Справа
№ 2- 9 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 року
Городищенський  районний суд

Черкаської області В складі:

головуючого судді
Черненка В.О.

при
секретарі
Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1. звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2. про поділ спільного майна подружжя.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач зазначила, що 14 травня 1983 року вона
вступила у шлюб з відповідачем по справі. Однією сім'єю прожили 23 роки, мають двох
повнолітніх дітей, один з яких, син ОСОБА_3, навчається у Козятинському
училищі. За час спільного проживання ними придбане майно, що складається з
домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1та інших
речей. Восени 2005 року
сім'я їхня розпалася і у травні 2006
року шлюб був розірваний. Як дружина, вона має право на 1/2 частини спільно
придбаного майна подружжя, що складається з: житлового будинку - 20229 гривень, веранди
- 5884 гривні,
ґанку - 159 гривень,
сараю - 4615 гривень,
вбиральні - 634 гривні,
загальною вартістю -31521
гривня. Вона не має іншого житла, крім зазначеного. На її утриманні
перебуває менший син, що незважаючи на повноліття, продовжує навчання, тому
вона бажає одержати 1/2 частини
домоволодіння в натурі. Просить постановити рішення, яким поділити спільне
майно подружжя, виділивши їй 1/2
частини домоволодіння в натурі з боку наявного входу в дім, у відповідності
з варіантами запропонованими висновками судово - технічної експертизи, вартістю 15760 гривень. Також
просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати у сумі 1231 гривня.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідач позов визнав частково, згоден на поділ майна,
але заперечує проти стягнення з нього судових витрат, оскільки вважає, що так
як його колишня дружина подавала позов до суду, то вона і повинна все
оплачувати.

Суд вислухавши позивача, відповідача та дослідивши
матеріали справи вважає, що позов обґрунтований, але підлягає до часткового
задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується
сторонами, 14.05.1983 року
позивач ОСОБА_1. та відповідач ОСОБА_2. зареєстрували шлюб і прожили однією
сім'єю 23 роки. 23.05.2006 року їхній шлюб
було розірвано. За час спільного проживання, поряд з іншим спільно придбаним
майном, вони мають житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по
АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку - 20229 гривень, веранди - 5884
гривні, ґанку - 159 гривень, сараю - 4615 гривень, вбиральні - 634 гривні,
загальною вартістю - 31521 гривня.

Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до
ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм
на праві спільної сумісної власності, а у разі такого поділу, згідно зі ст. 70
СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до висновку № 536-БТ, складеного 10.11.2006
року за результатами проведеної по даній цивільній справі судово будівельно-технічної
експертизи, була визначена вартість спірного домоволодіння та підтверджена
можливість зробити його реальний розподіл в частках 50% до 50%. Вартість
домоволодіння ОСОБА_2становить
31521 гривня 00 копійок, тобто
ідеальними частками співвласників є 15760
гривень 50 копійок + 15760 гривень 50 копійок = 31521 гривня 00 копійок. У
вищезазначеному висновку експерта, запропоновано два варіанти розподілу
житлового будинку відповідно до вимог нормативних документів та ідеальних
часток ( 50% до 50%).

В судовому засіданні, після оголошення результатів
експертизи та запропонованих варіантів розподілу спірного домоволодіння,
позивач ОСОБА_1. погодилася з варіантом №
1, і просила виділити їй ту частину будинку, яка вже має власний вхід, а
відповідач ОСОБА_2. не заперечував проти застосування при розподілі
домоволодіння вказаного варіанту та проти виділення позивачу вказаної нею
частини.

Відповідно до варіанту № 1 розподілу домоволодіння, вартість 1/2 жилого будинку,
що виділяється одному співвласнику та складається з веранди вартістю 5884
гривні 00 копійок, ванни вартістю 1138 гривень 82 копійки, коридору вартістю
4495 гривень 33 копійок, кухні вартістю 3296
гривень 58 копійок,
що разом становить 14973
гривні 73 копійки
та з урахуванням надвірних будівель, а саме 1/2 частки сараю вартістю 2307 гривень 50
копійок, становить 14973,
73 + 2307,50 = 17281 гривня 23
копійки, що більше ідеальної частини в одиницях вартості 17281, 23 - 15760, 50 = 1520 гривень 73 копійки.
Вартість 1/2 жилого
будинку, що виділяється другому співвласнику та складається з житлової кімнати
вартістю 5724 гривні 06 копійок, житлової кімнати вартістю 2847 гривень 04
копійки, житлової кімнати вартістю 2727 гривень 17 копійок, що разом становить
11298 гривень 17 копійок та з урахуванням надвірних будівель, а саме 1/2 частки
сараю вартістю 2307 гривень 50 копійок,
вбиральні вартістю 634 гривні 00 копійок, а разом
2941 гривня 50 копійок,
становить 11298, 17 +
2941,50 = 14239 гривень 77
копійок, що менше ідеальної частини в одиницях вартості 15760, 50 -14239, 77 = 1520 гривень 73 копійки. Таким
чином вартість частини одного співвласника є більшою за вартість ідеальної
частини на 1520 гривень 73 копійок, а
другого власника менша за вартість ідеальної частини також на 1520 гривень 73 копійки. При
цьому варіанті перший співвласник, частина якого в натурі після поділу стала
більше за ідеальну, виплачує другому співвласнику компенсацію у сумі 1520 гривень 73 копійки.
Вартість частини, яку просить виділити позивач ОСОБА_1. є більшою від ідеальної
частини домоволодіння і разом з надвірними спорудами становить 17281 гривню 23
копійки, а вартість частини домоволодіння з надвірними спорудами, яка
виділяється відповідачу ОСОБА_2 становить 14239 гривень 77 копійок, що в натурі
після поділу є меншою від ідеальної частини домоволодіння. Різниця у вартості
між цими частинами становить 1520 гривень 73 копійки, яку як компенсацію згідна
сплатити позивач ОСОБА_1., а відповідач ОСОБА_2. не заперечує проти такого
розподілу та сплати йому вказаної різниці, тому суд, враховуючи вищенаведене,
приходить до висновку, що позов у цій частині слід задоволити, - поділити
спільне майно подружжя, виділивши позивачу ОСОБА_1. 1/2 частини спірного
домоволодіння в натурі з боку наявного входу в дім, розташованого по АДРЕСА_1,
у відповідності з варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної
експертизи, що складається з: веранди, ванни, кухні, коридору та 1/2 частки
сараю.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1. в частині
стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2. судових витрат у сумі 1231
гривня 59 копійок, з яких: 157 гривень 65 копійок оплачене державне мито, 30
гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи, 726 гривень 40 копійок за проведення судової будівельно-технічної
експертизи та витрати на виготовлення документів для оформлення права власності
на спірне домоволодіння у сумі 317 гривень 54 копійки, суд вважає, що вимоги у
цій частині підлягають до часткового задоволення. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До даних витрат
відносяться сплачене державне мито, витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи, витрати за проведення експертизи.
Згідно ухвали Городищенського районного суду від 06.07.2006 року про призначення по даній справі судової
будівельно-технічної експертизи, оплату за її проведення було покладено на
відповідача ОСОБА_2., який
проти цього не заперечував, але в наступному дана експертиза ним оплачена не
була, а оплатила її сама позивач, що відповідачем не заперечується. Тому суд
вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь позивача ОСОБА_1.
судові витрати в сумі 914 гривень 05 копійок, з яких: 157 гривень 65 копійок
оплачене державне мито, 30 гривень витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи та 726 гривень 40 копійок за проведення
судової будівельно-технічної експертизи. У стягненні з відповідача ОСОБА_2.
інших витрат, а саме витрат на виготовлення документів для оформлення права
власності на спірне домоволодіння  у  сумі  317
гривень  54
копійки,  суд  вважає за доцільне відмовити, оскільки дані
витрати не відносяться до судових, а відтак не можуть бути стягнені з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 10,
11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково. Розділити домоволодіння, що
розташоване по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
домоволодіння з боку наявного входу в дім, що розташоване по АДРЕСА_1 та
складається з: веранди, ванни, кухні, коридору та 1/2 частки сараю.

Визнати заОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 та складається з: трьох житлових
кімнат, 1/2 частки
сараю та вбиральні.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 компенсацію в сумі 1520 (одна тисяча
п'ятсот двадцять) гривень 73
копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судові витрати в
сумі 914 (дев'ятсот
чотирнадцять) гривень 05
копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: