Справа №
22-1170/2007 рік                               Головуючий
у 1 інстанції Савкевич К.М.
Категорія    23                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої Краснощокової Н.С.

суддів Маширо О.П., Ігнатової Л.Є.

при секретарі Маслаковій ОТ.

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку
цивільну справу  по   апеляції
ОСОБА_1  на  рішення
Красноармійського міськрайонного суду від 9 листопада 2006 року у справі
за позовом ОСОБА_1   до   ОСОБА_2
про   відшкодування   матеріальної   і моральної шкоди,

установив:

До
апеляційного суду звернувся ОСОБА_1
з апеляційною скаргою на рішення суду, яким йому було відмовлено у
задоволенні його позовних вимог.

Суд виходив з
того, що позивач не довів у судовому засіданні своїх вимог, не надав
достовірних доказів на підтвердження викладеного ним у позовній заяві, тому суд
не знайшов підстав для задоволення позову.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити нове, оскільки вважає, що суд порушив вимоги
матеріального та процесуального права, не врахував та не перевірив надані ним
докази, тому ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін, з таких
підстав.

Відповідно
до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку
апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, тому
підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно дослідив надані
сторонами докази, правильно встановив фактичні обставини справи та зробив
правильні правові висновки про те, що вимоги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на
законі.

На
підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1
у своїй позовній заяві, а також у суді посилався на те, що відповідач викрав
сидіння із його автомобіля „Газель", тому він не міг надалі експлуатувати
цей автомобіль та займатись підприємницькою діяльністю по перевезенню
пасажирів.

Проте
жодного доказу щодо встановлення факту цієї крадіжки та притягнення ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності і засудження за скоєння цього злочину позивач до
суду не надав.

Навпаки,
як вбачається з постанови в.о. начальника Красноармійського відділу міліції від
9 квітня 2004 року, у відкритті кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 за ст.185
КК України було відмовлено за відсутністю складу злочину у його діях. Вказана
постанова на цей час не скасована.

За таких
обставин суд першої інстанції підставно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його позову, оскільки той не довів свої
вимоги у суді.

Доводи
апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, на
правильність висновків суду вони не впливають, тому апеляційну скаргу слід
відхилити як безпідставну, оскаржуване рішення суду як таке, що відповідає
вимогам матеріального і процесуального права, залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду від 9 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.