Справа № 22-174                                              головуючий
№ 36                                                                                доповідач-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 лютого                2007 року                                                                               м.Рівне

Колегія суддів
судової палати    у цивільних
справах апеляційного   суду Рівненської
області в складі:

головуючого -
Малько О.С.

суддів: Оніпко О.В., Григоренка М.П.

при секретарі судового засідання Томашевській І.М.

розглянула
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, -встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 15
листопада 2006 року
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, аліменти в
розмірі 1/4 частки
всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж: ЗО відсотків від
розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

В апеляційній
скарзі на це рішення ОСОБА_2 вказує на неповне з*ясування судом обставин, що
мають значення для справи, зокрема не врахував, що він не заперечує проти
сплати аліментів в розмірі не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідно віку.

Судом відхилено
його доводи про те, що він є пенсіонером, хворіє, приймає участь в утриманні
нової сім*ї.

Просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким зменшити стягнення з нього аліментів,
визначивши його в сумі 250
гривень щомісячно.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні
з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. 180 Сімейного
кодексу України, відповідно до яких батьки зобов*язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Разом з тим, при
визначенні розміру аліментів у частці від заробітку(доходу) відповідача, судом
безпідставно відхилено його доводи про те, що він є непрацездатним, отримує
пенсію, потребує лікування, а також утримує іншу сім*ю.

З врахуванням
вимог ч.2 ст. 182 Сімейного
кодексу України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів не одну дитину
не може бути меншим, , ніж ЗО
відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу", яка регулює визначення
розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а також: розміру пенсії відповідача,
розмір аліментів , який підлягає до стягнення з відповідача на утримання дітей,
визначається судом апеляційної інстанції в частці, яка становить 1/6 заробітку
(доходу) відповідача.

Доводи
апеляційної скарги щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі не
заслуговують на увагу, оскільки у суду першої інстанції не було підстав
застосовувати положення ст. 184 Сімейного кодексу України щодо визначення
аліментів у твердій грошовій сумі за відсутності доказів про те, що відповідач
має нерегулярний, мінливий дохід.

На підставі наведеного ,ст. 182 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 309 ч.І п.4,314 4.2,316,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 15 листопада 2006 року в частині визначення розміру
аліментів змінити: в резолютивній частині рішення замість слів " аліменти в розмірі 1/4 частки" вказати слова "аліменти в розмірі 1/6 частки"

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Сторони мають
право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду протягом двох місяців з
дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий.