Справа № 22ц-1155 Категорія 40
Головуючий 1 інстанції - Кротінов В.О. Доповідач -Бабенко П.М.
РІШЕННЯ

іменем   України

27 лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:
Головуючого- судді Пономарьової О.М. суддів: Бабенка П.М., Бондаренко Л.І. при секретарі - Баклановій Ю.В.
за участю позивача ОСОБА_1.,представника позивача ОСОБА_2, представника
відповідача Іващенка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерфіш" про стягнення
заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року позивач
звернувся до суду до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної
плати в сумі за квітень-травень 2006
року. Свої вимоги обґрунтував тим, що його за рішенням загальних зборів ТОВ
від 20.02.06 року
відсторонено від виконання обов'язків генерального директора ТОВ
„Інтерфіш" із збереженням заробітної плати, але відповідач не сплатив йому
заробітну плату, чим порушив вимоги закону..

За рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька від 02 жовтня 2006
року та додатковим рішенням цього ж суду від 01 грудня 2006
року позов задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 15230,00 грн. заробітної
плати за квітень-травень 2006
року та судовий збір в сумі 152,30
грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення справи в сумі 30,00 грн..

З вказаним
рішенням не погодився відповідач, який в апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначив, що
рішення суду не відповідає встановленим обставинам справи. Суд не врахував, що
позивача відсторонено від обов'язків директора на час аудиторської перевірки,
яка закінчилась 31.03.06
року .Але позивач з 22.02.06
року більше трьох місяців не з'являвся на роботу, тому йому припинено
нарахування заробітної плати з 01
квітня 2006 року.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач,
представник позивача просили рішення суду залишити без змін, посилаючись на те,
що це рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши
матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, рішення суду -скасувати з ухваленням нового рішення , з таких підстав:

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач працював генеральним директором ТОВ
„Інтерфіш" з 4 травня 2003 року до
звільнення його з кінця червня 2006
року. Його заробітна плата складала 7615
грн. на місяць.

На підставі
протоколу зборів учасників ТОВ позивача було відсторонено від виконання
обов'язків директора з невизначеними правами та обов'язками із збереженням
заробітної плати генерального директора на час аудиторської перевірки, яка
тривала до часу звільнення позивача. Але відповідач вимовив позивачеві у сплаті
заробітної плати за квітень-травень 2006
року. Тому суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Проте з
висновками суду першої інстанції неможливо погодитись, виходячи з наступного:

Згідно із ч.1 ст. 94 , ч.1 ст. 115 КЗпП України
заробітна плата- це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в робочі дня у строки , встановлені
колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,
що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Як убачається з
матеріалів справи, на підставі протоколу зборів учасників товариства з
обмеженою відповідальністю „Інтерфіш" від 20 лютого 2006
року позивача було відсторонено від виконання обов'язків генерального
директора цього підприємства на термін проведення аудиторської перевірки
товариства із збереженням заробітної плати.

Аудиторська
перевірка розпочата приватним підприємством „Аудиторська фірма"
фінансово-аналітичного центру „Експерт-аудіт" 01 березня 2006 року і закінчена
31 березня 2006 року.

Позивач з 22 лютого 2006 року по день
звернення до суду з позовом не виходив на роботу і не виконував службові
обов'язки.

Наказом
відповідача від 17 травня 2006 року № 36 з 01 квітня 2006 року припинено
нарахування заробітної плати позивачеві у зв'язку з невиходом його на роботу
після аудиторської перевірки.

Згідно протоколу
загальних зборів учасників ТОВ „Інтерфіш" від 22 червня 2006 року прийнято
рішення про розірвання трудового договору з позивачем з 30 червня 2006 року .

Наказом
відповідача № 72-к від
30.06.06 року з
позивачем розірвано трудовий договір на підставі п.1 ст.41 КзПП через
одноразове грубе порушення ним трудових обов'язків.

Вказані
обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями представника
відповідача, протоколами зборів ТОВ „Інтерфіш" та зазначеними вище
наказами, табелем обліку використання робочого часу працівниками ТОВ
„Інтерфіш".

(
а.с. 715,22,33-34,45-49,67-74)

Доводи позивача
про те, що його не було допущено на територію ТОВ „Інтерфіш" для виконання
службових обов'язків після прийняття рішення про відсторонення його від виконання
службових обов'язків, а тому він після аудиторської перевірки не міг виконувати
обов'язків генерального директора ,
нічим не підтверджені і спростовуються вказаними вище доказами.

З пояснень
сторін вбачається, що позивач отримав заробітну плату за лютий-березень 2006 року.

З пояснень
позивача в судовому засіданні апеляційного суду від 07 листопада 2006 року та довідок
відповідача вбачається, що трудова книжка позивача знаходиться у позивача.

(а.с.61,73)

За вказаних
обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідачем
обгрунтовано не нарахована і не сплачена позивачеві заробітна плата за квітень-
травень 2006 року,
оскільки він з 30 березня 2006 року був
звільнений, у вказаний ним період не виходив на роботу і не виконував трудові
обов'язки.

Тому апеляційний суд вважає, що трудові права позивача не порушені,
підстави для стягнення заробітної плати за
вказаний ним період відсутні. Висновки суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи.

Згідно вимог п.З
ч.1 ст.309
ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і
ухвалює нове рішення в разі невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч.1 ст.94 , ч.1 ст.115 КЗпП
України , ст.ЗОЗ,
п.2 ч.1 ст.307 , п.З ч.1 ст.309 , ст.313-316 ЦПК України,
апеляційний суд,

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу ТОВ „Інтерфіш" задовольнити .

Рішення
Ленінського районного суду м.Донецька від 02
жовтня 2006 року та
додаткове рішення цього ж суду від 01
грудня 2006 року
скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерфіш"  про стягнення заробітної плати відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.