АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007
року                                                                                               м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-   Кварталової A.M.,

суддів - Левенця
Б.Б., Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Чебан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Одеський
морський торговельний порт" про стягнення одноразової компенсації в сумі
146 792 грн. 40 коп.,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду
м.Одеси  від 22 грудня 2006 року,

встановила:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Одеський
морський торговельний порт» про стягнення одноразової компенсації в сумі 146
792 грн. 40 коп.

В обгрунтовання своїх вимог посилався на те, що під час
виконання трудових

обов'язків в Одеському морському торговельному порту з
ним двічі сталися

нещасні випадки, і згідно висновку МСЕК від 19 липня 2005
року внаслідок

нещасного випадку на виробництві та отримані при цьому
черепно-мозкової

травми його визнано інвалідом 2-ї групи та встановлена
стійка втрата професійної

працездатності - 60%. Відповідно до пункту 1.6.
Колективного договору за

2004-2005 роки, укладеного між відповідачем та трудовим
колективом,

затвердженого на конференції трудового колективу
01.03.2004 року Одеський

морський торговельний порт зобов'язався додатково до
виплат, які здійснює Фонд

соціального страхування від нещасних випадків в якості
відшкодування шкоди,

причиненої працівнику внаслідок ушкодження здоров'я,
здійснювати виплати

одноразової допомоги за рахунок коштів порту потерпілим
та членам їх родини

згідно ст.9 Закону України «Про охорону праці» та
Положенням, що є додатком №12

до Колективного договору. При цьому згідно пункту 2
додатку №12 до

Колективного договору працівникам порту при стійкій
втраті професіональної

працездатності внаслідок травмування на виробництві понад
виплати, встановлені

законом,           одноразова    допомога
додатково        сплачується    з
розрахунку

середньомісячного заробітку за
кожний відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 100%.

Спрада№ 22ц-1361/2007

Головуючий в 1
інстанції- судця Шенцева О.І.

Суддя-доповідач-
Кварталова A.M.                                                Категорія
ЦП-21

26.04.2005 року
Додатковою угодою між адміністрацією і профспілковим комітетом Одеського порту
доповнено додаток №12 до Колективної угоди Одеського порту пунктом 4, згідно
якого у випадку, коли первинна стійка втрата професійної працездатності у
зв'язку з наслідками виробничих травм та професійних захворювань, отриманих
потерпілим в порту до набрання чинності цього колективного договору,
встановлена в період його дії, Положення що є додатком №12 до Колективного
договору, охоплюють як осіб, які перебувають в трудових відносинах з портом,
так і колишніх працівників порту.

Позивач вважає,
що він має законні підстави для отримання за рахунок коштів відповідача
додатково одноразову допомогу в сумі 146 792 грн. 40 коп,, як компенсацію
відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я.

У судовому
засіданні представник позивача позов підтримала та просила стягнути одноразову
допомогу у розмірі 146 792, 40 гривень, обґрунтовуючи позовні вимоги ст. 1195 ЦК України, ст. 18
КЗпП України, Законами України «Про охорону праці» та «Про колективні договори
та угоди», і положеннями Колективного договору на 2004-2005 роки з додатками та
змінами до нього.

Представник
відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що вимоги позивача грунтуються
на додатковій угоді від 26.04.2005 року, укладеній адміністрацією і
профспілковим комітетом Одеського порту, якою було змінено додаток №12 до
Колективної угоди порту і норми положення колективного договору про виплату
одноразової допомоги працівникам, що втратили працездатність внаслідок
виробничої травми, були розповсюджені не тільки на працівників порту, які
отримали травми під час дії колективного договору, а і на колишніх працівників
підприємства. Однак, враховуючи те, що підписуючи вказану додаткову угоду,
адміністрація і профком порушили процедуру внесення змін до колективного
договору (без участі і погодження комісії по контролю за ходом виконання
колективного договору, як це передбачено
п.   1.5   Колективного
договору  на  2004-2005
роки,   затвердженого

01.03.2004  року), а
також враховуючи те, що вказана угода не відповідала нормам

діючого законодавства
та    інтересам трудового
колективу,    додаткова угода від

26.04.2005 року була скасована з дати її підписання угодою
від 24.01.2006 року.

Рішенням   Приморського
районного суду м.Одеси    від 22
грудня 2006 року у

задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що судом були порушені
норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла колегії суддів
зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення на неї учасників процесу,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.3 ст.
10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК
України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що за висновком МСЕК від 19.07.2005 року внаслідок
нещасного випадку на виробництві та отримання при цьому черепно-мозгової травми
ОСОБА_1 визнано інвалідом другої групи безстроково та встановлена стійка

втрата професійної працездатності 60%. Згідно наданої
суду копії трудової книжки, ОСОБА_1 припинив трудові відносини з відповідачем
01 січня 2002 року за п.З.ст.36 КЗпП України в порядку переводу в ДП
«Українська Національна стівідорна компанія». Як вбачається з акту про нещасний
випадок на виробництві за №28 від 04.03.1977 року та акту про нещасний випадок
на виробництві №50 від 29.10.1992 року виробничі травми позивачем були отримані
на ДП «Одеський морський торговельний порт», а первинна стійка втрата
професійної працездатності у зв'язку з наслідками виробничих травм встанавлена
19.07. 2005 році(а.с.15), на час дії положень Колективного договору на
2004-2005 роки, додаток №12 якого було доповнено пунктом, щодо виплати
одноразової допомоги, крім допомоги прередбаченної чинним законодавством, як
особам, які перебувають в трудових відносинах з портом, так і колишнім
працівникам порту.

Ці доповнення
були підписані 26.04.2005 року додатковою угодою адміністрації і профспілковим
комітетом Одеського морського торговельного порту, якою було змінено додаток
№12 до Колективної угоди Одеського морського торговельного порту і норми
положення колективного договору про виплату одноразової допомоги працівникам,
що втратили працездатність наслідок виробничої травми були розповсюджені не
тільки на працівників порту, яки отримали травми під час дії колективного
договору, а і на колишніх працівників.

Однак,
враховуючи те, що при підписані даної додаткової угоди, адміністрація і профком
порушили процедуру внесення змін до колективного договору, а саме: прийняли її
без участі і погодження комісії по контролю за ходом виконання колективного
договору, як це передбачено п.1.5 Колективного договору на 2004-2005 року,
затвердженого 01.03.2004 року, а також враховуючи те, що дана угода не
відповідала нормам чинного законодавства і інтересам трудового колективу, а
також в зв'язку з Поданням заступника прокурора Одеської області від 16.01.2006
року, додаткова угода від 26.04.2005р.(а.с.22) була скасована угодою від 24.01.2006
року з дати її підписання (а.с.36).

Згідно п.1.5
Колективного договору скасування такої угоди, як і внесення будь-яких змін до
колективного договору ДП «Одеський морський торговельний порт», може
здійснюватися впродовж усього періоду його дії.

Відмовляючи в
задоволені позову позивачу суд першої інстанції виходив з того , що відсутні
правові підстави розповсюдження умов Колективного договору Одеського морського
торговельного порту, щодо виплати додаткової одноразової допомоги працівникам,
що втратили працездатність внаслідок виробничої травми, на позивача, який
раніше перебував з відповідачем в трудових відношеннях, а потім припинив
трудові відносини з підприємством. На час розгляду позову ОСОБА_1 у суді, угода
від 26.04.2005 року, якою позивач обґрунтовував свої позовні вимоги і з
урахуванням положень якої звернувся до суду 07.06.2006р., скасована
уповноваженими на те Колективним договором сторонами і втратила свою чинність.

Колегія суддів
вважає, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд
першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно ст. 9
Закону України «Про охорону Праці» від 14 жовтня 1992р. №2694 -XI1
відшкодування шкоди , заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його
здоров'ю або у разі Смерті працівника, здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві, яке спричинило втрату працездатності». Роботодавець може за
рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові
виплати відповідно до колективного чи трудового договору.

Відповідно до
ст. 1195 ЦК України
особа, яка спричинила шкоду здоров'ю повинна відшкодувати потерпілому заробіток
(доход), втрачений потерпілим в наслідок втрати працездатності, а також
відшкодувати додаткові витрати.

Стаття 1197 ЦК
України містить порядок визначення заробітку (доходу) втраченого
потерпілим.

За змістом ст. 18 КЗпП України та ст.9 Закону України
„Про колектівні договори та угоди" положення колективного договору
поширюється на працівників підприємства, на якому укладенний цій договір.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно ст.21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві, яке спричинило втрату працездатності» Фонд соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві відшкодував ОСОБА_1 шкоду, заподіяну в наслідок
нещасного випадку у повному обсязі, згідно чинного законодавства, встановивши
постановою від 25.09.2005р. за №1458 одноразову та щомісячні грошові виплати за
рахунок коштів, що сплачуються работодавцем , як страхові внески у
встановленному законом порядку (а.с.7-18).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку , що положення
колективного договору поширюються тільки на працівників підприємства, на якому
укладений цей договір, а ОСОБА_1 з січня 2002 року припинив трудові відносини з
відповідачем, працював до 22.07.2005р. в ТОВ„Українська національна стівідорна
компанія" , і тому скасована додаткова угода від 26.04.2005 року на нього
не розподсюджовалась. Крім того, дана угода надавала можливість додаткової
виплати, передбачала, що розмір додаткових виплат із розрахунку
середньомісячного заробітку за кожний процент втрати професійної працездатності
у кожному окремому випадку встановлюється профкомом спільно з адміністрацією
порту, і тільки до їхньої компетенції колективним договором віднесено встановлення
розміру цих виплат.

Доводи позивача про те , що скасована угода від 26.04.2005р. погіршує його
становище та не відповідає закону, є не обґрунтованими, оскільки позивач не
знаходився у трудових відносинах з відповідачем, не був стороною і учасником
колективного договору і скасованої угоди, не оскаржував угоду від 24.01.2006р.,
якою скасовано угода від 26.04.2005р., звернувся до суду з позовом
07.06.2006р., коли 24.01.2006р. угода від 26.04.2005р. була скасована з часу її
підписання.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що скасування
вказаної угоди, як і внесення будь-яких змін до Колективного договору ДП
«Одеський морський торговельний порт» відповідно до п.1.5 договору може
здійснуватися впродовж усього періоду його дії. На час розгляду позову ОСОБА_1
у суді, угода від 26.04.2005 року, якою позивач обґрунтовував свої позовні
вимоги і з урахуванням положень якої звернувся до суду 07.06.2006р., скасована
уповноваженими на те Колективним договором сторонами і втратила свою чинність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив усі докази, які
навів позивач у підтвердження своїх позовних вимог, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом першої шстанції при розгляді справи,
вірно застосував правові норми ст.ст. 1195,1197 ЦК України, ст. 18 КЗпП України, ст. 9 Закону України „Про
колектівні договори та угоди" , які регулюють ці правовідносини, та зробив
правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог позивача

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши
скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені
в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не
заслуговують, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст.ст.209,303,307 ч.іп. 1,308,314 ч.іп. 1,315,317,319 ЦПК України,  колегія суддів ,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення   Приморського   районного суду м.Одеси     від 22 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.