Справа №
22-1177/2007р.                                               Головуючий в 1 інстанції Комарова В.А.
Категорія 34                                                                    Доповідач Стельмах Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С., суддів Звягінцевої О.М., Молчанова С.І., при
секретарі Андрусь B.C., розглянув у відкритому судовому
судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про розділ майна подружжя, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ майна подружжя і

встановив:

в апеляційній скарзі ОСОБА_2 оспорює обгрунтованість судового рішення, яким частково задоволено його позов і все майно поділено
порівну, в тому числі будинок і квартиру, і ставить
питання про його зміну, просить виділити йому в натурі для проживання жилий будинок та виключити з переліку майна подружжя розбірний торгівельний павільйон, оскільки він його
придбав вже після припинення подружніх стосунків з ОСОБА_1, а в
жилому будинку ще зареєстровано його мати похилого віку, яка фактично
залишилася без житла.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2та його представник адвокат ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги і просили про її
задоволення і зміну судового рішення, а ОСОБА_1 та її
представник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти доводів скарги, просили її відхилити та залишити судове рішення без
зміни.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

6 червня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і зазначала, що вони з 1981 до 2006 р. знаходилися в
зареєстрованмоу шлюбі, який розірвано рішенням суду від 20 квітня 2006 року.

За час шлюбу вони придбали жилий будинок вартістю 10168 грн., нежиле приміщення вартістю 5000 грн. і розбірний торгівельний
павільйон вартістю 12788,00 грн.

Просила розділити вказане майно,
визнавши за нею право на його 1/2 частину.

6 липня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 і зазначав, що крім визначеного нею майна за час шлюбу
вони також придбали трикімнатну квартиру за 30000 грн.
і два меблевих набори - кухонний за 3000 грн. та спальний за
10000 грн.

2

Він зазначав, що
розбірний торгівельний павільйон придбав вже після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_1 в листопаді 2004 р. і просив виключити його з переліку майна подружжя та
виділити йому в натурі жилий будинок, а відповідачці два вказані ним
меблеві набори.

31 липня 2006 року ОСОБА_1 звернулася з додатковим позовом до ОСОБА_2 і просила розділити 10000 грн., які він виручив від
продажу їх машини та виділити їй в натурі набор меблів для спальні вартістю 10000 грн., а йому - для
кухні, вартістю 3000 грн. з врахуванням її
частки в проданій ним автомашині.

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області
від 6 жовтня 2006 року позови задоволено, визнано за сторонами право власності
по 1/2 частині на квартиру, жилий будинок, нежиле
приміщення та розбірного торгівельного павільйону, виділено в
натурі ОСОБА_1 набор меблів для спальні вартістю 10000
грн. з врахуванням її частки в проданій автомашині, аОСОБА_2 набор меблів для кухні вартістю 3000 грн. з врахуванням
залишених в нього коштів від продажу машини в сумі 10000 грн. .

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1
постанови „Про судове рішення" № 11 від 29
грудня 1976 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обгрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановленні
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Відповідно до
вимог ст. ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними і це майно ділиться
між ними в натурі.

При розгляді цієї справи судом встановлено обсяг майна, яке підлягає
розділу між колишнім подружжям, але й те,
що сторони не дійшли згоди щодо вартості частини цього
майна і не заявили клопотання про призначення відповідної експертизи для
його оцінки.

За таких обставин, суд всупереч доводам скарги, обгрунтовано визнав за
кожною з сторін право власності на 1/2
частину цього майна і залишив його в їх спільній частковій
власності, що не виключає можливості розділу його в натурі в майбутньому, розділивши рухоме майно, щодо
вартості якого сторони дійшли згоди.

Апеляційний суд не може визнати спроможними доводи скарги ОСОБА_2 про безпідставне включення судом в перелік майна подружжя
розбірного торгівельного

3

павільйону, який він придбав в
квітні 2005 року після припинення подружніх стосунків з відповідачкою.

Судом
встановлено, що сторони мали сімейний бізнес і після припинення шлюбних відносин, що за рішенням суду про розірвання
шлюбу мало місце в лютому 2005 року (а.с.7), але до
офіційного розірвання шлюбу 20 квітня 2006 року та вирішення питання щодо розділу активів сімейного бізнесу, ОСОБА_2 23 квітня
2005 року на своє ім'я придбав за 12788,00 грн.
розбірний торгівельний павільйон (а.с.11).

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про те, що вказане
майноОСОБА_2 придбано за сумісні з ОСОБА_1
кошти і обгрунтовано не виключив його з переліку майна, що підлягає розділу між подружжям.

Оскільки  апеляційним
судом  не встановлено  порушення
або  неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї
справи норм матеріального чи процесуального права та
невідповідності висновків суду обставинам справи, то підстав для задоволення скарги і зміни судового рішення немає. Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 6 жовтня
2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.