У х в а л а

іменем  україни

6 червня 2007 року                                            м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:
Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,  Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в  судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі
- СТОВ) “Бучанське”, Густомельської селищної ради  про визнання права на земельний пай та
виділення земельної ділянки,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У листопаді 2005 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1994 року
працював у радгоспі “Бучанський”, у 1997 році цей радгосп було реорганізовано в
КСП “Бучанський”, його було прийнято в члени КСП, він працював на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1,  27 грудня 1999 року подав
заяву про вихід із членів КСП з виділенням майнового і земельного паю, проте до
цього часу питання про виділення йому земельного паю не вирішено.

Уточнивши згодом свої позовні
вимоги, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай)  у розмірі середньої частки по КСП
“Бучанський”, зобов”язати Густомельську селищну раду відвести йому із земель
резерву земельну ділянку в натурі та видати йому державний акт на право
приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Рішенням Ірпінського
міського   суду від 2 жовтня 2006 року,
залишеним без змін  ухвалою Апеляційного
суду Київської області від 19 грудня 2006 року,
позов задоволено.

У касаційній скарзі СТОВ
“Бучанське” просить скасувати ухвалені в справі судові рішення і постановити
нове рішення про відмову в позові , посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що  ОСОБА_1. був членом КСП “Бучанський”, рішення
про його виключення із членів КСП не приймалось, а тому він має право на
виділення йому земельного паю в натурі.

Проте з таким висновком суду
повністю погодитись не можна.

За змістом ст.ст. 22, 23 ЗК
України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995
року № 720/95 “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям” особа набуває право на
земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час
паювання, - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право
колективної власності на землю, - одержання КСП цього акта.

Виходячи з наведеного, суду слід
було ретельно з”ясувати дату отримання КСП державного акту на право колективної
власності на землю, чи перебував на той час позивач в членах КСП, який порядок
виходу з членів КСП було встановлено статутними документами КСП  на час подачі позивачем заяви про вихід із
КСП, для чого необхідно було  дослідити
надані сторонами письмові докази щодо цього питання.

Посилання у рішенні суду на той
факт, що суду не надано документів, які б підтверджували факт виключення
позивача із членів КСП, не можна вважати підставним, оскільки суд не перевірив
належним чином заперечення відповідача
про те, що позивач добровільно вийшов із членів КСП у 1999 році, а тому
рішення про його виключення не приймалось, оскільки при добровільному виході
була передбачена інша процедура оформлення, яка не потребувала спеціального
рішення про виключення.

Вирішуючи питання про відведення
земельної ділянки в натурі та видачу державного акту про право приватної
власності на землю, суд не перевірив чи відносяться такі дії до повноважень
селищної ради.

В порушення вимог ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не звернув уваги на допущені судом першої інстанції
порушення, належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги і залишив
рішення без змін.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд
з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. 336
ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу СТОВ “Бучанське”  задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду
від 2 жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19
грудня 2006 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді :
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін