чинного
законодавства.

Згідно з
роз'ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 27 березня 1992 р. № 6 (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994
р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11, від 25 травня 1998 р. № 15 та від 24
жовтня 2003 р. № 9) „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки на підставі права

3

власності, повного господарського відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Частиною 2 статті
1187 ЦК України
також встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

З матеріалів
справи вбачається, що власником джерела підвищеної небезпеки -автомобіля
ГАЗ-32213, державний НОМЕР_2, на підставі тимчасового реєстраційного талону є відповідач ОСОБА_1 (а.с.91). Відповідач ОСОБА_2
перебував з відповідачем ОСОБА_1 в трудових відносинах, працював водієм вищезазначеного
автомобілю. Вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя від 5.09.2005 р. ОСОБА_2 був визнаний винним у
скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, за те, що 7
січня 2005 р. з його вини відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті
якої зіткнулися автомобіль ВАЗ-2106, НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_3, та автомобіль
ГАЗ-32213, НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с. 3-4).

Виходячи з
наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 є володільцем джерела
підвищеної небезпеки, а тому відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України повинен
відшкодувати заподіяну шкоду.

Інші доводи
апеляційної скарги не містять вказівки на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення спору по суті, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення
немає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303, 307, 308, 313, 314
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя від 8 вересня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо у Верховний Суд України протягом двох місяців.