У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6
червня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного підприємства (далі-ПП) “Адвокатська компанія
Пєткова” до ОСОБА_1про стягнення оплати за договором про надання юридичних
послуг,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2005 року ПП “Адвокатська компанія Пєткова”
звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 2004
року між підприємством та відповідачем було укладено договір про надання йому
юридичних послуг з метою перерахунку його пенсії та її стягнення, підприємство
свої обов'язки виконало, судом були ухвалені рішення на користь ОСОБА_1. і
гроші він отримав, однак належним чином не оплатив послуги адвокатської компанії,
хоча відповідно до умов договору повинен був сплатити 50% від суми
заборгованості по пенсії, яку отримав згідно рішень суду, а саме від 29738 грн.
49 коп.

Позивач просив
стягнути оплату за договором про надання юридичних послуг в сумі 14869 грн. 24
коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 6
вересня 2006 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з
відповідача на користь позивача 3000 грн. оплати за договором, а також 51 грн.
на відшкодування витрат по оплаті державного мита.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня
2006 року рішення суду першої інстанції скасоване та постановлено нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПП
“Адвокатська компанія Пєткова” просить скасувати рішення апеляційного суду та
задовольнити позов, посилаючись на порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,
якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 30 серпня 2004
року між сторонами по справі було укладено договір про надання послуг,
відповідно до умов якого ПП “Адвокатська компанія Пєткова” узяло на себе
обов'язок надавати відповідачу юридичні послуги та представляти його інтереси в
судах, інших державних органах та установах України з метою проведення
перерахунку пенсії ОСОБА_1. та її стягнення, відповідно до п. 3.1.3 цього
договору            ОСОБА_1 видав
довіреності на право представляти його інтереси, як позивача, на ім'я ОСОБА_3
та ОСОБА_2 - співробітників компанії. Рішеннями Суворовського районного суду
м.Одеси від 17 вересня 2004 року та від 3 грудня 2004 року було задоволено
позовні вимоги ОСОБА_1. до Одеського обласного військового комісаріату про
перерахунок та стягнення пенсії, інтереси ОСОБА_1. під час розгляду справ та
виконання рішень представляли ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - представники ПП “Адвокатська
компанія Пєткова”, згідно постановлених судом рішень ОСОБА_1. було проведено
перерахунок пенсії та сплачено 27867 грн. 08 коп.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав узяті на себе
зобов'язання за договором, не оплатив послуги позивача, проте розмір такої
оплати судом визначено з огляду на положення ч.1 ст. 203 ЦК України та з
урахуванням того, що зазначений в договорі розмір оплати послуг (50% від
отриманої суми пенсії) не відповідає фактичним витратам позивача при наданні
ОСОБА_1. послуг та є необґрунтовано завищеним.

Апеляційний суд, відмовляючи в
позові, послався на  те, що ПП
“Адвокатська компанія Пєткова” інтереси ОСОБА_1. в суді не представляло, так як
відповідачем були видані довіреності на ведення справи громадянам ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

Проте з висновками судів першої і
апеляційної інстанцій повністю погодитись не можна.

Визначаючи суму, яка підлягає
стягненню з відповідача за невиконання умов укладеного договору, суд першої
інстанції виходив з положень ст. 203 ЦК України, яка визначає загальні вимоги,
які є необхідними для чинності правочину.
Однак  суд  не з”ясував у відповідача чи оспорює він
дійсність укладеного договору, не роз”яснив йому право на пред”явлення
зустрічного позову, оскільки застосування цієї норми за відсутності спору щодо
чинності правочину є безпідставним.

Апеляційний суд, відмовляючи в
позові, не звернув уваги на положення п. 3.1.3. договору від 30 серпня 2004
року щодо обов'язку ОСОБА_1. оформити та видати довіреність виконавцю послуг,
саме за його довіреностями приймали участь у справі співробітники адвокатської
компанії  ОСОБА_3 та ОСОБА_2

За таких обставин ухвалені у  справі судові рішення підлягають скасуванню
на підставі ч. 2 ст. 338,  ст. 341  ЦПК України з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ПП “Адвокатська
компанія Пєткова” задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 6 вересня 2006 року та рішення  Апеляційного суду Одеської області від 13
грудня 2006 року скасувати, справу передати на новий розгляд  до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:                                                                               Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін