У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_1на рішення державного виконавця Державної виконавчої
служби у Шевченківському районі м. Києва, зацікавлена особа: відкрите
акціонерне товариство “СЕБ Банк”, за касаційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 7 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

В травні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на постанову
державного виконавця Державної виконавчої служби у Шевченківському районі   м. Києва від 5 травня 2006 року про
закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2005 року про
поновлення її на роботі на посаді головного бухгалтера, начальника управління
бухгалтерського обліку, фінансової та податкової звітності відкритого
акціонерного товариства “СЕБ Банк” (далі - ВАТ “СЕБ Банк”) у зв'язку із
фактичним повним його виконанням, посилаючись на те, що її фактично не допущено
до виконання попередніх обов'язків. Заявниця просила визнати незаконною та
скасувати зазначену постанову державного виконавця та зобов'язати його поновити
виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду про поновлення її
на роботі, винісши постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2006 року скаргу задоволено частково. Визнано
незаконною та скасовано постанову державного виконавця Державної виконавчої
служби у Шевченківському районі   м.
Києва від 5 травня 2006 року про закінчення виконавчого провадження та
зобов'язано Державну виконавчу службу поновити виконавче провадження.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 7 березня 2007 року ухвалу суду
першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на її
необгрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з п. 7 ч. 1  ст. 37 Закону
України “Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у
випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом примусовому виконанню
підлягало рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді головного
бухгалтера, начальника управління бухгалтерського обліку, фінансової та
податкової звітності ВАТ “СЕБ Банк”. Постановою державного виконавця Державної
виконавчої служби у Шевченківському районі м. Києва від 5 травня 2006 року
зазначене виконавче провадження закінчено у зв'язку з фактичним повним
виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України “Про виконавче провадження”
виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника
вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до
виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що
прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з
того, що видання головою правління ВАТ “СЕБ Банк” наказу про поновлення ОСОБА_1
на роботі та надання їй робочого місця не є виконанням рішення суду про
поновлення її на роботі, оскільки, як встановлено ним, фактично вона не була
допущена до виконання попередніх обов'язків і такі виконує інша особа.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову про відмову в
задоволенні скарги, апеляційний суд зазначив, що актом органу, що прийняв
незаконне рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи, її поновлено на роботі та
надано робоче місце, що встановлено актом державного виконавця і свідчить про
виконання рішення суду.

Однак, при цьому апеляційним судом не взято до уваги, що законодавець
пов'язує момент виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника з фактичним допущенням його до виконання попередніх
обов'язків на підставі акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення
працівника з роботи. Фактичне допущення ОСОБА_1 до виконання обов'язків
головного бухгалтера, начальника управління бухгалтерського обліку, фінансової
та податкової звітності ВАТ “СЕБ Банк”, як встановлено судом першої інстанції,
не відбулося. Цього висновку суду першої інстанції апеляційний суд не
спростував, до протилежного висновку не дійшов, а, відмовляючи в задоволенні
скарги, виходив з обставин, з якими законодавець не пов'язує моменту виконання
рішення про поновлення незаконно звільненого працівника на роботі.

Таким чином, апеляційним судом
помилково скасовано судове рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із
законом, що відповідно до ст. 339 ЦПК України є підставою для скасування ухвали
апеляційного суду та залишення в силі ухвали суду першої інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339, п. 4 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 березня 2007 року скасувати і
залишити в силі ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня
2006 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.І.
Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін