Справа №2-181/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 21 лютого 2007 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Луньової Т.М. з участю секретаря - Абрамчук І.Ю. прокурора - Гайдашук Д.А.

законного представника малолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_3 представника органу опіки і піклування - Гупіка М.І. відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавленя відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1, -

встановив:

Ковельський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач у справі є батьком неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

31 травня 2005 року шлюб між батьками дитини було розірвано і після розлучення батьків неповнолітня дитина залишилась проживати з матір*ю - ОСОБА_3. З зазначеного часу відповідач припинив виконувати обов*язки по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує дитину за місцем проживання. Аліменти з відповідача у справі стягуються за рішенням суду. Оскільки під час спільного проживання з матір*ю дитини відповідач агресивно ставився,як до колишньої дружини ОСОБА_3., так і до дитини, дитину не визнавав,а після розлучення з дружиною взагалі не виявляв бажання бачитись з дочкою, орган опіки і піклуваннявизнав визнав доцільним пазбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки.

В судовому засіданні прокурор підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовільнити. Вважає, що оскільки відповідач у справі протягом 2,5 років ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, дитина вважає своїм батьком теперешнього чоловіка матері дитини, є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки.

Законний представник малолітньої ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримала і прохає його задовільнити. Пояснила, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі народила доньку ОСОБА_1. У зв*язку з агресивним ставленням до неї відповідача у справі шлюб між ними розпався і неповнолітня дитина залишилась на її утриманні. На теперешній час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який фактично опікується дитиною і виявляє бажання її удочерити. Наскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не виявляє інтересу до дитини, прохає суд постановити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Категорично заперечує проти побачень відповідача з дитиною, оскільки такі побачення потребують її присутності. В той же час існуючі між нею та відповідачем неприязні відносини роблять небажаним спілкування між сторонами.

Представник органу опіки і піклування Гупік М.І. позов підтримав. Пояснив, що в жовтні 2006 року в орган опіки і піклування Ковельської міської ради звернулась ОСОБА_2 - мати неповнолітньої ОСОБА_1, з метою отримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав батька дитини - ОСОБА_2, Своє рішення, щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що батько дитини - відповідач у справі протягом двох з половиною років не приймає участі у вихованні дитини, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною не цікавиться проблемами дитини. Під час перевірки обставин, викладених матір*ю дитини, відповідач відмовився надати будь-які пояснення, щодо взаємостосунків між ним та дитиною, проявив повну необізнаність, щодо умов проживання дитини і місця її проживання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і заперечує проти його задоволення. Показав, що протягом певного періоду часу стосунки між ним та його колишньою дружиною складались добре, жодних проявів агресії ні протягом сумісного проживання, ні після розірвання шлюбу, до колишньої дружини не проявляв. Разом з тим, шлюб між ними розпався з вини батька ОСОБА_3- ОСОБА_5, який фактично використав його, вмовивши створити сімейний бізнес. Відповідач залишив постійне місце роботи у ветеренарній клініці і орендуав в батьків колишньої дружини приміщення, відремонтував зазначене приміщеня за власний кошт, позичивши велику суму грошей, оформив документи на функціонування приватного підприємства з швидкої ветеринарної допомоги. Разом з тим, коли приміщення було готове до експлуатації і закуплена медична техніка і медикаменти, батьки колишньої дружини поставили його перед фактом, що зазначене вище приміщення буде частково використовуватись під нотаріальну контору, а крім того, окрім орендної плати за приміщення, він повинен половину доходу віддавати батькові дружини. Коли ж він, у зв*язку з такими непередбачуваними обставинами, поставив питання, щодо розподілу понесених ним витрат, ОСОБА_5 його вигнав з дому, не віддавши навіть належних йому речей і пригрозив, що при спробі будь-якого контакту з ним чи з дочкою викликати міліцію. Тож з літа 2004 року він не проживав з донькою і дружиною, яка почала вести досить вільний спосіб життя і залишила дитину під опікою прабабусі дитини. Обговорювати питання, щодо можливості спілкування з дитиною, мати дитини не бажала. Під час побачень з дитиною, коли та знаходилась в бабусі ОСОБА_6, остання вказувала на нього, як на «дядю», а потім взагалі виявила своє незадоволення з приводу його побачень з дочкою. Невдовзі колишня дружина створила нову сім*ю і відповідач вважав за неможливе контактувати з колишньою дружиною. Саме вік дитини, який передбачає її залежність від матері, агресивне ставлення сім*ї колишньої пружини до нього, можливий негативний вплив таких відносин на психіку дитини під час його контатактів з дитиною в присутності останніх, спонукали відповідача утриматись від активних дій, спрямованих на побачення з дочкою. Згідний на будь-які умови матері його дитини, щоб бачитися з дочкою. Прохає у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, доводиться той факт, що батьком дитини є відповідач у справі ОСОБА_2.

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу доводиться той факт, що 31 травня 2005 року батьки неповнолітньої ОСОБА_1 розірвали шлюб.

Як на доказ агресивного ставлення відповідача до малолітньої дитини та її матері позивач покликається на показання свідка ОСОБА_5 - батька матері дитини. Разом з тим, показання свідка ОСОБА_5 та законного представника малолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_3., в частині проявів насильства з боку відповідача до останньої, містять ряд протиріч, які свідчать про неправдивість таких показів.

Зокрема, в своїх поясненнях ОСОБА_2 показала, що протягом спільного проживання з відповідачем останній двічи застосовував до неї насильство, зокрема під час літнього відпочинку вдарив її в обличчя, від чого утворився синець над оком, а іншого разу - давив її за шию, однак ніяких слідів на шиї не залишилось. Про зазначені випадки своїм рідним і близьким вона нічого не розповідала, а розповіла лише після того, як розірвала шлюб з відповідачем.

В той же час, в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що знає про випадки насильства зі сторони відповідача по відношенню до його колишньої дружини, оскільки безпосередньо після того, як відповідач вдарив його доньку та наступного випадку, коли він її душив, ОСОБА_3 плакала і скаржилась йому на поведінку чоловіка, бачив на шиї доньки сліди від пальців, у зв*язку з чим у коректній формі робив зауваження відповідачеві.

Такі розбіжності в показаннях зазначених осіб свідчать про їх неправдивість.

Про неправдивість зазначених свідчень свідчить і той факт, що під час дачі показань у суді свідок ОСОБА_5 зауважив, що у випадку, коли б він дізнався про протиправні дії зі сторони відповідача по відношенню до своєї доньки, одразу викликав би наряд міліції і не залишив би дії відповідача безкарними.

Крім цього, допитані в судовому засіданні 14 лютого 2007 року свідкиОСОБА_7 і ОСОБА_8 заперечили факти насильства з боку відповідача по відношенню до колишньої дружини і охарактеризували відповідача, як порядну людину, кваліфікованого спеціаліста, який постійно працює і чесним трудом заробляє гроші.

Відсутні і будь-які письмові докази протиправної поведінки відповідача по відношенню до матері малолітньої ОСОБА_1 чи самої дитини.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що між відповідачем у справі та його колишньою дружиною, а також батьком матері дитини - ОСОБА_5, в будинку якого проживають як колишня дружина відповідача, так і малолітня дитина, існують неприязні відносини. Зазначений факт доводиться як поясненнями відповідача ОСОБА_2, так і показаннями свідка ОСОБА_5, даних ним в судовому засіданні 14 лютого 2007 року, а також показаннями свідка ОСОБА_9, яка в судовому засіданні 14 лютого 2007 року ствердила пояснення відповідача ОСОБА_2,щодо причин розпаду його сім*ї та стосунків між ним та батьком колишньої дружини.

Крім цього свідок ОСОБА_9 заперечила ту обставину, що її сину, а відповідачу у справі, байдужа доля дитини і вказала, як на причину відсутності контакту між ' батьком та дитиною - напружені стосунки сина з сім*єю матері дитини. Показала, що неодноразово, під час спілкування з колишньою невісткою просила надати можливість спілкуватися з дитиною, однак позитивної відповіді так і не отримала. Вказала на відсутність моральних принципів в сім*ї, де виросла колишня невістка.

Як вбачається з показів законного представника малолітньої ОСОБА_1 -ОСОБА_3., і з показань свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4. - чоловіка ОСОБА_3, останній опікується малолітньою ОСОБА_1 і бажає її удочерити, у зв*язку з чим мати дитини наполягає на позбавленні батьківських прав батька дитини - відповідача у справі.

Разом з тим, чинне законодавство прямо передбачає підстави позбавлення батьківських прав матері чи батька дитини, зокрема ст. 164 СК України не передбачає, як . підставу позбавлення батьківських прав, бажання іншої особи на усиновлення дитини.

Інша підстава, зазначена у позовній заяві, як то агресивне ставлення до дитини з боку її батька, не знайшла свого ствердженя в судовому засіданні.

Зокрема, з показань свідка ОСОБА_4., даних ним в судовому засіданні 14 лютого 2007 року вбачається, що останній з березня 2005 року почав зустрічатися з матір*ю малолітньої ОСОБА_1, з початку травня 2005 року постійно проживає з нею однією сім*єю, а на теперешній час перебуває з нею у зареєстрованому шлюбі. Протягом зазначеного періоду часу випадків агресивного ставлення чи жорстокого ' поводження відповідача у справі з колишньою дружиною чи малолітньою дитиною не було. Бажає удочерити малолітню ОСОБА_1, однак з батьком дитини з цього приводу не спілкувався і спілкуватися не бажає. Крім цього показав, що про випадки захворювання дитини відповідача ніхто не повідомляв.

В своїх показаннях свідок ОСОБА_5 зазначив, що вважає за доцільне позбавити колишнього зятя батьківських прав, щоб захистити матір дитини від негативних моментів, пов*язаних з вимушеним спілкуванням з відповідачем у справі а саму малолітню дитину від негативного впливу зі сторони відповідача.

Зазначеної позиції дотримується і сама мати неповнолітньої ОСОБА_1 -ОСОБА_3, яка в судовому засіданні категорично заперечила проти спілкування батька -відповідача у справі, з дочкою і пояснила, що ні за яких умов не згідна змінити свою думку, оскільки перебуває у неприязних стосунках з відповідачем і не бажає з ним спілкуватися.

Разом з тим, згідно вимог чинного законодавства неприязні відносини між батьками дитини не можуть бути підставою для позбавлення одного з батьків дитини батьківських прав. Не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав і та обставина, що розмір матеріальної допомоги, яку надають матері дитини та дитині батьки теперешнього чоловіка ОСОБА_3., є значно більшим, ніж розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини.

Крім цього, суду так і не було представлено доказів можливого негативного впливу батька на виховання малолітньої дитини.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім*ю України» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов*язки...

Довідкою ДВС в м. Ковель та Ковельському районі, доводиться той факт, що з ОСОБА_2, відповідно до виконавчого листа, стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав, передбачених чинним законодавством, для позбавлення відповідача у справі батьківських прав стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_1.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що між відповідачем і батьком його колишньої дружини, в будинку якого проживає дитина, існують неприязні відносини. Ще до розірвання шлюбу з відповідачем у справі (31 травня 2005 року) мати дитини почала проживати у фактичних шлюбних відносинах зі своїм теперешнім чоловіком - ОСОБА_4, який бажає удочерити дитину і батьки якого фактично утримують молоду сім*ю і з показань якого вбачається, що він не бажає спілкування дитини з батьком. Відповідач у справі працює, позитивно характеризується за місцем проживання, не є алкоголіком чи наркоманом, сплачує аліменти на утримання дитини.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність даного позову і підставність заперечень відповідача проти позову, а саме, що вік дитини, який передбачає її залежність від матері, агресивне ставлення сім*ї колишньої дружини до нього, можливий негативний вплив таких відносин на психіку дитини під час його контатактів з дитиною в присутності останніх, спонукали відповідача утриматись від активних дій, спрямованих на побачення з дочкою.

На підставі ст.ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 173,174 ЦПК України, ст. ст. 164-167 Сімейного Кодексу України, суд -

вирішив:

В позові Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавленя батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайсуд в наступному порядку:

-заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення;

- апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законої сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.