інстанції Воробьев С.О.
Справа № 22-4386,2007р.      Доповідач Курило В.П.
УХВАЛА

Іменем України

5 червня 2007 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П. суддів  Санікової
О.С.,  Шамрило Л.Г. при секретарі   Степаненко В.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2007
року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту
спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулась в суд з такою заявою. Вона посилалась
на те, що у 1987 році познайомилась з ОСОБА_4, а з
листопада 1987 року вони стали проживати однією
сім"єю, вести спільне господарство та вести єдиний бюджет. У червні 1991
року вона поселилась в жилий будинок АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4 на праві власності і там проживали тривалий час аж до
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За час
спільного проживання вони значно покращили жилий будинок за рахунок спільних коштів, що дає їй підстави вважати цей будинок спільною
власністю її і померлого ОСОБА_4. Вона бажає прийняти
спадщину, що залишилась від померлого, тому просила встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_4.

Місцевим судом до участі у справі у якості зацікавленої особи залучена Красноармійська
міська рада.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2007 року заява ОСОБА_1 задоволена, встановлений
факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім"єю без реєстрації шлюбу з листопада
1987 року по листопад 2006 року.

В апеляційних скарах ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду через те, що воно є незаконним.
Вони є зацікавленими особами у справі, а суд їх до участі у справі
не притягнув. Померлий є батьком ОСОБА_2 і колишнім чоловіком ОСОБА_5 і вони претендують на майно, що залишилось після
його смерті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника, пояснення заявниці, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд вважає, що скарги підлягають задоволенню, а рішення
суду - скасуванню , виходячи з наступного.

2

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції виходив з того, що вона підлягає

розглядові у порядку окремого провадження.

Але з таким висновком суду погодитися не можливо.

З заяви ОСОБА_1
і її пояснень як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції
видно, що вирішення питання про встановлення факту спільного проживання з
ОСОБА_4 їй необхідно для подальшого вирішення питання щодо жилого будинку, який належить по праву власності померлому.
ОСОБА_1 вважає себе власником частини жилого будинку у зв"язку з
тим, що під час спільного проживання з ОСОБА_4 покращували жилий будинок,
вкладуючи на це спільні кошти.

З матеріалів
справи також видно, що на майно померлого претендують і його донька - ОСОБА_2 і
колишня дружина ОСОБА_3. Таким чином і вказані особи є сторонами, що
зацікавлені в розгляді справи і між ними та ОСОБА_1 виникає спір про право. А в
провадженні місцевого суду є справи, що порушені на підставі позовних заяв
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і інших про розподіл майна.

Відповідно до ч.
6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз"яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суд першої
інстанції вказаних положень закону не врахував і розглянув заяву ОСОБА_1 по
суті у порядку окремого провадження.

Крім того, суд
не з"ясував обставини, що мають суттєве значення для справи, і, зокрема,
хто є належною стороною по справі. Суд вважав, що по справі зацікавленою особою
є Красноармійська міська рада, у той час як у померлого є спадкоємці першої
черги, які претендують на спадщину. І саме вони мали бути залучені до участі у
справі. Таким чином, суд першої інстанції розглянув питання про права і
обов"язки сторін, що не були залучені до участі у справі, що відповідно до
п.4 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з поверненням
справи на новий розгляд.

Керуючись
ст.304, 307, 311 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги задовольнити. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 27 лютого 2007 року скасувати. Справу на новий розгляд повернути у
той же суд, іншому складі суддів.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.