Справа  № 2-1118/07
30 травня 2007 року  .Індустріальний районний суд м.
судді
секретарі  -  Гасінбергер М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу
Комунальне підприємство « Дніпропетровське міжміське
технічної інвентаризації » про визнання договору дарування недійсним , як
правочину  і поновлення права
власності  на квартиру,-
Позивач ОСОБА_3 12 березня 2007 року  звернулась
Індустріального  районного суду м. Дніпропетровська з позовом
2 квітня  2004 року  між нею і відповідачем ОСОБА_4 було укладено
дарування  квартири 3 в  житловому будинку  АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним
міського нотаріального округу ОСОБА_5 , вартість
посилається на те, що укладена угода була викликана збігом
неї тяжких життєвих обставин , а саме смертю у 2001 році  сина, а у квітні
року чоловіка , що вона непрацездатна за віком і станом здоров'я,
потребує  догляду і матеріальної допомоги . Тому вона
домовилась з відповідачем
що  подарує  йому квартиру , а останній в свою чергу буде
, забезпечувати продуктами харчування , здійснювати платежі за
договір дарування вона вважала, що все це обумовлено договором
, про те виявилось, що договір має інший зміст і не передбачає ніяких
утримувати її. Після підписання договору відповідач повністю змінив
до неї , повністю ігнорує домовленість.
вважає, що договір дарування був укладений з метою приховати дійсний
про довічне утримання  і є удаваним
правочином. Просить суд визнати
дарування недійсним , а договір
довічного утримання  вважати
, а також просить поновити за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а
також зобов'язати КП «ДМБТІ»
право власності на вищевказану квартиру на її ім'я.
ОСОБА_4 позов не визнав , мотивуючи тим, що ніякого договору
довічне утримання  з позивачкою не було,
ОСОБА_3  дружила з його
ОСОБА_6, з якою знайома 30 років і сама 18.09.2003 року склала на
заповіт, а 2 квітня 2004 року з власної ініціативи оформила договір
У нотаріальній конторі нотаріус вголос прочитала договір , роз'
його зміст , позивачка  передала йому
ключі від квартири. Про договір
утримання не могли бути розмови, так як він у 2002 році на
отримав травму , увесь 2003 рік пролежав у лікарні , а у 2004 році
інвалідність , тому сам потребував допомоги фізично і матеріально.
нотаріус ОСОБА_5 пояснила, що реєструвала цей договір дарування ,
завжди зачитує вголос текст угоди , роз'яснює
чим відрізняється договір
від договору довічного утримання.
Суд,
вислухавши пояснення сторін, свідків , думку
адвокатів  , вивчивши
справи, вважає, що позовні  вимоги
задоволенню не підлягають.
судовому засіданні встановлено, що 2 квітня 2004 року між позивачкою
та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір дарування
квартири  АДРЕСА_1 , який
посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального
у судовому засіданні  пояснила, що вона
дійсно 2.04.2004 року уклала
дарування на ОСОБА_4 , вона розуміла, що підписує  саме договір
дарування  і нотаріус
прочитала вголос сам договір і все їй пояснила, але все
вона вимагає  визнати договір дарування
недійсним, так як відповідач їй не
матеріальної допомоги.
ОСОБА_4 пояснив, що  завжди по мірі своїх
можливостей допомагав
, встановив грати на вікнах , поставив вхідні броньовані двері ,
ремонт у прихожій , кухні , позивачка до цього часу проживає у квартирі
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що їм
відомо  який саме договір уклали ОСОБА_3
та ОСОБА_4  позивачка
їм на те, що ОСОБА_4 після укладення угоди перестав надавати їй
допомогу , не заходить до неї , не допомагає по господарству.
ОСОБА_11 , ОСОБА_12  пояснили, що
їм, що хоче подарувати відповідачу свою квартиру, потім розказувала про
що квартиру подарувала , про договір довічного утримання ніякої розмови не
ОСОБА_6 пояснила, що позивачку ОСОБА_3 знає біля 30 років ,
час вони дружили , останні років п'ять разом працювали , вона завжди
позивачці, особливо коли та залишилась на самотні. Спочатку ОСОБА_3 зробила
заповіт на її сина, відповідача по справі, потім оформила у
нотаріуса  на неї доручення  з метою підготувати документи для оформлення
дарування квартири . ОСОБА_3 з власного бажання передала свою
в дар її сину, про договір довічного утримання ніякої розмови не було.
Суд
вважає, що   підстав ставити під сумнів
показанням свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_6 немає, тому слід вважає їх правдивими.
ст. 717 ЦК України характерною ознакою договору дарування є його
, мотиви дарувальника значення не мають.
підтвердила у судовому засіданні , що вона знала, що підписує саме
дарування , крім того це їй пояснив нотаріус.
ОСОБА_3 що договір дарування , укладений з метою приховати
право чин про довічне утримання і є удаваним право чином не знайшли
підтвердження у судовому засідання і тому задоволенню не підлягають.
727 ЦК України передбачає право дарувальника вимагати розірвання договору
в певних конкретних випадках , такий випадок позивачка не навела.
того, згідно ст.. 728 ЦК України  до
вимог про розірвання договору
застосовується позовна давність один рік , позовна заява подана до
суду
з пропуском цього строку.
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 717, 727, 728  ЦК України , ст.
5,6,10,27,57-60,88,212-215 ЦПК України, суд -
ОСОБА_3  у позові до ОСОБА_4, треті
приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5, комунальне
підприємство “Дніпропетровське міжміське бюро технічної
“ про визнання договору дарування , укладеного між нею ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та
посвідченого приватним
Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5,  недійсним, як удаваний правочин, а договір
розірваним; про поновлення за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1  та зобов'язані комунального
“Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації”
право власності на вказану квартиру на її ОСОБА_3 ім'я -  відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-денний

строк
з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги.

Суддя:                                               В.П.

Чебикін