АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія №21(1)                                                                  інстанції
Доповідач Соколан Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 січня 2007 року колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Барильської А.П.

суддів - Соколан Н.О,
Ляховської І.Є..

при секретарі - Савчук Н.О.

за участю позивача ОСОБА_1

та представника
позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2006 року
частково задоволено позов ОСОБА_1. до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі (надалі - Відділення Фонду) про
відшкодування моральної шкоди, отриманої позивачем внаслідок ушкодження
здоров'я на виробництві. На користь позивача стягнуто 13000 грн.

В апеляційній
скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду, яке
ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки
ґрунтується на недоведених та неповно з'ясованих обставинах та постановления нового рішення,
яким відмовити в задоволені позову. Зокрема, на думку відповідача, позивач не
надав жодного документу, який би підтвердив факт спричинення йому моральної
шкоди, а суд не врахував, що згідно «Порядку встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесено ушкодження здоров'я, пов'язане з

виконанням трудових обов'язків» затвердженого наказом
Міністерства охорони здоров'я України від 22.
11.1995 року №
212, саме на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення факту заподіяння
моральної шкоди потерпілим на виробництві.

Крім того, суд
при ухвалені рішення застосував норму матеріального права, яка не поширюється
на дані правовідносини та стягнув суму, яка не відповідає характеру моральних
страждань позивача, та не врахував, що позивач надав позов неналежному відповідачу
по даній справі. При ухвалені рішення суд не застосував термін позовної
давності- три місяці, у разі заподіяння працівникові моральної шкоди внаслідок
небезпечних чи шкідливих умов праці.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач на протязі тривалого часу працював в шкідливих умовах
праці.

Відповідно до
висновку МСЕК від 21.02.2005
року позивачу вперше встановлено 35%
втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням і
третя група інвалідності та повторно висновком МСЕК від 21.02. 2006 року повторно
встановлено 45% втрати
професійної працездатності.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано керувався ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає
відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням
- вібраційна
хвороба, яка прогресує, встановлений в судовому засіданні. Позивачу протипоказана
тяжка фізична праця, переохолодження, робота в підземних умовах та в умовах
вібрації, він обмежений в пересуванні, роботі по дому, переносить моральні
страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових
зусиль для організації свого життя.

Висновок суду про відшкодування
позивачу з боку відповідача відповідає Рішенню Конституційного Суду України від
27.01.2004 року № 1-рп2004р.
відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Розмір моральної
шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",
конкретних обставин по справі, характеру моральних страждань і наслідків, що
наступили.

Доводи відповідача про те, що суд неправильно керувався ст. 34 Закону України" Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які призвели до втрати працездатності"; а також про те, що відмовивши
відповідачу в задоволенні клопотання про призначення МСЕК для встановлення
факту спричинення моральної шкоди, суд порушив принцип змагальності сторін є
безпідставними і висновків суду не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються матеріалами
справи і висновками суду і не є підставою для скасування законного і
обгрунтованого рішення.

За таких обставин,
колегія суддів вважає, що суд ухвалив рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального законодавства, і не знаходить підстав до
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому
Розі відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 16 жовтня 2006
року -- залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.