АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 року                                                                                                        м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської "власті в
складі:

головуючого -
Левенця Б.Б.,

суддів: Галушко Л. А., Кварталової А.М.,

при секретарі -
Кодінцевій СВ., за    участі
представника    позивачки    ОСОБА_1,    представника    відповідача Побережського РВ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс» на
ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2006 року про
відкриття провадження і забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс» (надалі - ТОВ «Житловий
Альянс») про визнання договорів недійсними та відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, -

встановила:

Ухвалами судді
Приморського районного суду м. Одеси від 29
грудня 2006 року
відкрито провадження по вказаній справі і задоволено заяву позивачки ОСОБА_2
про забезпечення позову -
частково, накладено арешт на грошову суму 65 953,34 грн., що знаходиться на розрахункових рахунках № , у АППБ
„Аваль", м. Києва, код установи банку: 300335, ідентифікаційний код:33104978 і розрахунковий рахунок № 00 у АБ „Брокбизнесбанк" у м.
Києві, код установи банку 300249,
ідентифікаційний код 33104978.
(а. с. 1-2).

Не погоджуючись
з зазначеними ухвалами відповідач ТОВ «Житловий Альянс» звернувся до
апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що
суд першої інстанції відкрив провадження по справі у порушення загальних правил
підсудності і без врахування наявності договірної підсудності за місцем
знаходження відповідача, тому і ухвалу про забезпечення позову просить визнати
незаконною(а.с.29-30,42-45).

В судовому
засідання представник відповідача підтримав скаргу, просив її задовольнити,
позовну заяву повернути позивачу.

Представник позивачки заперечувала проти скарги, яку
попросила відхилити.

Позивачка була повідомлена належним чином про слухання
справи про що є докази(а.с. 57)
до суду не прибула, за поясненням її представника ОСОБА_1 не заперечувала
можливості слухання справи за участі її представника. За вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Справа №22ц-1156/07

Головуючий у першій інстанції Андрухів В.В.

Доповідач Левенець Б.Б.

Категорія ЦП: 6

2

Колегія суддів
перевірила доводи апелянта, матеріали справи, заслухала суддю-доповідача,
пояснення прибувших учасників апеляційного провадження, і дійшли, висновку, що
скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав:

Посилаючись на
незаконність ухвали про відкриття провадження по справі, ' необхідність
спрямування справи до розгляду за підсудністю до Шевченківського ^ районного
суду м. Київа, відповідач виходив із загальних правил, встановлених ст. 10у, 112 ЦПК України, за
якими позов розглядається за місцем знаходження відповідача, а також з п. 12.1 Додатку №2 Договорів №007113 і № 007114 від 02.10.06р.
укладених між сторонами, де за домовленістю сторін, спір у судовому порядку має
передаватись на розгляд суду за місцем знаходження відповідача у м. Києві.

Проте, такі
твердження відповідача, як і положення договору(в частині визначення
підсудності спору), не узгоджуються із вимогами чинного законодавства, за яким
мають бути вирішені правовідносини, що склалися між сторонами

Як видно із п.п.
1.1 ст. 1 Договорів №007113 і № 007114 від 02.10.06р.
укладених між сторонами, предметом договору є надання відповідачем - ОСОБА_2 системи
послуг, спрямованих на придбання нерухомості. Позивачка оспорює законність цих
договорів і оскаржує дії відповідача як виконавця цих послуг.

Тому, колегія
суддів приходить до висновку, що на правовідносини, які виникли між сторонами
поширюється чинність Закону України "Про захист прав споживачів",
оскільки останній регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і
виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, встановлює
права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав.

Згідно до вимог
ч. 5 ст. ПО
ЦПК України, вимог вищевказаного Закону, споживачі за своїм вибором подають
позови до суду за місцем свого проживання або за місцезнаходженням відповідача,
за місцем заподіяння шкоди або за місцем виконання договору.

Згідно до
роз'яснень, що містяться в пунктах 5,
7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.05р. 96р. N 5 "Про
практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів",
споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання,
або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за
місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті
позивної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності. Умови
договору, що обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими
законодавством, визнаються недійсними.

Враховуючи
вищевикладене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала від 29 грудня 2006 року про
відкриття провадження по справі є законною і обґрунтованою, а скарга не містить
доводів, які б могли бути визнані підставою для її скасування.

Щодо ухвали про накладення арешту.

Відповідно до ч.
З ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії судового розгляду,
якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до
вимог ч. З ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами. Розглядаючи таку заяву, суд, керуючись доказами, наданими
стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що
заява не є надуманою, існує дійсна і реальна загроза невиконання можливого
рішення суду, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача,
зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення
заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

За
роз'ясненнями, що містяться в п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy N 9 „Про практику
застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв
про забезпечення позову", слід враховувати,  що
вжиті заходи  не  повинні
перешкоджати господарській
діяльності

3

юридичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно ас закону як підприємець. Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд має брати д, уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів, оскільки, обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

Колегія суддів
погоджується із висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківський рахунок відповідача
може утруднити виконання судового рішення, проте накладення арешту на суму 65 953,34 грн. не можна
визнати обґрунтованим.

Як вбачається із
квитанцій у матеріалах справи, позивачка передала відповідачу грошові кошти на
загальну суму 13 702,23 грн.(а.с.
6,7,19-20)

В суді
апеляційної інстанції, представники сторін не заперечували перерахування
вказаної суми на рахунок відповідача і факт належності і використання
відповідачем банківських рахунків, зазначених судом першої інстанції.

З'ясувавши із
наданої відповідачем довідки від 19.03.07р. призначення і розмір грошових
коштів на рахунку відповідача(а.с. 69),
колегія суддів приходить до висновку, що накладення арешту у межах суми 13702,23 грн. не
перешкоджатиме господарський діяльності відповідача.

Тому, заява
позивачки про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а ухвала суду
першої інстанції від 29 грудня 2006 року про
забезпечення позову - зміні.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду, тому мають бути відхилені.

Ухвала колегії
суддів апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з
підстав, зазначених в п. 2
ч. 1 ст. 324 ЦПК України
оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.
151-153, 303, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 307, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 312, 315,317, 319 ЦПК
України, судова колегія ,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс» в частині
оскарження ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2006 року про відкриття
провадження у справі - відхилити,
апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали судді Приморського районного суду
м. Одеси від 29 грудня 2006 року про
забезпечення позову по справі шляхом накладення арешту на банківські рахунки
відповідача змінити, постановити нову, якою частково задовольнити заяву ОСОБА_2
про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошову суму
13702(тринадцять тисяч сімсот дві)грн. 23
коп., що знаходиться на розрахункових рахунках товариства з обмеженою
відповідальністю „Житловий Альянс"(01030, м. Київ, вул. Пирогова, 4/26) № , у АППБ
„Аваль", м. Києва, код установи банку: 300335, ідентифікаційний код: 33104978 і розрахунковий рахунок № 00 у АБ „Брокбизнесбанк" у м.
Київі, код установи банку 300249,
ідентифікаційний код 33104978.
Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи
по суті.

З набранням
чинності цією ухвалою, ухвала судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2006 року про
забезпечення позову втрачає чинність.

Копію ухвали
надіслати у відділ державної виконавчої служби Шевченківського управління
юстиції м. Київа для виконання.

Ухвала набирає
чинності негайно з моменту проголошення, і оскарженню в касаційному порядку до
Верховного Суду України не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області                                        Б.Б.Левенець

Л.АТалушко
А.М.Кварталова