Справа №22-1854/07 p.                        Головуючий
1 інстанції Артеменко Л.I.
Категорія-21                                            Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2007
року                    Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді - Курило В.П. суддів: Саніковой О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі -
Степаненко В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кіровське Донецької області на рішення Кіровського міського суду Донецької
області від 26 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське Донецької області
про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

5 грудня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до
Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництв та професійних захворювань в м. Кіровське Донецької
області, посилаючись на те, що 17.01.2002 р. під час виконання своїх трудових
обов'язків у ВАТ „Шахта „Комсомолець Донбасу"" він отримав виробничу
травму кисті правої руки, у зв'язку з чим висновком МСЕК від 30.05.2002 р.
встановлено втрату професійної працездатності на 10%, а при повторному огляді
на МСЕК 22.05.2003 р. - 5% безстроково. 31.05.2006 р. при виконні обов'язків
ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав вкритий
перелам лівого стегна із суміщенням з подальшою ампутацією ноги на рівні
верхньої треті стегна. За висновком МСЕК від 10.08.2006 р. йому було
встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 85% по сукупності: 80%
- вперше по травмі від 31.05.2006 р. і 5% - по травімі від 17.01.2002 р. та він
був визнаний інвалідом другої групи від трудового каліцтва строком на 1 рік.

Позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода, оскільки виробничі травми
і їх наслідки спричиняють фізичні страждання, у нього змінилися умови і звичний
ритм життя, він втратив роботу і вимушений неодноразово проходити курс
лікування у зв'язку з чим витрачає значні грошові кошти і багато часу. Просив
стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 грн.

Рішенням
Кіровського міського суду Донецької області від 26 грудня 2006 року позов
задоволений частково. На користь ОСОБА_1 з відповідача стягнено в рахунок
відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань в м. Кіровське
Донецької області просить рішення скасувати і відмовити ОСОБА_1. в задоволенні
позову. В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що
позивачем не надано належних доказів спричинення йому моральних страждань та
відсутні правові підстави для стягнення компенсації на відшкодування моральної
шкоди, оскільки п.27 ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006
рік" призупинено на 2006 рік дію норм Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування застрахованим і членам їх сімей
моральної шкоди.

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача Трохимчук І.В. підтримала
доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, а рішення суду скасувати.

Позивач ОСОБА_1
заперечував проти доводів скарги, просив її відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін по справі, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, оскільки висновки суду
не відповідають обставинам справи та неправильно застосовано норми
матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для
зміни рішення суду в апеляційному порядку.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що під час
виконання своїх трудових обов'язків на підприємствах вугільної промисловості з
ОСОБА_1. сталися два нещасні випадки: 17.01.2002 р. він отримав травму кисті
правої руки, а 31.05.2006 р. - важку травму лівої ноги у вигляді вікритого
переламу лівого стегна із суміщенням з подальшою ампутацією ноги на рівні
верхньої треті стегна. За висновком МСЕК від 10.08.2006 р. йому було
встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 85% по сукупності: 80%
- вперше по травмі від 31.05.2006 р. і 5% - вдруге по травімі від 17.01.2002 р.
та визнано інвалідом другої групи від трудового каліцтва строком на 1 рік, а
тому він має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю, за
нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Такий висновок
суду не в повному обсязі відповідає конкретним обставинам справи та вимогам
закону.

З матеріалів
справи вбачається, що пошкодження здоров'я є наслідком шкідливих і небезпечних
умов праці позивача, висновком МСЕК від 30.05.2002 р. у зв'язку з
виробничою травмою від 17.01.2002 р. встановлено втрату професійної
працездатності на 10%, а при повторному огляді на МСЕК 22.05.2003 р. - 5%
безстроково (а.с.20-21). Наслідками цього трудового каліцтва згідно медичних
документів є деформація 2 пальця та порушення функції хвату правої
кисті(а.с.26-27,31), тому доводи відповідача про те, що факт моральної шкоди не
доведений є безпідставними, а висновок суду про наявність у позивача права
вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" - правильним.

Після отримання ОСОБА_1. 31.05.2006 р. другого трудового каліцтва висновком
МСЕК від 10.08.2006 р. йому було встановлено втрату професійної працездатності
в розмірі 85% по сукупності: 80% - вперше по травмі від 31.05.2006 р. і 5%

- вдруге
по травімі від 17.01.2002 р. та визнано інвалідом другої групи з переоглядом
10.08.2007 р. (а.с.22). Друга виробнича травма призвела до ампутації лівої ноги
на рівні верхньої треті стегна (а.с.25,28-29).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що у відповідності з
п.27 ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік"
зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст.1, підпункту "є" п.1 ч.1 ст.21,
ч.3 ст.28 та ч.3 ст.34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування застрахованим і членам їх сімей
моральної шкоди.

Оскільки правовідносини між сторонами по справі у зв'язку
із пошкодженням здоров'я внаслідок виробничої травми від 31.05.2006 р. виникли
в період дії Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік",
суд безпідставно не прийняв до уваги ці заперечення відповідача, просилаючись
на те, що норми Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік" не
змінені, а лише призупинено їх дію. При цьому судом не враховано, що
призупинення дії закону так саме не дає підстав для його застосування.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи та при вирішенні справи в частині вимог про
відшкодування моральної шкоди у зв'язку з трудовим каліцтвом від 31.05.2006 р.
неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до вимог ст.
309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в апеляційному порядку.

Враховуючи обсяг фізичних і душевних страждань, характер, ступінь та
тривалість моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_1, отримавши 17.01.2002 р.
виробничу травму правої кисті, наслідки цієї травми, а також те, що
працездатність частково ним втрачена безстроково, апеляційний суд вважає, що з
відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди
необхідно стягнути 8 000 грн.

При цьому суд
керується принципами розумності та справедливості.

В решті позову слід відмовити на підставі п.27 ст.77
Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік".

Керуючись ст.
ст. 304, 307, 309,314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровське Донецької області задовольнити частково.

Рішення
Кіровського міського суду Донецької області
від 26 грудня 2006 року змінити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кіровське Донецької області на користь ОСОБА_1моральну шкоду в розмірі 8 000
(вісім тисяч) гривень.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але воно
може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання рішенням суду апеляційної інстанції законної сили.