СУД  ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц
-511/2007 р.                                        Головуючий
відшкодування шкоди                                   Дудніченко
в апеляційній інстанції Корнієнко Н.В.
УХВАЛА

іменем України

21
березня 2007 року                             Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах
апеляційного СУДУ Черкаської області в складі:

головуючого                      Ювшина В.І.

суддів                                 Корнієнко Н.В.,
Качана О.В.

при
секретарі                   Авласовій М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Звенигородського
районного суду від 25 грудня 2006 року по справі за позовом СТОВ «Гусакове» до
ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу), -

встановила:

Позивач СТОВ «Гусакове» звернулося до суду з позовом в
порядку регресу до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди, мотивуючи тим, що
згідно рішення Звенигородського районного суду від 23 грудня 2003 року із СТОВ
«Гусакове» на користь ОСОБА_2 стягнуто 12 000 грн. матеріальної шкоди, 1 500
грн. моральної шкоди та судові витрати в сумі 705 грн., завдані останньому в
результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини тракториста
товариства ОСОБА_1.

12 жовтня 2006 року кошти в сумі 14 205 грн. перераховані
на користь ОСОБА_2 та сплачено 1 420 грн.50коп. виконавчого збору.

Також позивач просить стягнути з ОСОБА_1. судові витрати: 156,30 грн. державного мита та 30 грн.
оплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Рішенням Звенигородського районного суду від 25 грудня 2006 року позов СТОВ
«Гусакове» задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1.
на користь СТОВ «Гусакове» с
Гусакове Звенигородського району, Черкаської області в порядку регресу 14
205 грн. завданої шкоди, 1 420, 50 грн. сплачений виконавчий збір, 156,30 грн.
сплаченого держмита та 30 грн. за ІТЗ розгляду справи в суді.

В своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та
направити справу на новий розгляд в той же суд в іншому складі. Вважає, що при
винесенні оскаржуваного рішення судом не враховано всі обставини справи.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2003 року Звенигородським райсудом винесено рішення
про стягнення з СТОВ «Гусакове» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди - 12 000 грн., моральної шкоди - 1 500 грн. та 705 грн.
судових витрат.

Дана шкода завдана СТОВ «Гусакове» в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 вересня 2003 року в с Вільхівець
Звенигородського району, внаслідок якої автомобіль «Форд-Таурус» ОСОБА_2
зіткнувся з трактором МТЗ-80, який належить СТОВ «Гусакове» і яким керував
ОСОБА_1.

Згідно рішення, ОСОБА_1.
керував трактором з причепом в умовах недостатньої видимості, причеп не був
обладнаний світловими приладами та світло поворотами. При цьому ОСОБА_1. був в
нетверезому стані.

При винесенні оскаржуваного рішення суд врахував те, що
відповідач ОСОБА_1. на час ДТП працював
трактористом-машиністом у СТОВ «Гусакове». Згідно постанови суду від 28.10.2002
року він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил
дорожнього руху. Згідно рішення суду від 23.12.2003 року з власника трактора
МТЗ-80 - СТОВ «Гусакове» стягнуто матеріальну та моральну шкоду, так як ДТП сталася з вини
тракториста даного господарства ОСОБА_1.

На думку колегії суддів, при винесенні рішення, суд вірно врахував всі
обставини справи, встановив відповідні правовідносини, дослідив докази, що
маються у справі як в підтвердження позову так і в його заперечення та виніс
рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

З матеріалів справи видно, що шкода, завдана ОСОБА_2, відшкодована
позивачем в повному обсязі (а.с.8).

Винним в ДТП
визнаний відповідач ОСОБА_1 і про це зазначено в рішенні суду, яке набрало
чинності (а.с.7).

Розмір шкоди
також встановлений рішенням суду від 23.12.2003 року. Інші дані в матеріалах
справи відсутні.

Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає, що апелянтом не
надано суду доказів щодо його невинуватості в ДТП, а в зв'язку з цим
відсутності підстав для стягнення з нього завданих збитків.

Ті обставини, на які він, як апелянт, посилається у
скарзі не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду.

Ставлячи питання у скарзі про повернення справи до суду
першої інстанції на новий розгляд, ОСОБА_1.
не називає жодну з підстав, передбачені ст. 311 ЦПК України, по яких суд
апеляційної інстанції повинен це зробити.

З цих
причин, підстав для скасування рішення суду колегія не знаходить. Керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судців, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1. відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду від 25 грудня
2006 року по справі за позовом СТОВ «Гусакове» до ОСОБА_1 про відшкодування
завданої шкоди (в порядку регресу), - залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня

Його проголошення.