Справа
№22-170/2007 рік                                                    Головуючий суддя 1 інстанції: Олійник П.В.
Суддя-доповідач : Гордійчук С.О.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року                                                                                                                м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючого судді : Василевича B.C. суддів : Гордійчук CO., Демянчук СВ. при секретарі :Чалій Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Костопільської міської ради на
рішення Костопільського районного суду від 20 листопада 2006 р. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, Костопільської міської ради про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів,-

встановила :

Рішенням Костопільського районного суду від 20 листопада 2006 р., в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним і виселення відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5,
Костопільської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право на спадщину за
законом задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 30 від 14 жовтня 1992 року, укладений між ОСОБА_6 та
Костопільської міською радою, та свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від 4 червня 1993 року видане на ім'я
ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Стягнуто  з  Костопільської  міської ради
на  користь  ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 2778,87 грн. кожному.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує, що воно винесене
з порушенням норм матеріального права. Суд не
врахував, що на момент укладення між міською радою
та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дана квартира перебувала в комунальній власності. Згідно
п.2 ч.4 ст.7 Закону України „Про місцеві
Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",
який був чинний на момент продажу квартири, міська рада мала виключне право вчиняти усі дії відносно
комунального майна, яким на той момент була дана квартира. Крім того, суд не врахував положення ч.ч.2,4 ст.5 Закону
України „Про реабілітацію жертв
політичних репресій". Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_7 чи його спадкоємці звертались з
заявою про компенсацію та повернення майна у встановлений термін.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні зустрічного позову.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає,
що скарга підлягають відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи зустрічний позов суд правильно виходив з того, що договір
купівлі-продажу спірної квартири від 14 жовтня 1992 року між Костопільської міською
радою та ОСОБА_6 укладений з порушенням
вимог закону і відповідно до ст.48 ЦК України (в ред. 1963 року) повинен
бути визнаний недійсним.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Доводи
апеляційної скарги проте, що судом порушено норми матеріального права не
заслуговують на увагу, оскільки на час реабілітації ОСОБА_6 та продажу спірної квартири вона перебувала у комунальній власності
Костопільської ради, а тому відповідно до ст. 5 Закону „Про реабілітацію жертв політичних репресій на
Україні" підлягала поверненню реабілітованому або його
спадкоємцям натурою. Крім того, розпорядженням Представника Президента України в Костопільському районі від 27 липня 1992 року заборонялося
продавати будинки, що належали репресованим.

Враховуючи, що рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Костопільської міської ради на рішення Костопільського районного
суду від 20 листопада
2006 року
відхилити.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий Судді: