Справа №
РІШЕННЯ ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року.                               Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді       Прібилова В.М.,

при секретарі                   Ревенко Г.А., -

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Саврань справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю ім. Кірова с Кам'яне
Савранського району Одеської області про відшкодування витрат на утримання та
збереження майна відповідача в розмірі 897,10
грн. і судових витрат по справі, -

встановив: ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ТОВ ім. Кірова с Кам'яне Савран­ського району Одеської області про
відшкодування витрат на утримання та збереження майна відповідача в розмірі 897,10 грн. і судових витрат по справі.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснив,
що в середині листопада місяця 2004 року він купив у ОСОБА_2 та ОСОБА_3
лоша дворічного віку вагою близько 300
кг. за 950 грн.
Через деякій час, ОСОБА_1
знов купив у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 друге лоша дворічного віку вагою близько 300 кг. за 950 грн. Проте, що
вказані кони були викрадені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приміщення конюшні ТОВ ім.
Кірова с Кам'яне
позивач не знав і не міг знати. Поста­новою Савранського районного суду від 23 листопада 2005 року відповідачі
визнанні винними в скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, а
кримінальна справа по даному факту закрита в наслідок акта амністії. Під час
досудового слідства, 27 серпня 2005 року працівниками Савранського РВ УМВС України в Одеській
області у ОСОБА_1 була вилучена кобила, вартістю 950 грн., яку він
виростив із одного з лошат, яких придбав у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 За розрахунками
ОСОБА_1, придбане ним лоша до його
вилучення знаходилося на його утриманні і збереженні 195 днів. Згідно зоотехнічних норм, добовий раціон годівлі
коней віком від 18 до 24 місяців, вагою до 400 кг. складає: сіно злакове-бобове - 6 кг., овес
(зерно) - 4 кг.,
висівка пшенична - 0,6 кг.,
кукурудза (зерно) - 1 кг.

Згідно довідки Савранського кооперативного ринку вартість 1 кг. кукурудзи складає 0,50 грн., 1 кг. висівки пшеничної складає 0,65 кг., 1 кг. овесу складає 0,50 грн. та 1 тюку (18 кг.) складає 5
грн. Таким чином вартість добового раціону годівлі лоша складає 4,60 грн на день. За 195 днів знаходження
на його утриманні і збереженні на годівлю лоша позивачем затрачено 897,10 грн.

Позивач просить
стягнути з ТОВ ім. Кірова с
Кам'яне Савранського району Оде­ської області на його користь, в рахунок
відшкодування витрат на утримання та збере­ження лоша 897,10 грн. та судові
витрати по справі в сумі 181
грн., тому як відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати
витрати.

Представник
відповідача Царук Г.П. пояснив суду, що в ТОВ ім..Кірова де він працює керівником господарства у 2004 році викрадалися коні. Після крадіжки коней він звернувся
до райвідділу міліції та разом з працівниками міліції було встановлено, що
крадіжки скоювали працівники господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в пода­льшому
викрадені коні продали ОСОБА_1. Крадені коні були вилучені а ОСОБА_1 Факт
утримання ОСОБА_1 та годівлі коней підтверджує, однак не згоден з заявленим
позовом в зв'язку з тим, що ОСОБА_1,
купуючи коней знав про те, що вони були викрадені.

В подальшому
представник відповідача Царук Т.П.
в судове засідання не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про час і місце судового засідання. Відповідно до ч.
4 ст. 169 ЦПК України, - у разі якщо суд
не має відомостей про причину неявки відповідача,
повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній да­них
чи доказів (постановлює заочне рішення).

Вислухавши позивача, заслухавши думку відповідача, вивчивши матеріали
цивіль­ної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що
в середині листопада місяця 2004
року ОСОБА_1 купив у
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лоша дворічного віку вагою близько 300 кг. за 950 грн. Через
деякий час, ОСОБА_1 знов
купив у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 друге лоша дворічного віку вагою близько 300 кг. за 950 грн. Під час
досудового слідства, 27 серпня 2005 року
працівниками Савранського РВ УМВС України в Одеській області у ОСОБА_1 була
вилучена кобила, вартістю 950
грн., яку він виростив із одного ло­шати, якого придбав у ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 На утримання та збереження ло­шати ОСОБА_1 витратив корму на загальну суму 897 гривень 10 копійок, відпові­дач
не бажає в добровільному порядку відшкодувати понесені витрати на утримання та
збереження лошати, яке було вилучено у позивача.

Вказане
підтверджується: довідками Савранського кооперативного ринку (а. с. 8-10),
довідкою Савранської
райдержадміністрації (а. с. 11), претензією на ім'я голови ТОВ ім.
Кірова (а. с. 12), розпискою
від 27 серпня 2005 року (а. с. 13).

Відповідно до
ст. 390 ч. З ЦК
України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування
необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з
якого власникові належить право на повернення майна або передання
доходів.

Крім того, у
зв'язку зі зверненням до суду за захистом своїх прав позивачем спла­чено держмито в розмірі 51 грн., ІТЗ судового розгляду в розмірі ЗО грн., та 100 грн. на оплату за надану юридичну допомогу. Вказана сума також
підлягає стягненню із ТОВ ім. Кірова с
Кам'яне Савранського району Одеської області.

На підставі
викладеного, керуючись статтями 390
п. З, 4 ЦК
України, статтями 10,
11, 60, 212- 215, 224-226 ЦПК України, -

вирішив: Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Стягнути з
товариства з обмеженою відповідальністю ім. Кірова с Кам'яне Сав­ранського
району Одеської області на користь ОСОБА_1 в ра­хунок відшкодування витрат на
утримання та збереження майна відповідача -
897 гри­вень 10 коп.

Стягнути з
товариства з обмеженою відповідальністю ім. Кірова с Кам'яне Сав­ранського
району Одеської області на користь на користь ОСОБА_1 - 51 гривень в рахунок
відшкодування витрат, понесених в зв'язку зі сплатою державного мита, 30 гривень, в
зв'язку зі сплатою ІТЗ судового розгляду та 100 гривень сплачених на
надану юридичну допомогу при зверненні до суду.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
пода­но протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення су­ду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження че­рез суд, що
постановив рішення.