АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
інстанції -Князева Н.В.
УХВАЛА

Іменем   України

2007р. січня 18
дня колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого :                 Михайлів Л.В.

суддів:                            Карнаух
В.В,. Братгщевої
Л.А.

при секретарі                ЧубінійА.В.

за участю                               ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому
Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 27 лютого
2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства
«Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Кривому Розі про перерахунок розміру
щомісячних виплат відшкодування шкоди, одноразової допомоги та відшкодування
моральної шкоди,-

Встановила:

28 січня 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Кривому Розі (далі ВВДФСС) про перерахунок
розміру відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я та відшкодування
моральної шкоди.

2

В
обгрунтовання своїх позовних вимог він посилався на те, що він працював
у відповідача ВАТ «ІнГЗК» на різних роботах.

4 листопада
1985 року і
ЗО жовтня 1989 року з
ним стався нещасний випадок, внаслідок чого він частково втратив професійну
працездатність.

Відповідач визначив і платив відшкодування шкоди
здоров'ю, одноразову допомогу.

Однак, підприємство невірно розрахувало його середній
заробіток для виплати відшкодування шкоди і застосувало не всі коефіцієнти
підвищення тарифних ставок і окладів, що змусило його звернутись до суду.

Просив стягнути суми недоплати по щомісячних виплатах
відшкодування шкоди, одноразової допомоги, компенсацію в зв'язку з несвоєчасною
виплатою сум відшкодування шкоди та відшкодування моральної шкоди.

Справа слухалась неодноразово.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 27 лютого 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, який діяв в
інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення його
позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції процесуального
закону і неправильне застосування норм матеріального права.

Суд прийняв до уваги лише пояснення відповідача і поклав
їх в обгрунтовання рішення, не вказавши, які факти та правовідносини, які їм
відповідають, встановлені судом.

Суд не перевірив усі розрахунки позивача, не застосував
відповідні коефіцієнти підвищення тарифних ставок і окладів, починаючи з 1994 року, що
призвело до постановления
незаконного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та заявлених в суді першої інстанції позовних
вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає

3

задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з
направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Відповідно до ст.З11 ч.1 п.5 рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо - суд розглянув не
всі вимоги, і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового
рішення судом першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що наведені позивачем розрахунки
відшкодування шкоди суперечать вимогам закону, і суд не може з ними погодитися.

ВАТ «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ВАТ «ІнГЗК») нарахував та перерахував
ОСОБА_2 виплати відшкодування шкоди у відповідності до Правил відшкодування
шкоди, що діяли на час виникнення правовідносин. Відповідно до наказу НОМЕР_1 станом на 1.07.1994 року позивачеві
виплачувалось 25 3409крб.,
а станом на 01 січня 1996
року розмір відшкодування шкоди складав 56,20грн., що свідчить про
зростання протягом зазначеного періоду виплат ОСОБА_2

Середній заробіток ОСОБА_2 підприємством визначений
правильно, тому не має підстав до нараховувати розмір одноразової допомоги.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна,
оскільки суд дійшов таких висновків на неповно досліджених обставинах справи і
з порушенням норм процесуального та матеріального права і фактично не
розглянувши всі вимоги позивача.

Судом першої інстанції зроблений висновок, що
відповідачем правильно, відповідно до Правил відшкодування шкоди, перераховані
суми відшкодування шкоди здоров'ю ОСОБА_2 Однак суд не перевірив посилання
позивача на те, що йому невірно розрахований середній заробіток. В рішенні суду
і матеріалах справи відсутні будь-які дані, із яких розраховано середній
заробіток ОСОБА_2, а тільки наведена його сума.

Судом не перевірені розрахунки середньомісячного
заробітку у розмірі 25344090крб. відповідно до наказу НОМЕР_1 (а.с.81 т.1),
тоді як позивач свої вимоги, а суд - висновки ґрунтують на цьому наказі.

4

Не наведені розрахунки середньомісячного заробітку у сумі
386,26грн. і не перевірено правильність нарахування.

Оскільки спір перенесено на розгляд суду, він зобов'язаний
перевірити всі розрахунки підприємства, починаючи з моменту встановлення
стійкої втрати працездатності позивачеві.

Суд не визначився, які коефіцієнти підвищення тарифних
ставок і посадових окладів, застосовані відповідачем для перерахунку суми відшкодування
шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, не навів їх в рішенні і не зажадав
наказів з приводу їх застосування для перерахунку суми відшкодування шкоди
ОСОБА_2, не з'ясував підстави застосування коефіцієнтів у кожний період.

Не розглянуті вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної
шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, оскільки суд не перевірив доводи
позивача про те, що він не отримував відшкодування моральної. Не перевірені і
доводи відповідача, що всім працівникам, які отримали травми або професійне
захворювання на підприємстві було виплачено у 1995 році відшкодування моральної
шкоди.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. ЗОЗ, 307, 311ч.1п.5, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 27 лютого 2006 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий