Справа № 22ц -1064  2007 року                                         Голов,
в 1-й інстан.Хейло Я.В.
Категорія 33                                                                          Доповідач
20 лютого 2007 року                        Апеляційний суд
Донецької області в складі:
судді  Пономарьової О.М.,
суддів                         Бабенка П.М., Бондаренко Л.І.,
секретарі             Баклановій Ю.В.,
за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку
цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод у здійсненні права власності
на земельну ділянку та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
В липні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності.на
земельну ділянку, відшкодування моральної та матеріальної шкоди і посилалась на
те, що після смерті батьків отримала житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, та
земельну ділянку, на якій він розташований. Під час користування земельною
ділянкою відповідною комісією Селидівської міської ради встановлено порушення
меж земельної ділянки з боку відповідача та прийнято рішення від 21 червня 2006
року про встановлення меж та зміни у державному акті відповідача про право
власності на земельну ділянку. Але відповідач не виконує рішення міської ради,
чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зробив на її землі насип
з каміння, вирубав з її земельної ділянки два дерева, кущ аґрусу та смородини.
Просила суд зобов'язати відповідача дотримуватися правил користування земельною
ділянкою відповідно до рішення Селидівської міської ради від 21 червня 2006
року повернути належну їй землю, убрати з її землі насип та відшкодувати
завдані збитки у розмірі 550 грн. та моральну шкоду.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 листопада
2006 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1: ОСОБА_2 зобов'язаний не
чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні права користування земельною ділянкою,
розташованою за адресою АДРЕСА_1, убрати насип на її земельній ділянці та
надати можливість встановити межові знаки згідно рішення Селидівської міської
Ради від 21 червня-2006 року. З ОСОБА_2. на користь позивачки стягнуті судові
витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду , ОСОБА_2 звернувся з
апеляційною скаргою до Апеляційного суду Донецької області, в якій просить
рішення суду скасувати і вирішити спір у відповідності до вимог закону,
оскільки вважає, що порушені його права власника земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, суд
першої інстанції виходив з того,

що рішенням Селидівської міської
ради від 21 червня 2006 року затверджено акт обстеження ділянок АДРЕСА_2,
затверджені межі вказаних земельних ділянок у відповідності до викопіювання
документів БТІ та внесені зміни до держаного акту на право приватної власності
на землю від 13 травня 1999 року, виданого на ім'я ОСОБА_2.

Проте з таким
висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки такі висновки
суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми
матеріального права, що є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України для
скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за
законом від 13 грудня 2005 року, є власницею житлового будинку і надвірними
господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1, на
земельній ділянці Селидівської міської ради, площею 0,06 га.

Відповідач
ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої за
адресою АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на
землю від 13 травня 1999 року, яким встановлений план зовнішніх меж ділянки.

Відповідно до
вимог ст. 153 ч.І ЗК України власник не може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

24 травня 2006
року комісією були обстежені АДРЕСА_2 і встановлено, що межові знаки за планом державного акту
на право власності на ім'я ОСОБА_2. знаходяться на земельній ділянці, якою
більш 50 років користувалися рідні ОСОБА_1. Цей акт затверджений рішенням
Селидівської міської ради від 21 червня 2006 року, також затверджені межі
вказаних земельних ділянок у відповідності до викопіювання документів БТІ та
внесені зміни до держаного акту на право приватної власності на землю від 13
травня 1999 року, виданого на ім'я ОСОБА_2..

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою та зобов'язуючи ОСОБА_2. не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні права
користування земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1, убрати насип
на її земельній ділянці та надати можливість встановити межові знаки згідно з
рішенням Селидівської міської Ради від 21 червня 2006 року, суд не врахував, що
тим самим втручається у здійснення ОСОБА_2 повноважень щодо володіння належною
йому земельною ділянкою.

Державний акт на
право приватної власності на землю, виданий відповідачу 13 травня 1999 року на
земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1, яким
встановлений план зовнішніх меж цієї ділянки, ніким не оспорений і не
скасований .

Згідно зі ст. 51
Закону України „Про власність" громадянин не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку поза його волею інакше, як на підставі рішення
суду, у випадках, передбачених законодавчими актами  України.

Відповідно до
ч.І ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення
власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною
йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами
додаткові обов'язки чи обмеження.

Таким чином , Селидівська міська рада , ухвалюючи рішення
від 21 червня 2006 року, яким внесені зміни до держаного акту на право
приватної власності на землю від 13 травня 1999 року, виданого на ім'я
ОСОБА_2., перевищила свої повноваження, і за таких підстав суд не міг в
обгрунтування своїх висновків покладати це рішення ради.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку
, що позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2. задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 листопада 2006
року скасувати.

ОСОБА_1відмовити в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку
та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
.