Справа № 2-3083/07
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06 вересня 2007 року
Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського
Г.В.

при секретарі - Вобліковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання особи такою, що втратила право користування житловим
приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року позивачка звернулась до суду з
вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог
зазначила, що 20 червня 1995 року квартираАДРЕСА_1у м.Дніпропетровську,
отримала у спільну сумісну власність в порядку приватизацією житла нею,
ОСОБА_2та ОСОБА_3. В цій квартирі мешкають співвласники та її син від шлюбу з
відповідачем - ОСОБА_4.

З 29 липня 1995 року і по цей час вона перебуває в шлюбі
з відповідачем. Через це відповідач за згодою всіх співвласників почав мешкати
у цій квартирі з 1998 року.

У травні 2004 року відповідач зібрав свої речі та залишив
квартиру, і з того часу до неї не повертався, а його місце мешкання їй на
сьогодні не відоме. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу ніхто не
чинить. Ці обставини підтверджуються актом від 29.11.2004 року, свідченнями
сусідівОСОБА_6., ОСОБА_5

Разом з цим вона вимушена сплачувати комунальні послуги,
які нараховуються з урахуванням проживання у квартирі відповідача, тобто нести
додаткові витрати. Таким чином порушуються її майнові інтереси як співвласника
квартири, які будуть захищені припиненням таких виплат у разі припинення
проживання відповідача у цій квартирі.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без
поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом. Звідси, оскільки між співвласниками квартири та її
чоловіком відсутні будь-які домовленості, а житловим законодавством
встановлюються преклюзивні строки щодо користування неприватним житловим
фондом, то відповідач є таким, що втратив право на користування квартирою
№АДРЕСА_1у м.Дніпропетровську, за цією
цивільно-правової нормою.

Крім цього, за ст.ст.16, 391 ЦК України власник має право
вимагати припинення дії, що порушує його право власності та пов'язані з цим
майнові інтереси, що в цьому випадку є припиненням проживання у квартирі.

На підставі викладеного просила визнати відповідача, таким, що втратив
право користування жилим приміщенням, а саме квартироюАДРЕСА_1у
м.Дніпропетровську.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала
у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала.

Відповідач в судові засідання у справі не з'являвся, про
час і місце розгляду справи повідомлявся через КЖЕП №37 Жовтневого району
м.Дніпропетровська (а.с.11), оголошення у пресі, про причини неявки суд не
повідомляв. За таких обставин на підставі ч.9 ст.74 ЦПК України та ч.4 ст.169
ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день та час судового
засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для
вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення
заочного рішення.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню,
з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1, а
також ОСОБА_2., ОСОБА_3. на праві спільної сумісної власності в порядку
приватизацією житла, належить квартира  АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську.

Окрім АДРЕСА_1,ОСОБА_2., ОСОБА_3., її сина від шлюбу з
відповідачем - ОСОБА_4. у спірній квартирі зареєстроване місце проживання
відповідача ОСОБА_4., який у даній квартирі з травня 2004 року фактично не
проживає. Факт його не проживання закріплено підписами сусідівОСОБА_6.,
ОСОБА_5, актом КЖЕП №37 Жовтневого району м.Дніпропетровська від 20 квітня 2007 року.

Факт
реєстрації відповідача у спірній квартирі створює позивачці перешкоди в
користуванні даним майном, оскільки вона сплачує ряд комунальних послуг
(поставку гарячої та холодної води та ін.) виходячи з кількості осіб,
зареєстрованих у спірній квартирі, змушуючи її при  цьому нести невиправдані додаткові витрати.

У відповідності до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для
особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій власний розсуд. В силу ч.1 ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно
ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності
до ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем або членами його сім'ї протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК
України особа, відсутня у жилому приміщенні понад вищезазначеного строку, в
судовому порядку може бути визнана втратившим право користування таким
приміщенням.

Оскільки відповідач понад трьох років не
проживає у спірному жилому приміщенні, не виконує своїх обов'язків по оплаті квартирної
плати та комунальних послуг, суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги є заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.71,
ст.ст.72, 150 ЖК України; ч.1 ст.319, ст.391 ЦК України; ст.ст.10, 11, 60, 88,
169, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2втратившим право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному
апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне
рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному
апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне
оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення
набирає законної силі після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним
судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: