Справа № 22-632                                                                       Голов,
у 1 інст . Федитник І.Д.
Категорія -23                                                                               Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007 року квітня 23 дня . Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого  -
Каблака П.І. Суддів-Мойсюка М.І.,
Штефаніца Ю.Г. При секретарі -Панчишину А.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Турківського районного суду Львівської
області від 03 січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3. до ОСОБА_1.,
ОСОБА_4. про усунення перешкод і відшкодування майнової шкоди, -

установила:

Оскаржуваним рішенням районного суду від 03.01.2007 р.
задоволено частково позов ОСОБА_3., постановлено зобов"язати ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. перенести стовпчики від огорожі житлового будинку позивачки, стягнуто
солідарно з відповідачів у користь позивачки 3755, 56 грн. майнової шкоди та
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., ОСОБА_4 просять рішення
районного суду скасувати, закрити провадження у справі посилаючись на неповне
з"ясування дійсних обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним
обставинам та невірне застосування норм матеріального і процесуального права
-(а.с.173-174).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги,
колегія суддів, у межах їх доводів, дійшла висновку про відхилення апеляційної
скарги виходячи з наступного.

Як видно з рішення виконавчого комітету Лімнянської
сільської ради Турківського району Львівської області від 24.05.1993 p., свідоцтва про
право власності від 15.04.2005
p., реєстраційного
посвідчення, планів забудови будинковолодінь сторін, довідки сільської ради НОМЕР_1 від 17.05.2006 p., НОМЕР_2 від 22.02.2007 р. і листа НОМЕР_3  від 21.10.2006
p., позивачка
ОСОБА_3. є власницею житлового будинку АДРЕСА_1,
апелянт ОСОБА_1. сусіднього житлового будинку, де сторони проживають-(а.с.6, 12-16, 44, 57, 67, 87, 121, 179-180).

Задовольняючи частково позов про відшкодування майнової
шкоди районний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно
виходив з того,

що
апелянтами заподіяно шкоду майну позивачки, а відтак до поданих доказів щодо
розміру, стягнув її.

Судом
встановлено, що апелянти побудували на відстані одного метра від житлового
будинку позивачки господарську споруду для зберігання дров, в результаті
дощових і талих вод відбувалось залиття стіни житлового будинку ОСОБА_3., в
результаті чого будинок зазнав пошкоджень -(а.с.7-10,
17-18, 42-43).

У відповідності з п.2 роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 6 від 27.03.1992 р. (зі змінами)
„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди", ч. 1 статті 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Районний суд вірно виходив з того, що неправомірними діями апелянтів
позивачці заподіяна майнова шкода, а відтак відповідно до кошторису стягнув
таку та відновив порушене право, що відповідає дійсним обставинам справи та
вимогам закону.

Апелянти не подали відповідних доказів і таких не встановлено судом, що
шкода заподіяна не з їх вини, чи іншому розмірі.

Відповідно до ч.ч.2-3 статті 10
ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 60 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів
лежить на сторонах та інших особах, які беруть участь у справі.

За таких обставин рішення суду першої інстанції
відповідає дійсним обставинам справи, суд вірно застосував норми матеріального
і процесуального права, а відтак підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не грунтуються на дійсних
обставинах справи, законі і спростовуються висновками суду.

У відповідності з ч.2 статті 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307
ч.І п.1, 308, 314 ч.І п.1,
315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Турківського районного суду Львівської області від 03 січня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту
її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двох
місяців з дня вступу її в силу.