Справа № 22-ц- 2414/2007р.                                  Головуючий
Категорія: визнання права власності
спадкування                                            Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2007 р.                                                                                          м.
Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

головуючого - судді Луспеника
Д.Д.,

суддів: Яцини В Б. і Швецової Л. А.,

при секретарі
Шевченко ОБ., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Харківського районного
суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_1
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності
на будинок в порядку спадкування за законом та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

У ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування за законом на 3/4 будинку по АДРЕСА_1 у м. Мерефі
Харківського району Харківської області. При цьому вона послалася на те, що цей
будинок належав на праві власності її батькам, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_5
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
року. Зазначила, що після смерті матері залишилося спадкове майно, що
складається з 3/4 вказаного жилого будинку, яку позивачка прийняла, від частини
якого її брат, відповідач ОСОБА_2 відмовився на її користь. Вказала, що
оформити спадкові права в нотаріальній конторі вона не може, оскільки право
власності на вказаний житловий будинок, побудований спільно її батьками і
прийнятий в експлуатацію в ІНФОРМАЦІЯ_5
році, батьки за своє життя не зареєстрували.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою до ОСОБА_1. про
визнання за ним права власності за заповітом на 1/4 частину вищевказаного
житлового будинку. При цьому він послався на те, що цей будинок належав на
праві власності його батькам: ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_5
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
року. Зазначив, що після смерті батька, ОСОБА_4, залишилося спадкове майно
за заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_6р., що складається з V*
вказаного жилого будинку, яку ОСОБА_2 прийняв, а від своєї частини спадщини
після смерті матері -відмовився на користь своєї сестри, ОСОБА_1. Вказав, що
оформити спадкові права в нотаріальній конторі він не може, оскільки право
власності на вказаний житловий будинок, побудований спільно його батьками і
прийнятий в експлуатацію в ІНФОРМАЦІЯ_5 році, батьки за своє життя не
зареєстрували.

В судовому засіданні ОСОБА_1. та представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали, проти задоволення вищевказаних позовних вимог не
заперечували.

Рішенням
Харківського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені.

Визнано
за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1м. Мерефі Харківського
району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті її
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 м.
Мерефі Харківського району Харківської області в порядку спадкування за
заповітом після смерті його батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 року і направити
справу на новий судовий розгляд, з огляду на порушення норм матеріального і
процесуального права, при неправильному встановленні обставин, які мають
значення для справи. При цьому вона послалася на те, що оскільки вона по інший
справі позивається до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності
подружжя на житловий будинок АДРЕСА_1 м.
Мерефі, Харківського району, Харківської області, то оскарженим рішенням
районного суду вирішено питання, яке стосується її майнових прав та обов'язків,
у даному випадку районний суд повинний був залучити її до розгляду справи у
якості третьої особи і зупинити провадження у справі.

Вона також вказала, що будівництво спірного будинку було
закінчено нею разом з ОСОБА_2 у спільному з ним шлюбі, цей будинок не входить
до складу спадкового майна, оскільки на час закінчення будівництва і прийняття
в експлуатацію батько ОСОБА_2 вже помер, будинок не був зареєстрований у
встановленому законом порядку і тому право власності у спадкодавців на це майно
не виникло.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
просять її відхилити за неправдивістю обставин, які наведені на її
обгрунтування.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції,
обговоривши доводи апеляції, вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4
ч. 1 ст. 311 ЦПК України
рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд
вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі в справі.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з
того, що після смерті батьків ОСОБА_1. та ОСОБА_2 залишилося спадкове майно - новий житловий
будинок АДРЕСА_1 м.
Мерефі Харківського району Харківської області, збудований їхніми батьками
замість старого будинку. Кожному з батьків позивачів належало в ньому по 1/4
його частині, як забудовникам, внаслідок чого це майно ввійшло до спадкової
маси.

Судовим розглядом встановлено, що спірний будинок закінчений будівництвом,
прийнятий в експлуатацію ІНФОРМАЦІЯ_7р., однак право власності на нього не
оформлено.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року, ще до звернення до суду з позовами
ОСОБА_1. і ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до районного суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району
Харківської області про визнання права спільної сумісної власності за нею та
ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область,
Харківський район, м. Мерефа, АДРЕСА_1, в порядку спільної забудови під час

спільного
шлюбу, і цей позов розглядається у Харківському районному суді Харківської
області (а. с. 46-47).

Таким
чином, предметом спору за вказаним позовом ОСОБА_3 є той же будинок, право
власності на який в порядку спадкування було встановлено рішенням Харківського
районного суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_1
року, що оскаржується по цій справі.

ОСОБА_3 відповідно до ст. 34 ЦПК України мала право вступити в цю справу до закінчення
судового розгляду у якості третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо
предмету спору.

Наведене свідчить, що вказаним рішенням районного суду
вирішені права та обов'язки ОСОБА_3, що відповідно до наведеної норми
процесуального права є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Оскільки, як при розгляді справи за позовами ОСОБА_1. та ОСОБА_2, так і за
позовом ОСОБА_3 необхідно встановлювати право власності на спірний будинок, їх
позовні вимоги є однорідними, стосуються одного предмету спору, то при новому
розгляді справи районному суду необхідно відповідно до ст. 126 ЦПК України
розглянути питання щодо об'єднання цих позовів в одне провадження, а також - визначитися щодо
предмету доказування, ухвалити законне і обґрунтоване рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які підлягають дослідженню в
судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п. 5 ч.І ст. 307, ст.ст. 313, 315, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення
Харківського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1
року    скасувати, справу направити
до того ж суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути

оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців
безпосередньо до Верховного суду

України.