Справа № 2-125/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05   березня 2007
року                                      Добровеличківський районний суд

Кіровоградської
області

в складі суду:

Головуючого судді                                       Ведющенко В.В.

при секретарі                                                Самелюк О.О.

за участю позивача                                       ОСОБА_1

представника відповідача                             ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.
Добровеличківка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у Новоукраїнському районі
Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди (далі Фонд),

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Новоукраїнському районі Кіровоградської
області про відшкодування моральної шкоди, який мотивував тим, що 11 вересня
1996 року працюючи механіком по обслуговуванню автотранспорту в
Добровеличківському комбінаті комунальних
послуг , знаходячись в приміщенні столярного цеху, під час виконання
робіт, пов"язаних з ремонтом дерев"яного обладнання складу механіка,
внаслідок роботи фуганочного деревообробного станка, його було травмовано. А
саме під час обробітку дерев"яної дошки, робочими ножами дошку вирвало із зажимного пристрою,
вдаривши його в праве око. В результаті цього травмування він повністю втратив
зір на це око. За фактом травмування підприємством було складено акт за формою
Н-1. Згодом йому було встановлено діагноз афакія, атрофія очного нерва,
дегенерація сітчатки правого ока. 21.02.2006 року за висновком огляду бюро
Кіровоградської обласної МСЕК йому встановлено 50 % втрату працездатності та
третю групу інвалідності. Внаслідок виробничого травмування він втратив зір на праве
око, що в свою чергу вплинуло на його повсякденне життя, оскільки він був
вимушений змінити свої звички та обмежити фізичне навантаження, характер травми
є невиліковним і тягне безповоротні негативні наслідки для його здоров"я,
він став інвалідом, та в деяких побутових речах
не в змозі себе обійти. Тому вважає, що виходячи із ступеню своїх душевних страждань,
стійкої і безповоротної втрати зору на одне око, ступеня втрати душевної рівноваги, можливості провадити активний
спосіб життєдіяльності, йому завдано моральної шкоди , яку позивач
оцінює в грошовому виразі у сумі 200000 грн.( двісті тисяч гривнів).

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, суду окрім
пояснення, яке повністю відповідає вищевикладеним обставинам які є мотивацією

позовної заяви доповнив , що внаслідок виробничого травмування він на
протязі вже більше десяти років переживає
моральні страждання пов"язані з постійним болем, неможливістю займатися улюбленими справами, обмеженістю в
спілкуванні з близькими та друзями, потребує
постійного лікування, змушений знаходитись під постійним наглядом лікарів, постійно відчуває цю обмеженість. Внаслідок
виробничого травматизму він вимушений був перенести тричі лікарське оперативне втручання в органи зору, але ці
операції не дали позитивного наслідку і він повністю втратив зір на одне
око.

Представник відповідача ОСОБА_2 В судовому
засіданні позов не визнав повністю, посилаючись на те,
що виплата моральної шкоди зупинена Законом
України "Про державний бюджет України на 2007 рік" і те, що позивач пропустив тримісячний строк позовної давності
передбачений ст.. 233 КЗпП України, а також те, що Фонд не є винним в заподіянні позивачу виробничої травми, тому не має жодних підстав для задоволення
позовних вимог.

Представник співвідповідача Добровеличківського
комбінату комунальних послуг в судове засідання не
з"явився будучи належним чином повідомлений про день час і місце
судового   слухання справи.

Суд вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка
по справі, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні обставини
справи та відповідні їм правовідносини сторін:

З 27.05.1991 року по 06.06.1997 року згідно даних
трудової книжки на ім,"я позивача (а. спр.4) останній працював на посаді
механіка Добровеличківського комбінату комунальних послуг. Згідно
документальних даних акту форми Н-1 (а. спр.6) позивач 11 вересня 1996 року знаходячись в столярному цеху
підприємства роботодавця , внаслідок дії предметів та деталей що обертаються, в
області машин та механізмів, з
причини недосконалості устаткування деревообробного станка при виготовленні обладнання для складу механіка , для
зберігання цінних запасних частин та
приборів, отримав травму на виробництві і згідно виписки із акту огляду МСЕК № 100953 сері 2-18 ВБ отримав третю групу
інвалідності пов"язану з виробничим
увіччям (каліцтвом) з діагнозом афакія, атрофія очного нерва, дегенерація сітчатки правого ока, ступінь втрати
працездатності становить - 50% (а. спр. 8,9).

Внаслідок виробничого травмування
позивач безповоротно, повністю втратив зір на праве око, що в свою
чергу вплинуло на його повсякденне життя, оскільки він був
вимушений змінити свої звички та обмежити фізичне навантаження, характер травми є невиліковним і тягне безповоротні
негативні наслідки для його
здоров"я, позивач став інвалідом третьої групи. Внаслідок виробничого травмування позивач на протязі з 11
.вересня 2006 року до моменту розгляду
справи в суді , зазнає моральних страждань, які пов"язані з постійним болем, неможливістю займатися улюбленими справами,
обмеженістю в спілкуванні з близькими
та друзями, потребує постійного лікування, змушений знаходитись під постійним наглядом лікарів. Внаслідок
виробничого травматизму позивач переносив
тричі лікарське оперативне втручання в органи зору. Наслідки виробничого
травматизму для позивача є безповоротними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду
пояснив, що позивача знає з дитинства, як активну розвинену фізично і духовно
людину, разом з позивачем до моменту його
травматизму займався футболом, позивач в місцевій команді постійно
приймав участь в різних змаганнях , захищаючи
інтереси

районної команди на змаганнях, завжди до моменту травмування , позивач був
лідером серед друзів та членів футбольної команди. Після отриманої позивачем травми він довгий час лікувався, перестав займатися
спортом, приймати участь в громадському житті односельців, замкнувся в собі,
майже перестав спілкуватися з друзями та близькими , пояснюючи це
тим, що соромиться відсутності одного ока.

Правовідносини сторін врегульовано ст.. 1, 2, 21,28, 34, 43 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань"( далі Закон-1105), ст.. 9 Закону України „ Про охорону праці", згідно яких вказану позивачем моральну
шкоду заподіяну роботодавцем зобов'язаний відшкодувати
відповідач - Фонд.

Згідно ст. 1 Закону -1105 завданням
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які призвели до втрати працездатності є також
відшкодування моральної шкоди застрахованим особам.

В обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди
покладено на страховика яким є фонд соціального страхування
від нещасних випадків ( ст. 21 п. 1 п. п. Є, ст. 28 ч. З вище
зазначеного Закону).

Відповідно до п. 4 ст. 43 закону застрахований
має право у разі настання

страхового випадку одержати від
фонду соціального страхування виплати та

соціальні послуги передбачені ст.
21 цього закону. Згідно ст. 34 Закону - 1105

передбачається      відшкодуванням     потерпілому     моральної     шкоди,
яка

відшкодовуються фондом соціального страхування від нещасних випадків за
заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів.
Відшкодування здійснюється у вигляду одноразової страхової
виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в
судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати 200 розмірів мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої
на день виплати незалежно від будь-яких інших виплат.

Відповідно до рішення
Конституційного суду у справі за конституційним зверненням управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в Україні у Кіровоградській області про офіційне
тлумачення положення ч. З ст. 34 Закону України «Про
загальне обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку та професійного захворювання, які спричинили
втрату непрацездатності» № 1-9/2004 року від 27.01.2004 року
передбачено, що положення ч. З ст. 34 вказаного
закону треба розуміти як визначення порядку, процедуру та розмірів відшкодування фондом соціального страхування від нещасних
випадків моральної (немайнової) шкоди, заподіяної
умовами виробництва, в окремому випадку - лише у разі відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Зазначене положення не виключає обов'язку фонду відшкодування
моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, в
інших випадках, коли здійснення права застрахування
на відшкодування моральної, (немайнової) шкоди заподіяної умовами виробництва, має забезпечуватися фондом на підставі ст. ст. 1, 5,
6, 13, 21 та ч. 3 ст. 28 цього закону всім потерпілим, у тому числі в разі
тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати професійної працездатності.

Посилання представника, щодо зупинення виплат
моральної шкоди в зв"язку з тим , що п. 22 ст.
71 Закону України „ Про державний бюджет України на

2007
рік" зупинено дію статей Закону -1105, регламентуючих порядок відшкодування моральної шкоди, суд не приймає,
оскільки нещасний випадок (подія) з
позивачем трапився 11 вересня 1996 року, тобто на той період дії вищеназваних статей Закону 1105 не були
призупинені, вони діяли і тому позивач має
право на відшкодування моральної шкоди внаслідок спричиненого йому каліцтва на виробництві. Це також кореспондується
(узгоджується) зі ст.. 22 Конституції
України відповідно до положень якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод, та ст.. 58 Конституції України, яка визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної
дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують
відповідальність особи.

Сторони по справі позивач та Фонд
з"язані страховими правовідносинами і не являються
робітником і роботодавцем, тому суд не приймає до уваги і посилання відповідача на порушення строку
позовної давності, який діє при трудових
спорах. Стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача з Добровеличківського комбінату
комунальних послуг є неможливим в силу вимог Закону -1105, ст.. 9 Закону України „ Про охорону праці".

Аналізуючи зібрані по справі докази,
оцінюючи їх в сукупності суд прийшов до висновку
про часткове задоволення позовних вимог позивача до фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань, та відмову в задоволенні позовних
вимог до співвідповідача Добровеличківського комбінату комунальних послуг.

При прийнятті рішення про часткове
задоволення позовних вимог позивача суд враховує,
що максимальний розмір відшкодування моральної немайнової шкоди становить відповідно до положень базового Закону-1105 200 мінімальних
розмірів заробітної плати, встановлено, що позивач втратив внаслідок нещасного
випадку на виробництві 50 % працездатності, суд враховує характер та ступінь фізичних і душевних страждань, характер порушення
душевної рівноваги позивача, особливості додаткових зусиль
позивача для організації свого життя з урахуванням факту повної втрати зору на праве око, ступінь втрати нормальних умов життєдіяльності позивача, часткової втрати позивачем
можливості вести активний спосіб життя. Суд вважає, що матеріали справи
доведено той факт, що позивач внаслідок нещасного випадку на виробництві
остаточно втратив працездатність на 50 %, внаслідок захворювання, яке
знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з отриманою травмою, став інвалідом третьої групи , остаточна втрата зору на
праве око є безповоротним наслідком, позивач втратив 50%
працездатності, що прямо пов"язано з неможливістю ним виконувати роботу за
своєю спеціальністю, тому зазначені факти тягнуть за особою
моральну (немайнову) шкоду.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної
( немайнової) шкоди, яка підлягає стягненню на користь
позивача, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховуючи
тривалість перебігу такої шкоди, глибину фізичних та душевних страждань
позивача, погіршення його здібностей і обсяг вимушених змін в житті, відсоток втрати працездатності, суд вважає, що на користь
позивача в рахунок відшкодування моральної
(немайнової) шкоди слід стягнути з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Новоукраїнському районі Кіровоградської
області кошти в сумі 69000 грн. ( шістдесят дев"ять тисяч гривнів).

На підставі викладеного керуючись ст. 15, 6, 13, 21,
28. 34, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку та професійного
захворювання, які спричинили втрату непрацездатності», ст. 58 , ст. 22
Конституції України, Рішенням Конституційного суду України № 1-9/2004 від 27.01.2004 року, ст.. 9 Закону України
„ Про охорону праці", ст. ст. 10,11, 212-215, 294 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у Ново українському
районі Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди задовільнити
частково.

Стягнути з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у Новоукраїнському районі
Кіровоградської області (Кіровоградська області м. Новоукраїнка вул. Леніна, 40
п.і. 27100 МФО 823016
код 24717760 р/р 0001 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження уродженця смт.
Добровеличківка Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
проживаючого АДРЕСА_1 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди
69000 грн. ( шістдесят дев"ять тисяч гривнів). В стягненні моральної
немайнової шкоди з Добровеличківського комбінату комунальних послуг відмовити
за необґрунтованістю.

Судові витрати по справі , витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн і
державне мити в розмірі 8,5 грн віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви

про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було

подано. Рішення суду може бути піддане апеляційному
оскарженню шляхом

подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду
Кіровоградської області на

протязі двадцяти днів з моменту подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення

суду. Заява про апеляційне оскарження суду може бути
подана до

Добровеличківського районного суду на протязі десяти діб
з моменту

проголошення рішення.