Справа №22-ц-202 2007р.
1-й інстанції   Костенко В.Г.
Категорія 29                                                                    Суддя-доповідач Данильченко Л.О.
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2007 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Данильченко Л.О., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

адвокатів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

та осіб, які беруть участь у справі - позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення апелянта ОСОБА_1 та її адвоката
ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на ці доводи
відповідача ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, доводи
скарги, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення в будинок, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що у 2000 році вона подарувала будинок, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. При цьому вона не мала наміру залишитися без житла, а розраховувала, що буде проживати з сином. До 2003
року у них були добрі стосунки, але потім поступово її витіснили в
сарай. Це приміщення не пристосовано для життя, а в будинок відповідач її не
пускає.

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2006 року у задоволенні позову
відмовлено.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив з того, що житлові права позивачки не порушені,
оскільки житлове приміщення, в якому вона мешкає, відповідає нормам житлової
площі для проживання однієї особи, а крім того, між сторонами існувала
домовленість про проживання в різних будівлях і позивачка ще до дарування
переселилась з будинку до приміщення під літерою «В-І».

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити
нове рішення про задоволення її позову.

В доводах скарги
апелянт посилається на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зробив
невірні висновки та неправильно застосував норми матеріального права.

Апелянт
зазначає, що при даруванні будинку сину ОСОБА_1 вона не мала наміру виселятись
в сарай, де немає ніяких зручностей, а думала, що буде проживати в будинку з
сім'єю сина. Іншого житла у неї немає. В сарай її витіснили примусово, так як
син з дружиною ображали її, влаштовували скандали.

2

Апелянт
вважає, що згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України, вона як мати відповідача є членом його сім'ї. Відповідно до ст. 156 ЖК України, вона як
член сім'ї власника будинку, має право користуватись будинком нарівні з
власником.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає
скасуванню з слідуючих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 мала статус члена сім'ї сина
-ОСОБА_2. 10 липня 2000 року вона подарувала належний їй будинок і надвірні будівлі за адресою АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_2 (а.с.35).

Відповідно до ст. 156 ЖК України, член сім'ї власника може користуватись
будинком нарівні з власником.

За таких обставин, вимушене проживання позивачки ОСОБА_1 в невпорядкованому окремому
приміщенні є порушенням її прав, оскільки всі інші мешканці будинку
користуються впорядкованими жилими приміщеннями.

Не врахувавши це, суд першої інстанції допустив помилку у застосуванні
матеріального права і відмовив позивачці в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, ст.307, п.4 ч.І ст.309, ст.ст.
313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2006 року в даній
справі скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити і вселити її в жилий будинок (літера «А-І») по
АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.