Справа № 22ц- 1997 Категорія-21
Головуючий в 1 інстанції- Андрєєв В.В. Доповідач- Бабенко П.М.
УХВАЛА

іменем          України

27
лютого 2007 року   Апеляційний суд Донецької області в складі:
головуючого- судді Пономарьової О.М..

суддів- Бабенка П.М. ,Бондаренко Л.І. при секретарі - Баклановій Ю.В.

за участю представника
відповідача-Михайловської Т.О.
розглянувши   у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку   цивільну
справу   за позовом ОСОБА_1      до
відділення   виконавчої  дирекції
Фонду   соціального страхування
від нещасних  випадків  на виробництві  та професійних захворювань     в
м. Дзержинську  Донецької області
про відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006 року позивачка
звернулася з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн.. Свої
вимоги обґрунтувала тим, що вона отримала каліцтво на виробництві, втратила 40% професійної
працездатності, чим їй спричинена моральна шкода.

Рішенням
Дзержинського міського суду Донецької області від 18 грудня 2006 року частково
задоволені вказані позовні вимоги ,
стягнуто на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 12 000 грн., в решті
позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позову, вказуючи, що рішення
суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального   права.

Зазначив ,що
рішення суду першої інстанції суперечить діючому законодавству, суд не
врахував, що відповідно до п.27 ст.77 Закону України «Про державний бюджет
України на 2006 рік»
зупинено на 2006 рік дію
ст..ст.21,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності"

Крім того, судом
не були з'ясовані усі обставини справи, судом надана невірна оцінка доказам у
справі, не враховано, що висновком МСЕК не встановлено спричинення моральної
шкоди позивачеві, суд не обґрунтував своє рішення доказами, не навів належних
мотивів , згідно
яких дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача доводи
апеляційної скарги підтримала.

Позивачка в судове засідання не з'явилася , просила
розглянути справу у її відсутності.

Вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи ,перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає ,що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду слід залишити
без змін , з наступних
підстав:

Згідно вимог
ст.ст. 1,21,28,34 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" на Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України покладено обов'язок
відшкодовувати застрахованим особам моральну шкоду, у зв"язку з
ушкодженням здоров"я, заподіяну умовами виробництва..

Відповідно до ст..23 ЦК України, п.З Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної

(немайнової) шкоди"
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди ,якщо вина є підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом
встановлено, що позивачка знаходиться в трудових відносинах з ТОВ „Обласна
аптечна холдингова компанія", працюючи директором ДП Центральна районна
аптека № 352.

20 жовтня 2003 року при
виконанні службових обов'язків з позивачкою стався нещасний випадок: вона впала
зі сходів, отримавши каліцтво у вигляді складного перелому плечової кістки.

Згідно висновку
МСЕК від 11 лютого 2004 року через
вказане каліцтво позивачці встановлено 40
% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності безстроково.

Позивачці
спричинена моральна шкода, яка полягає в тому ,що вона перенесла і зносить
фізичні та душевні страждання через втрату здоров'я.

Позивачка
перенесла і досі зносить через травму фізичний біль, обмежені рухи в руці ,що
обмежує її можливості виконувати роботи як на виробництві ,так і вдома , вести
повноцінний спосіб життя .
Вона відчуває почуття неповноцінності, занепокоєння, стала нервовою. Через
вказане вона вимушена додавати додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлені судом обставини втрати позивачкою професійної
працездатності та спричинення їй у зв'язку з цим моральної шкоди підтверджені
як письмовими доказами (дан­ими трудової книжки, актом розслідування нещасного
випадку на виробництві висновками Донецької ОКБП та МСЕК,виписками з лікарняних
карток), так і поясненнями сторін.

За таких
обставин суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про спричинення
потерпілій моральної шкоди.

Визначаючи
розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд
урахував конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань
позивача, вплив на його душевний стан, неможливість жити повноцінним життям,
наявність інвалідності, ступеню
втрати працездатності й з дотриманням вимог ч.З ст.34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
визначив таке відшкодування в сумі 12
000 грн.

При встановленні
зазначених фактів і постановленні рішення судом не було порушено норм
процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.Суд
всебічно,повно і об'єктивно дослідив надані сторонами докази, дав їм належну
оцінку та правильно дійшов до висновку про спричинення позивачеві моральної
шкоди,та щодо розміру відшкодування.

Доводи
представника відповідача про те ,що оскільки Законом України «Про державний
бюджет України на 2006 рік»
зупинено на 2006 рік дію
ст..ст.21,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності",тому судові слід було відмовити в
задоволенні позову , не
заслуговують на увагу, оскільки спірні правовідносини і право позивачки на
відшкодування виникли до набрання чинності вказаним законом і цей закон
зворотної сили не має.

Інші доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на законі ,не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому апеляційний суд не приймає їх до уваги.

Виходячи з вказаного, апеляційний суд не вбачає підстав
для задоволення апеляцій та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись
ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307 , ч.1 ст.308,313-315
ЦПК України, апеляційний

суд,

УХВАЛ ИВ:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької
області відхилити.

Рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 18 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена

в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з

моменту набрання нею законної сили.