Справа №2-990/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року                                               Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді
Трофимової Д.А.

при секретарі                                    ЗолотухінійІ.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 1990 року, який зареєстрований
Комунарським відділом запису актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № НОМЕР_1. Від спільного подружнього життя
мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3. Позивач зазначає, що
шлюбні відносини фактично припинені з травня 2005 року, вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть,
їх родина фактично розпалася.

ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, доньку залишити проживати з матір'ю, сплачені ним при поданні позову судові витрати з
відповідача не стягувати, витрати по оформленню
розлучення в органах РАГС покласти на нього. Примирення вважає неможливим.

Відповідач позов визнає, про що надала суду письмову заяву, не заперечуючи
проти причин розпаду родини. Примирення також вважає
неможливим. Просить суд, щоб у випадку розірвання шлюбу донька залишилася
проживати з нею.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлений
позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони майже два роки не проживають разом, не ведуть спільне господарство,
обидва втратили почуття любові та поваги один до одного, необхідне для
подружнього життя. Родина сторін фактично розпалась, обидва
примирення вважають неможливим. Тому подальше спільне життя подружжя
та збереження їх родини стали неможливими.

З обопільної згоди сторін
неповнолітня дитина залишається проживати з матір'ю.

Майнового спору не має.

Враховуючи думку сторін і те, що із відповідачем залишається проживати
неповнолітня донька, суд вважає можливим витрати
по оформленню розлучення в органах РАГС покласти повністю на
позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 105 ч. 3,110,112
СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

2

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований Комунарським відділом запису актів громадянського стану м.
Запоріжжя 09.11.1990р., актовий запис № НОМЕР_1.

Неповнолітню дитину: ОСОБА_3 залишити проживати з
матір'ю.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС в сумі 17 (сімнадцять) грн. ОСОБА_2 від витрат
звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.