Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську
Дніпропетровської області (далі - Відділення) про стягнення недоплаченої суми
одноразової допомоги за касаційною скаргою Відділення на рішення
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У січні 2006 року позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення на
його користь із Відділення 19 349 грн. 50 коп., мотивуючи свій позов тим, що
він тривалий час перебував у трудових відносинах із шахтою ВАТ
“Павлоградвугілля” і під час виконання своїх трудових обов'язків отримав два
професійних захворювання: пильовий бронхіт та захворювання суглобів.

Висновком МСЕК від 28 січня 2003 року йому встановлено 25% стійкої втрати
професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням - пильовий бронхіт.
Згідно з другим висновком МСЕК від 4 листопада 2003 року йому встановлено 55%
стійкої втрати професійної працездатності безстроково, з них: 25% у зв'язку з
профзахворюванням - пильовий бронхіт - повторно та 30% стійкої втрати
працездатності первинно у зв'язку з іншим повторним профзахворюванням суглобів.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється виплатити одноразову
допомогу в повному обсязі, ОСОБА_1 просив суд задовольнити заявлені вимоги.

Рішенням Першотравенського міського
суду від 21 лютого 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 травня 2006 року, позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 19 349 грн. 50 коп.

У касаційній скарзі Відділення просить
скасувати постановлені у справі рішення, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, та постановити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення -скасуванню з
таких підстав.

Судом установлено, що 28 січня 2003 року висновком МСЕК позивачеві вперше
встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності у зв'язку з
профзахворюванням - пильовий бронхіт.

Під час повторного освідчення в листопаді 2003 року висновком МСЕК ОСОБА_1
установлено 55% стійкої втрати професійної працездатності безстроково, з них
25% у зв'язку з профзахворюванням - пильовий бронхіт - повторно та 30% стійкої
втрати працездатності первинно у зв'язку з іншим профзахворюванням.

Постановою Відділення за НОМЕР_1 позивачеві було призначено страхову
виплату одноразової допомоги за 30% збільшення проценту втрати працездатності у
зв'язку з повторним ушкодженням здоров'я з розрахунку 999 грн. 65 коп. х 30 =
29 989 грн. 50 коп. і обмежено до виплати сумою 10 640 грн., що не перевищує
чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати, з якої справляються
внески до Фонду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що Закон України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон)
у зв'язку з повторним встановленням МСЕК вищого ступеня втрати
стійкої професійної працездатності не передбачає можливості обмеження суми
одноразової допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони не
ґрунтуються на вимогах Закону.

Абзац 1 ч. 2 ст. 34 Закону визначає порядок визначення суми одноразової
страхової допомоги потерпілому при стійкій втраті працездатності унаслідок
нещасного випадку чи професійного захворювання. При цьому встановлено
обмеження, що розмір одноразової виплати не може перевищувати чотирикратного
розміру страхової суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до
Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Розмір граничної суми
заробітної плати (доходу) щорічно визначається Верховною Радою України при
затвердженні Державного бюджету.

Абзац 2 ч. 2 Закону встановлює порядок перерахунку одноразової страхової
виплати при зміні ступеня працездатності. При цьому виплачується різниця між
фактично сплаченою одноразовою страховою виплатою і новим розміром цієї
виплати.

Абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону не є
спеціальною нормою стосовно абзацу 1 цієї частини, тому в даному випадку
не застосовується правило про відміну дії загальної норми спеціальною.

Норма абзацу 2 ч. 2 ст. 34 Закону не встановлює новий розмір і нові правила
визначення розміру одноразової допомоги, а лише порядок перерахунку вже раніше
визначеного розміру. Тобто абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону не встановлює іншого
порядку визначення розміру допомоги, а лише порядок його перерахунку при зміні
ступеня непрацездатності. Тому обмеження граничного розміру одноразової
страхової виплати встановлене абзацом 1 ч. 2 ст. 34 Закону, повинно
застосовуватися і при перерахунку розміру допомоги.

За таких обставин висновок суду про те, що одноразова допомога
позивачу  повинна бути виплачена
відповідачем  у повному обсязі заподіяної
шкоди на підставі Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”, не ґрунтується на вимогах законодавства.

Не звернув уваги на зазначену обставину
й апеляційний суд при розгляді справи в апеляційному порядку.

На підставі викладеного колегія суддів
Судової палати у цивільних справах вважає, що оскаржувані рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, а тому підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську
Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 21 лютого 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 травня 2006 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка