Справа №
22ц-562/07                                     Головуючий у 1 -й інстанції Разумовська О.Г.
Категорія 41                                                    Доповідач апеляційного суду Славгородська Н.П.
РІШЕННЯ Іменем України

13 березня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі: головуючого - Славгородської Н.П., суддів:
Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.Я., при секретарі Бобуйок І.Ф.,

за
участю: позивача ОСОБА_1., його представника ОСОБА_2., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за
апеляційною  скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю Аграрний комплекс „Васильки" (далі

- ТОВ „АК „Васильки") на
рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2006 року

за  позовом

ОСОБА_1до
відкритого акціонерного товариства

„Миколаївський
комбінат хлібопродуктів" (далі - ВАТ „МКХП") та ТОВ „АК

„Васильки"

про стягнення
заборгованості по оплаті за роботу в надурочний час та

відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 р. ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом до ТОВ „АК „Васильки" та ВАТ „МКХП" про стягнення
заборгованості оплати за роботу в надурочний час та відшкодування моральної
шкоди.

Позивач
зазначав, що з 28 жовтня 2002 р. працює в ТОВ „АК „Васильки" оператором
пульту комбікормового комплексу. З грудня 2003 р. по лютий 2006 р. йому не
доплачено 2667 грн. за роботу в надурочний час, оскільки в порушення трудового
законодавства вона оплачувалася в одинарному розмірі, чим йому завдано
моральної шкоди.

Посилаючись на
викладене, позивач просив стягнути з відповідачів 2667 грн. заборгованості по оплаті за роботу в надурочний
час і 1000 грн. моральної шкоди.

В подальшому
позивач уточнив позовні вимоги в частині оплати роботи в надурочний час, просив
стягнути 2436 грн. з ТОВ „АК „Васильки", оскільки другий відповідач ВАТ „МКХП"
виплатив йому заборгованість за час роботи у нього.

Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2006 р. позовні вимоги
задоволені частково, стягнуто з ТОВ „АК „Васильки" на користь ОСОБА_1.
2436 грн. заборгованості по оплаті роботи в надурочний час і 200 грн. моральної
шкоди.

Додатковим
рішенням того ж суду від 5 лютого 2007 р. відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1. до ВАТ „МКХП".

В апеляційній
скарзі ТОВ „АК „Васильки" просить скасувати рішення суду і направити
справу на новий розгляд, посилаючись на те, що справа була розглянута у відсутність його представника, який не був
повідомлений про час судового засідання, що потягло неповне з'ясування
обставин справи.

В запереченнях
на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги,
просить залишити рішення суду без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача і його представника, дослідивши

2

матеріали
справи і перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 28 жовтня 2002 р. по 9 січня 2006 р. працював в ТОВ „АК „Васильки" на посаді оператора
пульту комбікормового комплексу.

В порушення вимог ст. 50 КЗпП України позивач з листопада 2003 р. по грудень 2005 р. працював з перевищенням нормальної
тривалості робочого часу без відповідної компенсації, а тому суд
у відповідності до статей 106, 237-1 КЗпП України
задовольнив його позовні вимоги.

Посилання ТОВ „АК „Васильки" в апеляційній скарзі на те, що справа розглянута за відсутністю його представника, не
повідомленого про час судового засідання, є безпідставними. В матеріалах справи
є докази, що апелянт був належним чином повідомлений про час двох
останніх судових засідань (а.с.38-39,86-87), що відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України давало право суду вирішувати справу
на підставі наявних у ній доказів.

Разом з цим, суд помилково зазначив в рішенні про стягнення заборгованості по оплаті за роботу в надурочний час за період з
листопада по грудень 2003 р. і за лютий 2006 р. Тоді як, фактично
стягнута вказана заборгованість за період з листопада 2003
р. по грудень 2005 р.

Крім того, суд визначив заборгованість по оплаті праці без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів, однак
не зазначив про це в резолютивній частині рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд визначив розмір судового збору, який
підлягає стягненню з ТОВ „АК „Васильки", 51 грн. без
врахування задоволених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Тоді як, з ТОВ „АК „Васильки" підлягає
стягненню 59 грн. 50 коп. (51+8.50) судового збору.

За таких обставин, у відповідності до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає зміні.

Керуючись статтями 303, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Аграрний комплекс
„Васильки" задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2006 р.
змінити. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Аграрний комплекс „Васильки" на користь ОСОБА_1заборгованість по
оплаті за роботу в надурочний час за період з
листопада 2003 р. по грудень 2005 р. у сумі 2436 грн.(дві тисячі чотириста тридцять шість) без утримання прибуткового
податку й інших обов'язкових платежів і в
дохід держави 59 грн. 50 коп. судового збору.

В іншій частині
вказане рішення та додаткове рішення того ж суду від 5 лютого 2007 р. залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України.