Справи № 22-ц-141 /2007 року                                            Головуючий
Категорія - з договірних                                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді -
Кіся П.В.,

Суддів - Кругової С.С.,
Пилипчук Н.П., при
секретарі - Соколовій
А.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.10.2006 р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про розірвання договору довічного утримання,
внесення змін в державний реєстр власників, стягнення моральної шкоди, треті
особи - КП
«Харківське міське БТІ», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, та

за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_4, ОСОБА_5про усунення перешкод у виконанні договору довічного
утримання та про звільнення житлового приміщення, третя особа -ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

20.04.2005 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.01.1999 року, між ним та
ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання, згідно якого остання взяла
на себе обов*язок забезпечувати йому необхідне харчування, одяг на суму не менш
мінімального розміру пенсії щомісячно, але зазначені обов*язки ОСОБА_1ніколи не
виконувала, залишила його напризволяще.

Відповідач
ОСОБА_1у квітні 2006 року пред'явила
зустрічний позов в якому просила усунути перешкоди у виконанні договору
довічного утримання, які чинять ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - квартиранти що
мешкають в квартирі позивача. Зазначала що вони змінили замки в квартирі
ОСОБА_2, не дають їй ключі, вона не має можливості спілкуватися і допомагати
ОСОБА_2

В судовому
засіданні суду першої інстанції кожний з позивачів підтримали свої позовні
вимоги. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнали, пояснили, що
перешкод у виконанні договору довічного утримання не чинять, змінили замки в
квартирі на прохання ОСОБА_2 після того, як він звернувся до суду.

Рішенням
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.10.2006 р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
договору довічного утримання, внесення змін в державний реєстр власників,
стягнення моральної шкоди задоволені частково. Судом вирішено розірвати договір
-довічного утримання від 20.01.1999 року, який
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округу

2

ОСОБА_3.,
зобов'язати КП «Харківське міське БТІ» внести зміни в державний реєстр прав
власників, зазначивши в якості власника АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності на житло, яке видане Харківським міським центром
приватизації державного житлового фонду 11.01.1999
року. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди, та позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у виконанні договору довічного утримання та про звільнення житлового
приміщення відмовити.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 26.10.2006 р. та
ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_2 відмовити та задовольнити її позовні
вимоги.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на невірну оцінку судом доказів, які
надані в ході судового засідання, викривлення та невірне трактування показань
свідків, які допитані під час розгляду справи.

Вказує, що
пояснення свідків про наявність достатнього грошового доходу, відсутність
обмеження у продуктах харчування, придбання якісних продуктів, достатнє заповнення
погребу продуктами свідчать про те, що саме завдяки її допомозі як грошима, так
і продуктами харчування та одягом, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вели достатньо
забезпечений спосіб життя. Окрім голослівних заяв ОСОБА_2 про неналежне
виконання умов спірного договору жодних доказів на підтвердження таких обставин
не надано.

Зазначає, що
судом не дана оцінка тому факту, що отримуючи грошові перекази від неї навіть
після звернення до суду з позовом, ОСОБА_2 сам підтвердив продовження належного
виконання умов договору довічного утримання.

Посилається на
те, що в справі відсутні фактичні та документальні докази того, що ОСОБА_4,
ОСОБА_5 допомагають ОСОБА_2, кормлять його, придбають йому ліки, здійснюють
сторонній догляд. Судом не взято до уваги, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 незаконно
проживають в квартирі, яка належить їй на праві приватної власності на підставі
договору довічного утримання. Відповідачі в судовому засіданні підтвердили, що
змінили вхідні замки цієї кварити, ключі власнику не дають, двері не
відчиняють, чим умисно позбавляють її можливості виконувати належним чином
умови договору довічного утримання.

Інші учасники
процесу рішення суду не оскаржили, тому апеляційний суд у відповідності до
статті 303 ЦПК
України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне
в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що
суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_2,
відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що суду не надано належних та беззаперечних доказів належного виконання
нею договору довічного утримання укладеного з ОСОБА_2, доказів наявності
перешкод для такого виконання.

3

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, на
вимогу відчужувача договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням
суду у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків,
незалежно від його вини.

Судом
встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами,
що 1995 року по
лютий 2005 року
ОСОБА_2 мешкав однією сім*єю з матір*ю відповідачки ОСОБА_6 в квартирі останньої.
20.01.1999 року,
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання, згідно якого
ОСОБА_1 взяла на себе обов*язок забезпечувати йому необхідне харчування, одяг
на суму не менш мінімального розміру пенсії щомісячно, а ОСОБА_2 передав у власність
ОСОБА_1 двокімнатну ізольовануАДРЕСА_1

ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 мали самостійний грошовий дохід. 15.02.2005
року ОСОБА_6 померла, після чого у квітні 2005 року ОСОБА_2 був перевезений для проживання в АДРЕСА_1,
по якій мала місце заборгованість за комунальні платежі, яка була відключена
від електропостачання. ОСОБА_2 є хворою людиною похилого віку.

Доводи ОСОБА_1
про наявність перешкод у виконанні договору з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мимоволі
ОСОБА_2 протирічать обставинам справи, оскільки з пояснень ОСОБА_2 даних ним в
суді першої інстанції та при перевірці Фрунзенським РО ХМУ УМВС України
в Харківській області заяв ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 стала звертатися з
заявами про наявність перешкод для виконання договору після того, як в квітні 2005 року ОСОБА_2
сповістив її про свій намір розірвати договір довічного утримання, та небажання
надалі з нею спілкуватися, оскільки вона невиконувала належним чином договір,
залишила його напризволяще.

Поодинокі епізоди надання допомоги
ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1, факти прояву звичайної турботи нею відносно своєї
матері ОСОБА_6 та її співмешканця ОСОБА_2 не спростовують висновків суду щодо
відсутності доказів належного виконання ОСОБА_1 обов*язку забезпечувати ОСОБА_2
необхідне харчування, одяг на суму не менш мінімального розміру пенсії
щомісячно.

Таким чином,
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.10.2006 р. залишити без зміни.

Ухвала
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена в апеляційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.

Головуючий
суддя

Судді колегії