Справа №2-639/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року   Київський
районний суд міста Донецька в складі: головуючого судді   Попревича В.М.

при секретарі              Счастливенко Ю.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до адміністрації Дорожньої клінічної лікарні на ст. Донецьк, 3-я особа ОСОБА_2про визнання наказів
про притягнення до дисциплінарної відповідальності
незаконними, поновлення на попередньому місці роботи,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
стягнення моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року ОСОБА_1. звернулась до суду з
позовом до відповідача про поновлення на попередньому місці роботи посилаючись
на те, що з грудня 2001 року вона працювала у відповідача
медичною сестрою функціональної діагностики. Наказом головного лікаря
НОМЕР_1року звільнена с займаної посади на підставі п.З
ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним
оскільки висновки, вказані в наказі не відповідають
фактичним обставинам, т.я. після проведення кардіограми ОСОБА_3. результати вона передала лікарю ОСОБА_4. В її обов*язки не входить розшифровка кардіограми, а також направлення
хворих на інші обстеження.

В судовому засіданні позивач підтримала позов про повновлення на
попередньому місці роботи, стягнення заробітної плати за час вимушенного
прогулу. Крім того, просила поновити строк на звернення до суду з данним позовом, вважає, що строк пропущено з поважних причин,
оскільки вона зверталасть до прокуратури і в
обласне управління охорони здоров*я.

Крім того, позивач збільшила позовні вимоги, просила визнати незакинними накази головного лікаря про притягнення її до
дисциплінарної відповідальності. Зокрема наказом НОМЕР_3року їй оголошено догану за те, що 6 січня 2006 року була відсутня на роботі, наказ вважає незаконним оскільки вона помилково вважала цей день вихідним. Наказом НОМЕР_2року їй також оголошено догану за те, що нібито вона некорректно поводилась з хворою ОСОБА_5., що не
відповідає дійсності. Просила ці накази визнати
незаконнимми. Діями відповідача їй завдано моральної шкоди у розмірі 3000 гривень.

Представник відповідача заперечувала проти позову посилаючись на те, що позивач 6 січня 2006 року без поважних причин не вийшла на роботу/ чим порушила п.2.11 Посадової інструкції медичної сестри
функціональної діагностики, за що наказом
НОМЕР_3року їй оголошено догану. Крім того, наказом № НОМЕР_2року
ОСОБА_1. притягнута до дисциплінраної
відповідальності за те, що порушила п.2.10 Посадової інстркуції, що виразилось
в порушені норм етики та принципів медичної
деонтології відносно пацієнтки ОСОБА_5. 31 липня 2006 року ОСОБА_1. при реєстрації ЕКГ хворої ОСОБА_3. не звернула
увагу на    гостру патологію, гострий
інфаркт міокарда та не інформувала лікаря

функціональної
діагностики ОСОБА_4., а направила хвору на протипоказане їй
обстеження. Враховуючи ті обставини, що позивач до цього двічі притягувалась до дисциплінраної відповідальності
адміністрацією було прийнято рішення про звільнення її на піставі п.З ст.40
КЗпП України. Звільнення вважає
законним та обгрунтованним, тому просила відмовити в задоволені позову.

3-я особа - ОСОБА_2. також заперечував проти
позову посилаючись на те, що ОСОБА_1 . неодноразово допускала порушення
трудової дисципліни, за що да неї застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, тому її
звільнення вважає законним.

Суд, заслухавши сторонни, свідків, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
задоволеню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом НОМЕР_4року ОСОБА_1. прийнято на посаду старшої медсестри терапевтичного відділення Дорожньої клінічної лакарні на ст.Донецьк.
Наказом НОМЕР_5року її було переведено у
діагностичне відділення на посаду медичної сестри функціональної діагностики.

Наказом НОМЕР_1ОСОБА_1. звільнено з займаної посади на підставі п.З
ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п.З ст.40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на

невизначенний строк, а також строковий трудовий договір
до закінчення строку

його чинності можуть бути розірванні власником, або
уповноваженним ним

органом у випадках систематичного невиконання працівником
без поважних

причин обов*язків, покладенних на нього трудовим
договором або правилами

внутрішнього
трудового   розпорядку,   якщо               до
працівника      раніше

застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського стягнення.

Приймаючи рішення про розірвання трудового договору з ОСОБА_1. на
підставі п.З ст.40 КЗпП України відповідач виходив з того, що позивач 6 січня 2006 року без поважних на то
причин не вийшла на роботу, чим порушила
п.2.11 Посадової інструкції медичної сестри функціональної діагностики, за що
наказом НОМЕР_3року їй було оголошено догану.
Крім того, перевіркою скарги пацієнктки ОСОБА_5. було встановлено, що ОСОБА_1. при спілкування з
пацієнткою ОСОБА_5. були порушені
норми етики та принципи медичної деонтології, тобто допущено порушення
п.2.11 Посадової інструкції медичної сестри функціональної
діагностики, за що також наказом № НОМЕР_2року ОСОБА_1. притягнута до дисциплінраної відповідальності у вигляді догани.
Вказані накази вона не оскаржувала.

Як вбачається із наказу НОМЕР_1року - 31 липня 2006 року ОСОБА_1. при реєстрації ЕКГ хворої ОСОБА_3. не виявила гострої патології, гострий інфаркт міокарда та не
інформувала про це лікаря функціональної діагностики
ОСОБА_4., а направила хвору на протипоказане їй обстеження. З цим
висновком суд не може погодитись оскільки п 5.5 Посадової інструкції медичної сестри
функціональної діагностики не покладає обов*язків на медичну сестру про те, що
вона повинна знати норми важливих
показників функціональних досліджень, та не зобов*язує її аналізувати ЕКГ і приймати рішення щодо хворих за
наслідками аналізу. Відсутні такі
вимоги і в інших розділах посадової інструкції. Таким чином, на думку суду притягнення ОСОБА_1. до
дисциплінарної відповідальності за
невиконання тих дій, які не входять до кругу її обов*язків є

порушенням трудового законодавства,
а тому звільнення її незаконним.

В той же час відповідно до роз*яснень Пленуму Верховного Суду України які дані в Постанові №11 від 29.12.1976 року з послідуючими змінами встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений
без поважної причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав.

Наказ про звільнення ОСОБА_1. було видано 20 вересня 2006 року. З позовом про поновлення на
роботі до суду вона звернулась тільки 7 грудня 2006 року. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може
звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті суду в тримісячний строк з
дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у управах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В судовому
засіданні позивач пояснила, що копію наказу про звільнення, та трудову книжку вона отримала на слідуючий день після звільнення,
тобто 21 вересня 2006 року. Та
обставина, що позивач оскаржувала
законність звільнення в прокуратуру та Донецьке обласне управління охорони здоров* я судом не може бути
прийнята як поважна причина пропуску
строку, оскільки ст.233 КЗпП України передбачає місячний термін
звернення безпосередньо до суду.

З цих же підстав , тобто у зв*язку з пропуском строку
звернення до суду суд вважає необхідним відмовити і в задоволені вимог про
визнання незаконними наказів№ НОМЕР_3року та
НОМЕР_2року оскільки ОСОБА_1.
пропущено трьохмісячний строк звернення до суду з вирішенням трудового
спору.

У зв*язку з
відмовою в задоволені позову про поновлення на попередньому міцсці роботи суд вважає за необхідне відмовити і в
задоволені позову про стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

На підставі
ст.ст.40 п.З, 147,232,233
КЗПп України, керуючись ст.ст.11,88,212,213,215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:
ОСОБА_1відмовити в задоволені позову до адміністрації
Дорожньої клінічної лікарні на ст.Донецьк про визнання наказів про притягнення до дисциплінарної
відповідальності незаконними, поновлення на попередньому місці роботи, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

На рішення може бути подана заява про оскарження в
Апеляційному

судді Донецької області через Київський районний суд м.
Донецька протягом

десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Після
даної заяви про

оскарження на рішення може бути подана апеляційна скарга
протягом двадцяти

днів.