Справа №2-315/07
РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2007
року Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області

в складі   :
головуючого-судді  Зарічної Л.А.,

при секретарі                                Голушко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Прилуках цивільну справу за позовом  ОСОБА_1, треті особи на стороні позивачки
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право на
житло,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
значиться прописаною та проживає, разом із своїми повнолітніми дітьми у
квартирі АДРЕСА_1. Крім них значиться прописаним, але не проживає, більше 6-ти
місяців, її колишній чоловік ОСОБА_5.

Посилаючись
на ті обставини, що відповідач не проживає у даній квартирі, а близько 3 років
взагалі не заявляється до квартири, не проводить оплату за комунальні послуги ,
втратив будь-який інтерес до даної квартири, позивачка просить визнати його
таким, що втратив право на житло.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав
заявлені вимоги та пояснив, що відповідач по справі залишив квартиру добровільно
і пішов проживати до іншої жінки коли позивачка стала інвалідом 1 групи та
потребувала відповідної допомоги.

В
судовому засіданні відповідач не визнав позовних вимог та при цьому пояснив, що
дійсно не проживає постійно у спірній квартирі близько 4 років, оскільки
проживає з іншою жінкою. Близько 3 років тому мав намір зайти до квартири, але
позивачка його не пустила, а тому більше до квартири він не приходив, оплату за
неї не проводив, із відповідним позовом до суду про вселення не звертався.
Також відповідач вважає, що оплата за квартиру проводиться виходячи із його
пенсії, а оскільки він має пільги 25% на оплату комунальних послуг, то взагалі
не повинен за неї платити, як «дитина війни».

Треті
особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з»явилися, а ОСОБА_2 також підтримав вимоги
позивачки та просив визнати відповідача таким, що втратив право на житло,
оскільки він більше 6 місяців не проживає у квартирі, не проводить за неї
оплату. Крім того ОСОБА_2 зазначив, що позивачка є Інвалідом 1 групи та є
особою, яка не може вільно рухатися, а тому двері у квартиру постійно відчинені
та мається відкритий доступ до неї як відповідача, так і інших посторонніх осіб
- сусідів, лікарів, соціальних працівників, інших осіб.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з таких підстав:

Так
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили в судовому засіданні, що
відповідач не проживає у спірній квартирі більше 6 місяців, у квартирі відсутні
належні йому речі. Квартира через хворобу позивачки взагалі не закривається на
замок та не відповідає тим вимогам, які повинні відповідати житловому
приміщенню через захащення її різними речами.

Згідно
довідки ЖЕК. №3 вбачається, що основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1. Крім неї у квартирі значаться прописаними: її діти ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_5.

Згідно
копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8) вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 розірвано
07 травня 2003 року.

Згідно
актів (а.с. 12-15) вбачається, що
ОСОБА_5. у квартирі
АДРЕСА_1 не проживає і речей які б йому належали в даній квартирі немає.

Суд не
може прийняти до уваги пояснення відповідача в тій частині, що він не проживає
у спірній квартирі через перешкоди, які чинить позивачка, оскільки такі покази
спростовуються як поясненнями самого відповідача так і свідків, оскільки в
судовому засіданні було встановлено, що позивачка через хворобу прикута до
ліжка і не може рухатися, а двері до квартири постійно відкриті, чого не
заперечив і сам відповідач. Крім того свідки зазначили, що були очевидцями,
коли відповідач одного разу близько 3 років тому приходив до квартири разом зі
своєю співмешканкою у нетверезому стані та намагався поговорити із позивачкою,
чого вона не бажала та просила сусідів викликати працівників міліції, що
змусило ОСОБА_5 залишити під»їзд будинку. Як пояснили свідки та сам відповідач,
більше  до квартири він не приходив та
питанням поселення чи проживання не цікавився, як і не ставив цього питання до
судового розгляду чи розгляду справи у суді.

Зважаючи
на ті обставини, що відповідач не є членом сім»ї позивачки, залишив квартиру за
власною ініціативою і не проживає в ній більше 6 місяців без поважних причин,
оплату за неї не проводить, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають задоволенню.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 107
ЖК  України,   ст.ст. 213-218 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5
визнати таким, що втратив право на  житло
у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду
може бути оскаржено шляхом подачі впродовж 10 днів з дня її проголошення до
Прилуцького міськрайонного суду заяви про апеляційне оскарження із наступним
поданням апеляційної скарги протягом 20 днів апеляційному суду Чернігівської
області через Прилуцький міськрайонний суд, або ж протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду самої апеляційної скарги.