Справа № 22-2077/2007
рік                              Головуючий
у 1 інстанції Наюк Л. М.
Категорія    21                                                    Доповідач
УХВАЛА

іменем України

21 лютого 2007 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючої Краснощокової Н. С.
суддів Маширо О.П., Ігнатової Л.Є. при секретарі Андрусь B.C. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м.Харцизьку на рішення Харцизького
міського суду від 26 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1   до
відділення   виконавчої   дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.Харцизьку про відшкодування моральної
шкоди,

установив:

До апеляційного суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою на рішення
Харцизького міського суду, яким були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1
та з відділення Фонду на його користь стягнуто 30000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

При цьому суд виходив з того, що позивач понад 20 років
працював на підземних роботах на підприємствах вугільної промисловості.

У зв"язку із шкідливими умовами праці він набув
професійних захворювань.

Висновком МСЕК від 27 жовтня 2004 року йому уперше була
встановлена третя група інвалідності безстроково у зв"язку з набутим
професійним захворюванням, а при повторному огляді у МСЕК 13 липня 2005 року
йому було встановлено також 65% втрати професійної працездатності безстроково.

В апеляційній скарзі відділення Фонду просить скасувати
рішення суду та відмовити позивачеві у задоволенні його позову, оскільки
позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди, не надав до суду
відповідного висновку МСЕК щодо цього.

Крім того, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік"
зупинено дію ст.ст.21, 34 Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України", якими передбачена можливість відшкодування моральної
шкоди, тому суд ще й з цих підстав мав відмовити позивачеві у задоволенні його
вимог.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване судове рішення залишити без змін,
з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку апеляційного
суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, тому підстав для
його скасування немає.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції всебічно, повно і об"єктивно дослідив надані
сторонами докази, правильно встановив фактичні обставини справи та зробив
правильні правові висновки про те, що вимоги позивача щодо його права на
моральне відшкодування ґрунтуються на законі.

У рішенні
наведені відповідні мотиви, з яких він його ухвалив. Ці мотиви в частині права
позивача на моральне відшкодування не суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

Як було
встановлено судом першої інстанції, внаслідок професійного захворювання позивач
частково втратив професійну працездатність та став інвалідом - безстроково.

23 листопада
2004 року він був змушений звільнитись з роботи за станом здоров"я, на цей
час не працює.

За таких
обставин у відповідності до вимог закону позивач має право на моральне
відшкодування.

Враховуючи
надані сторонами докази у їх сукупності, ступінь втрати позивачем професійної
працездатності, його стан здоров"я, апеляційний суд вважає, що розмір
морального відшкодування, встановлений судом, відповідає ступіню та тяжкості
моральних страждань позивача, фактичним обставинам справи, а також принципам
розумності та справедливості.

Апеляційний суд
не може прийняти довід апеляційної скарги про необхідність відмови позивачеві у
задоволенні позову через те, що Законом України „Про Державний бюджет України
на 2006 рік" було зупинено дію відповідних положень Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування...", оскільки
вказаний закон набув чинності з 1 січня 2006 року, тоді як уперше право у
позивача на відшкодування моральної шкоди виникло ще у 2004 році.

Інші доводи
апеляційної скарги також були предметом дослідження у суді, на правильність
висновків суду вони не впливають, скарга не містить будь-яких доказів, які б
спростували встановлене судом, тому апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суду ухвалив:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.Харцизьку відхилити.

Рішення
Харцизького міського суду від 26 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.