Справа №2-571/2006
Справа №2-55/2007
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ  УКРАЇНИ

23 січня 2007 року                            Царичанський районний суд Дніпропетровської

області в складі:

головуючої -
судді Гудим О.М.

при секретарі - Чайковській В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Царичанка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною та стягнення 2000грн. одержаних
на виконання цієї угоди ,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада
2006 року
ОСОБА_1 звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з
позовом про витребування на її користь від ОСОБА_2, належні їй 2000 гривень, який
незаконно, без відповідної підстави заволодів ними.

В обгрунтування позовних вимог позивачка пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_3, який був
її чоловіком та батьком відповідача. Після його смерті відкрилася спадщина, в
склад якої ввійшли як її права так і права відповідача на квартиру під номером АДРЕСА_1.

В зв'язку з тим, що вона була зареєстрована на вказаній житловій площі,
проживала в цій квартирі та іншого житла у неї не було, а відповідачеві потрібні були гроші, то по усній
домовленості між собою вони дійшли згоди про те, що розмір частки
ОСОБА_2 в спадщині на квартиру позивачка йому компенсує грішми, в розмірі 2000 гривень, а він в
свою чергу, відмовиться від спадщини на її користь. Даний факт підтверджується
розпискою ОСОБА_2 та показами свідка ОСОБА_4.

Пізніше ОСОБА_2 порушив досягнуті домовленості і звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини.

На цій підставі позивачка звернулася до відповідача з проханням повернути
її гроші, оскільки вважає, що спірне майно знаходиться у відповідача незаконно. Відповідач неодноразово
обіцяв повернути гроші, що навіть підтверджується рішенням Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська, яке набрало законної сили і відповідно до
якого підтверджується її право на спадкове майно, після померлого ОСОБА_3, а саме 3/8 частки квартири АДРЕСА_1, а відповідач
має право на 5/8 частин
цієї квартири. В рахунок цієї частки за усною угодою позивачка і передала ОСОБА_2
кошти, у розмірі 2000 гривень,
які він на даний час відмовляється
повернути. Саме це і змусило позивачку звернутися до суду із позовом про витребування майна із чужого
незаконного володіння.

У судовому засіданні в ході розгляду даної справи
позивачка свої позовні вимоги змінила і прохає
визнати усну угоду, укладену між нею і відповідачем
ОСОБА_2, згідно якої ще до того, як між нею і відповідачем не були поділені частки в спадковій квартирі, за пропозицією
відповідача позивачка погодилась та виплатила відповідачу гроші в сумі 2000грн., недійсною та стягнути з відповідача на її
користь 2000грн., одержаних ним від неї на виконання
цієї угоди. Позивачка також пояснила, що дійсно нею
відповідачеві 21.01.2004 року було сплачено за усною домовленістю 2000 гривень, в рахунок сплати його
частини в квартирі, що була спадковим майном після
померлого 26.10.2002 року ОСОБА_3 (чоловіка позивачки та батька відповідача). Про це мається розписка, без вказівки
підстави передачі зазначеної суми. Дана передача грошей відбувалася в
присутності свідка - ОСОБА_4,
яка підтверджує факт укладення даної угоди між сторонами та підставу передачі грошей на виконання укладеної угоди.
Крім того, факт отримання 2000 гривень в рахунок сплати частини
квартири, що належала відповідачеві в спадковому
майні, був встановлений рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.03.2006 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/4 частини квартири.
Тому, позивачка прохає задовольнити позов, визнати дану усну угоду недійсною, стягнувши на її користь з відповідача 2000 грн., одержаних на виконання даної недійсної угоди та стягнути всі витрати по справі, сплачені нею при
подачі позовної заяви 81 грн. ( 51грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, а всього 81грн.).

Відповідач у відкритому судовому засіданні позов не
визнав, пояснивши, що 21.01.2004 року він дійсно отримав від позивачки гроші у сумі 2000 гривень, про що мається розписка,
але як плату за проживання в його квартирі, оскільки сам він
наймає іншу квартиру. Факт передачі йому зазначеної
суми грошей, як сплати його частини в квартирі, що була спадковим майном після померлого 26.10.2002 року ОСОБА_3 за усною домовленістю з позивачкою, заперечує. Прохає у
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши справу, суд приходить
до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_3, який був чоловіком позивачки та батьком відповідача, що
підтверджується свідоцтвами про смерть, про
одруження (а.с.14,15). Після його смерті відкрилася спадщина, в склад якої ввійшли як права позивачки так і
права відповідача на квартиру під
номером АДРЕСА_1.

В зв'язку з тим, що позивачка була зареєстрована на вказаній житловій площі,
проживала в цій квартирі та іншого житла у неї не було, а відповідачеві потрібні були гроші, то по усній
угоді між собою вони дійшли згоди про
те, що розмір частки ОСОБА_2 в спадщині на квартиру позивачка йому компенсує грішми в розмірі 2000 гривень, а він в свою чергу, відмовиться від спадщини на її користь. На виконання цієї угоди позивачка передала, а відповідач прийняв від неї 2000грн. Даний
факт підтверджується розпискою ОСОБА_2, складеної в присутності
ОСОБА_4. (а.с.26) та показами свідка ОСОБА_4., даними в
судовому засіданні.

Пізніше ОСОБА_2 порушив досягнуті домовленості за цією усною угодою і
звернувся до нотаріальної контори, але із заявою про прийняття
спадщини.

На цій підставі позивачка звернулася до відповідача з проханням повернути її гроші, оскільки він порушив досягнуту ними
домовленість, не дотримавшись умов угоди. А отже, позивачка вважає, що на
підставі ст.ст. 215, 216, 317,
319 ЦК України їх угода є недійсною з тих
підстав, що ОСОБА_2 на той час не був власником
своєї частки квартири та не міг укладати угоди щодо неї, а також ця угода
повинна була бути укладена в письмовій формі та нотаріально посвідчена.

Відповідач неодноразово обіцяв повернути назад позивачці отримані ним за цією угодою гроші у сумі 2000 грн., навіть в судовому засіданні Баглійського райсуду м.Дніпродзержинська (а.с.
10-оборот), але так і не повернув до цього часу і надалі
повертати відмовляється, оскільки вважає, що він не повинен повертати 2000грн. одержаних ним за укладеною угодою між ним і позивачкою, так як він проживає не в спадковій
квартирі, на частину якої він має право, а знімає
інші квартири, в той час як згідно рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2006 року прийнято рішення про вселення
ОСОБА_2 в цю спірну квартиру (а.с.20-22).

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішення у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Факт отримання відповідачем від позивачки на виконання угоди між ними
коштів в сумі 2000 гривень в рахунок сплати частини
квартири, що належала відповідачеві в спадковому майні, був встановлений
рішенням Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.03.2006 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/4
частини квартири, яке вступило в законну силу 29 серпня 2006
року і не скасоване (а.с. 10-12,
20-22).

Таким чином, не підлягає доказуванню у судовому
засіданні і є доведеним факт передачі грошей гр. ОСОБА_1, у сумі 2000 гривень гр. ОСОБА_2, в рахунок сплати його

частини в квартирі, що була
спадковим майном після померлого 26.10.2002
року ОСОБА_3(Свідоцтво про смерть серії ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис НОМЕР_1 від 29.10.2002 року).

Свідок по справі
- ОСОБА_4.
підтверджує факт передачі 2000
грн. в її присутності гр. ОСОБА_2 в рахунок сплати його частини в квартирі, що була спадковим майном, після
померлого ОСОБА_3

Крім того, факт
передачі гр. ОСОБА_1 грошей у сумі 2000
грн. гр. ОСОБА_2 в рахунок сплати його частини квартири у спадковому майні
підтверджується матеріалами справи, а саме:

·
рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29.08.2006 року (а.с. 6-8)
та рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області (а.с. 10-12),
згідно яких визнано право власності за ОСОБА_2 по спадкуванню за законом на
5/8 частин,
а за ОСОБА_1 на 3/8 частин
квартири АДРЕСА_1 та вирішено вселити ОСОБА_2 в указану квартиру;

·
свідоцтвом про одруження (а.с. 14);

·
свідоцтвом про смерть (а.с. 15);

·
розпискою гр. ОСОБА_2 (а.с.26).

Відповідно до
ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього
кодексу.

Відповідно до
ч.1, ч. 5 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства,
а також моральним засадам судочинства, правочин має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.
3 ст.215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або
інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ж ч.1 ст.
216 ЦК України,
у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, на думку суду, усну угоду, укладену між позивачкою та
відповідачем про передачу позивачкою ОСОБА_1 відповідачеві ОСОБА_2 грошей в
розмірі 2000грн., що підтверджується розпискою, в рахунок сплати його частини
квартири у спадковому майні слід визнати недійсною, оскільки за кожним із
сторін на даний час визнано право власності на частину спірної спадкової
квартири. Тому, кошти одержані відповідачем від позивачки на виконання
недійсної угоди в сумі 2000грн., укладеної 21.01.2004 року без дотримання установленої законом письмової форми
з нотаріальним посвідченням і в той час, коли відповідач не був ще власником
частки спірної   квартири і не міг
укладати угоди щодо неї, у

відповідності
з вимогами ст.ст. 203-214,
215-216 ЦК України, слід повернути
відповідачем ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати недійсною усну угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про передачу 21.01.2004 року позивачкою ОСОБА_1 відповідачеві ОСОБА_2 грошей в
сумі 2000 грн., в
рахунок сплати його частини квартири у спадковому
майні - під номером АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 2000 (дві тисячі)
грн., отриманих на виконання недійсної угоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати сплачені позивачкою при подачі позовної
заяви в сумі 51грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, а всього - 81грн.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може
бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Головуюча:    О.М.ГУДИМ