Справа
№2а-2/2007
РІШЕННЯ

ім'ям  України

02 березня 2007 року

Малйнський районний суд
Житомирської області

в складі:
головуїючого-судді             Ярмоленка
В.Г.

із
секретарем         Мургою Н.А.

позивача      ОСОБА_1.

представника
відповідача            ОСОБА_2.

представника
третьої особи            ОСОБА_3.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Малині справу за позовом ОСОБА_1до
Малинської міської ради про визнання розпорядження неправомірним та поновлення
на роботі.

Встановив:

Позивач з 29.04.2006 року працював у відповідача директором Малинського
міського комунального підприємства ,,Благоустрій" на умовах контракту.

Розпорядженням першого заступника Малинського міського Голови від
03.11.2006р. контракт було розірвано, а його звільнено з роботи з підстав п.8
ст. 36 КЗпП України.

Рахуючи звільнення незаконним, він просить визнати дане розпорядження
неправомірним, поновити його на попередній посаді та стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Крім того, просить стягнути з відповідача 5000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

На обгрунтування цих вимог, посилається на те, що всупереч закону контракт
з ним було розірвано не міським головою, а його першим заступником; звільнення
мало місце в період перебування його у відпустці.

Заперечує факти систематичних невиконань ним обов'язків, передбачених
контрактом та нецільового використання підприємством бюджетних та позабюджетних
коштів.

В обгрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди
стверджує, що незаконне звільнення та порушення його законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

Рахує, що винними діями відповідача були принижені його
честь і гідність та ділова репутація як керівника підприємства.

Представник
відповідача не визнала позов.

Пояснила, що з
вини позивача допущені втрати підприємством на суму 16676 грн. та нецільове
використання бюджетних та позабюджетних коштів, а також виникнення податкового
боргу;

несвоєчасно подані документи для одержання ліміту на утворення та
розміщення відходів в 2007 році;

несвоєчасна сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду
призвела до накладання штрафних санкцій.

Вважає, що розірвання контракту та звільнення позивача проведено з
дотриманням вимог законодавства та просить в позові відмовити.

В останні два судові засідання представник відповідача не з'являлась без
поважних причин, будучи належно повідомленою.

Таким чином, відповідач не скористався наданим йому правом на участь його
представника в розгляді справи.

Представник третьої особи на боці відповідача - МКП „Благоустрій"
вважає позовні вимоги безпідставними.

Просить
відмовити в позові з підстав, зазначених відповідачем.

Позов підлягає
до часткового задоволення.

Позивач працював у відповідача директором комунального підприємства
„Благоустрій" на умовах контракту з 29.04.2006 року.

Встановлено матеріалами справи, що розпорядженням міського Голови від
23.10.2006р. №214-К йому надавалась відпустка з 24.10.2006р. тривалістю 30
календарних днів.

Розпорядженням від 25.10.2006р. №219-К позивача було відкликано з відпустки
на період із 26.10. по 03.11.2006 року у зв'язку з виробничою необхідністю.

Врешті за розпорядженням першого заступника Малайського міського Голови від
03.11.2006р. №225-К (далі „Розпорядження №225-К") контракт з ним було
розірвано з підстав п.8 ст.36 КЗпП зі звільненням з посади.

В силу п.10 ст. 42 Закону України „Про місцеве самоврядування в
Україні" (далі „Закон") до повноважень міського Голови віднесено
призначення та звільнення з посад керівників підприємств, що належать до
комунальної власності відповідних територіальних громад.

Такі ж його повноваження передбачені Рішенням виконкому Малинської міської
ради від 22.06.2006р. №159 „Про розподіл обов'язків ..." (далі „Рішення
виконкому №159")

Як визначено п.5.5. Статуту Малинського комунального
підприємства „Благоустрій" саме міський Голова призначає і звільняє з
посади директора цього шдприємства (а.с.93).

Суд визнає
цілком несприйнятними доводи відповідача стосовно наділення першого заступника
Малинського міського голови повноваженнями

на розірвання контракту з позивачем із посиланням на розпорядження від
30.10.2006р. №223-K (а.с.89).

Зі змісту останнього видно, що на першого заступника
покладались обов'язки міського голови лише в частині діяльності виконкому
міської ради.

Серед повноважень цього виконавчого органу, визначених
ст.29 „Закону'* та першого заступника Голови Малинської міської ради відповідно
„Рішення виконкому №159" таке як розірвання Контракту з керівником
комунального підприємства відсутнє.

Зазначеним Розпорядженням міський Голова не уповноважував свого першого
заступника на розірвання трудового договору з позивачем.

За загальним правилом питання зміни, припинення чи розірвання трудового
договору вправі вирішувати особа, яка правомочна укладати трудовий договір,
тобто власник або уповноважений ним орган.

Інші особи мають таке право, якщо воно делеговане їм
відповідним нормативно-правовим актом.

За таких обставин суд визнає розпорядження №225-К таким, що не ґрунтується
на законі та прийнятим неправомочною особою.

Згідно ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в
якому строк його дії, права, обов'язки ї відповідальність сторін та умови
розірвання встановлюються за угодою сторін.

Рішення про звільнення з підстав, передбачених законом чи в контракті
приймає власник або уповноважений ним орган, який укладав контракт.

Як вбачається з тексту розпорядження №225-К дострокове розірвання контракту
з позивачем пов'язане з невиконанням та неналежним виконанням ним обов'язків,
передбачених контрактом.

Відповідно до п.21 „Положення про порядок укладання контрактів при
прийнятті (найманні) на роботу працівників" затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.03 Л
994р. №170 (далі „Положення") у разі розірвання контракту з ініціативи
роботодавця з підстав, установлених контрактом, але не передбачених
законодавством, звільнення проводиться за п.8 ст.36 КЗпП України, з урахуванням
гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом.

Як видно зі справи відповідач всупереч вимогам п.22 „Положення" не
попереджав позивача за два тижні про дострокове розірвання контракту.

Встановлено, що підставами для його розірвання відповідач
вважав; систематичне невиконання без поважних причин покладених на позивача
контрактом обов'язків та допущення випадків нецільового використання бюджетних
та позабюджетних коштів.

Крім того,
приводом до цього стало невиконання ним рішення виконкому міської ради від
19.07.2006р. №204.

Стосовно порушення
п/п „е" п.26 Контракту суд відзначає, що проведеною Малинським райміським
КРВ ревізією фінансово-господарської діяльності КП „Благоустрій" за період
з 01.04. по 30.06.2006р. випадків нецільового використання бюджетних та
позабюджетних коштів виявлено не було.

Це стверджено актом КРВ від 11.08.2006р. №06-25/17 та
його уточненою довідкою від 28.02.2007р. № 12-34/58, а також показаннями свідка
ОСОБА_4.

Суд констатує, що йому не вдалося встановити з належним ступенем певності
обставини, з якими відповідач пов'язував невиконання позивачем вимог п/п.
„а" п.26 Контракту.

Зі змісту розпорядження №225-К не видно, коли та які саме передбачені
контрактом обов'язки ним не виконувались.

В ньому не зазначені конкретні обставини та характер вчинених проступків.

Розпорядження щодо цього носить загальний неаргументований та неконкретний
характер.

За змістом ст.21 КЗпП України трудові обов'язки працівника - це передбачені
трудовим договором із власником обов'язки по виконанню зумовленої ними роботи.

Трудові обов'язки позивача передбачені п.п.6-8 Контракту
і на час припинення трудового договору відповідач не визначився з суттю їх
порушень.

Відповідно до роз'яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992р. зі змінами ,Дро практику розгляду судами трудових спорів"
з'ясовуючи підстави проведення звільнення працівника згідно з розпорядженням,
суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, якими власник
не пов'язував звільнення.

У зв'язку з цим, суд визнає цілком неспроможними доводи
відповідача в судовому засіданні в обґрунтування своїх заперечень (а.с.66-69)
стосовно:

-    неподання
позивачем матеріалів для одержання ліміту та дозволу на

утворення та розміщення відходів;

·
несвоєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного
фонду;

·
допущення податкового боргу.

Виходячи з принципу змагальності сторін та
диспозитивності, передбачених ст.11 ЦПК України відповідачем не надано
достатніх доказів на підтвердження того, що саме з цими обставинами він
пов'язував розірвання контракту.

Окрім
того, вони не заслуговують на увагу з таких підстав.

Перевірка
Пенсійного фонду проводилась в листопаді 2006 року, - тобто після звільнення
позивача з роботи, а податковий борг виник в 2005 році - до укладання сторонами
контракту.

Тому суд не сприймає
зазначені обставини такими, що мають значення для суті спору, як підстави
звільнення.

З матеріалів цивільної справи №2а-187/06 за позовом
ОСОБА_1. вбачається, що пунктом 3 Рішення виконкому Малинської міської ради від
17.07.2006р. №204 позивач зобов'язувався до 02.08.2006р. усунути недоліки щодо
благоустрою міста, міського парку культури та відпочинку.

Постановою Малинського районного суду від 21.12.2006р. по
цій справі, що набрала законної сили вказаний пункт рішення виконкому визнано
незаконним.

Таким чином, відповідач не вправі був ставити у вину
позивачеві невиконання ним зазначеного незаконного Рішення виконкому.

Стосовно несвоєчасного подання документів для одержання
лімітів на утворення та розміщення відходів, то з тексту контракту не видно, що
такий обов'язок покладався на позивача.

З листа Держуправління охорони навколишнього природного
середовища в Житомирській області (а.с.163) не видно, що це упущення могло
потягти за собою будь-які серйозні наслідки для підприємства.

Відповідачем
зазначене не спростовано.

Втім, суд зауважує, що за недоведеності попередніх
порушень останнє само по собі не створює їх систематичності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що
жодна з обставин, що слугувала відповідачу підставою для розірвання контракту
та звільнення позивача не знайшла свого підтвердження.

Отож, на думку суду, дії відповідача, пов'язані зі
звільненням ОСОБА_1., не ґрунтувались на Законі та жодних доказах, а відтак
були свавільними.

Водночас, суд не
погоджується з доводами позивача стосовно того, що:

·
рішення про його звільнення мала приймати міська рада;

·
звільнення мало місце в період його перебування у
відпустці. Перший спростовується п.10 ст.42 „Закону" та п.5.5 діючого
Статуту

МКП
благоустрій", за якими вирішення цього питання віднесено до компетенції
міського Голови.

Другий не
сприймається в зв'язку з наступним.

Зі справи видно, що відкликання позивача з відпустки мало місце на підставі
розпорядження міського Голови від 25.10.2006р. №219-К.

Воно не
оскаржене позивачем, не скасоване та не змінене на даний час.

Про наявність згоди позивача на таке відкликання свідчить
те, що він приступив до роботи та безпосередньо виконував свої посадові
обов'язки як директор.

Це стверджується
показаннями свідка ОСОБА_5.

За цих обставив не можна визнати
звільнення проведеним в період відпустки.

Не грунтується на законі і посилання ОСОБА_1, на недотримання відповідачем
вимог ст,149 КЗпП України щодо невідібрання від нього письмових пояснень до
звільнення,

Вказана норма регламентує порядок застосування дисциплінарного стягнення і
не застосовується у разі розірвання контракту за визначеними сторонами
підставами,

В цьому випадку згідно ст.43  КЗпП не
потрібна і згода профспілкового комітету
оскільки позивач призначався на посаду органом місцевого самоврядування.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що „розпорядження №
225-К" є незаконним, а
проведене на підставі його звільнення, позивача, без законних підстав

Відповідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на попередній роботі з виплатою середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток позивача за два місяці, що перебували
звільненню згідно довідки МКП
,,Благоустрій" від 28.02.07р. №57 становить 3126 грн. 10 коп., а
середньоденна= 72 грн. 70 коп.

За період з 03 Л 1.2006р.
по 02.03.2007р. пройшло 83 дні вимушеного прогулу.

Таким чином,
середній заробіток за час вимушеного прогулу складає

72,70 х 83 =
6034 грн. 10 коп.

Суд вважає, що незаконним звільненням позивачеві була
завдана моральна шкода, яка відповідно ст.2371 КЗпП України підлягає стягненню
з відповідача

При цьому враховується, що з вини відповідача було порушено його право на
працю, що потягло втрату джерела існування для позивача та його сім'ї.

Звільнення відбулось відразу після тривалої хвороби позивача та шляхом
відкликання його з відпустки.

Як видно з матеріалів справи №2а-187/06 та постанови по ній за період дії
контракту з боку відповідача претензій до роботи очолюваного позивачем
підприємства не було і його незаконно було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності.

На протязі останніх років за сумлінну працю він неодноразово нагороджувався
почесними грамотами.

Це призвело до
моральних страждань і втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від
позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховується
характер та тривалість страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих та
виробничих стосунках.

Незаконним звільненням було принижено його честь,
гідність та ділова репутація як керівника.

Виходячи з цього, суд оцінює завдану йому моральну шкоду в 3000 грн. та у
відповідності зі ст.2371 КЗпП України стягує її з відповідача.

Оскільки між сторонами має місце трудовий спір, позивач
не є державним службовцем, спираючись на ст.15 ЦПК України, суд розглядає
справу за правилами цивільного судочинства.

Керуючись
ст.ст. 10,11,15,60,214, 215 ЦПК України ст. 232, 233, 235, 237  КЗпП України,

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Визнати незаконним розпорядження першого заступника Малинського міського
голови від 03.11.2006р. №225-К про розірвання контракту з директором КП
„Благоустрій" ОСОБА_1 та звільнення його з посади з 03.11.2006р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Малинського комунального підприємства
благоустрій" з 03 листопада 2006 року.

Стягнути з Малинської міської ради на користь ОСОБА_1
6034 грн. 10 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Малинської міської ради на користь ОСОБА_1 3000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягненя заробітної плати в сумі
3126 грн, 10 коп. підлягає до негайного виконання.

Заява про
апеляційне оскарження рішення подається до суду упродовж 10 днів, а апеляційна
скарга на рішення - до Житомирського апеляційного суду протягом 20 днів після
подання заяви.