Справа № 22ц-428/2007                                  Головуючий
у суді 1
інстанції: Янжула С.А.
Категорія     21                                                  Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14
лютого 2007 року                Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді:  Перцової В.А.

Суддів :                         Козлова С.П., Григорченка Е.І.

При
секретарі:               Білоус A.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Першотравенську про стягнення страхової суми за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся
до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції ФССНВтаПЗ України у м.
Першотравенську і просив стягнути з відповідача на його користь страхову
виплату за моральну шкоду у сумі 75 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те,
що понад 23 років він працює на шахтах ВАТ "ІНФОРМАЦІЯ_1". Під час
виконання трудових обов'язків він тричі отримав виробничі травми:ІНФОРМАЦІЯ_2 -
травму ока з діагнозом: інородне тіло роговиці лівого ока, постравматмчний
кератит; ІНФОРМАЦІЯ_3 - розрив лівого міжберцового зчленіння,
вельго-дистрофічний синдром; 22 серпня 2001 року - закриту черепно-мозкову
травму, струс головного мозку, вдарену рану надбрівної дуги зліва. За висновком
МСЕК від 3 березня 2005 року йому було встановлено втрату професійної
працездатності у розмірі 55% безстроково і визнано інвалідом третьої групи.
Внаслідок отриманого професійного захворювання йому спричинена моральна шкода,
оскільки він втратив працездатність, роботу, став інвалідом, вимушений весь час
лікуватись, постійно відчуває фізичний біль. Розмір страхової виплати повинен
становить 200 розмірів мінімальної заробітної плати.

Рішенням Першотравенського міського суду від 8 листопада
2006 року позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто
41 250 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з тих
підстав, що суд не врахував вимоги норм матеріального права щодо відшкодування
моральної шкоди, не витребував необхідні докази, не зазначив, в чому полягає
вина відповідача, а також не врахував, що на 2006 рік зупинено дію норм щодо
відшкодування моральної шкоди.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції
виходив з того, що моральна шкода заподіяна йому в результаті ушкодження
здоров'я внаслідок виробничих травм, отриманих у 1989, 1994 і 2001 роках.

З даним висновком суду в повному обсязі погодитись
неможливо, оскільки, суд не врахував при ухваленні рішення вимоги норм
матеріального права і обставини справи, у зв'язку з чим рішення суду підлягає
зміні.

Матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час
працював на шахтах "ІНФОРМАЦІЯ_4" та "ІНФОРМАЦІЯ_5" ВАТ
"ІНФОРМАЦІЯ_1". За період роботи, під час виконання трудових
обов'язків він тричі отримав виробничі травми:ІНФОРМАЦІЯ_2 -травму ока з
діагнозом: інородне тіло роговиці лівого ока, постравматмчний кератит;
ІНФОРМАЦІЯ_3 - розрив лівого міжберцового зчленіння, вельго-дистрофічний
синдром; 22 серпня 2001 року - закриту черепно-мозкову травму, струс головного
мозку, вдарену рану надбрівної дуги зліва.

Втрата
професійної працездатності по травмі 1994 року йому вперше була встановлена за
висновком МСЕК від 26 червня 1996 року у розмірі 20% (а. с. 50); по травмам
1989 року і 2001 року - за висновком МСЕК від 25 лютого 2002 року у розмірі
відповідно 5% і 35% (а. с. 27).

Враховуючи, що в
результаті отриманих виробничих травм 1989 та 2001 року, втрата працездатності
по яким встановлена в 2002 році, позивач , відчуває фізичний біль та душевні
переживання, вимушений тривалий час лікуватись, застосовувати додаткові зусилля
для організації свого життя, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про спричинення йому моральної шкоди і що
страхові виплати за цю шкоду йому повинен сплатити відповідач на підставі
ст.ст. 21, 28  Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Доводи в
апеляційній скарзі про пропуск позивачем строку на звернення до суду і
необхідність медичного висновку щодо спричинення йому моральної шкоди не
ґрунтуються на законі.

Посилання на
відсутність доказів спричинення такої шкоди є безпідставним, оскільки в
матеріалах справи є документи підтверджуючі втрату позивачем працездатності,
стан його здоров'я, проходження лікування. Наявність вини відповідача у
спричиненні моральної шкоди позивачу не є умовою для страхової виплати.

Не може бути
прийнято до уваги і те, що на 2006 рік зупинена дія норм вищезазначеного Закону
щодо відшкодування моральної шкоди, так як втрата працездатності йому
встановлена до 2006 року.

Разом з тим,
стягуючи страхові виплати за моральну шкоду, з урахуванням травми, отриманої
позивачем у 1994 році, втрата працездатності по якій була встановлена вперше у
1996 році, міський суд не врахував, що Закон України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", на підставі якого міський суд стягнув з відповідача на
користь позивача страхову виплату на відшкодування моральної шкоди, введено в
дію з 1 квітня 2001 року, тобто, що на правовідносини в частині зазначеної
травми він не розповсюджується, а також безпідставно зависив суму страхової
виплати за моральну шкоду по іншим двом травмам.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне
частково задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду в частині розміру
стягнутої страхової виплати на відшкодування моральної шкоди змінити, зменшивши
її з урахуванням втрати працездатності позивачем по двом травмам, характеру та
ступеню спричинених моральних страждань, з 41 250 грн. до 12 000 грн., в решті
- рішення залишити без змін. Керуючись ст.307, пп. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків   на   виробництві
та   професійних      захворювань   України
у   м. Першотравенську
задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду від 8 листопада
2006 року змінити в частині розміру страхової виплати за моральну шкоду, яка
підлягає стягненню, зменшивши її з 41 250 грн. до 12 000 (дванадцяти тисяч)
гривень. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може

бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох

місяців з цього часу.