СУД    ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22 - 1099/2007 рік                                 Головуючий в
1-й інстанції   Панасенко О.П.
Категорія 39                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року.                                                                        м. Дніпропетровськ

Колегія   суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного   суду Дніпропетровської
області   в складі:

головуючого   судді
- Костюченко Н.Є.,

суддів            - Басуєвої Т.А., Осіяна О.М.,

при секретарі           - Качур Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення
Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2006 року
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Марганецький гірничозбагачувальний комбінат», третя
особа- відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Марганці
Дніпропетровської області про визнання нещасного випадку, пов'язаного із
виробництвом та зобов'язання скласти акт про нещасний випадок,

встановила:

У листопаді 2003
року ОСОБА_1
звернувся із позовом до суду, в якому вказав на те, що 13 червня 2003 року під
час його роботи на шахті №2 ВАТ «Марганецький гірничозбагачувальний комбінат»
йому були заподіяні тілесні ушкодження майстром підприємства ОСОБА_2, внаслідок чого він знаходився на лікуванні.
Оскільки організація відповідача відмовляється скласти акт про нещасний
випадок, пов'язаний із виробництвом, то він вимушений звернутися до суду із
вказаними вимогами.

Рішенням
Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2006 року
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати рішення суду, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають
обставинам у справі. Суд не дав ніякої оцінки поясненням свідків, а також
письмовим доказам про нещасний випадок, та не врахував їх як підтвердження
факту нещасного випадку на виробництві, а саме спричинення йому тілесних
ушкоджень під час роботи майстром підприємства ОСОБА_2

Перевіривши
матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати із наступних
підстав.

Приймаючи
рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того,
що у позивача була травма, але немає достатніх доказів того, що вона була
отримана саме на виробництві 13 червня 2003 року. Між ОСОБА_1. та майстром
ОСОБА_2 виникла сварка, під час якої був присутній свідок ОСОБА_3, котрий
вказує на те, що майстер не наносив ударів позивачу. Майстер також заперечує
факт спричинення позивачу ударів чи тілесних ушкоджень. Сам ОСОБА_1. звернувся до лікаря міської лікарні
тільки 16 червня 2003 року, а 18 червня 2003 року ОСОБА_1. направили на
стаціонарне лікування до лікарні із діагнозом струс головного мозку. 13 червня
2003 року ОСОБА_1. до
медпункту за місцем роботи не звертався, а тому суд відмовив у задоволенні
позову. Але із такими висновками суду погодитись не можна

Як вбачається із
матеріалів справи 13 червня 2003 року позивач знаходився на робочому місці на
підприємстві ВАТ «Марганецький гірничозбагачувальний комбінат». Між ним та
майстром ОСОБА_2 виникла сварка. Позивач вказує на те, що майстер наніс йому
декілька ударів. Майстер заперечує факт спричинення позивачу ударів чи тілесних
ушкоджень. Сам ОСОБА_1. звернувся
до лікаря міської лікарні тільки 16 червня 2003 року, коли в нього погіршився
стан здоров'я. А 18 червня 2003 року ОСОБА_1.
направили на стаціонарне лікування до лікарні із діагнозом струс головного
мозку.

Відповідач
проводив неодноразово розслідування щодо вказаних обставин, але із значним
запізненням. Останнє розслідування комісією було проведено 13 червня 2004 року
на підставі

2

припису територіального управління Держнаглядохоронпраці у
Дніпропетровській області, про що складено акт, відповідно до якого причини нещасного
випадку не встановлені. Підтверджень отримання травми ОСОБА_1. на виробництві
13 червня 2003 року не знайдено, а тому підстав для складання акту за формою
Н-1 не має. Окрема думка члена комісії ОСОБА_4
вказує на те, що начальник шахти №2 не прийняв мір щодо повідомлення про
конфлікт, та відпустив ОСОБА_1., що
свідчить про його спробу укрити факт травми від розслідування.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, пояснення сторін та їх дії
стосовно подій 13 червня 2003 року, колегія судів приходить до висновку про
необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Матеріалами
справи підтверджується, а стороною відповідача не заперечується те, що 13
червня 2003 року ОСОБА_1.
звертався із письмовою заявою до начальника шахти ОСОБА_5 про спричинення
йому тілесних ушкоджень майстром ОСОБА_2 Факт отримання травми позивачем, не заперечує і відповідач, але вказує
на те, що немає доказів про отримання травми саме на виробництві.

Отримавши від
ОСОБА_1 заяву про спричинення йому тілесних ушкоджень майстром ОСОБА_2, та
дізнавшись від самого майстра ОСОБА_2 про сварку із ОСОБА_1. начальник шахти
№2 ОСОБА_5 не виконав вимоги законодавства щодо повідомлення правління
товариства про цей факт. Згідно із пояснення представника відповідача за вказану
бездіяльність начальника шахти було притягнено до дисциплінарної
відповідальності, що підтверджує порушення трудового законодавства із боку
відповідача.

Таким чином, адміністрацією відповідача були порушені вимоги ст. 171 КЗпП
України, ст. 22 Закону України "Про охорону праці" та
п.п.14,16,19 Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних
випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого
постановою КМУ №1094 від 21.08.2001 року (яке діяло на час вказаного випадку), щодо
обов'язку роботодавця провести облік та розслідування нещасного випадку,
повідомити профспілкову організацію, відповідний робочий орган виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування, утворити комісію із розслідування та
скласти акт цією комісією протягом 3 діб.

Така
бездіяльність відповідача свідчить про його зацікавленість в укритті даного
факту від обліку. А тому є всі підстави для задоволення позову та зобов'язання
відповідача скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1, а також стягнення
із нього судових витрат відповідно до вимог ст.81,88 ЦПК України.

Той факт, що позивач звернувся до міської лікарні тільки в понеділок 16
червня 2003 року не може бути підставою для відмови у позові, оскільки
позивач пояснив, що причиною такого звернення стало погіршення стану його
здоров'я не зразу ж після отримання травми, а через деякий час після роботи. А
тому цю обставину слід розцінювати неналежним виконанням адміністрацією
підприємства обов'язку щодо з'ясування стану здоров'я позивача, зразу після його
заяви про отримання травми.

В зв'язку із чим
апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції
скасувати, постановивши у справі нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.
171 КЗпП України, ст. 22 Закону України "Про охорону праці" та п.п.
14,16,19 Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних
випадків, професійних захворювань і аварій
на виробництві, затвердженого постановою КМУ №1094 від 21.08.2001 року, ст. 81,88,307,309,316
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2006 року
скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати ВАТ «Марганецький гірничозбагачувальний комбінат» скласти акт
за формою Н-1 про те, що 13 червня 2003 року о 04 годині ОСОБА_1. при виконанні
виробничих обов'язків отримав тілесні ушкодження - виробничу травму.

Стягнути із ВАТ
«Марганецький гірничозбагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 8 гривень
50 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 7 гривень 50 копійок на користь держави.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців з моменту його проголошення.