Справа №
22-ц- 1269/2007р.                                  Головуючий
1-ї інст: Клименко А.М.
Категорія: стягнення суми за договором,
відшкодування моральної шкоди                                           Доповідач: Ялина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.                                                                                        м.
Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого -
судді Борової С А.,

суддів: Яцини В.Б. і Швецової Л.А.,

при секретарі Шевченко О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова
від 19 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про стягнення суми за договором, відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом, у якому з посиланням на те, що
відповідач не сплачує їй 13635
грн. за договором на інформаційно-консультаційне обслуговування, що завдало
позивачу моральної шкоди в розмірі 5000
грн., - просила
стягнути з відповідача на її користь зазначені грошові суми.

В заяві про
забезпечення позову ОСОБА_2 просила накласти арешт на майно відповідача, а
саме: на трикімнатну АДРЕСА_1. На обґрунтування заяви позивач послалася на те,
що відповідач може позбутися зазначеного майна, щоб уникнути виплати
заборгованості за договором і моральної шкоди, що може унеможливити виконання
рішення суду.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 січня 2007 року заява
ОСОБА_2 була задоволена.

Накладений арешт
на АДРЕСА_1 зареєстровану за ОСОБА_1

Районний суд
виходив з того, що наведені заявником обставини дають суду підстави припустити,
що невжиття захист забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду по справі.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, просить скасувати ухвалу суду від 19.01.2007р. Вона вважає
наведену ухвалу районного суду незаконною і необгрунтованою, постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права з наступних

2

підстав: вартість арештованого
майна значно перевищує загальну суму заявлених позовних вимог, у неї є інше
майно, на яке можливо накласти арешт, вона може внести на депозитний рахунок
суду грошову суму, зазначену у позові, але районний не дав їй можливості надати
докази та відповідний перелік іншого майна в забезпечення позовних вимог.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

21 грудня 2006
року ухвалою районного суду провадження по справі відкрито. За результатами
попереднього судового засідання -
між сторонами дійсно виник спір щодо виконання договору (а. с. 21-22), позивач надала
докази про наявність у власності відповідача квартири, проти чого та не
заперечує (а.с. 11,27).

Суд першої
інстанції ухвалюючи рішення про накладення арешту обгрунтовано виходив з того,
що наведені заявником обставини дають суду підстави припустити, що невжиття
заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення суду по справі, обраний районним судом вид забезпечення є співмірним з
позовними вимогами, які мають матеріальний характер.

Відповідач не
надала апеляційному суду доказів, що при розгляді заяви про забезпечення позову
у районного суду були докази на підтвердження наявності у неї іншого майна, на
яке можливо накладення арешту для забезпечення позову, чи - про

внесення відповідачем на депозитний рахунок суду суми,
зазначеної в позовній заяві.

Відповідно до
ст.ст 151, 152 ЦПК
України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, в тому числі накладанням арешту на майно, що належать
відповідачеві. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Виходячи з
наведених обставин і правових норм районний суд при застосуванні забезпечення
позову виконав рекомендації, які містяться у п.п. З, 4 постанови
Пленуму України «Про практику застосування судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006р. № 9, згідно яких
позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту
на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або
в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача,
а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати
особа,  котра звернулася з такою
заявою,  позовним вимогам.

Згідно п.1 ч.І
ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Викладені у
апеляційній скарзі доводи можуть бути підставами для звернення відповідача до
районного суду з заявою про заміну способу забезпечення  позову

3

відповідно до приписів ст. 154 ЦПК України, що є в компетенції районного суду, а не для
задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, пі ч. 2 ст. 307, ст.ст. 313, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Орджонокідзевського
районного суду м. Харкова від 19
січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і не підлягає касаційному оскарженню, оскільки не
перешкоджає подальшому провадженню у справі.