У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Охрімчук Л.І.,  Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального
підприємства “Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна”, Колективного підприємства “Готель
“Знання” про звернення стягнення на майно, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 5
грудня  2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом
до КП “Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на
об'єкти нерухомого майна”, КП “Готель “Знання” про звернення стягнення на
майно.

Рішенням Шевченківського районного суду міста
Києва від 6.06.2006 р.  позов задоволено:
звернуто стягнення на нерухоме майно, зокрема на вбудовано-прибудоване
приміщення готелю “Знання” загальною площею 1099,7 кв.м, розташованого на
перших трьох поверхах у жилому будинку на вул. Микільсько-Ботанічній, 31 в
Голосіївському районі міста Києва; визнано за ТОВ “Готельні Інновації” право
власності на зазначене нерухоме майно; зобов'язано КП “Київське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна”
провести реєстрацію права власності цих приміщень на ім'я ТОВ “Готельні
Інновації”.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від
5.12.2006 р. рішення місцевого суду скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивачі
посилаються на невідповідність висновків апеляційного суду фактичним обставинам
справи та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставлять питання
про скасування ухвали апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду ухвали апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
направляючи справу на новий розгляд, апеляційний суд виходив з того, що судом
першої інстанції було вирішено питання про права та обов'язки особи, яку не
було залучено до участі в справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 5 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк