Справа НОМЕР_22-ц-210                         Головуючий у 1 -й інстанції Моісеєнко О.М.
Категорія 44                                              Суддя-доповідач Сибільова Л.О.
УХВАЛА

іменем  України

6 березня 2007 року колегія судців судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Попруги С.В.,

суддів          -   Сибільової
Л.О., Дубровної В.В.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

та осіб, які беруть участь у
справі- представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 представника відповідача ВАТ «Низівський цукровий завод» ОСОБА_3, представника позивача за зустрічним
позовом ПП «Сілоам» -
ОСОБА_4,

розглянувши апеляційні скарги представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та приватного підприємства
"Сілоам"

на рішення Сумського районного суду Сумської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства
"Низівський цукровий завод", третя особа - Низівська селищна рада Сумського
району, - про реалізацію права на приватизацію
житла

та за зустрічним позовом приватного
підприємства "Сілоам" в особі ОСОБА_5, треті особи - Низівська селищна рада Сумського
району, відділення громадянства, іміграції, реєстрації
фізичних осіб Сумського райвідділу УМВС України в Сумській області, - про усунення перешкод в реалізації
права власності,-

встановила:

Зазначеним рішенням суду у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ПП "Сілоам" відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне
з"ясування обставин, що мають значення для
справи, неналежну оцінку доказів в справі, просить скасувати рішення в частині відмови ОСОБА_1в позові та зобов"язати ВАТ
"Низівський цукровий завод" оформити
документи для приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1., притягти до відповідальності посадову особу -директора ВАТ "Низівський цукровий завод"
ОСОБА_6 за умисну перешкоду в приватизації житла, судові витрати
покласти на відповідача ВАТ "Низівський цукровий завод", в
іншій частині рішення суду залишити без зміни.

В апеляційній скарзі ПП
"Сілоам", посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити зустрічний позов ПП "Сілоам" про усунення перешкод в реалізації права власності та
відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
представників апелянтів, які підтримують скарги з мотивів, в них
викладених, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 обґрунтовував свій позов тим, що він,
працюючи в ВАТ «Низівський цукровий завод», на
сім'ю з п'яти осіб у встановленому законом порядку отримав однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 Сумського району. Ордер на житло був виданий на підставі рішення виконкому
Низівської селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В
приватизації цього житла йому було відмовлено. Просив зобов'язати

2

акціонерне товариство та селищну раду провести
приватизацію спірної квартири, притягти їх посадових осіб до передбаченої
законом відповідальності.

Зустрічний позов ПП «Сілоам» мотивувало тим, що
ним ІНФОРМАЦІЯ_3
року придбане нежитлове приміщення
їдальні по вул. Театральній в смт. Низи, після чого було виявлено, що одне з приміщень в ній закрите, в ньому прописаний селищною
радою ОСОБА_1. Посилаючись на порушення його прав як
власника, просив зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди здійсненню ним права
володіння і користування займаною ним кімнатою і звільнити її ( а.с. 153).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1на
підставі рішення профкому ВАТ «Низівський цукровий завод» від ІНФОРМАЦІЯ_4
року, рішення виконкому Низівської селищної ради
від ІНФОРМАЦІЯ_2 року видано ІНФОРМАЦІЯ_5 року на сім'ю з п'яти осіб ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Сумського району
відповідно до списку осіб - працівників ВАТ, що потребують
поліпшення житлових умов. ОСОБА_1. був зареєстрований в ній ІНФОРМАЦІЯ_6 року. До цього там були зареєстровані інші особи. ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні документів
на приватизацію зазначеної квартири ( а. с. 8-12, 56-58, 64, 66, 75 -77,92, 99 - 102, 165).

Згідно матеріалів інвентарної
справи на будівлю по вул. Театральній, довідки та зведеного акту, на обліку
перебуває відокремлене приміщення кондитерського цеху та їдальні. Відповідно до однієї з експлікацій приміщення їдальні, там
рахуються дві житлові квартириНОМЕР_1 загальною площею
27,6 кв.м та НОМЕР_2 загальною площею 27,2 кв.м.

Рішенням виконкому Низівської
селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_7року за Низівським споживчим товариством визнано право власності на нежиле приміщення
кондитерського цеху площею 102,8 кв.м, по вул. Театральній, про що було видане
реєстраційне посвідчення. Зазначене приміщення ІНФОРМАЦІЯ_12року було продане ОСОБА_7, який продав його ІНФОРМАЦІЯ_3 року ПП «Сілоам» ( а. с. 23-31, 44,46, 49, 52, 95-98,
143 - 150).

Приміщення їдальні площею 395,3 кв.м. було передане ВАТ "Низівський цукровий

завод" регіональним
відділенням Фонду державного майна України по Сумській області ІНФОРМАЦІЯ_10 року на підставі
свідоцтва про власність від                                            ІНФОРМАЦІЯ_9 року. Це

приміщення товариство продало ІНФОРМАЦІЯ_8 року ПФ «Маклін», яка ІНФОРМАЦІЯ_11 року продала його ОСОБА_7, а той ІНФОРМАЦІЯ_3 року продав це
приміщення ПП «Сілоам» (
а. с. 31 - 43, 45,
47-48, 50, 51).

Відповідно до ст.ст. 1,8 Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" приватизації підлягають
квартири державного житлового фонду - житлового фонду місцевих рад та
житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств,
організацій, установ. У разі банкрутства підприємства,
зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у
повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній
одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних,
сільських Рад народних депутатів.

Згідно п.4 Положення про порядок передачі в
комунальну власність державного житлового фонду, що перебуває у повному
господарському віданні або оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року, передачі у
комунальну власність можуть підлягати і частини будівлі, що перебувала у
повному господарському віданні, які використовувались як житловий фонд.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно однієї з експлікацій в будівлі їдальні по АДРЕСА_1 загальною площею 27,6
кв.м, та НОМЕР_2 загальною площею 27,2
кв.м.( а.с.35).

Посилання ОСОБА_1 на те, що спірне приміщення було
переобладнане і газифіковане як жиле, не дає підстав вважати, що це приміщення
набуло офіційно статусу жилого, оскільки порядок переведення нежилого
приміщення в жиле визначений законом і він не був
дотриманий при вселенні в це приміщення позивача та осіб, що проживали до нього в цьому приміщенні. Не є доказом того, що це
приміщення набуло статусу жилого у встановленому порядку і проведення
розрахунків позивачем з підприємством, якому воно належало, за
комунальні послуги (а.с.68-71, 78-82,
136, 161-164).

3

В матеріалах справи відсутні докази про те, що
відповідно до вимог діючого законодавства на підставі
відповідного рішення державної комісії спірне приміщення було переведене
з нежитлового в житлове та було прийняте як житлове на облік у встановленому порядку на підставі рішення органу
виконавчої влади. Після реорганізації цукрового заводу в акціонерне товариство
спірне приміщення як житлове до комунальної власності не передавалось. Вимоги
про це до товариства та селищної ради не заявлялись.

Не спростовують висновків суду і посилання
апелянта ОСОБА_1 на те, що загальна площа єдиного приміщення,
де розташовані кондитерський цех та їдальня, більші, чим їх площа за договорами купівлі-продажу. Як вбачається з внутрішньої
площі приміщень кондитерського цеху, вони складають 102,
8 кв. м, а загальна внутрішня площа приміщень
їдальні, до якої відносилась і спірна квартира, складає 387,1 кв. м. Сторони не
спростували тієї обставини, що план приміщень
кондитерського цеху і їдальні, що були предметом
договорів купівлі-продажу, який є в матеріалах справи, відображає реальний стан речей та перелік цих приміщень і їх реальну
внутрішню площу. Тому посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що ПП
«Сілоам» купило їдальню без квартири, яка була йому виділена, є безпідставними.
Обрахування площі єдиної споруди, де знаходяться кондитерський цех і їдальня з спірною квартирою, по її зовнішньому
периметру, внаслідок чого з'явилась різниця в загальній
площі споруди і площі приміщень, придбаних за договорами купівлі-продажу, ( а.с. 121-122), не є доказом того, що площа
спірної квартири в складі їдальні не була предметом
договору, який ніким не оспорювався.

Апелянт ОСОБА_1. посилається на те, що приміщення
спірної квартири знаходиться на балансі в ВАТ, але
це твердження є безпідставним, оскільки загальна споруда на підставі договорів купівлі-продажу рахується за ПП «Сілоам».
Посилання апелянта на лист відділення Фонду
Держмайна є надуманим, оскільки з цього листа не вбачається, що на балансі ВАТ знаходиться спірна квартира як окремий об'єкт
нерухомості (а. с. 203-204).

Не заслуговують на увагу і доводи
ПП «Сілоам» про порушення його прав власника ОСОБА_1, оскільки останній отримав у користування спірне приміщення не самовільно, а на підставі рішення попереднього власника
приміщення, вселився в нього на підставі ордеру виконкому, який не
оспорений, не визнаний недійсним, тривалий час користується
спірним приміщенням як житловим.

З урахуванням викладеного, місцевий
суд прийшов до правильного висновку, що зазначені
обставини дають підстави для відмови в задоволенні позову обом позивачам.

Суд з достатньою повнотою з"ясував обставини
справи, належним чином перевірив доводи та заперечення кожної
сторони, вірно оцінив всі докази по справі та постановив рішення, яке грунтується на законі. Підстав для скасування рішення, яке
відповідає нормам матеріального та процесуального права, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги представника
ОСОБА_1-ОСОБА_2 та приватного підприємства
"Сілоам" відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області
від ІНФОРМАЦІЯ_1
року даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.