Справа № 22-ц-195/ 07                                         Головуючий
у І інстанції - Підгорний І.І.
Категорія № 33                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 березня 2007
року                                                                    місто
Луцьк

Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі колегії судців:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю представника позивача
Мартіросяна А.Г.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Рубін» до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання знести
об'єкт будівництва за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення
Ківецівського районного суду від 27 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі відповідач вказує на незаконність рішення суду із-за
неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи, порушення і неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким в позові відмовити.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 27 грудня 2006 року позов
задоволено.

Постановлено усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка
належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Рубін» шляхом зобов'язання
ОСОБА_2 знести об'єкт будівництва, у вигляді матеріалів, обладнання тощо, які
були використані в процесі будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції
залишив без уваги його посилання на те, що спірна земельна ділянка була
виділена йому як майновий пай при виході з ТзОВ «Рубін». Крім того вказує на
те, що приміщення по ремонту автомобілів на спірній земельній ділянці було
побудоване за наявності всіх необхідних дозволів та проектів, а відсутність
правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку не може бути підставою
для задоволення позову, оскільки саме з вини позивача він не може оформити
відповідні документи. Тому суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про
задоволення позову.

В поданому запереченні на апеляційну скаргу Позивач вказує на те, що
підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, оскільки рішення постановлено
з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду
першої інстанції відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2004 року ТзОВ
"Рубін" було видано державний акт на право власності на земельну
ділянку розміром 0,40 га для зайняття діяльністю по ремонту і технічного
обслуговування легкових автомобілів. 31 липня 2001 року рішенням №НОМЕР_1
Ківерцівської міської ради ТзОВ "Рубін" було надано дозвіл на
підготовку матеріалів попереднього погодження на будівництво приміщення по
ремонту автомобілів.

Відповідач ОСОБА_2 приступив до використання спірної
земельної ділянки та розпочав будівництво приміщення по ремонту автомобілів без
належно оформлених документів на земельну ділянку і на будівництво.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних
підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2001 року між ТзОВ «Рубін»
та Ківецівською міською радою укладено договір купівлі-продажу земельної
ділянки розміром 0,40 га і 14 червня 2004 року товариству видано державний акт
на право власності на зазначену земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням загальних зборів ТзОВ
«Рубін» від 26 березня 2004 року ОСОБА_2 було вирішено передати земельну
ділянку у приватну власність розміром 517,2 кв.м, в зв'язку з виходом його із
складу учасників товариства та отриманням частки із статутного фонду (а.с. 18).

Однак, 1 червня 2006 року рішенням зборів учасників товариства скасовано
рішення від 26 березня 2004 року, оскільки ОСОБА_2 не вніс свою частку в
статутний фонд ТзОВ «Рубін» (а.с. 21).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у
натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів щодо використання земельної
ділянки на підставі документа, як вимагає вищезазначена стаття Земельного
кодексу України.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що спірна земельна
ділянка належить на праві власності позивачу - ТзОВ «Рубін».

Крім того, судом встановлено, що відповідач на спірній земельній ділянці
розпочав будівництво приміщення по ремонту автомобілів (а.с. 55-59).

Проте, немаючи документів на земельну ділянку ОСОБА_2 не вправі був
приступати до її використання.

Згідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки
або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на
землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Отже, ТзОВ «Рубін» вправі звертатись до відповідача з
вимогою про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Із матеріалів справи, зокрема державного акту на право приватної власності
на земельну ділянку ТзОВ «Рубін», вбачається, що цільове призначення земельної
ділянки це ремонт і технічне обслуговування легкових автомобілів. Судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 розпочав будівництво на цій земельній
ділянці чим позбавив позивача права користування своєю власністю. Отже,
відповідач ОСОБА_2 порушив право власності на землю товариства, тому суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку, зобов'язавши відповідача знести
об'єкт будівництва.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,
рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.
307,308,314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ківецівського
районного суду від 27 грудня 2006 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.