Доповідач - Головань
А.М. Справа №22 - 527, категорія
УХВАЛА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 березня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

головуючої   Бубличенко В.П.

суддів            Сукач Т.О.

Голованя A.M. при секретарі
Куцокінь-Тимошенко О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
області від 11 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 йОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, зобов"язавши відповідачів встановити
попередні межі земельної ділянки  -шляхом
відновлення старої огорожі.

Посилалася на
те, що є власником житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,0397 га. розташованих
АДРЕСА_1. Однак відповідачі, земельна ділянка яких АДРЕСА_2 межує із її
земельною ділянкою, самовільно знесли встановлену нею огорожу й користуються
частиною належної їй землі.

У вересні 2006
року позивачка заявила додаткові вимоги про стягнення з відповідачів 500 грн. в
рахунок відшкодування вартості огорожі, 155 грн. вартості ремонту сараю та 1000
грн. у відшкодування моральної шкоди /а.с.46/.

У листопаді 2006
року позивачка уточнила свої вимоги /а.с.91/, просила усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою, зобов"язавши відповідачів знести
побудовану ними суцільну шиферну огорожу на межу земельних ділянок / від літ.
"г" до літ. "д" зазначених у плані/.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Кіровограда області від 11 грудня 2006 р. позов ОСОБА_1
задоволено частково. Зобов"язано відповідачів усунути перешкоди у
користування земельною ділянкою позивачкою шляхом перенесення огорожі згідно
меж визначених державним актом НОМЕР_1 та висновків експертизи НОМЕР_2. В
задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду, як ухваленого з
порушенням вимог матеріального та процесуального права з постановлениям нового
рішення про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою згідно генплану
від 15.03.1957 р. зобов'язавши відповідачів поновити межі ділянки, знести
суцільну шиферну огорожу й про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах
визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Вирішуючи справу
суд встановив, що унаслідок порушення меж з боку відповідачів у позивачки
зменшилася площа належної їй земельної ділянки. При цьому усунення перешкод у
користуванні земельної ділянки має бути проведеним шляхом перенесення огорожі,
встановленої відповідачами згідно меж
визначених державним актом НОМЕР_1 та висновків
експертизи НОМЕР_2,
Вимоги про відшкодування шкоди були залишені судом без задоволення у
зв"язку з їх недоведеністю.

Колегія
судді погоджується з такими висновками суду виходячи з наступних підстав.

Відповідно до
ст.152 Земельного
кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не
пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи про
те,  що відповідачі порушили межу, яка
розділяє суміжні земельні ділянки та дійшов до обґрунтованого висновку про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачкою, зобов»язавши
відповідачів перенести встановлену ними огорожу згідно існуючих меж визначених
відповідно до державного акту від 19
березня 1996 р.
/а.с.6/.

З огляду на
викладене не можуть бути прийнятими до уваги доводи апеляційної скарги щодо
покладення на відповідачів обов»язку поновити межі земельної ділянки згідно
генплану від 15.03.1957 p., оскільки така
вимога у позові не заявлялася /
позивачка просила відновити межі зазначені у плані державного акту 1996 р. /а.с.6,91/, а
суд апеляційної інстанції згідно ст.303 ЦПК України не має повноважень виходити
за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Також на думку
колегії суддів суд вірно залишив без задоволенню і вимогу ОСОБА_1 зобов»язати
відповідачів знести /демонтувати/ суцільну шиферну огорожу, так як позивачка не
довела, що така огорожа, після її перенесення на існуючу межу, буде порушувати
її право користуватися земельною ділянкою.

Крім того,
колегія суддів вважає, що суд правильно вирішив вимоги про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, оскільки позивачка не довела заявлених нею
вимог перед судом, а посилання апеляційної скарги на те, що судом було
неправильно встановлено обставини справи не ґрунтуються на доказах.

Разом із тим,
колегія суддів вважає, що суд у порушення п.6 ст.214 ЦПК України не вирішив
питання про розподіл між сторонами витрат по оплаті судового сбору та витрат на
інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи, але це порушення не є підставою для зміни
судового рішення, оскільки воно може бути вирішеним судом першої інстанції у
порядку передбаченому ст.220 ЦПК України, у тому числі і за заявою осіб які
беруть участь у справі.

З огляду на
викладене колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з додержанням норм
матеріального та процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308,
313, 314, 315 ЦПК України ,
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Кіровограда області від 11 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
протягом двох місяців оскарженою в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України, починаючи з 14
березня 2007 року.