УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21   березня
2007   року   колегія
суддів   судової   палати
у   цивільних   справах

Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого
судці   - Іващенко В.В.,

суддів                         - Летягіної О.В.',

- Сінані О.М.,

при секретарі  - Іванові О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом міського виробничого управління
житлово-комунального господарства м. Армянськ
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати квартирної плати та плати за комунальні послуги, за апеляційною скаргою
міського виробничого управління житлово-комунального господарства на рішення Армянського
міського суду Автономної Республіки Крим від 10 листопада 2006 року,

встановила:

19.08.2005  року
міське виробниче управління житлово-комунального господарства

м. Армянськ звернулося до Армянського
міського суду Автономної Республіки

Крим з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати

квартирної плати та плати за
комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що

відповідно до договору найму житла
від 09.02.2000 року, відповідач проживає АДРЕСА_1. Проте, у порушення п. 1.3.3
договору

найму житла, відповідач з 2000 року
не сплачує квартирну плату та комунальні

послуги. На 01.07.2005 року
заборгованість наймача на 01.07.2005 року складає

2078 грн. 89 коп., яку позивач й
просить стягнути.

Рішенням
Армянського міського  суду Автономної
Республіки  Крим  від

10.11.2006  року
у задоволенні позову міського виробничого управління житлово-

комунального господарства м. Армянськ до ОСОБА_1 про
стягнення

заборгованості зі сплати квартирної плати та плати за
комунальні послуги,

відмовлено.

На зазначене рішення суду міським
виробничим управлінням житлово-комунального господарства (МВУ ЖКГ) м. Армянськ
подано апеляційну скаргу, в якої апелянт просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_1 1975 грн. 51 коп.
зазначеного боргу, оскільки судом першої інстанції порушено та неправильно
застосовано норми матеріального права, а
саме без зустрічної позовної заяви та надання відповідних доказів, судом
зроблено висновок про наявність у відповідача 50% пільги зі сплати
комунальних платежів, судом неправильно застосовано строки позовної давності та
невірно зроблений висновок про відсутність у відповідача обов'язку сплати борг
за 2006 рік за відсутністю договору.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з позовної заяви,
поданої до суду 19.08.2006 року (а.с. 2), міське  виробниче
управління
житлово-комунального  господарства
м.  Армянськ

Справа №22ц-1093/2007

2

звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості квартирної плати та плати за комунальні
послуги в розмірі 2078 грн. 89 коп., що виникла на 01.07.2005 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є
наймачем квартири АДРЕСА_1. В зазначеної квартирі проживає також дружина
наймача та його син. Відповідач регулярно сплачує, з урахуванням соціальної
пільги, 50% вартості комунальних послуг, які надаються позивачем та вартість
квартирної плати.

Відмовляючи міському виробничому управлінню
житлово-комунального господарства м. Армянськ, суд першої інстанції виходи в з
того, що син ОСОБА_1 з 16.12.1994 року є співробітником Армянського МВ ГУ МВС України
в АР Крим та щороку у січні місяці надає до бухгалтерії позивача довідку з
місця роботи на підтвердження свого права та права сім'ї на користування
соціальною пільгою, визначеною ст. 22 ЗУ
„Про міліцію", і оформлює відповідну заяву на надання соціальної пільги.

У своєму
рішенні, суд першої інстанції зазначив, що лише 339 грн. 31 коп. боргу
створилися в межах строку позовної давності, проте з врахуванням соціальної
пільги, й зазначена сума не підлягає стягненню з відповідача..

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції також виходив й з того, що факт ненадходження з
2000 року бюджетних коштів на покриття витрат на надання пільг працівникам
органів внутрішніх справ та їх сім'ям не доведений у судовому засіданні
представником позивача.

Таким чином суд
першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не має заборгованості зі сплати
комунальних послуг та квартирної плати, а має лише невідшкодовану суму наданої
соціальної пільги. З позовною заявою до органу, на який Законом покладено
обов'язок відшкодування підприємствам, установам та організаціям таких витрат
МВУ ЖКГ м. Армянська не зверталося.

Проте з такими висновками не погоджується колегія суддів
з наступного.

Статтею З ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому
ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 до суду
з позовом на захист своїх прав щодо ненадання соціальної пільги, не звертався.
Але, при розгляді справи, суд першої інстанції фактично вирішив питання щодо
цього права ОСОБА_1 без позовної заяви, поданої у відповідності з вимогами
процесуального законодавства.

Окрім того,
відповідно до ст. 264 ч. 1 ЦК
України, перебіг позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Довідками про
сплату зазначених платежів з 1999 р. по 2006 рік підтверджується визнання
ОСОБА_1 свого боргу, оскільки у 2005 році ним сплачено більш 50 % від сум, що
належали до сплати, у 2003 році - більш суми, належної до сплати (а.с. 7, 9).

Посилання суду
першої інстанції на те, що між позивачем та відповідачем не укладено договір у
2006 році суперечить ст. 22 ЗУ
„Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України, законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції колегією суддів перевірено в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З наведеного
колегія суддів дійшла висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права, у зв'язку з чим рішення Армянського
міського суду АР Крим підлягає скасуванню.

На
підставі ст. 264 ч. 1 ЦК
України, ст. ст. 66, 67, 68 ЖК України, ст. 22 ЗУ „Про
житлово-комунальні послуги", керуючись ст. ст. 309 ч. 1 п. 1, 313, 316 ЦПК

3

України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду   і Автономної
Республіки Крим,

ухвалила:

апеляційну скаргу міського
виробничого управління житлово-комунального господарства м.
Армянськ задовольнити.

Рішення Армянського міського суду Автономної Республіки Крим від 10 листопада
2006 року скасувати.

Увалити нове рішення, яким позов міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянськ
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянськ 1975
грн. 51 коп. заборгованості з зі сплати квартирної
плати та плати за комунальні послуги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, та може бути оскаржено протягом двох
місяців безпосередньо до Верховного суду України.