інстанції Токаренко М.А.
Справа № 22-1424-2007р.   Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

06 лютого 2007 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів
Саніковой О.С., ШамрилоЛ.Г.

при секретарі
Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за

апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калінінському

районі
м. Горлівки Донецької області на рішення Калінінського районного суду м.
Горлівки

Донецької області від 20
грудня 2006 року по справі за позовомОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Калінінському

районі м. Горлівки Донецької області
про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення

виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництв та професійних
захворювань в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області, посилаючись на те, що він працював з 20 жовтня
1986 року по 19 травня 2004 року гірничим робітником, прохідником, ГРОЗ
на шахтах Кіндрат"ївка та ім. А.І. Гайового з важкими умовами праці, в умовах фізичного перевантаження,
несприятливого мікроклімату і отримав професійне захворювання хронічна
вертоброгенна попереко-крестцова радикулопатія.

Внаслідок професійного захворювання висновком МСЕК від 19
травня 2004р. йому

була вперше встановлена втрата
професійної працездатності 40% безстроково. Він визнаний

інвалідом 3 групи.

Позивач вважає, що йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в тому, що він має серйозні
порушення здоров'я, внаслідок втрати професійної працездатності він втратив значну частину життєвих функцій організму, вимушений
дотримуватись обмежень, втратив звичайні життєві зв'язки, вимушений проходити лікування в
медичних установах, витримуючи при цьому
біль і страждання, пов'язані з необоротною втратою здоров'я. Все це спричиняє йому моральні страждання і в рахунок
відшкодування моральної шкоди просив стягнути з відповідача 30 000 грн.

Рішенням Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області  від
20 грудня

2

2006 року позов задоволений частково і на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнено в рахунок
відшкодування моральної шкоди 21 500 грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування

від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в Калінінському районі

м.
Горлівки просить рішення скасувати і постановити нове, яким в задоволенні
позову

відмовити. В обгрунтування апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що довідка

МСЕК про
процент стійкої втрати професійної працездатності є підставою для

відшкодування матеріальної, а не моральної шкоди.
Відповідачем нараховані і сплачуються

позивачу   всі передбачені законодавством соціальні
виплати в повному обсязі. Сам факт

наявності
моральної шкоди позивачем в суді не доведений, висновком МСЕК не

встановлений.
Крім того, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік"

зупинена дія
статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне

страхування  від нещасного
випадку на  виробництві  і професійного захворювання, які

спричинили втрату працездатності", які передбачають виплату моральної
шкоди. Винним в

професійному
захворюванні позивача є підприємство, на якому він працював, бо не

забезпечило безпечні умови праці. Позивач знав про несприятливі умови
праці, був згоден з

ними і користувався у зв'язку з цим певними пільгами. Також позивачем
пропущений строк

позовної давності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач
працював з 20 жовтня 1986 року по

19 травня 2004 року гірничим робітником,
прохідником, ГРОЗ на шахтах Кіндрат"ївка та ім.

А.І. Гайового з важкими умовами
праці, в умовах фізичного перевантаження, несприятливого

мікроклімату   і
отримав  професійне  захворювання:   хронічна
вертоброгенна   попереко-

крестцова радикулопатія.

Внаслідок професійного захворювання висновком МСЕК від 19
травня 2004р. йому

була вперше встановлена втрата професійної працездатності
40% безстроково. Він визнаний

інвалідом 3 групи. Ушкодженням здоров"я позивачеві
заподіяно і моральні страждання.

Заслухавши   доповідь
судді   апеляційного   суду,
пояснення   сторін,   перевіривши

матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає

частковому задоволенню, а рішення суду зміні, оскільки висновки суду не
відповідають

встановленим обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
є підставою

для зміни рішення суду в
апеляційному порядку.

Відповідно до змісту ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове

державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного

захворювання, які спричинили втрату
працездатності", на Фонд соціального страхування від

нещасних випадків на виробництв та
професійних захворювань України покладено обов'язок

відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у
зв'язку з ушкодженням здоров'я,

заподіяну умовами виробництва, при
цьому сума страхової виплати не може перевищувати

двохсот розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої на день виплати.

Як   вбачається   з
акту   розслідування    професійного   захворювання,    позивачу

встановлений
діагноз - хронічна вертоброгенна попереко-крестцова радикулопатія,

відповідно до
довідки МСЕК йому встановлено втрату професійної працездатності 40%

безстроково.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про
наявність у позивача права

вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю за
нормами Закону України „Про

загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і

професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

При цьому не можуть бути
прийняті до уваги  посилання  відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних        захворювань
України в Калінінському районі м. Горлівки на Закон України „Про Державний

3

бюджет
України на 2006
рік", яким зупинена дія норм Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", які передбачають відшкодування
моральної шкоди застрахованим особам чи членам їх сімей. Право потерпілого на
отримання страхових виплат, а також відшкодування моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров"я виникло 19 травня 2005 року після проходженням ним
медичного огляду у МСЕК. Закон України „Про
держаний бюджет України на 2006 рік" зворотної сили не має і тому не регулює правовідносини між
сторонами. Тому підстав для відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у суду першої
інстанції не було.

Суд не може прийняти до уваги доводи апелянта
відносно того, що моральна шкода не

повинна відшкодовуватися в зв'язку з тим, що позивачеві нараховані і
виплачуються всі

передбачені законодавством соціальні
виплати в повному обсязі.

Також суд не може прийняти до уваги доводи апелянта
відносно того, що моральна

шкода не повинна відшкодовуватися в зв'язку з тим, що
позивач пропустив тримісячний

строк для звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП
України, оскільки дані відносини

регулюються п. 3 ч.
1  ст. 268 ЦК України,
відповідно до якого позовна давність не

поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням

здоров'я або смертю.

Також не приймаються судом до уваги доводи відповідача відносно
того, що  шкода

повинна відшкодовуватися
підприємством, на якому працював позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
суд врахував стан здоров'я позивача, а саме, що

він на 40 % втратив професійну працездатність, визнаний
інвалідом 3 групи та визначив

розмір моральної шкоди в сумі 21
500 грн.

Вирішуючи питання про розмір страхового
відшкодування моральної шкоди, суд

враховує ступень втрати позивачем професійної
працездатності - 40%, відсутність більш

тяжких наслідків, його стан здоров'я, дії відповідача, направлені на
поновлення здоров'я

позивача   і
добровільне   відшкодування   шкоди,
завданої  пошкодженням   здоров'я,
вік

потерпілого, виходячи з принципу
розумності і зваженості, тих наслідків, які мають місце у

зв'язку з ушкодженням здоров'я
позивача, апеляційний суд вважає, що розмір відшкодування

моральної шкоди має бути
встановленим у 10 000 грн. У зв'язку з чим рішення суду підлягає

зміні.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п.
З, 309 ч. 1 п. З, 314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний

суд, -

В  И  РІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від і
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Калінінському j районі м. Горлівки Донецької області задовольнити
частково.

Рішення Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області   від 20 грудня 2006
року змінити. Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Калінінському         районі м.
Горлівки Донецької області на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 ( десять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення залишити
без зміни.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
негайно, але воно може бути оскаржене
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
рішенням суду апеляційної інстанції законної сили.