РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
березня 2007 року Києво-Святошинський районний суд

Київської
області в складі головуючої - судді                        Медвідь
Н.О.

при секретарі                                                                                         Кулієвій
Ю.М.

за участю
адвоката:                                                                             ОСОБА_11

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ у справах неповнолітніх
Києво-Святошинської районної ради про захист прав і інтересів малолітнього
онука, про усунення перешкод на право спілкування з онуком, про визначення
способів участі в вихованні онука,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до
відповідачки ОСОБА_2, третя особа: Відділ у справах неповнолітніх
Києво-Святошинської районної ради про захист прав і інтересів малолітнього
онука, про усунення перешкод на право спілкування з онуком, про визначення
способів участі вихованні онука, посилаючись на те, що 28.09.2001 року
народився їхній онук ОСОБА_4. Його батьками є їхній син, ОСОБА_5 і відповідач
ОСОБА_2, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 4.02.2001 року, шлюб між ними
офіційно розірваний 03.08.2006 р.

На час народження онука і по цей час проживає в АДРЕСА_1.

2.02.2002 р. онуку ОСОБА_4 було 4 місяці, відповідач ОСОБА_2 привезла його
до них на виховання. З того часу онук ОСОБА_4 весь час проживав у них.
Відповідачка лишила їм хвору дитину, виснажену, з діагнозом рахіт 2 ступеню.

Вони оточили його любов'ю і турботою, займалися його
вихованням.

Вони приклали всі зусилля для того, щоб вилікувати дитину, забезпечували
йому повноцінне харчування, купували самі ефективні ліки, багато часу проводили
з онуком на свіжому повітрі. Вони багато часу приділяли його розвитку.

З 02.02.2002 року і до 2006 року онук ОСОБА_4 проживав з ними. Відповідачка
ОСОБА_2 жодного разу не приїжджала до сина, не

присилала коштів на його утримання,
не звонила і не цікавилася його життям. їхній син проживав в Естонії він
громадянин цієї країни.

Зміна його місця проживання була
для нього дуже великою моральною травмою. Тому вони бажали постійно відвідувати
його, приймати участь у вихованні онука і його утриманні, мати право на
спілкування з ним і право на перебування ОСОБА_4 у них влітку.

Вони виростили
ОСОБА_4 і не можуть бути байдужими до його подальшого виховання.

Коли відповідачка забрала їхнього
онука і він почав проживати з нею у м. Вишневе, вони неодноразово приїздили до
онука, але відповідачка ОСОБА_2 не пускає їх до ОСОБА_4 і не дозволяє
побачитися з ним. Вони зверталися для вирішення цього питання до відділу у
справах неповнолітніх Києво-Святошинської районної ради з проханням вирішити цю
конфліктну ситуацію. І ними вирішено дозволити позивачам побачення з онуком
ОСОБА_4 першої середи щомісяця з 9-00 до 17-00 на території дитячого
навчального закладу "Орлятко" не покидаючи території. Але після цього
вони більше ні разу не побачилися з онуком. Так як їхній онук був відсутній у
дитячому садку. Таким чином відповідачка безпідставно настроює ОСОБА_4 проти
них заставляє говорити що вони злі люди. Вона негативно впливає на його
виховання на психічний стан дитини, травмує його.

Тому вони просили усунути перешкоди
у побаченні з онуком та визначити побачення з онуком та дозволити спілкування
по телефону.

Визначити їм
побачення з онуком в суботу і неділю кожного другого і четвертого тижня місяця
, дозволити проживання онука в АДРЕСА_1 два місяця влітку щороку , дозволити
спілкування з ним по телефону один раз на тиждень в середу в 21 годину.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали.

Відповідачка заперечувала проти позову, просила позбавити позивачів
будь-якого права спілкування та побачення з дитиною, посилаючись на те, що
позов вона знаходить безпідставним. У лютому 2002 році її колишній чоловік
перевіз її з дітьми до його матері в Полтаву і мав намір виїхати до Естонії для
постійного місця проживання.. Але відповідачка заперечувала проти виїзду за
кордон. Тому в їхній сім'ї розпочалися сварки та скандали. Жити в таких умовах
було неможливо і вона домовилася з чоловіком по телефону, бо він виїхав в
Естонію, що вона переїде з дітьми до Києва. Але потім з'ясувалося що в неї
зникли документи. Тому позивачка ОСОБА_1.

настояла щоб вона поїхала додому
знайшла роботу і тільки тоді повернулася за ОСОБА_4. Лише після цього позивачі
їй повернули документи, але не всі. Коли відповідачка виїжджала то ОСОБА_4 мав
добру вагу, але завдяки піклуванню позивачів ОСОБА_4 має дуже слабке здоров'я
та слабкий імунітет, постійно хворіє.

Позивачі постійно настроювали онука
проти неї, оформили дитині громадянство Естонії.

Коли позивачі
приїхали в Україну і просили дозволити приїжджати їм до ОСОБА_4, але ОСОБА_4
почав постійно плакати після їхнього приїзду, при ній позивачка почала
залякувати дитину та погрожувати позивачці, що відбере в неї дитину.

Вважає, що
наклепи позивачів їхні погрози та намагання відібрати в неї сина, негативно
впливають на ОСОБА_4 і відповідачка вважає, що йому не потрібно бачитися з
позивачами. Так як вони спричиняють емоційний вплив на її сина.

Тому просила в
позові відмовити та позбавити позивачів будь-яких прав на побачення та участь у
вихованні зі ОСОБА_4.

Суд вислухавши
осіб, які приймали участь у справі, вивчивши матеріали справи, позов
задовольняє частково з таких підстав:

Судом
встановлено, що 28.09.2001 року народився онук позивачів ОСОБА_4. Його батьками
є їхній син, ОСОБА_5 і відповідач ОСОБА_2, які перебували у зареєстрованому шлюбі
з 4.02.2001 року, шлюб між ними офіційно розірваний 03.08.2006 р.

На час
народження онука він  проживав  в АДРЕСА_1.у позивачів.

2.02.2002 р.
онуку ОСОБА_4 було 4 місяці, відповідач ОСОБА_2 привезла його до них на
виховання. З того часу онук ОСОБА_4 весь час проживав у них.

На даний час
онук позивачів проживає в м. Вишневому, відвідує дитячий садок.

Позивачі неодноразово приїздили до онука, але відповідачка ОСОБА_2 не
пускає їх до ОСОБА_4 і не дозволяє побачитися з ним. Рішенням координаційної
ради служби у справах неповнолітніх та опікунської ради при виконкомі Вишневої
міської ради від 26.10..06 року позивачам призначено побачення з онуком першої
середи щомісяця з 9.00 до 17.00 на території дитячого навчального закладу
"Орлятко" не покидаючи його території.

Але, як
встановлено судом після цього вони ні разу не побачилися з онуком. Так як їхній
онук був відсутній у дитячому садку.

За правилами ст.
257 СК України батьки чи інші особи , з якими проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою , дідом, прабабою , прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків.

Допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 заперечували проти
посилань позивачів на те, що відповідачка погана мати та настроює дитину проти
дідуся та бабусі і не дає позивачам бачитися з онуком. А навпаки спростували
твердження позивачів та підтвердили те, що позивачі приїжджали до онука влітку,
відповідачка не заперечувала їм бачитися з онуком і не настроювала ОСОБА_4
проти них. Навпаки коли відповідачка забрала сина у позивачів, то він був
зовсім не розвиненою дитиною не с
ким не спілкувався, не вмів навіть самостійно їсти, ходити в туалет, був
заляканий своєю бабусею, тобто позивачкою по справі. За той час коли дитина
почала проживати з матір'ю все змінилося. ОСОБА_4, став зовсім іншою дитиною,
став більш розвиненим, став спілкуватися з іншими дітьми, став більш веселою
дитиною, енергійною яка нічого не боїться. Відповідачка навчила його читати,
писати, самостійно їсти, вона є хорошою матір'ю і впливає позитивно на дитину.

Свідок ОСОБА_10
яка працює в методистом в дитячому садочку "Орлятко", який відвідує
неповнолітній ОСОБА_4, підтвердила що позивачі приїздили до онука, відвідували
його , при цьому ніякого скандалу не було з боку позивачів, що у дитини був
нормальний настрій після його відвідування позивачами. Також свідок вважає, що
побачення з дитиною повинно бути за межами дитячого садка, оскільки порушується
режим дитини та учбовий план.

Враховуючи
вищевикладене, а також характеристики на позивачів, суд вважає що позивачі
мають право на спілкування з онуком , та задовольняючи частково позовні вимоги
призначає їм побачення з онуком в першу суботу кожного місяця в квартирі
АДРЕСА_2 з 9.00 до 17.00 год.
та дозволити спілкування з ОСОБА_4 по телефону в кожну першу п'ятницю
кожного місяця з 20 години до 21 години.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 18, 257., 258 СК України,
ст.ст.10,
11,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 побачення
з онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження першу суботу кожного місяця в
квартирі АДРЕСА_2 з 9.00 до 17.00 год.
та дозволити спілкування з ОСОБА_4 по телефону в кожну першу п'ятницю кожного
місяця з 20 години до 21 години.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди в побаченні та в спілкуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
онуком по телефону з ОСОБА_4.

В решті позову відмовити.

На рішення суду
може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення .

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження..