Справа№2-122/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого
- судді Прасолова В.М.

при секретарі - Король О.М., Масловій В.Л., Горбуновій
Л.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

за участю
представника відповідача ФСС НВ України - Чабан К.Л., Мороз Н.Ю., Безущенко В.
А.

за участю
представника відповідача ДП РУ ім. Кірова - Слісаренко О.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі, Державного підприємства РУ ім. Кірова про відшкодування шкоди, суд
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з даним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі, Державного підприємства РУ ім. Кірова
про відшкодування шкоди і в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з
1988 року по 2001 р. працював прохідником в РУ ім. Кірова в шкідливих підземних
умовах, де й була заподіяна шкода його здоров'ю. У зв'язку із заподіянням
шкоди, 13.11.1990р. пройшов огляд у МСЕК, де йому було встановлено 15 % втрати
професійної працездатності з 31.10.1990р. З 12.05.1998 р. згідно висновку МСЕК
йому була встановлена ступінь втрати професійної працездатності у відсотках:
всього 25 %, з них 15 % в зв'язку з травмуванням 14.07.1990 р. (висновок МСЕК
від 13.11.1990 р.) та 10 % в зв'язку з травмуванням 26.01.1998 р. вперше. З
31.01.2000 р. згідно рішення МСЕК від 07.02.2000р. йому було встановлено 45 %
втрати професійної працездатності, з них 20 % по профзахворюванню (туговухість
і вібрація - вперше) та 25 % (вдруге) в зв'язку з травмами. Згідно висновку
МСЕК від 13.02.2002р. йому було встановлено 40% втрати працездатності, в тому
числі: вібраційна хвороба 10%; туговухість 5%; трудове каліцтво 25%. З
01.07.2000 р. йому було встановлено виплачувати по 230грн.50коп. щомісячних
страхових платежів, а з 01.03.2001 р. по 271грн.51коп. За період з 01.11.1992
р. по 01.03.2001 р. були застосовані наступні коефіцієнти росту тарифних ставок
і посадових окладів: (2,25 х 1,935 х 2,0 х 2,9 х 2,1 х 3,0 х 2,0 х 3,0 х 1,5 х
1,33 х 1,25 х 1,27 х 1,178), а повинні бути застосовані, згідно чинного
законодавства, наступні коефіцієнти: (2,25 х 1,935 х 2,0 х 2,9 х 2,1 х 3,0 х
2,0 х 3,0 х 1,5 х 1,33 х 2,5 х 1,27 х 1,178). Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 276 від 26.05.1992 р. "Про заходи щодо виконання
постанови Верховної Ради України" від 29.04.1992 р. "Про підвищення
соціальних гарантій для населення" і був визначений базовий середній
заробіток за січень-квітень 1992 г.
у сумі 11838,00 крб. Вважає, що відповідно до постанови КМУ від 26.05.1992 р.
№276, від 26.01.1993 р. №46, від 02.06.93 р. №392, від 30.08.93 р. №671, від
02.12.93 p., №449 від 04.07.94 p., №974,
від 20.10.94 р. №720, від 08.02.95 р. №102 і п. 28 "Правил відшкодування
шкоди...", починаючи з 01.07.92 р. варто проводити перерахунок платежів
шляхом множення розміру відшкодування шкоди, що склалися на момент

2 чергового підвищення тарифних ставок і посадових
окладів на коефіцієнт їхнього фактичного підвищення, якщо колективний договір
або галузева угода не передбачає більше
пільгових умов перерахунку. Однак з 01.12.95 p., відповідач допустив порушення вищевказаних вимог, і ним було допущене заниження
коефіцієнта росту регресних виплат, тобто замість коефіцієнта
2,5 був застосований коефіцієнт 1,25. До 01.12.1995р., відповідач виплачував йому щомісячні страхові виплати з урахуванням росту
тарифних ставок і посадових окладів,
застосувавши коефіцієнт 2,25; 1,935; 2,0; 2,9; 2,1; 3,0; 2,0; 3,0; 1,5; 1,33 і
за станом на 01.11.1995р. регресні виплати склали - 3581000 крб. або 35,81 грн.
З 01.12.95 р. на підставі постанови дирекції й
профкому РУ ім. Кірова від 26.12.95 р. тарифи
(оклади) працівникам були збільшені в 2,5 рази, а розмір щомісячних регресних виплат у рахунок втраченого заробітку в 1,25 рази.
Відповідач виплачував йому з 01.12.1995 р. із застосуванням
коефіцієнта 1,25 по 4226250 крб. на місяць, у той час, коли при застосуванні
коефіцієнта 2,5 щомісячні виплати повинні становити 8452500 крб. або 84,52 грн., отже, щомісячна недоплата склала 4226250
крб., а за 29 місяців - 122564250 крб. Вважає, що відповідач
необгрунтовано занизив коефіцієнт росту регресних виплат до 1,25 замість 2,5. Крім того, вважає, що посилання
відповідача в постанові на галузеву угоду, що
передбачають ріст відшкодування збитку здоров'ю на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати по даній професії є
необгрунтованими, оскільки вона суперечить п.28 "Правил
відшкодування шкоди...", що передбачають перерахунок розміру відшкодування
шкоди на величину коефіцієнта фактичного підвищення тарифних ставок і окладів. Відповідач повинен починаючи з 01.09.1996р.
виплачувати йому по 84грн.52коп., а фактично в період часу з
01.12.1995 р. по 01.01.1998 р. виплачував по 42грн.26коп. щомісяця й недоплата за 29 місяців склала 1225грн.54коп. Відповідно до
висновку МСЕК від 12.05.1998 р. йому встановлена
ступінь втрати професійної працездатності 25 %, з яких 10% вперше по травмі 26.01.1998 р. і 15 % - безстроково по травмі
14.07.1990 р. Відшкодування шкоди встановлено наказом НОМЕР_1 у розмірі 88грн.67коп. з розрахунку: по травмі отриману в
1990 р. 42грн.26коп. (281,77 х 15%). По травмі отриманій ним в 1998 р. з розрахунку: 464,11 грн. х 10 % =
46грн.41коп., по двох травмах
42грн.26коп. + 46грн.41коп. = 88грн.67коп. Згідно Наказу НОМЕР_1 виплати повинні проводити з 12.05.1998 р. Фактично
за період часу з 12.05.1998 р. по 31.01.2000
p., відповідач виплачував йому по 88грн.67коп. щомісячно, а треба було виплачувати по 140грн.86коп. (84грн.52коп. : 15% х 25%),
тобто недоплата складає 52грн. 19коп. щомісячно, а за 20
місяців 1043грн.80коп. З 31.01.2000р. згідно висновку МСЕК, йому було встановлено 45 % втрати професійної працездатності, з них
20 % по профзахворюванню і 25 % по
травматизму і тому вважає, що регресні виплати повинні складати 253грн.54коп. (140грн.86коп. : 25% х 45%). Фактично, відповідач
виплачував йому по 181грн.50коп., недоплата склала 72грн.04коп. (253грн.54коп.
- 181грн.50коп.), а за період з 31.01.2000 р. по
01.07.2000 p., тобто за 6 місяців 432грн.24коп. З 01.07.2000 р. згідно спільної постанови адміністрації й профкому РУ ім. Кірова №
583"а"/160 від 15.06.2000 р. тарифні
ставки й посадові оклади були збільшені в 1,27 рази. Середньомісячна заробітна
плата прохідника після підвищення тарифних ставок у липні 2000 р. становила -
1060,38 грн. Втрата професійної працездатності - 45%. Розмір втраченого
заробітку до 01.07.2000 р. -253грн.54коп., збільшений в 1,27 рази буде
становити - 322,00грн. у перерахуванні на 100% -715грн.54коп., що не перевищує середньомісячний заробіток прохідника. У
цьому випадку розмір відшкодування повинен бути -
322,00 грн. (253,54 х 1,27). Фактично в період часу з

01.07.2000   р. по 01.03.2001 р. відповідач виплачував йому -
230грн.50коп., отже, щомісячна

недоплата становить - 91грн.50коп., а за 8 місяців недоплата становить
732грн.00коп. (91,50 х

8). З 01.03.2001 р. згідно постанови дирекції й профкому РУ ім. Кірова №
22/321 від

27.03.2001     р. тарифні ставки (оклади) були збільшені в 1,178
рази, отже, відповідач

повинен, починаючи з 01.03.2001р., виплачувати йому щомісяця по
379грн.32коп.

(322,00x1,178). Фактично в період часу з 01.03.2001 р. по 01.04.2001 р.
відповідач

виплачував йому по 271грн.51коп. щомісяця і недоплата за 1 місяць склала

107,81грн.(379,32-271,51). Всього за період часу з 01.12.95 р. по
01.03.2001 р. відповідач

недоплатив йому щомісячних платежів на суму 3541грн.39коп. Закон України
"Про

загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на

виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату
працездатності" від

23.09.1999 р. набув чинності з 01.04.2001 р. Фонд виплачував йому регрес з
01.04.2001 р.

по 01.02.2002 р. по 271грн.51коп., а треба було виплачувати по
379грн.32коп., тобто

недоплата склала
107грн.81коп., щомісяця й за 10 місяців з 01.04.01 по 01.02.02 р.

3      недоплата по страхових виплатах склала
1078грн. 10коп. З 01.02.2002 р. згідно висновку МСЕК від 13.02.2002р. йому була встановлена загальна втрата професійної
працездатності 40 % і розмір регресних виплат повинен складати 337грн.
17коп. (279грн.32коп. : 45% х 40%). Відповідач виплачував йому щомісяця по
271грн.50коп., тобто недоплата за місяць становить 65грн.66коп., а за 1 місяць
65грн.66коп. (337,17 - 271,51). З 01.03.2002 р. у зв'язку з ростом реальної заробітної плати був уведений
коефіцієнт 1,193 і регресні виплати повинні становити 402грн.25коп. Фактично за
період часу з 01.03.02 р. по 01.03.03 р. фонд виплачував йому по 323грн.91коп.
щомісяця, отже, щомісячна недоплата за цей період становить 78грн.34коп., а за
12 місяців - 940грн.08коп. З 01.03.2003 р.
у зв'язку з ростом реальної заробітної плати був уведений коефіцієнт 1,182 і
регресні виплати повинні становити 475,46 грн. Фактично за період часу з
01.03.2003 по 01.01.2004 р. фонд виплачував йому по 382грн.86коп. щомісяця,
отже, щомісячна недоплата за цей період становить 92грн.60коп., а за 12 місяців
- 1111грн.20коп. У зв'язку з ростом реальної заробітної плати з 01.03.2004р.
був уведений коефіцієнт - 1,152 і регресні виплати повинні становити
547грн.73коп. Фактично в період часу з 01.03.2004р. по 01.03.2005 р. Фонд
виплачував йому по 441,05 грн. щомісяця, отже, щомісячна недоплата склала
106грн.68коп., а за 12 місяців - 1280грн. 16коп. У зв'язку з ростом реальної
заробітної плати з 01.03.2005р. був уведений коефіцієнт -1,238 і регресні
виплати повинні становити 678грн.09коп. Фактично в період часу з 01.03.2005р.
по 01.07.2005 р. Фонд виплачував йому по 546грн.02коп. щомісяця, отже,
щомісячна недоплата склала 132грн.07коп., а за 4 місяці - 528грн.28коп. З
01.07.2005 р. регресні виплати становили 485грн.36коп., а необхідно було
виплачувати 678грн.09коп., тобто щомісячна недоплата становила 192грн.73коп., а
за період з 01.07.2005 р. по 01.01.2006 p., тобто за
6 місяців недоплата становить 1156грн.38коп. Вважає, що загальна сума недоплати
Фондом становить з 01.04.2001 р. по 01.01.2006 р. 6159грн.86коп., яку і просить
стягнути з Фонду. Крім того, надалі щомісячні платежі потрібно стягувати з
Фонду в сумі 678грн.09коп. У зв'язку з тим, що відповідачем вчасно не були зроблені
щомісячні виплати за період 1998-2005р.р. вони підлягають компенсації
відповідно до постанови КМУ від 20.12.1997р. № 1427 з наступними змінами й
відповідно до постанови КМУ від 21.02.2001р. № 159 зі змінами й доповненнями.
Згідно даних Держкомстату за станом на 01.02.2006 р. відносно індексів
споживчих цін, коефіцієнтів приросту споживчих цін, з урахуванням помісячних
сум вчасно невиплаченого регресу, компенсаційні виплати за затримку виплати
регресу становлять суму відповідно до розрахунку: за 1998 рік сума недоплати
складає 1507грн.40коп., компенсаційні виплати 2217грн.78коп., за 1999 рік сума
недоплати складає 626грн.28коп., компенсаційні виплати 616грн.88коп., за 2000
рік сума недоплати складає 2673грн.48коп., компенсаційні виплати
1776грн.82коп., за 2001 рік сума недоплати складає 1261грн. 10коп.,
компенсаційні виплати 478грн.44коп., за 2002 рік сума недоплати складає
956грн.87коп., компенсаційні виплати 353грн. 15коп., за 2003 рік сума недоплати
складає 1082грн.68коп., компенсаційні виплати 326грн. 17коп., за 2004 рік сума
недоплати складає 1252грн.00коп., компенсаційні виплати 243грн. 14коп., за 2005
рік сума недоплати складає 1534грн.06коп., компенсаційні виплати 78грн. 10коп.
Усього сума недоплати складає 10893грн.87коп., компенсаційні виплати 6090грн.48коп.
Тому вважає, що виходячи з наведених розрахунків йому повинні надалі, з
01.09.2005р. виплачувати щомісяця по 678грн.09коп., а також компенсаційні
виплати в сумі 6090грн.48коп. у тому числі РУ ім. Кірова - 4728грн.44коп., Фонд
- 1362грн.04коп. Крім того, вважає, що відповідачем необгрунтовано не
застосований коефіцієнт 2,5, а застосований коефіцієнт 1,25, Постанова дирекції
й профкому РУ ім. Кірова від 26.12.95р. 12.05.1998р. МСЕК встановив йому 25 %
втрати професійної працездатності по травмам, крім того, вперше з них 10%. По
наказу НОМЕР_2 йому виплачена одноразова допомога з розрахунку: середній
заробіток за кожний відсоток втрати працездатності з урахуванням вини РУ ім.
Кірова: 464грн.11коп. х 10 % х 95 % = 4409грн.04коп., де 464грн.11коп. -середня
заробітна плата, 10 % - втрата працездатності вперше, 95 % - вина РУ ім.
Кірова. Фактично необхідно було виплатити одноразову допомогу в сумі:
563грн.44коп. х 10 х 95 % = 5352грн.68коп., де 563грн.44коп. (140грн.86коп. х
25 %) - середня зарплата 10 % -втрата працездатності вперше, 95 % - вина РУ ім.
Кірова. Тобто, недоплата одноразової допомоги складає: 5352грн.68коп. -
4409грн.04коп. = 943грн.64коп. 31.01.2000р. МСЕК встановила йому 45% втрати
професійної працездатності. Згідно наказу НОМЕР_3 йому виплатили одноразову
допомогу з розрахунку його середнього заробітку за кожний відсоток втрати
професійної працездатності: 464грн. 11коп. х 20 % =

4

9282грн.20коп. Фактично необхідно було виплачувати
одноразову допомогу в сумі:

563грн.42коп. х 20 % = 11268грн.44коп., де 563грн.42коп.
(253грн.54коп. х 45%) - середня

зарплата, 20 % - втрата працездатності. Таким чином,
недоплата по одноразовій допомозі

складає: 11268грн.44коп. - 9282грн.20коп. =
1986грн.24коп. + 943грн.64коп.=

2929грн. 88коп. Просить стягнути з Державного
підприємства РУ ім. Кірова, на свою користь заборгованість по щомісячних
платежах у сумі 3247грн.39коп., компенсаційні виплати в сумі - 4728грн.44коп.,
недоплату одноразової допомоги - 2907грн.08коп., а всього - 10882грн.91коп., а
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
недоплату по щомісячних платежах - 6159грн.86коп., компенсаційні виплати в сумі
- 1362грн.04коп., а всього - 7521грн.90коп., а також стягувати в рахунок
відшкодування збитку заподіяного здоров'ю, щомісяця, починаючи з 01.01.2006р.
по 678грн.09коп.

В ході судового
розгляду справи, позивач уточнив свої позовні вимоги в частині стягнення з
Державного підприємства РУ ім. Кірова, на свою користь заборгованості по
щомісячних платежах у сумі 3541грн.39коп., недоплати одноразової допомоги
-2929грн.88коп.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримав позов та уточнений позов повністю та
підтвердив їхній зміст. Крім того, пояснив, що вони не згодні не з середнім
заробітком, а з механізмом рахування. Вважає, що коефіцієнт 2,5, не був
урахований. Вони розраховували середній заробіток для виплати одноразової
допомоги, за допомогою коефіцієнта 2,5, а коефіцієнт 2,5 не був застосований.
Вказано 464грн. 11коп. це без застосування коефіцієнта 2,5, з ним -
561грн.04коп. Він керувався наказом НОМЕР_1

Представник
відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі (далі за текстом "Фонду") у судовому засіданні позовну
заяву не визнає і заперечує проти уточненої позовної заяви. При цьому пояснив,
що Відділення Фонду не є правонаступником помилок підприємства і тому не може
відповідати за вказані помилки. Фонд здійснює виплати, які призначені
потерпілим до 01.04.2001р. виключно на підставі документів, наданих
роботодавцем або за рішеннями судів. Уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, підприємства, установи та організації не
відшкодували матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачуються цими підприємствами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом. Вважає, що виплата перерахунків потерпілим внаслідок
вини підприємства 01.04.2001р. є нецільовим використанням бюджетних коштів.
Адже джерелом відшкодування шкоди потерпілим є страхові внески підприємств, в
плануванні надходження та витрачання яких, вид таких витрат, як виявлені
помилки підприємств і внаслідок чого перерахунок (збільшення) страхових виплат,
не враховувався. Неправомірні додаткові витрати тягнуть за собою збитки Фонду,
чим спричинено шкоду Відділенню Фонду. Крім того, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх
трудових (службових) обов'язків. Оскільки працівниками підприємства під час
виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків, надано недостовірні дані,
що призведе до нецільових витрат Фонду. Просить виключити зі справи Відділення
Фонду в м. Кривому Розі в якості відповідача.

Представник
відповідача - ДП РУ ім. Кірова у судовому засіданні позовну та уточнену позовну
заяву не визнала повністю. При цьому пояснила, що всі коефіцієнти для
перерахунку щомісячних регресних виплат позивачу були застосовані на підставі
Закону України "Про охорону праці", "Правил відшкодування
шкоди", Галузевої угоди, колективного договору. Вважає, що проведений
перерахунок сум відшкодування шкоди позивачу не суперечить чинному законодавству
України. З 01.04.2001р. набрав чинності Закон України "Про
загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", у
відповідності із яким особову справу позивача було передано у Відділення
виконавчої дирекції  Фонду  соціального
страхування  від  нещасних
випадків  на  виробництві
і

5 професійних
захворювань України в м. Кривому Розі. На момент передачі особової справи
позивача, сума щомісячних регрес них виплат склала 271грн.51коп. Що ж
стосується вимог позивача щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату
регресу у сумі 4728грн.44коп., то відповідно до чинного законодавства України,
компенсації підлягають тільки ті суми виплат, які були нараховані, але
своєчасно не виплачені. Крім того, всі суми, які підлягали до виплати, були
отримані позивачем в повному розмірі. Просить відмовити в позові позивачу до ДП
РУ ім. Кірова.

Суд, оцінюючи
відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо
досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені
наступні факти та обставини

Позивач з 1988
року по 2001 р. працював прохідником в РУ ім. Кірова в шкідливих підземних
умовах, де й була заподіяна шкода його здоров'ю. У зв'язку із заподіянням
шкоди, 13.11.1990р. пройшов огляд у МСЕК, де йому було встановлено 15 % втрати
професійної працездатності з 31.10.1990р. З 12.05.1998 р. згідно висновку МСЕК
йому була встановлена ступінь втрати професійної працездатності у відсотках:
всього 25 %, з них 15 % в зв'язку з травмуванням 14.07.1990 р. (висновок МСЕК
від 13.11.1990 р.) та 10 % в зв'язку з травмуванням 26.01.1998 р. вперше. З
31.01.2000 р. згідно рішення МСЕК від 07.02.2000р. йому було встановлено 45 %
втрати професійної працездатності, з них 20 % по профзахворюванню (туговухість
і вібрація - вперше) та 25 % (вдруге) в зв'язку з травмами. Згідно висновку
МСЕК від 13.02.2002р. йому було встановлено 40% втрати працездатності, в тому
числі: вібраційна хвороба 10%; туговухість 5%; трудове каліцтво 25%. Вказані
обставини встановлені трудової книжкою, актами, довідками (а.с.11-24).

З 22 листопада
1990 р. по даний час позивачу сплачуються суми у відшкодування шкоди, завданої
здоров'ю, що встановлено наказами (а.с.28 - 31), постановами (а.с.32 -41).

З 01.07.2000 р.
позивачу виплачувались по 230грн.50коп. щомісячних страхових платежів, з
01.03.2001 р. по 271 грн.51коп.,з 1 березня 2002 р. по 323 грн. 91 коп., з 1
березня 2003 р. по 382 грн. 86 коп., з 1 березня 2004 р. по 441 грн. 05 коп., з
1 березня 2005 р. по 546 грн. 02 коп., з 1 липня 2005 р. по 485грн. 36 коп. що
встановлено довідкою (а.с.8).

За період з
01.11.1992 р. по 01.03.2001 р. були застосовані наступні коефіцієнти росту
тарифних ставок і посадових окладів: (2,25 х 1,935 х 2,0 х 2,9 х 2,1 х 3,0 х
2,0 х 3,0 х 1,5 х 1,33 х 1,25 х 1,27 х 1,178), а повинні бути застосовані,
згідно чинного законодавства, наступні коефіцієнти: (2,25 х 1,935 х 2,0 х 2,9 х
2,1 х 3,0 х 2,0 х 3,0 х 1,5 х 1,33 х 2,5 х 1,27 х 1,178). Відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України № 276 від 26.05.1992 р. "Про заходи
щодо виконання постанови Верховної Ради України" від 29.04.1992 р.
"Про підвищення соціальних гарантій для населення" і був визначений
базовий середній заробіток за січень-квітень 1992 г. у сумі 11838,00 крб. З
01.12.95 p., відповідач ДП РУ ім. Кірова допустив заниження
коефіцієнта росту регресних виплат, замість коефіцієнта 2,5 був застосований
коефіцієнт 1,25. До 01.12.1995р., відповідач виплачував щомісячні страхові
виплати з урахуванням росту тарифних ставок і посадових окладів, застосувавши
коефіцієнт 2,25; 1,935; 2,0; 2,9; 2,1; 3,0; 2,0; 3,0; 1,5; 1,33 і за станом на
01.11.1995р. регресні виплати склали - 3581000 крб. або 35,81 грн. З 01.12.95
р. на підставі постанови дирекції й профкому РУ ім. Кірова від 26.12.95 р.
тарифи (оклади) працівникам були збільшені в 2,5 рази, а розмір щомісячних
регресних виплат у рахунок втраченого заробітку в 1,25 рази. Відповідач
виплачував з 01.12.1995 р. із застосуванням коефіцієнта 1,25 по 4226250 крб. на місяць, у той час, коли при застосуванні
коефіцієнта 2,5 щомісячні виплати повинні становити 8452500 крб. або
84,52 грн., отже, щомісячна недоплата склала 4226250 крб., а за 29 місяців -
122564250 крб. Посилання відповідача в постанові на галузеву угоду, що
передбачають ріст відшкодування збитку здоров'ю на коефіцієнт фактичного
підвищення заробітної плати по даній професії є необгрунтованими, оскільки вона
суперечить п.28 "Правил відшкодування шкоди...", що передбачають
перерахунок розміру відшкодування шкоди на величину коефіцієнта фактичного
підвищення тарифних

6 ставок і окладів.
Відповідач повинен починаючи з 01.09.1996р. виплачувати по 84грн.52коп., а
фактично в період часу з 01.12.1995 р. по 01.01.1998 р. виплачував по
42грн.26коп. щомісяця й недоплата за 29 місяців склала 1225грн.54коп.
Відповідно до висновку МСЕК від 12.05.1998 р. позивачу встановлена ступінь
втрати професійної працездатності 25 %, з яких 10% вперше по травмі 26.01.1998
р. і 15 % - безстроково по травмі 14.07.1990 р. Відшкодування шкоди встановлено
наказом НОМЕР_1 у розмірі
88грн.67коп. з розрахунку: по травмі отриману в 1990 р. 42грн.26коп. (281,77 х
15%). По травмі отриманій позивачем в 1998 р. з розрахунку: 464,11 грн. х 10 %
= 46грн.41коп., по двох травмах 42грн.26коп. + 46грн.41коп. = 88грн.67коп.
Згідно Наказу НОМЕР_1 виплати повинні проводити з 12.05.1998 р. Фактично за
період часу з 12.05.1998 р. по 31.01.2000 p., відповідач
виплачував по 88грн.67коп. щомісячно, а треба було виплачувати по 140грн.86коп.
(84грн.52коп. : 15% х 25%), тобто недоплата складає 52грн.19коп. щомісячно, а
за 20 місяців 1043грн.80коп. З 31.01.2000р. згідно висновку МСЕК, позивачу було
встановлено 45 % втрати професійної працездатності, з них 20 % по
профзахворюванню і 25 % по травматизму і тому регресні виплати повинні складати
253грн.54коп. (140грн.86коп. : 25% х 45%). Фактично, відповідач виплачував по
181грн.50коп., недоплата склала 72грн.04коп. (253грн.54коп. - 181грн.50коп.), а
за період з 31.01.2000 р. по 01.07.2000 p., тобто за
6 місяців 432грн.24коп. З 01.07.2000 р. згідно спільної постанови адміністрації й профкому РУ їм. Кірова №
583"а"/160 від 15.06.2000 р. тарифні
ставки й посадові оклади були збільшені в 1,27 рази. Середньомісячна заробітна
плата прохідника після підвищення
тарифних ставок у липні 2000 р. становила -1060,38 грн. Втрата професійної
працездатності - 45%. Розмір втраченого заробітку до 01.07.2000 р. -253грн.54коп., збільшений в 1,27 рази буде
становити - 322,00грн. у перерахуванні на 100% -715грн.54коп., що не перевищує середньомісячний заробіток прохідника. У
цьому випадку розмір відшкодування повинен бути - 322,00 грн. (253,54 х
1,27). Фактично в період часу з

2000
р. по 01.03.2001 р. відповідач виплачував -
230грн.50коп., отже, щомісячна недоплата
становить - 91грн.50коп., а за 8 місяців недоплата становить 732грн.00коп.
(91,50 х 8). З 01.03.2001 р. згідно постанови дирекції й профкому РУ ім.
Кірова № 22/321 від

р. тарифні
ставки (оклади) були збільшені в 1,178 рази, отже, відповідач повинен,
починаючи з 01.03.2001р., виплачувати щомісяця по 379грн.32коп. (322,00x1,178).
Фактично в період часу з 01.03.2001 р. по 01.04.2001 р. відповідач виплачував
по 271грн.51коп. щомісяця і недоплата за 1 місяць склала 107,81
грн.(379,32-271,51). Всього за період часу з 01.12.95 р. по 01.03.2001 р.
відповідач недоплатив щомісячних платежів на суму 3541грн.39коп. Закон України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 р. набув чинності з 01.04.2001 р. Фонд
виплачував йому регрес з 01.04.2001 р. по 01.02.2002 р. по 271грн.51коп., а
треба було виплачувати по 379грн.32коп., тобто недоплата склала 107грн.81коп.,
щомісяця й за 10 місяців з 01.04.01 по 01.02.02 р. недоплата по страхових
виплатах склала 1078грн. 10коп. З 01.02.2002 р. згідно висновку МСЕК від
13.02.2002р. йому була встановлена загальна втрата професійної працездатності
40 % і розмір регресних виплат повинен складати 337грн. 17коп. (279грн.32коп. :
45% х 40%). Відповідач виплачував йому щомісяця по 271грн.50коп., тобто
недоплата за місяць становить 65грн.66коп., а за 1 місяць 65грн.66коп. (337,17
- 271,51). З 01.03.2002 р.
у зв'язку з ростом реальної заробітної плати був уведений коефіцієнт 1,193 і
регресні виплати повинні становити 402грн.25коп. Фактично за період часу з
01.03.02 р. по 01.03.03 р. фонд виплачував йому по 323грн.91коп. щомісяця,
отже, щомісячна недоплата за цей період становить 78грн.34коп., а за 12 місяців
- 940грн.08коп. З 01.03.2003 р.
у зв'язку з ростом реальної заробітної плати був уведений коефіцієнт 1,182 і
регресні виплати повинні становити 475,46 грн. Фактично за період часу з
01.03.2003 по 01.01.2004 р. фонд виплачував йому по 3 82грн. 86коп. щомісяця,
отже, щомісячна недоплата за цей період становить 92грн.60коп., а за 12 місяців
- 1111грн.20коп. У зв'язку з ростом реальної заробітної плати з 01.03.2004р.
був уведений коефіцієнт - 1,152 і регресні виплати повинні становити
547грн.73коп. Фактично в період часу з 01.03.2004р. по

7 01.03.2005 р. Фонд виплачував йому по 441,05 грн. щомісяця, отже, щомісячна недоплата склала 106грн.68коп., а за 12 місяців - 1280грн. 16коп. У
зв'язку з ростом реальної заробітної плати з 01.03.2005р. був
уведений коефіцієнт -1,238 і регресні виплати повинні становити 678грн.09коп.
Фактично в період часу з 01.03.2005р. по 01.07.2005 р. Фонд виплачував йому по 546грн.02коп. щомісяця, отже,
щомісячна недоплата склала 132грн.07коп., а за 4 місяці -
528грн.28коп. З 01.07.2005 р. регресні виплати становили 485грн.36коп., а необхідно було виплачувати 678грн.09коп., тобто щомісячна
недоплата становила 192грн.73коп., а за період
з 01.07.2005 р. по 01.01.2006 p., тобто за 6 місяців недоплата становить 1156грн.38коп.
Загальна сума недоплати Фондом становить з 01.04.2001 р. по 01.01.2006 р. 6159грн.86коп., яку і просить стягнути з
Фонду. Крім того, надалі щомісячні платежі потрібно
стягувати з Фонду в сумі 678грн.09коп.

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами Закону України "Про охорону
праці", Законом України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, яка заподіяна працівникам ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Судом
встановлено, що позивач захворів на хронічне професійне захворювання у зв'язку з виконанням трудових обов'язків на підприємстві
відповідача ДП РУ ім. Кірова, отже заподіяна йому
шкода повинна відшкодовуватися відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону України « Про охорону праці», усі робітники
підлягають обов'язковому социальному страхуванню від нещасних випадків та професійних захворювань на умовах, визначених законодавством та
колективним договором.

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці», в разі зміни вартості
життя, порядок повязанного с цім перегляду розміру відшкодування шкоди, визначається Кабінетом Міністрів України. Таким чином сума
відшкодування підлягає визначенню з урахуванням встановлених
коефіцієнтів.

У відповідності до ст. 21 Закону України от 21.12.2000 р. № 2180-111, «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності», Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, завдану робітнику внаслідок
ушкодження його здоров'я. Таким чином, відповідач Фонд повинен
відшкодовувати шкоду позивачу в повному обсязі, з застосуванням
відповідних коефіцієнтів.

Відповідно до ст. 71 ЦК України (в редакції 1963р.) з
урахуванням правила п. 6 Прикінцевих положень ЦК України 2004р. та роз'яснення, викладені в п.п. 1, 1-1, 1-2, 22 постанови
Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з подальшими змінами), "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди", згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого
права (позовна давність) встановлюється у три роки. У випадках, коли вимоги
потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше
визначених судом або роботодавцем (у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних
платежів) при задоволенні позову, кошти стягуються за час, що не перевищує
трьох років, які передували моменту звернення особи до суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, 21 березня 2006 року, тому його позовні вимоги повинні бути
задоволені за три роки, тобто з 21 березня 2003 року. Недоплата за
період з 01.03.2003р. по 01.03.2004р. становить 92грн.60коп. (475грн.46коп. - 382грн.86коп.), за один день недоплата
становить Згрн.08коп. (92грн.60коп. : 30), а
за 9 днів - 27грн.78коп. (Згрн.08коп. х 9).

З 21.03.2003р. у зв'язку з ростом реальної заробітної плати був уведений
коефіцієнт 1,182 і регресні виплати повинні
становити 475грн.46коп. Фактично за період часу з

8 01.03.2003р. по 01.01.2004р. Фонд виплачував
ОСОБА_1 по 382грн.86коп.
щомісяця, отже, щомісячна недоплата
за період становить 92грн.60коп., а за 11 місяців 09 днів - 1046грн.38коп. (92грн.60коп. х 11) + (Згрн.08коп. х 9). У зв'язку з ростом реальної
заробітної плати з
01.03.2004р. був введений
коефіцієнт - 1,152 і регресні виплати повинні становити 547грн.73коп.
Фактично в період часу з 01.03.2004р. по 01.03.2005р. Фонд виплачував ОСОБА_1
по 441грн.05коп. щомісяця, отже, щомісячна недоплата склала 106грн.68коп., а за
12 місяців - 1280грн. 16коп. У зв'язку з ростом реальної заробітної плати з
01.03.2005р. був уведений коефіцієнт - 1,238 і регресні виплати повинні
становити 678грн.09коп. Фактично в період часу з 01.03.2005р. по 01.07.2005р.
Фонд виплачував ОСОБА_1 по 546грн.02коп. щомісяця, отже, щомісячна недоплата
склала 132грн.07коп., а за 4 місяці - 528грн.28коп. З 01.07.2005р. регресні
виплати становили 485грн.36коп., а необхідно було виплачувати 678грн.09коп.,
тобто щомісячна недоплата становила 192грн.73коп., аза період з 01.07.2005р. по
01.01.2006р., тобто за 6 місяців недоплата становить 1156грн.38коп. Загальна
сума недоплати Фондом становить з 21.03.2003р. по 01.01.2006р. 4011грн.20коп.
(1046грн.38коп. + 1280грн. 16коп. + 528грн.28коп. + 1156грн.38коп.). Надалі, з
01.01.2006р. щомісячні платежі варто стягувати з Фонду в сумі 678грн.09коп.

Вислухавши
пояснення представників позивача, представників відповідачів, дослідивши
письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона
повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України
згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

В силу ст. 88
ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути держмито з відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на
користь держави у сумі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 30грн. на користь Територіального
управління Державної судової Адміністрації України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.
173 КЗпП України, ст. ст.8, 13 Закону України "Про охорону праці",
ст. 21 Закону України "Про обов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійному захворюванні, що спричинили
втрату працездатності", ст. ст. 8, 10,11, 88, 208,212,214,215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на
користь ОСОБА_1 з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі недоплату по щомісячних платежах - 4011грн.20коп., а також
стягувати в рахунок відшкодування збитку, заподіяного здоров'ю щомісяця
починаючи з 1 січня 2006 року по 678грн.09коп. до настання обставин, які
тягнуть зміну розміру стягнення.

Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
держмито на користь держави у сумі 51, а також витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 30грн. на користь Територіального управління
Державної судової Адміністрації України в Дніпропетровській області.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

На рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

9

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про

апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо

було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у

строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після

закінчення цього строку.