У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2007
року                                                                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого          Патрюка М.В.,

суддів:                      Берднік І.С.,                       Прокопчука Ю.В.,

Костенка
А.В.,                   Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - СТОВ) “Агрофірма “Обрій” ЛТД” про стягнення
заборгованості по орендній платі та відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою СТОВ “Агрофірма “Обрій” ЛТД” на рішення Талалаївського
районного суду Чернігівської області від 21 березня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської області від 22 травня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 9 березня 2000 року він уклав договір оренди земельної
частки (паю), розміром 5,62 га, з СТОВ “Агрофірма “Обрій” ЛТД”, що був
зареєстрований в книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв)
Харківської сільської ради за № 64, згідно п. 2.2 якого відповідач
зобов'язувався сплачувати йому орендну плату, а згідно з Указом Президента від
2 лютого 2002 року “Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян -
власників земельних часток (паїв)” орендну плату необхідно сплачувати в розмірі
не менше 1,5% від вартості земельної ділянки. Просив стягнути з відповідача
заборгованість по орендній платі в розмірі 2 540 грн. 93 коп. Оскільки
відповідач не сплачував орендну плату в добровільному порядку просив стягнути з
нього неустойку в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що складає 3 714
грн. 84 коп. Також йому заподіяна моральна шкода у вигляді моральних страждань
через порушення звичного режиму життя та її розмір складає 1 500 грн., які й
просив стягнути на відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду справи позивач змінивши заявлені позовні вимоги збільшив
суму позову до 12 814 грн. 18 коп. з урахуванням заборгованості по орендній
платі за період з 2002 по 2005 рік, пені та моральної шкоди.

Рішенням Талалаївського районного
суду Чернігівської області від 21 березня 2006 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від                 22 травня 2006 року, позов
задоволено частково. З СТОВ “Агрофірма “Обрій” ЛТД” на користь ОСОБА_1 стягнуто
орендну плату за договором оренди з урахуванням пені та моральної шкоди в сумі
3 647 грн. 46 коп. та 171 грн. 74 коп. судових витрат.

У поданій касаційній скарзі СТОВ “Агрофірма “Обрій” ЛТД” просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про оренду земельної частки
(паю) укладений між сторонами 9 березня 2000 року строком на 25 років зі
сплатою орендної плати в розмірі 1 % вартості земельної ділянки за мінусом
податку на землю і зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди
земельних часток (паїв) Харківської сільської ради за №64 від 9 березня 2000
року. Судових рішень, що набрали законної сили щодо недійсності зазначеного
договору не встановлено.

Таким чином укладений договір про оренду земельної частки (паю) є чинним і
підлягав виконанню сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги суди виходили з того, що сторони перебувають у
договірних відносинах на підставі зазначеного договору, за яким позивач передав
у оренду земельну частку (пай) розміром 7,2 умовних кадастрових гектарів.
Відповідач зобов'язувався своєчасно сплачувати орендну плату за договором, а у
випадку несвоєчасної її сплати - виплачувати пеню у розмірі від суми недоїмки
за кожен день прострочення. Відповідач своїх зобов'язань не виконав, а тому
повинен відшкодувати спричинену з його вини як матеріальну, так і моральну
шкоду. При цьому в рішенні суду зазначено про необхідність зменшення розміру
пені та моральної шкоди.

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції
не можна, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Встановивши такі обставини у справі та що позивач відмовився отримати
нараховану йому оплату за 2002 р. - 30%, 2003 р. - 50%, 2004 та 2005 р. - 100%
суд не зробив розрахунку за який саме період стягнута заборгованість по
орендній платі, та чи враховано при цьому безспірні нарахування й у тому числі
при визначені пені й моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК до вимог щодо стягнення неустойки
застосовується позовна давність в один рік, що
судом не враховано.

Рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди,
також підлягає скасуванню з таких підстав.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок
фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України 3 березня 1995 року
№4 (з наступними змінами) “Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди” розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен
визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазначав позивач,
немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право
виходити із засад розумності виваженості та справедливості. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

Цих посилань суд не врахував, та стягнув кошти на відшкодування моральної
шкоди завданої розглядом справи в суді, а не стражданнями завданими діями
відповідача до пред'явлення позову.

Наведені порушення призвели до неправильного вирішення справи, а тому
судові рішення підлягають скасуванню з підстав передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу СТОВ “Агрофірма “Обрій” ЛТД” задовольнити.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 березня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22 травня 2006
року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 М.В.
Патрюк

Судді:                                                                                             І.С.
Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка