СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем    України

2007 року
січня 18 дня
колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
судді Барильської А.П.

суддів
Ляховської І.Є., Соколан Н.О.

при секретарі     Савчук
Н.О.

за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за

апеляційною
скаргою  ОСОБА_1 на  рішення
Довгинцівського

районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2006 року за позовом
ОСОБА_2  в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_3 до

ОСОБА_1 про
визначення   порядку   користування   житловим

приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування
житловим приміщенням і просила суд встановити наступний порядок користування
квартирою АДРЕСА_1: у
користування дочки ОСОБА_3 передати кімнату площею 18.9 кв.м, з лоджією,
ОСОБА_1- кімнату площею 11.3
кв.м., підсобні приміщення: кухню, коридор, ванну та туалетну
кімнати залишити у загальному користуванні.
.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу
від 26 липня 2006 року позов
задоволений. Судом визначений порядок користування квартирою АДРЕСА_1. ОСОБА_3 виділена
кімната розміром 18.9 кв.м., лоджія розміром З кв.м.; ОСОБА_1 виділена кімната
розміром 11.3 кв.м., комора розміром 0.8 кв.м. Коридор, ванна кімната, туалет,
кухня залишені у спільному користуванні. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 6078 грн. компенсації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, оскільки суд, стягнувши компенсацію в розмірі 6078 грн., вийшов за
межі позовних вимог. При винесенні рішення суд фактично зменшив частку
відповідачки у спільному майні; суд не взяв до уваги, що відповідачка мешкає і
користується всією спірною квартирою, а ОСОБА_3 мешкає в іншому будинку.

ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати рішення суду і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд, стягнувши
компенсацію в розмірі 6078
грн., вийшов за межі позовних вимог. При винесенні рішення суд фактично
зменшив частку відповідачки у спільному майні; суд не взяв до уваги, що
відповідачка мешкає і користується всією спірною квартирою, а ОСОБА_3 мешкає в
іншому будинку.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 ( кожен
окремо), заперечували проти апеляційної скарги. Вважають, що рішення суду
відповідає вимогам матеріального і процесуального права і просили апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду- залишити без змін.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено та сторонами не оспорюється, що
ОСОБА_3 та відповідачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину,
належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, кожній
по 12 частині.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності" від 22 грудня 1995 року № 20, квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї
власності, підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані
жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись
як окремі квартири або які можна переобладнати в таки квартири. У протилежному
випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо
про це заявлено позов.

Задовольняючи позов в частині визначення порядку
користування житловим приміщенням, суд першої інстанції вірно встановив
обставини по справі, дав їм належну оцінку і обгрунтовано, відповідно до норм
матеріального та процесуального закону, дійшов висновку про те, що ОСОБА_3
повинна бути виділена в користування кімната розміром 18.9 кв.м, з лоджією
розміром 3.0 кв.м., а
відповідачці- кімната розміром 11.3
кв.м., комора розміром 0.8
кв.м., коридор, ванна кімната, туалет, кухня залишені у
спільному користуванні, оскільки ОСОБА_3 зареєстрована у зазначеній квартирі, є
потерпілою від Чорнобильської катастрофи і іншого житла не має. Відповідачка
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2, яка належить їй на праві власності.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд
фактично зменшив частку відповідачки у спільному майні; не взяв до уваги, що
відповідачка мешкає і користується всією спірною квартирою, а ОСОБА_3 мешкає в
іншому будинку є безпідставними і спростовуються матеріалами справи і
висновками суду.

Відповідно до вимог ч.І ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію
в розмірі 6078 грн.,суд
першої інстанції вийшов за

межі позовних вимог позивачки. У зв"язку з чим,
колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в цій частині скасувати.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 309 ч.1п.4, 313,314,316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу
від 26 липня 2006 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації в розміру 6078грн.
скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з момент його проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Суддя