Справа №2-1022/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21
березня 2007 року
Солом ямський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді - Сітайло Л..Г.

при
секретарях      Охріменко Р.В., Гринь І.C. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань   „Преса"   про
визнання   незаконним   наказу
про   переміщення   та
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.-

ВСТАНОВИВ   :

19 грудня 2005
року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання незаконним наказу НОМЕР_1 від 11.10.2006 року про
переміщення її з посади сортувальника поштових відправлень та виробів друку 2 класу з
цеху  №l до цеху №3 та стягнення
заробітної плахіт за час вимушеного прогулу. Обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначила, що вона має на утриманні неповнолітню дитину. З 2002 року вона працює
на посаді сортувальника поштових відправлень та виробів друку на ДП
„Преса". Після проходження медичного огляду в 2005 році встановлено,
що вона не може виконувати роботу сортувальника пов'язану з довготривалим
перебуванням у вимушеній позі. 11 жовтня 2006 року відповідач наказом НОМЕР_1
перемістив її з займаної посади в цеху № 1 до цеху №3 без попереднього
повідомлення за 2 місяці. В зв'язку з перебуванням у стані тимчасової
непрацездатності її ознайомлено з вищезазначеним наказом 24.10.2006 року. Оскільки,
вона була категорично не згодна з переміщенням 14.11.2006 року вона вийшла на робоче місце в цех №1. Однак, її не
допустили до робочого місця, зазначивши, шо вона повинна працювати в цеху № 3. В зв'язку з не
бажанням працювали в цеху №   3 вона не виходила на роботу та
просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивачка в
судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представники
відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та

пояснили,
що з початку 2 півріччя
2006 року в
цехах експедирування преси спостерігалась

нерівномірність
навантаження на виробничий персонал цехів, що призводило до значного

відхилення
як штатної, так і фактичної чисельності виробничого персоналу цехів

експедирування
преси № 1 та № 3. В зв'язку з цим.
адміністрацією відповідача прийнято

рішення
про переміщення 5 сортувальників
поштових відправлень та виробів друку 2
класу з

цеху № 1 до цеху № 3, серед яких була
і позивачка, в межах спеціальності, кваліфікації та

посади,
із збереженням посадового окладу та режиму роботи. Оскільки, при здійсненні
такого

переміщення
згода працівника не потрібна позивачку 24.10.2006
року, після виходу з

лікарняного,
ознайомлено з наказом про переміщення. Однак, остання від підпису про

ознайомлення
відмовилась. Крім того, за результатами проведених перевірок Міністерством

праці та
соціальної політики України Державного департаменту нагляду за додержанням

законодавства
про працю та Територіальної державної інспекції праці в              м. Києві

порушень законодавства про працю
відносно ОСОБА_1 не
встановлено. На підставі вищевикладеного, просили відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши  матеріали
справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Судом
встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1, наказом ДП „Преса" від 29.08.2002 року останню
прийнято на роботу оператора поштового зв'язку 3 класу на період відпустки по догляду за дитиною віком до 3-х років ОСОБА_2.

Відповідно до
заяви ОСОБА_1 від 08.01.2003
року, наказом від 09.01.03
року останню переведено на посаду сортувальника 2 класу з 10.01.2003 року.

В судовому засіданні
встановлено, що наказом ДП "Преса" від 11.10.2006 року НОМЕР_1
ОСОБА_1, з 16.10.2006
року переміщено в цех експедирування преси № З ДП „Преса" в межах спеціальності, кваліфікації та
посади, обумовленої трудовим договором з цеху № 1 ДП „Преса". Підставою для видання вищезазначеного
наказу стала нерівномірність навантаження на виробничий персонал в цехах
експедирування преси, що призвело до значного відхилення як штатної, так і
фактичної чисельності виробничого персоналу цехів експедирування преси № 1 та№
3.

Відповідно до
ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в
установу, організацію або іншу місцевість, хоча б разом з підприємством,
установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених ст.33 КЗпП України.

Не вважається
переведенням на іншу роботу І не потребує згоди працівника переміщення його на
тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі
або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої
трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати
працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Відповідно до
медичного висновку Центральної районної поліклініки Солом'янського району м.
Києва від 15.06.2006 року
позивач не може виконувати роботу сортувальника, пов'язану з довготривалим
перебуванням в вимушеній позі.

27 липня 2006
року ДП "Преса", з метою забезпечення виконання рекомендованих
Інститутом медицини праці оздоровчо-профілактичних заходів та в зв'язку з
необхідністю виконання припису лікувальної установи, запропонувало позивачу
переведення на посаду оператора поштового зв'язку 2 класу цеху
експедирування преси №1,
що не протипоказані їй за станом здоров'я.

З вищезазначеним повідомленням
позивачка ознайомлена 27.07.2006
року.

В судовому
засіданні позивач не заперечувала, що ДП "Преса" неодноразово
пропонувало перевести її на легшу роботу, в тому числі, посаду оператора,
однак, в зв'язку з тим, що вона дізналася, що посада оператора не зазначена в
класифікаторі професій відмовилася від переводу.

Відповідно до
листа Територіальної державної інспекції праці у м. Києві від 29.12.2006 року посада
„оператор поштового зв'язку зазначена в класифікаторі професій ДК 003-95 у редакції
видавництва 2001 року.

16 лютого 2007
року позивач звернулася до відповідача з заявою щодо надання обстежень умов
праці в цеху №  3 для визначення
можливості виконувати роботу.

Згідно з
гігієнічною класифікацією праці та показниками шкідливості та небезпечності
факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу,
затвердженого заступником Головного державного санітарного лікаря СРСР 12.08.10986 року № 4137-86 шкідливі умови
праці характеризуються наявністю шкідливих виробничих факторів, що перевищують
гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого
та/або його потомство.

Відповідно до
протоколів проведення досліджень важкості та напруженості праці, досліджень
повітря робочої зони, шумового навантаження та інфразвуку робочого місця
сортувальника поштових відправлень в цеху №
1 ДП „Преса" №
48, проведеного 16.02.2005
року ТОВ „ЕКО", робоче місце позивача, фактори трудового процесу
сортувальника, концентрація хімічних речовин на робочому місці сортувальника та
рівень звуку на робочому місці відповідають 2-му допустимому класу, згідно з нормами „Гігієнічної
класифікації праці № 4137-86".

За результатами
атестації робочого місця сортувальника поштових відправлень та виробів друку
цеху № 3 від 17.02.2005 року, фактори
трудового процесу відповідають 2-му
допустимому класу, згідно з нормами „Гігієнічної класифікації праці № 4137-86".

05
березня    2007    року    ДП
"Преса"
направило    на    адресу
позивача

рекомендований лист
- запрошення для прибуття на підприємство для ознайомлення з робочою
Інструкцією сортувальника поштових відправлень цеху експедирування преси № 3 та умовами праці
в вищезазначеному цеху.

Зазначений лист,
відповідно до зворотнього поштового відправлення, отримано позивачкою 09.03.2007 року. Однак,
позивачка не з'явилася до ДП „Преса" для ознайомлення з вищезазначеними
документами.

Відповідно до
п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами
трудових спорів'" переміщення працівника не може бути без мотивним, не
обумовленим інтересами виробництва.

Відповідно до
наказу НОМЕР_1 від 11.10.2006 року підставою
переміщення позивача стала нерівномірність навантаження на виробничий персонал
в цехах експедирування преси, що призвело до значного відхилення як штатної,
так і фактичної чисельності виробничого персоналу цехів експедирування преси № 1 та № 3.

На підставі
вищевикладеного, суд приходить до висновку про правомірність переміщення
позивача з цеху експедирування преси №
1 ДП „Преса" в цех експедирування преси № З ДП „Преса", оскільки переміщення обумовлювалось
інтересами виробництва та позивачки: на тому ж підприємстві, на інше робоче
місце, у тій же місцевості, з дорученням роботи у межах спеціальності,
кваліфікації та посади. Крім того, оскільки позивача переміщено на іншу роботу,
а не переведено, згода останньої не потрібна.

Суд критично
ставиться до доводів позивача щодо переміщення її відповідачем на інше роботу,
яка протипоказана їй за станом здоров'я, виходячи з наступного.

В судовому
засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач від переведення
її відповідачем на легшу роботу, не протипоказану їй за станом здоров'я,
відмовлялася. Робота сортувальника в цеху № 1 позивача влаштовувала, навіть за наявності висновку
лікувального закладу щодо неможливості останньої виконувати роботу сортувальника.

Крім того,
відповідно до результатів атестації робочого місця позивача фактори трудового
процесу сортувальника, концентрація хімічних речовин на робочому місці та
рівень звуку на робочому місці в цеху № 1та в цеху №. З відповідають 2-му допустимому класу,
згідно з нормами „Гігієнічної класифікації праці № 4137-86".

На підставі
вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача
та відмови в їх задоволенні.

Керуючись ст.32
КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду
судами трудових спорів", ст. ст. 60.
84, 88, 213,214,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ  :

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань
..Преса"' про визнання незаконним наказу про переміщення та стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом двадцяти днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження, яка подасться протягом десяти днів, з
дня оголошення рішення.

СУДДЯ: