Справа № 22-2178                                    Головуючий в
1 інстанції - Арапіна Н.Є.
Категорія - 21                                                        Доповідач
РІШЕННЯ іменем      України

22 лютого 2007
року                                        Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого      Гурової О.М.

суддів                Шевченко В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при секретарі      Тимченко
Г.В.,

за участю: представника відповідача
Леушина А.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Торезі Донецької області на
рішення Торезького міського суду Донецької області від 28 грудня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Торезі про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Торезі
звернулось до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Торезького
міського суду Донецької області від 28 грудня 2006 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Торезі
Донецької області, про стягнення моральної шкоди були задоволені частково у
розмірі 12000 грн.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду просило скасувати
зазначене рішення у зв'язку з тим, що згідно з Законом України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання" від 23.09.1999 p., всі види
соціальних послуг і виплат повинні бути підтверджені висновком МСЕК. Витяг з
акту огляду на МСЕК від 12 жовтня 2006 року стосовно ОСОБА_1 не містить
відомостей про наявність факту спричинення їй моральної шкоди, а інших
документів, які б підтверджували такий факт позивач суду не надав. Крім того,
відповідно до п.27 ст. 77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006
рік, зупинено дію абзацу четвертого ст. 1 пп."е" п. 1 ч.І ст. 21, ч.
З ст. 34 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили
втрату працездатності".

Суд першої інстанції, задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1, посилався на
те, що позивач працювала ІНФОРМАЦІЯ_1 філією Торезського відділення №3225
Ощадного банку України, звільнена 18 грудня 2006 року за власним бажанням. 9
лютого 2006 року з нею під час виконання трудових обов'язків стався нещасний
випадок, в наслідок чого вона отримала травму у вигляді струсу головного мозку,
забиття шийного відділу хребта, ЗЧМТ, внаслідок чого їй встановлено за
висновком МСЕК від 12 жовтня 2006 року встановлено 30 % втрати працездатності і
третя група інвалідності строком на один рік. У зв'язку з пошкодженим здоров'я
у позивача порушені відносини з оточуючими людьми, нормальні життєві зв'язки
внаслідок неможливості продовження активного суспільного життя, тому суд вважав
за можливе стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 -
12000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку і ухвалення нового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працювала ІНФОРМАЦІЯ_1
філією Торезського відділення №3225 Ощадного банку України, звільнена 18 грудня
2006 року за власним бажанням. 9 лютого 2006 року з нею під час виконання
трудових обов"язків стався нещасний випадок, в наслідок чого вона отримала
травму у вигляді струсу головного мозку, забиття шийного відділу хребта, ЗЧМТ,
внаслідок чого їй встановлено за висновком МСЕК від 12 жовтня 2006 року
встановлено 30 % втрати працездатності і третя група інвалідності строком на
один рік.

Відповідно до ст. 21 п.1 пп. „є" та ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", у разі настання страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством
порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я, виплачуючи йому грошову суму
за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Разом з тим, з метою приведення окремих норм законів у відповідність з
Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік" пунктом 27
статті 77 вказаного Закону зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст. 1( в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту
„є" п.1, ч.1,ст. 21, ч.3 ст.ст. 28, 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату
працездатності".

Виходячи з наведеного, а також вимог ст. 5 ЦК України, у
суду 1-ї інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
оскільки дія положень п.27 ст. 77 Закону України „Про державний бюджет України
на 2006 рік" повинна застосовуватись до правовідносин, що виникли після
набрання чинності вказаним законом, тобто після 1 січня 2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше висновком МСЕК від 12
жовтня 2006 року встановлено 30 % втрати працездатності і третя група
інвалідності строком на один рік.

Викладене свідчить, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача
виникло з зазначеного часу, тобто після набрання чинності Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік", тому правових підстав для стягнення
сум у відшкодування моральної шкоди Бойко не існує, оскільки призупинення дії
закону не дає підстав для його застосування.

На підставі викладеного, Апеляційний суд приходить до
висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги і постановления нового рішення,
яким слід відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п.5 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1
підлягають стягненню на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Торезі понесені витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 1,50 грн.

Керуючись
ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, Апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Торезі
задовольнити.

Рішення Торезського міського суду Донецької області від 28 грудня 2006 року
скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торезі про
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Торезі понесені витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1,50 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з
дня набрання законної сили.