Справа № 2- 563
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2007 р.

Орджонікідзевський районний суд м. Харькова в складі: головуючого -
судді Клименка A.M., при секретарі -
Трофімової О.О., з участю:

позивачів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_11,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Орджонікідзевського району м. Харкова,
про встановлення сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідно своєї колишньої
свекрові та бабусі - ОСОБА_4 про встановлення сервітуту без визначення строку, а саме
права користування квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що з лютого 1987 року позивачка ОСОБА_1 знаходилася в шлюбі з ОСОБА_1 і має від спільного життя з ним повнолітню
доньку - позивачку ОСОБА_2, 28 листопада 1988 року народження. Під час шлюбу вони
постійно проживали в спірній квартирі, яка належить на праві власності відповідачці, яка з 2003 року в ній не живе, бо набула іншого житла. У січні 2006 року ОСОБА_1 помер. З цього часу позивачі самостійно несуть усі обов'язки, пов'язані з користуванням квартирою. У вересні 2006 року відповідачка повідомила їх, щоб вони звільнили квартиру в зв'язку з її продажем. Іншого
житла, крім спірного, вони не мають.

Під час розгляду
справи позивачі доповнили свої позовні вимоги і просили встановити рішенням суду сервітут на користування ними спірною квартирою
до отримання від органів місцевого
самоврядування іншого житла, а також заборонити відповідачу ОСОБА_4 проводити відчуження спірної квартири до отримання від
органів місцевого самоврядування іншого житла
посилаючись на те, що вона з донькою знаходиться на квартирному обліку в Червонозаводському райвиконкому м. Харкова, як особа,
яка потребує поліпшення житлових умов, а своїми
вимогами звільнити спірну квартиру відповідачка порушує право доньки на житло, бо відповідно до ст.. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства і діяльність власника може біти обмежена чи
припинена або власника може бути зобов'язано допустити до
користування його майном інших осіб (а.с. 70).

В судовому засіданні позивачі свої
позови підтримали.

Відповідачка первісні позови не визнала, звернулася до суду зі зустрічним
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування спірною квартирою і просила зобов'язати їх передати їй ключі від вхідних та
внутрішніх дверей посилаючись на те, що вони вигнали її з квартири і
перешкоджають нею користуватися. Під час розгляду справи ОСОБА_4 вточнила свої позовні вимоги і
просила усунути перешкоди в її користуванні спірною квартирою
шляхом примусового вселення її до спірної квартири (а.с. 24, 25).Також, ОСОБА_4 доповнила свої зустрічні позовні
вимоги і просила позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права користування спірною квартирою, виселити їх з неї без

2

надання
іншого житлового приміщення та зобов'язати ВГіРФО Орджонікідзевського РВ ГУМВС України в Харківській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації за місцем розташування
спірної квартири (а.с. 34
- 36) посилаючись на те, що відповідачі за зустрічним
позовом мають на праві власності інше житло, бо приймали участь в приватизації квартири АДРЕСА_2, а реєстрація місця проживання ОСОБА_2 у цій квартирі не впливає на таке речове право як право володіння і не є достатньою правовою підставою для
володіння спірним майном, бо ніякого договору найму житла вона з
позивачами ніколи не укладала.

Зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнали і пояснили, що іншого житла, крім спірного, вони не
мають.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування
Орджонікідзевської районної Ради м. Харкова в судове засідання
не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, при прийнятті рішення по справі покладався на
розсуд суду (а.с. 46).

Представник третьої особи - ВГіРФО Орджонікідзевського РВ ГУМВС
України в Харківській області про час і місце
розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, заяви про
відкладання розгляду справи від нього не
надходило, при прийнятті рішення по справі покладався на розсуд суду, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його
відсутності (а.с. 33а).

Вислухавши сторони, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи,
оцінив надані сторонами докази, суд вважає,
що первісні позови задоволенню не підлягають, а зустрічні позови
підлягають задоволенню.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Спірним майном є двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 січня 2004 року, виданого Орджонікідзевського районною Радою м. Харкова (а.с. 17), і зареєстрованого в Єдиному реєстрі
власників нерухомого майна (а.с. 18). В спірній квартирі проживає і зареєстрована у
встановленому порядку лише позивачка - ОСОБА_2 Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою ВАТ «Харківський
електротехнічний завод «Трансзв'язок» (а.с. 7), але також проживає в спірній квартирі. Відповідачка ОСОБА_4 до 2003 року також була зареєстрована і
проживала в цій квартирі, але спільного господарства
з сім'єю сина не вела, харчувалася окремо, спільного бюджету між сторонами не було. В 2003 році сестра відповідачки, яка мешкає в Прибалтиці, придбала на її ім'я іншу квартиру - АДРЕСА_1, в яку ОСОБА_4 і переїхала. З цього часу будь які
стосунки між сторонами взагалі припинилися. В подальшому цю
квартиру АДРЕСА_1 було продано і зараз відповідачка
проживає в однокімнатній квартирі АДРЕСА_3, яка фактично належить її сестрі.

До січня 2006 року в спірній квартирі також
проживав відповідно чоловік і батько позивачів і
син відповідачки - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер. Через два дні після його смерті, позивачка ОСОБА_1 відмовилася передати відповідачці
ключі від спірної квартири, викинула з квартири її речі і з цього часу не
дозволяє ОСОБА_4 користуватися квартирою. У вересні 2006 року відповідачка ОСОБА_4 повідомила позивачів про свій намір продати спірну квартиру і запропонувала їм
виселитися з неї, але позивачі від цього відмовилися.

Ці обставини
встановлені судом на підставі пояснень свідків: - свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що останні три роки вона працює ІНФОРМАЦІЯ_2 і відповідачка ОСОБА_4 в цей час в цій квартирі не жила,
але постійно цікавилася наявністю заборгованості
по квартирній платі та комунальним послугам своєї квартири, в разі наявності
заборгованості, сплачувала її. Після смерті сина у ОСОБА_4 не було ключів від цієї квартири і
вона не мала можливості потрапити до неї. В квартирі зареєстрована
лише позивачка -
ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_1 в ній
ніколи

3

прописана чи зареєстрована не була, ніякого
договору найму відносно спірної квартири між сторонами ніколи не укладалося і в
кооперативі такий договір не реєструвався;

· свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що в серпні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до неї з проханням знайти покупця на її квартиру. Вона
хотіла оглянути квартиру, але потрапити у квартиру не змогла, бо у
ОСОБА_7 не було ключів від вхідних дверей, а невістка
відмовилася їй їх дати;

· свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що після похорон
сина ОСОБА_4 невістка перестала пускати в
квартиру, викинула з неї її речі.

Суд вважає пояснення цих свідків такими, що відповідають дійсності, бо ці
свідки нічим є зацікавлені в результатах
розгляду справи, мають зі сторонами нормальні стосунки і їх пояснення
співпадають з іншими доказами по справі, а саме актом ЖБК «Алмаз - 3» від 4 грудня 2006 року, відповідно до якого в спірній квартирі проживає
зареєстрована ОСОБА_2 та не зареєстрована ОСОБА_1, які не надають доступу до квартири її законному володільцю
- ОСОБА_4 (а.с. 19).

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що сторони до 2003 року проживали разом і вели спільне
господарство, бо такий висновок свідка базується виключно на її припущеннях, які не підтверджені ніякими фактами. Пояснюючи, що в
квартирі був лише один холодильник, свідок не спростувала
пояснення відповідачки ОСОБА_4 про те, що вона ніколи не харчувалася разом з сім'єю сина і її холодильник стояв у
її кімнаті, і пояснила, що ніколи в кімнату
відповідачки не заходила. Стосовно наявності спільного бюджету свідок взагалі ніяких пояснень дати не змогла, але пояснила, що в
кухні спірної квартири було встановлено два кухонні столи.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що позивачка ОСОБА_1 проживає в спірній квартирі з 1987 року в якості дружини, нині
покійного сина відповідачки ОСОБА_4. Влітку 2003 року вона виїхала з квартири,
залишивши її сину, і з цього часу сторони спільно не живуть і ніяких стосунків майже не підтримують. Одного разу ОСОБА_4 принесла стіл, який залишила в тамбурі їх
квартир, бо не мала можливості потрапити в квартиру, з якої причини,
свідку не відомо.

За таких обставин суд вважає встановленою ту обставину, що починаючи з часу
одруження сина відповідачки з позивачкою ОСОБА_1 сторони, хоча і мешкали в одній квартирі, але ніколи однією сім'єю не жили, спільного господарства не вели
і позивачі ніколи не були членами сім'ї
власника житла - ОСОБА_4, бо мали свою, окрему родину з її сином. З 2003 року до теперішнього часу сторони
взагалі не тільки не живуть однією сім'єю, але навіть не живуть і
разом в одній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України «члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону».
На підставі викладеного суд вважає доведеним, що
передбачені наведеною нормою закону ознаки, необхідні для встановлення відносно
позивачів житлового сервітуту відсутні, бо на час розгляду судом позову позивачі не є членами сім'ї власника житла і не
проживають разом з ним, тому права на користування
спірним житловим приміщенням не мають.

Відповідно до ст. 155 ЖК України "жилі будинку
(квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути
вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених
законодавством України".

Згідно ст. 391 ЦК України "власник майна має
право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном".

На підставі встановлених під час судового розгляду справи обставин суд
вважає доведеним, що починаючи з січня 2006 року позивачі перешкоджають відповідачці ОСОБА_4 користуватися належним їй на праві власності майном, не
дають їй ключі від вхідних та внутрішніх дверей квартири, не
пускають її в неї, тому порушене право відповідачки на користування та розпорядження своїм майном слід поновити шляхом примусового
вселення відповідачки до квартири і
зобов'язання позивачів передати їй ключі від вхідних та внутрішніх
дверей.

4

На підставі положень тієї ж ст. 391 ЦК України суд вважає за необхідне
відмовити позивачам в позові про заборону
власнику проводити відчуження квартири, бо право власника на розпорядження своїм майном ні в якому разі не може бути
обмежено.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 в спірній квартирі ніколи прописана чи зареєстрована не була.
В квартирі з 2005 року зареєстрована лише ОСОБА_2, яка зараз вже досягла повноліття і разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_1 має інше житло, бо кожній з них на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_2 (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що у
вересні 2006 року відповідачка попередила позивачів про необхідність звільнення ними спірної
квартири, але до теперішнього часу вони квартиру не звільнили.

Відповідно до вимог ст. 158 ЖК України «наймач користується
жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві
приватної власності, відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається в письмовій формі з
наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів
або в органі управляння, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку
на предмет договору, строк, на який він укладається,
визначити права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму».

Матеріалами справи доведено, і ця обставина визнана сторонами, що ніякого письмового договору найму спірної квартири позивачами з
власником житла укладено ніколи не було, і тому законних
підстав для користування ними спірною квартирою не має. За таких обставин суд вважає, що позивачі, незаконно займаючи спірне жиле
приміщення, порушують тим самим право власника
на користування усім своїм майном, і це порушення підлягає усуненню шляхом виселення позивачів з незаконно займаного ними
жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

В зв'язку з тим, що позивачі підлягають виселенню зі спірного жилого приміщення,
суд вважає за необхідне зобов'язати ВГіРФО
Орджонікідзевського РВ ГУМВС України в Харківській
області зняти позивачку ОСОБА_2 з реєстрації за місцем знаходження
спірної квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивачів слід
стягнути на користь по 4 грн. 25 коп. сплачених нею судового збору та по 3 грн. 75 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а всього по 8 грн. з кожної.

Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 391 ЦК України, ст. ст. 155, 158 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування
Орджонікідзевського району м. Харкова, про встановлення сервітуту
та заборону власнику проводити відчуження квартири -відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування
Орджонікідзевського району м. Харкова та Відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ГУМВС
України в Харківській області, про усунення
перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, вселенні до квартири, зобов'язання передати ключі, позбавлення права
користування квартирою, виселення з квартири без
надання іншого житлового приміщення та зобов'язання зняття з
реєстрації - задовольнити.

Усунути перешкоди в користування ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1 і вселити її до цієї квартири.

Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передати ОСОБА_4 ключі від вхідних та внутрішніх
дверей квартири АДРЕСА_1.

Позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 і висилити їх з цієї квартири без
надання іншого житлового приміщення.

5

Зобов'язати Відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб
Орджонікідзевського РВ ГУМВС України в Харківській області
зняти з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 по 4 грн. 25 коп. сплачених
судового збору та по 3 грн. 75 коп. витрат на
інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи, а всього по 8
грн. з кожної.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Харківської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя: