СПРАВА №2-241 2007 РІК
ЗАОЧНЕ     РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
лютого 2007 року                                                                                        м.
Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді
Кочевої І.В., при секретарі - Задорожко Д.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Агрофірма І
Іер-шотравнева» про усунення перешкод користування власністю,
Позивач вказує, що на підставі Державного акту на право приватної власності
на зе­млю він має земельну ділянку під багаторічними насадженнями, надану йому
для ведення товарного сільськогосподарського виробництва при спільному
використанні садів. ІНФОРМАЦІЯ_1між відповідачем у справі та ТОВ ВКФ «Стимул»
було укладено договір купівлі-продажу багаторічних пальметних насаджень з виробничою
інфраструктурою, які знаходять­ся у на земельній ділянці позивача. Рішенням
Василівського районного суду від 18 травня 2005 року за позовом ОСОБА_2.
вказаний договір було визнано недійсним, рішення всту­пило у законну силу
ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької об­ласті.
Позивач вважає, що на підставі ст.79 ЗК України він має право користуватися і
розпо­ряджатися багаторічними насадженнями, що знаходяться на належній йому
земельній ділян­ці. Позивач, посилаючись на ст.216 ЦК України вважає, що
відповідач повинен був, але не здійснює ніяких дій, які б надали йому гарантій
про захист його прав на майбутнє. Врахову­ючи, що відповідач може у будь-який
час розпорядитися належним позивачу майном - бага­торічними насадженнями,
вважає, що відповідач зобов'язаний передати багаторічні наса­дження по акту
приймання - передачі. Позивач просить суд зобов'язати відповідача переда­ти
йому по акту прийому-передачі багаторічні пальметні насадження, які розташовані
на йо­го земельній ділянці.
судовому засіданні свої вимоги підтримав та просить задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, суду надав заяву
з проханням роз­глядати справу без його участі, заперечень проти позову
відповідачем суду не надано.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази та матеріали
справи, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, виходячи с з наступного.
зобов'язання повинні виконуватися належним чином відпо­відно до умов договору
та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.
Згідно до ч,3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно до ч.1 ст.П ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як
за звер­ненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, па підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сто­рін, та інших обставин, які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків, показань
свідків, письмових доказів, речових доказів.
Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за
законом мають бути підтвер­джені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказу­вання.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та ін­шими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають зна­чення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником
земельної ділянки, пере­даної для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва при спільному викорис­танні садів, що підтверджено Державним актом
на право приватної власності на землю, копія якого є у матеріалах справи.
Відповідно до ст.48 Закону України «Про власність» - власник може вимагати
усу­нення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані
з позбавлен­ням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.
Позивач посилаючись на те, що відповідач у майбутньому може розпорядитися
на­лежним їм майном - багаторічними насадженнями, з метою запобігання наступним
пору­шенням їх прав просить суд зобов'язати відповідача передати йому
багаторічні насадження, що знаходяться на його земельній ділянці. При цьому
позивачем суду не надано доказів того. що багаторічні насадження перебувають у
володіння чи користуванні відповідача, не надано суду доказів порушення або
оспорювання прав позивача з боку відповідача.
Крім того, відповідно до ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на майно. яке вона здійснює відповідно до закону
незалежно від дій інших осіб.
Ст.79 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку
поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на багаторічні
насадження, які на ній зна­ходяться.
Оскільки позивач має у приватній власності земельну
ділянку під багаторічними на­садженнями, про що свідчать Державний акт на право
власності на землю, то він, відповідно до закону є власником багаторічних
насаджень, що знаходяться на його земельній ділянці.
Посилання позивача, як на підставу своїх вимог на ст..216 ЦК України, суд
вважає не обґрунтованим, оскільки вказана стаття передбачає правові наслідки
недійсності правочину для його сторін. Оскільки позивачем на надано суду
доказів укладення між ним та відповіда­чем будь яких правочинів, вказана стаття
вирішення позовних вимог пози­вача не застосовується.
Таким чином, враховуючи, що право власності позивача підтверджено
документально - Державним актамом на право приватної власності на землю, а
також враховуючи, що дію­чим законодавством не передбачено, щоб власник
додатково отримував майно - у даному випадку багаторічні насадження,
розташовані на поверхневому грунтовому
шарі, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.
Судові витрати,
відповідно до ст..88 ЦПК
України суд покладає на позивача.
підставі викладеного, керуючись ст.хт.14, 41, 124,129 Конституції України,
ст.ст.316-319,321, 325, 328, 373, 374 ЦК
України, п.4 Заключних та перехідних положень ЦК
України, ст.ст. 79, 80, 81, 90, 125, 126, 152 ЗК України, Законом
України "Про власність", ст..ст.15, 15-1, 30, 62, 75, 82,88, 202,
203, 218, 224 ЦПК України, суд,
Судові витрати
покласти на позивача.
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення суду
набирас закон­ної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений ст.294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не ска­совано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.