Справа №22-ц-911/2007
Головуючий у 1 інстанції -
Іванченко ЯМ. Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 червня 2007
року Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого
судді - Бойко
О.В..

суддів - Горобець Т.В.,
Шевченка В.М.

при секретарі - Рачовій II.

за участі
представника позивача - ОСОБА_1,

представників
відповідачів Бондаренка О.А., Макієнко

CO., Коваленка В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської
області від 10 квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2. до виконавчої
дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської
області, ВАТ „Новгород-Сіверська ПМК № 86" про встановлення факту
отримання каліцтва, відшкодування шкоди завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я,

встановив: В
апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2007 року, яким відмовлено в
задоволенні його позовних вимог, та постановити нове рішення, яким стягнути на
його користь з виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Новгород-Сіверському районі та ВАТ

2

„Новгород-Сіверська
ПМК № 86"    в рахунок відшкодування моральної
шкоди 13 148 грн. 00 коп. та 2 858 грн. 73 коп. додаткових
витрат.

Апелянт посилається
на те, що суд проігнорував надані ним докази, які підтверджують факт нещасного
випадку, що мав місце з ним 22.05.1970
року. Суд не взяв до уваги акт про нещасний випадок, який підтверджує сам
факт нещасного випадку, не дав йому належну оцінку; не взяв до уваги показання
свідків, які були присутні в той час, коли стався нещасний випадок, надавали
першу медичну допомогу, доставляли його до лікарні; не взяв до уваги висновок
судово-медичної експертизи, де зазначено, що таке захворювання очей могло мати
місце внаслідок травми, отриманої багато років тому, а після 20.05.1970 року він інших
травм не отримував.

У судовому
засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу, просила її
задовольнити.

Представники
відповідачів апеляційну скаргу не визнали, просили в її задоволенні відмовити.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд 1 інстанції
прийшов до висновку, що не знайшов свого підтвердження той факт, що позивач
ОСОБА_2. отримав каліцтво саме 22.05.1970
року на виробництві, оскільки це не підтверджено доказами, а показання
свідків ОСОБА_3. та ОСОБА_4. не можуть бути достовірними доказами факту отримання
каліцтва. В зв'язку з цим не можуть бути задоволені позовні вимоги і про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом.

Доводи
апеляційної скарги стосовно того, що суд не дав належну оцінку акту про
нещасний випадок, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки даний акт не
може бути доказом факту нещасного випадку, що стався 22.05.1970 року саме на
виробництві, бо як встановлено і цього не заперечує позивач та його
представник, що акт був складений в 1972
році тільки через 2 роки
після отримання травми, на підприємстві такий акт не зареєстрований, будь-яких
відомостей про такий нещасний випадок не має.

Також, не можуть
бути взяті до уваги твердження апелянта стосовно не взяття судом до уваги
висновку судово-медичної експертизи, оскільки експертиза не містить висновку
про прямий зв'язок травми, що могла мати місце 22.05.1970 року та травматичною катарактою ока. Згідно даних
медичної документації позивач не звертався зі скаргами на пониження гостроти
зору і неможливість виконувати у зв'язку з цим професійних обов'язків.

Крім того, судом
взято до уваги те, що позивачем не надано жодного документального підтвердження
стосовно його перебування на лікуванні в травні 1970 року в зв'язку з отриманою травмою та після цього.
Медична документація стосовно захворювання очей починається з 1972 року. Також,
встановлено, що в спірний період позивачу виплачувалась повноцінна заробітна
плата за повністю відпрацьовані робочі дні.

В зв'язку з
вищевикладеним судом правильно не взято до уваги показання свідків, оскільки у
даному випадку їх свідчення самі по собі не

3

можуть бути
належними доказами при встановленні
факту отримання каліцтва на виробництві.

За таких
обставин апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вірного по суті
судового рішення 1 інстанції,
яке постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 315, 317,
319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської
області від 10 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня набрання нею законної сили.