Справа №
22-7245                             Головуючий у 1 інстанції Стародубцев O.K.
Категорія      23                                                   Доповідач Санікова О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року                                   Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Курило В.П.

суддів: Санікової О.С., ШамрилоЛ.Г.

при секретарі
Степаненко В.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційними
скаргамиОСОБА_1, ТОВ „СІА Транс", ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 9
червня 2006 року по справі за позовомОСОБА_1 до ТОВ „СІА Транс",
третя особа ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною
пригодою і за зустрічним позовом ТОВ „СІА Транс" і ОСОБА_2 доОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 4 червня 2005 року о 9.30 год. в Ленінському районі м.Донецька на пішоходному переході в
районі перехрестя пр.Ленінського з вул.Олімпієва на нього був скоєний наїзд автомобілем
„Дєу-Ланос", який належить відповідачу, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого йому були спричинені тілесні ушкодження.

У зв'язку з
лікуванням він витратив грошові кошти на ліки в сумі 440 грн. 60 коп., а у зв'язку з тим,
що знаходився на лікарняному з вини відповідача, не доотримав заробітну плату в
сумі 1054 грн. 48 коп., компенсацію за відпустку в сумі 506 грн. 68 коп., йому
недоплачені гроші за 16 днів відпустки всумі 490 грн. 24 коп. Просив стягнути з
відповідача зазначену суму матеріальної шкоди.

Крім того,
позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, обґрунтовуючи позовні
вимоги в цій частині тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди він
переніс фізичний біль, не міг довгий час нормально працювати, спілкуватися, відчував
дискомфорт у побуті. На відшкодування
моральної шкоди просив стягнути 15 000 грн.

У березні 2006
року ТОВ „СІА Транс" звернулось із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що в результаті порушення
з боку ОСОБА_1 правил дорожнього руху було пошкоджено автомобіль
„Дєу-Ланос", який належить ТОВ „CIA-Транс". Згідно висновку
товарознавського дослідження матеріальна шкода від пошкодження автомобіля
склала 2760 грн. 36 коп., крім того, витрати на оплату дослідження склали 100
грн. і вартість телеграми-повідомлення для ОСОБА_1 склала 4 грн.80 коп., а
всього сума матеріальної шкоди склала 2865 грн. 16 коп., яку ТОВ „CIA-Транс" просило стягнути
з ОСОБА_1

Із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у березні 2006 року
звернувся також ОСОБА_2,
посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди він
пережив моральний і емоційний стрес, оскільки автомобіль,

2

яким він керував і який належав ТОВ „CIA-Транс", зазнав
пошкоджень; після ДТП його
переслідує страх за своє життя, після цього він не може спокійно керувати
автомобілем, нервує; з приводу переживань йому довелось звертатись до лікарів.
На відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 5000 грн., а також понесені ним
витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду м.Донецька від 9 червня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені частково: стягнуто з ТОВ „CIA-Транс" на користь
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 440 грн. 60 коп. - вартість ліків і
медичних препаратів, на відшкодування моральної шкоди стягнуто 2 500 грн. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ „CIA-Транс" про
відшкодування втраченого заробітку та відпускних відмовлено. У задоволенні
позовних вимог ТОВ „CIA-Транс"
до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди і в позові ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині
відмови у задоволенні його позовних вимог про стягнення з
відповідача недоотриманої заробітної плати і відпускних в сумі 2051 грн. 30
коп. і ухвалити нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог,
посилаючись на те, що суд безпідставно послався на те, що ним не надані докази втрати заробітної плати і
недоплати відпускних, в той час, коли ним наданий докладний розрахунок
недоотриманих сум, виходячи із різниці розрахунку середнього заробітку при
обчисленні оплати робочих днів, лікарняних і відпускних; крім того, судом не
враховано, що відповідно до ст. 1195 ЦК
України юридична особа, яка спричина шкоду здоров'ю фізичної особи,
зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений внаслідок втрати або
зменшення професійної чи загальної працездатності, а відповідно до роз'яснення
Пленуму Верховного Суду з питань відшкодування шкоди, спричиненої джерелом
підвищеної небезпеки, шкода підлягає відшкодуванню
в повному обсязі незалежно від наявності вини заподіювана шкоди.

В апеляційній
скарзі ТОВ „CIA-Транс"
і ОСОБА_2 також
просять скасувати рішення суду і
постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ „СІА-Транс"
про стягнення матеріальної шкоди і позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди і витрати на правову допомогу, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що позивачем не були надані докази того,
що йому дійсно були призначені лікарські засоби і медичні препарати, зазначені
у наданих позивачем чеках і докази спричинення позивачу моральної шкоди; судом
не враховано, що вина водія автомобіля ОСОБА_2
відсутня, що підтверджено постановою, якою відмовлено в порушенні
кримінальної справи у зв'язку з відсутністю складу злочину; ухвалюючи рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ „CIA-Транс" і ОСОБА_2 суд безпідставно
послався на відсутність вини ОСОБА_1 в ушкодженні автомобіля, що належить ТОВ „CIA-Транс" і відсутність
доказів цього, в той час, коли на підтвердження зазначеного факту наданий звіт
про оцінку автомобіля і квитанції про понесені
витрати; вважають, що факт спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди також знайшов підтвердження, але надані докази судом
безпідставно не прийняті до уваги.

В судовому
засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи своєї апеляційної скарги,
просив її задовольнити; проти доводів апеляційної скарги відповідача і третьої
особи заперечував.

Представник відповідача і третьої особи доводи апеляційної скарги ТОВ
„СІА-Транс" і ОСОБА_2 підтримав; проти доводів
апеляційної скарги позивача заперечував.

Судом першої інстанції встановлено, що 4 червня 2005 року на пішоходному
переході на перехресті пр.Ленінського з вул. Олімпієва в
м.Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль ДЄУ,
яким керував ОСОБА_2 і який
належить ТОВ „CIA-Транс",
скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 По факту ДТП проводилась дослідча перевірка з участю ОСОБА_2 і ОСОБА_1
Постановою

3

слідчого від 14 липня 2005 року
відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 із-за
відсутності в його діях складу злочину.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. Апеляційна скарга ТОВ „CIA-Транс" іОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині стягнення з ТОВ „CIA-Транс" на користь ОСОБА_1 матеріальної
шкоди і зміні в частині стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування або зміни
рішення є недоведеність обставин справи, які суд вважав
встановленими, а також порушення норм матеріального права.

Відповідно до
ст. 1187 ч.2 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності, інше
речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 23
ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, а
також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню,
та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача і стягуючи з відповідача суму матеріальної шкоди, суд
виходив з того, що позивачем надані докази понесених ним витрат на придбання ліків під час лікування після ДТП на суму 440 грн. 60 коп.

Проте такі висновки суду не
відповідають зібраним по справі доказам.

Як вбачається з
матеріалів справи і не заперечується сторонами під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 4 червня 2005 року, автомобілем ДЄУ під керуванням ОСОБА_2 був травмований
пішохід ОСОБА_1, який отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. По факту
зазначеної ДПТ слідчим органом проводилась дослідча перевірка, в результаті якої було встановлено, що 4 червня 2005 року
близько 9.30 години на проспекті Ленінському м.Донецька в районі
перехрестя з вул. Олімпієва при руху на забороняючий сигнал світлофору із-за
передньої частини автомобіля КАМАЗ,
який стояв перед розподільною лінією, на пішохода ОСОБА_1 був здійснений
наїзд автомобілем „Дєу-Ланос" під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався на
дозволяючий рух зелений сигнал світлофора з боку вул.Кірова. Згідно висновку
судово-медичного дослідження ОСОБА_1 був спричинений закритий перелом
акромінального кінця лівої ключиці, синець правої гомілки, садно лівої кісті
лівого ліктьового суглоба, які відносяться до пошкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку
спеціаліста автотехніка Науково-дослідного інституту судових експертиз від 13
липня 2005 року в даній дорожньо-транспортній обстановці дії водія автомобіля
Дєу-Ланос" ОСОБА_2 відповідали
вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху і не знаходились у причинному зв'язку з
наслідками, які сталися; водій не мав технічної можливості запобігти наїзд на
пішохода негайним гальмуванням із зупинкою автомобіля до лінії руху пішохода.
Пояснення пішохода ОСОБА_1 в частині механізма ДТП не були прийняті до уваги, оскільки визнани неспроможними.

Постановою
слідчого від 14 липня 2005 року у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 відмовлено із-за
відсутності в його діях складу злочину.

Відповідно до
ч.1 ст.1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати   додаткові
витрати,   викликані   необхіністю
посиленого   харчування,

4

санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Проте з матеріалів справи вбачається, що з 6 червня 2005 року по 15 серпня
2005 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з приводу отриманих під
час ДТП травм і
перебував на лікарняному. На підтвердження позовних вимог про стягнення витрат
на придбання ліків, позивач надав фіскальні чеки /а.с. 12/ на суму 440 грн. 60
коп., з яких вбачається, що придбані ліки не відповідають тим лікам, які
призначались позивачу для лікування отриманих травм. Так, згідно висновку
судово-медичної експертизи від 1 грудня 2006 року, яка була проведена з
використанням даних амбулаторної картки ОСОБА_1 та його огляду, для лікування
отриманої ОСОБА_1 травми йому були проведені лікувальні засоби і призначена симптоматична терапія, для чого використовувались
зовсім інші ліки, ніж ті, які були придбані позивачем. Позивачем не
надано доказів придбання за свій рахунок тих ліків і медичних препаратів, які
зазначені у висновку судово-медичної експертизи.

За таких
підстав, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
витрат, понесених ним на придбання ліків і медичних препаратів є
необгрунтованними і задоволенню не підлягають.

Стягуючи з ТОВ
„СІА-Транс"на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2500 грн.,
суд виходив з того, що йому завдані тілесні ушкодження у зв'язку з чим він відчував фізичний біль, пережив стрес,
непотрібні клопоти; на час хвороби його звичні життєві зв'язки були
порушені. Проте зазначені висновки суду зроблені без урахування інших обставин
по справі, які свідчать, що і позивач ОСОБА_1 в деякій мірі сприяв дорожньо-транспортній пригоді, в результаті чого
отримав травму. Так, свідок дорожньо-транспортної пригодиОСОБА_3 - водій
КАМАЗа, із-за
якого виїшов ОСОБА_1, пояснив, що в момент наїзду на нього автомобіля під
керуванням ОСОБА_2, ОСОБА_1
пробіг повз його автомобіль і перебігав пішохідний перехід на красний сигнал
світлофора для пішоходів, в той час, коли ОСОБА_2
рухався на зелений сигнал світлофора для автомобіля його напрямку.

Виходячи з
викладеного, апеляційний суд вважає за можливе зменшити суму моральної шкоди,
спричиненої відповідачем і стягнути на користь позивача на відшкодування
моральної шкоди 1 500 грн.

Відповідно
до ст. 1195 ч.1 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала

шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана

відшкодувати
потерпілим заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи

зменшення
професійної або загальної працездатності, а також          Проте позивачем не

надано доказів втрати чи зменшення професійної або
загальної працездатності, підтверджених висновком медичних органів, що давало б
право відшкодування втраченого заробітку на підставі ст. 1195 ЦК України.

Таким чином
доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність відмови у задоволенні його позовних вимог про стягнення
втраченої заробітної плати і відпускних в сумі 2051 грн. 30 коп. не
грунтуються на Законі.

Апеляційний суд
вважає, що рішення суду в частині відмови ТОВ „CIA-Транс" про
відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням автомобіля і відмови ОСОБА_2 у відшкодуванні моральної шкоди є законним і
обгрунтованним.

Відповідно до
ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Як роз'яснено у п.3
постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992
року № 6 /з подальшими змінами та доповненнями/ у тих випадках, коли разом із
заподіянням джерелом підвищено небезпеки шкоди (не внаслідок взаємодії кількох

5

джерел підвищено
небезпеки) заподіяно також шкоду джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла
груба необережність потерпілого, може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладення на нього
з цих підстав відповідальності за шкоду, заподіяну при цьому джерелу
підвищеної небезпеки, ст. 1193 ЦК
України не передбачено.

Зібрані по
справі докази свідчать про те, що з боку позивача була допущена груба
необережність при переході; крім того, як вбачається з матеріалів справи при
огляді 4 червня 2005 року місця дорожньо-транспортної пригоди огляд
транспортного засобу, а саме автомобіля „Дєу Ланос" не здійснювався,
оскільки водій автомобіля залишив місце пригоди; дослідження автомобіля на предмет
його пошкодження і встановлення вартості матеріальної шкоди проводилось у січні
2006 року, тобто через півроку після ДТП,
тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованного
висновку про те, що наданий доказ не може безперечно
підтверджувати вину ОСОБА_1 у пошкодженні автомобіля, який належить ТОВ „CIA-Транс" і у спричиненні моральної шкоди ОСОБА_2

Отже, при
прийнятті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ „СІА-Транс"
проо стягнення матеріальної шкоди і у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і
правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Рішення суду в
цій частині належним чином мотивоване і відповідає вимогам процесуального
закону.

Доводи
апеляційної скарги ТОВ „CIA-Транс"
і ОСОБА_2 висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1, 309 ч.1, 314 , 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 відхилити. Апеляційну скаргу ТОВ „CIA-Транс" і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.Донецька від 9 червня 2006 року в частині
стягнення з ТОВ „CIA-Транс"
на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 440 грн. 60 коп. і судових витрат в сумі 208 грн.
скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ТОВ СІА-Транс" про стягнення  440 грн. 60 коп. і судових витрат в сумі 208
грн.

Рішення суду в
частині стягнення моральної шкоди змінити. Стягнути з ТОВ „СІА-Транс" на
користьОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.