АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-8387                                                       Головуючий
в І інстанції Литвинова
Категорія 29                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
лютого 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: суддя Калиновський
А.Б. суддів :     Кіктенко Л.М., Кузнецов В.О. при секретарі
Журавель Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1

на рішення
Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15 листопада
2006року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, комунального підприємства „ Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства м. Вільногірська „ про визнання права
користування жилим приміщенням і укладення договору найму житла та за
зустрічним позовом виконавчого комітету Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про виселення з жилого приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2004 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідачів про визнання права користування жилим
приміщенням і укладення договору найму житла. В обґрунтування позову посилался
на те, що вона 26.12.2003 року уклал шлюб з ОСОБА_2. З вересня 2003 року
проживає в АДРЕСА_1, наймачем якої був ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської
області у березні 2006 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1
про її виселення посилаючись на те, що остання на праві власності має
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, поселилася у спірну квартиру самовільно , без
встановленого порядку і просили висилити її без надання іншого жилого
приміщення. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області
від 15 листопада 2006року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а зустрічний
позов виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської
області до ОСОБА_1 про виселення з жилого приміщення задоволено.

На
вказане рішення позивачем ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга про скасування
рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15
листопада 2006року та про ухвалення нового рішення, яким задовольнити її позов,
а зустрічний позов' залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду, заявлених позовних вимог в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без змін відповідно до ст. 308 ЦПК України,
з наступних підстав.

Судом встановлено
та підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності від 30.10. 1996 p., належить
квартира АДРЕСА_2 ( ас. 62 ), яку вона приватизувала з колишнім чоловіком
ОСОБА_3. В цій квартирі постійно мешкають і зареєстровані дочка, зять та онук
позивачки , а також зареєстрована сама позивачка . ( ас. 11 ). Позивачка та
ОСОБА_2 26.12. 2003 р. уклали шлюб ( а.с. 5). Позивачка поселилася у спірній
квартирі АДРЕСА_1, наймачем якої був ОСОБА_2 ( а.с. 7-9 ), до реєстрації шлюбу
з вересня 2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. ( а.с. 6 ).

Згідно ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому
порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним,
вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей батьків, а також
інших осіб.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї
наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим
приміщенням , якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його
сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку проте, що позивачка не
надала доказів того, що вона набула права користування жилим приміщенням у
спірній квартирі АДРЕСА_1. Суд прийняв рішення з дотриманням норм матеріального
та процесуального права, з дотриманням діючого законодавства та з урахуванням
роз'яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від
12.04.1985року „ Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами
Житлового кодексу України „ . Проживаючи у спірній квартирі позивачка ОСОБА_1
не набула права користування жилою площею у встановленому законом порядку,
оскільки залишила за собою право користування жилою площею у квартирі АДРЕСА_2,
яка належить їй на праві власності. Про що свідчать встановлені судом фактичні
обставини. Позивачка не знімалася з реєстрації з квартири, яка належить їй на
праві власності. При житті ОСОБА_2 ні вона , а ні ОСОБА_2 не зверталися у
житлові органи , міліцію, з приводу її реєстрації у спірній квартирі. Тобто між
ними був встановлений такий порядок користування житлом, згідно якого позивачка
проживала у спірній квартирі тимчасово, залишивши за собою як постійне місце
проживання квартиру, яка належить їй на праві власності. Про це свідчить і
залучена до справи позивачкою заява ( а.с. 12 ) у якій відсутній підпис ОСОБА_2
про його згоду на реєстрацію позивачки у спірній квартирі. Оскільки позивачка
не набула права користування жилим приміщенням у спірній квартирі у встановленому
законом порядку, суд обґрунтовано відмовив їй у задоволенні позову про
укладення з нею договору найму жилого приміщення на підставі ст. 106 ЖК
України.

Викладені в апеляційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують. Рішення суду не позбавляє позивачку
права вільного вибору місця проживання та набуття права користування жилим
приміщенням у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає можливим залишити без змін рішення суду, а у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Керуючись ст. ст. 303,307,308, 313 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
апеляційної скарги.

Рішення Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2006року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.