Справа № 22-ц-441-2007                                           Головуючий
Категорія 30                                                                                  Доповідач     Молчанов
РІШЕННЯ

Іменем України

2007 року
лютого    " 12 " дня       Апеляційний суд Донецької області

у складі:
Головуючої Денисенко
Л.Л.

Суддів    Молчанова
СІ.

Лоленко В.А.

при
секретарі  Андрусь B.C.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Шахтарського міськрайонного суду від 31.10.2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення.

Заслухавши
доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, який просив скасувати рішення суду,
відмовити позивачці у задоволені позовних вимог, пояснення позивачки ОСОБА_5,
яка просила відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін, як
таке що постановлено з додержанням вимог матеріального закону, перевіривши
доводи апеляційної скарги за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 31.10.2006
року, яким позовні вимоги задоволено, відповідача виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання
йому іншого жилого приміщення.

Доводи скарги
зводяться до того, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і
процесуального права, без врахування фактичних обставин справи, що квартиру
надавали матері відповідача, він проживав у квартирі усе життя, між ним та
колишньою дружиною склалися украй неприязні відносини. Вони розірвали шлюб і
позивачка створює умови, при яких бажає заволодіти квартирою, щоб приватизувати
квартиру і продати. Фактично позивачка проживає з іншим чоловіком, з яким
уклала фактичний шлюб, він сплачує комунальні платежі, користується квартирою.
Майно вони не ділили, іншого житла у відповідача немає. Суд не прийняв до уваги
обставини справи, задовольнив позов про виселення поспішно, не допитав свідків
за клопотанням відповідача, не встановив останнього випадку порушення правил
проживання з боку відповідача, тому просив рішення суду скасувати, у задоволені
позову відмовити.

Судом першої
інстанції встановлено, що у липні 2006
року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом де вказувала, що вони з
відповідачем проживали у шлюбі у державній квартирі АДРЕСА_1. Зареєстровані
у квартирі вона з відповідачем, їх двоє дітей та гр. ОСОБА_4 Відповідач
зловживає спиртним, порушує правила проживання, не впускає позивачку до
квартири, зчиняє сварки, скандали, тому позивачка просить виселити відповідача
з квартири без наданні

2

іншого жилого приміщення, так як на
протязі 2005 року
відповідача тричі було притягнуто до адміністративної відповідальності за
скандали у квартирі, його поведінка не змінилася, проживати разом з ним
неможливо.

Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду від 31.10.2006
року позов задоволено, відповідача виселено з квартири без надання йому
іншого жилого приміщення.

Апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким слід відмовити у задоволені позовних вимог з
таких підстав:

Відповідно до
ст. 116 ЖК
України, якщо особи, що проживають у квартирі сумісно систематично порушують
правила співжиття і роблять неможливим для інших неможливим проживання з ними в
одній квартирі, а вжиті заходи попередження не дали позитивних результатів, суд
може ухвалити рішення про виселення винної особи при триваючий антигромадській
поведінці.

Суд першої
інстанції встановив, що сторони є сторони проживали у вказаній квартирі як
подружжя, після припинення шлюбу між ними склалися неприязні відносини, відповідач
користується квартирою, позивачка запевняє суд, що не може користуватися
квартирою через неправомірну поведінку відповідача. Крім того, у квартирі
проживає гр-н ОСОБА_4, який
заперечує проти позову, пропонує відмовити позивачці у позові, так як вона має
інше житло, а поведінка відповідача є наслідком неправильних дій позивачки.

Задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про законність вимог
позивачки, що відповідач систематично порушує правила співжиття, до нього
застосовані заходи попередження, але поведінка відповідача не змінилася, тому
суд прийшов до висновку про виселення позивача з квартири без надання йому
іншого жилого приміщення.

Такий висновок
зроблено судом з порушенням норм матеріального права, суд застосував закон,
який не підлягає застосуванню для вказаних правовідносин, що призвело до
ухвалення помилкового рішення.

Вирішуючи справу
по суті, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що правила ст. 116 ЖК
застосовуються лише у тому випадку, коли антигромадська поведінка відповідача є
тривалою, а раніше вжиті заходи попередження не дали позитивних результатів.

Суд встановив,
що відповідача було тричі у 2005
році притягнуто до відповідальності за порушення правил співжиття, про що є
відповідні судові рішення, а до суду з позовом про виселення позивачка
звернулася лише 11.07.2006
року, при цьому позивачка не вказує у позовній заяві на інші випадки
негативної поведінки відповідача, с
особа, яка проживає у квартирі разом з сторонами гр.-н ОСОБА_4, зазначив у
судовому засіданні, що позивачка не проживає у квартирі з власного наміру,
поведінка відповідача не є перешкодою для позивачки користуватися житлом, вона
має намір виселити відповідача без належних підстав.

При цьому суд першої інстанції порушив вимоги
матеріального права, які призвели до неправильного вирішення спору. Суд
встановив, що відповідач продовжує

3

порушувати правила співжиття, при
цьому суд послався на пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які не проживають у
квартирі і знають про події з слів позивачки, а свідчення особи, яка постійно
проживає у квартирі ОСОБА_4, суд до уваги не прийняв. Саме ця особа пояснила
суду, що немає підстав для задоволення позовних вимог, так як поведінка
відповідача не є протиправною, позивачка при бажанні, може користуватися квартирою,
але користується квартирою через свої міркування.

Суд першої
інстанції не встановив нового випадку порушень відповідачем правил співжиття у
квартирі, ті випадки, які мали місце у 2005
році були предметом розгляду суду, відповідача було попереджено про
недопустимість негативної поведінки, вважається, що він виправив свою
поведінку, інших випадків порушення правил співжиття не допускав, тому немає
підстав для задоволення вимог позивачки про виселення відповідача на підставі
вимог ст. 116 ЖК
України.

При вирішені
справи апеляційний суд приймає до уваги роз'яснення, які містяться у п. 17 постанови
Пленуму Верховному Суду України від 12.04.1985
року із змінами „ Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України „ що вимоги
ст. 116 ЖК
України застосовуються до особи, яка систематично порушує правила співжиття і
роблять неможливими для інших проживання з ними в одній квартирі, лише при
умові, що антигромадська поведінка винного є тривалою і продовжується після
вжитих заходів попередження.

Апеляційний суд
встановив, що відсутні докази про неправомірну поведінку відповідача після
вжитих заходів попередження, вважається, що відповідач виправився і відсутні
підстави для виселення відповідача з квартири без надання йому іншого жилого
приміщення.

При таких
обставинах апеляційний суд вважає можливим рішення суду першої інстанції
скасувати, новим рішення у задоволені позовних вимог відмовити.

Керуючись ч 1
п 2 ст.307,
ч. 1 п. 4 ст. 309, ст. 314, 315 ЦПК України

ВИРІШИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 31.10.2006
року скасувати. У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення
відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного суду.

Судді:

Згідно