АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 травня   2007року                                                                                                         м.Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Одеської області  в складі:

головуючого-  судці                              ПанасенковаВ.О,

суддів:                                                     Парапана
В.Ф.,

Громіка Р.Д.

Драгомерецького М.М.

Михайлова В.О.,

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
судді апеляційного суду Запорізької області від 25 вересня 2006
року

за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи, ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором
позики та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

15 травня 1998 року ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1. про стягнення боргу за договором позики
в сумі 5 500 грн, та
відшкодування моральної шкоди в сумі 3
500 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області
від 21 жовтня 1998 року позов
ОСОБА_2. задоволено частково. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_1. на користь
позивача борг за договором позики в сумі 5
500 грн. та державне мито в сумі 275
грн.

30 жовтня 1998 року відповідач ОСОБА_1. подав до
місцевого суду касаційну скаргу, а потім апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції, в порядку, передбаченому відповідно ст. 289 та ст. 290 ЦПК України, 1963 року, який діяв
на час розгляду справи, які були визнані судом неподаними і повернуті
відповідачеві.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області
від 26 січня 2004 року задоволена
заява Вільнюської державної виконавчої служби і допущено примусове виконання
рішення суду від 21 жовтня 1998 року з
входженням в квартиру №
3 у буд. № 8

Справа № 33ц -2307 Категорія ЦП: 32

2

no
АДРЕСА_1  де проживає
відповідач ОСОБА_1.

12 лютого 2004 року відповідач ОСОБА_1. подав апеляційну
скаргу на цю ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою суду першої інстанції від 06
грудня 2004 року
поновлений строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду від 21 жовтня 1998 року.

Ухвалою судці апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2006 року цивільна
справа за позовом ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про повернення боргу була повернута до
суду першої інстанції з підстави, передбаченої ч. 4 ст. 297 ЦПК України, у
зв'язку з надходженням неналежно оформленої справи.

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 25 вересня 2006 року справу з
апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_1. на рішення суду першої інстанції від
21 жовтня 1998 року та ухвалу
суду від 26 січня 2004 року повернуто
до місцевого суду.

В касаційній скарзі відповідач ОСОБА_1. просить ухвалу
судді апеляційного суду скасувати і розглянути апеляційні скарги на рішення
суду першої інстанції від 21
жовтня 1998 року та
ухвалу суду від 26 січня 2004 року,
посилаючись на неправильне застосування судами першої і апеляційної інстанцій
норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 29 листопада 2006 року відкрито
касаційне провадження по справі.

Заслухавши доповідача, доводи касаційної скарги
відповідача ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість ухвали судді апеляційної інстанції в межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Повертаючи справу до місцевого суду, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1. від 10 листопада 2004 року на рішення
суду від 21 жовтня 1998 року та ухвалу
суду від 26 січня 2004 року визнані
ухвалою місцевого суду від 06
травня 2005 року
неподаними і повернуті апелянтові. В матеріалах справи не має належно
оформлених апеляційних скарг на судові рішення. Тому суд вважав, що вони
набрали законної сили.

При цьому суд застосував ст. ст. 232, 297 ЦПК України 2004 року, який
набрав чинності з 01 вересня 2005 року.

Проте з таким
висновком суду апеляційної інстанції погодитися неможливо, оскільки судом порушені
норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

3

Відповідно до ч. ч.
2, 3 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а
також у разі несплати суми судового збору чи неоплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи застосовуються положення
статті 121 цього
Кодексу.

Про прийняття апеляційної скарги до розгляду або повернення скарги
суддя-доповідач постановляє ухвалу. Ухвалу судді про повернення апеляційної
скарги може бути оскаржено в касаційному порядку.

Відповідно до ч. ч. 1,
2 ст. 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119
і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу,
сплатить суму судового збору, а також оплатить витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої
інстанції від 11 березня 2005 року апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1. на
рішення суду від 21 жовтня 1998 року та ухвалу суду від 26 січня 2004 року
залишені без руху і відповідачеві наданий строк до 05 квітня 2005 року для
усунення недоліків апеляційних скарг (т. 2, а.с. 102-111, 118-119).

Ухвалою суду першої інстанції від 06 травня 2005 року
апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1. на рішення суду від 21 жовтня 1998 року
та ухвалу суду від 26 січня 2004 року визнані недоданими і повернуті апелянтові
з підстав, передбачених ст. ст. 139,293 ЦПК України 1963 року, який діяв на час
вирішення справи (т. 2, а.с. 130).

26 травня 2005 року на ухвалу
суду від 06 травня 2005 року
відповідачем ОСОБА_1. подана апеляційна скарга (т. 2, а.с, 133-139).

Ухвалою суду першої інстанції від 10
червня 2005 року
апеляційна скарга на ухвалу суду від 06
травня 2005 року
залишена без руху і апелянтові наданий строк до 01 липня 2005
року для усунення недоліків апеляційної скарги (т. 2, а.с. 141).

Ухвали про визнання апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1. на ухвалу суду
від 06 травня 2005 року неподаною
та повернення її апелянтові в матеріалах справи немає.

Крім того, на
виконання ухвали суду першої інстанції від 11 березня 2005
року відповідачем ОСОБА_1. 13
квітня 2005 року
надана апеляційна скарга від 04
квітня 2005 року на
судові рішення від 21 жовтня 1998 року та від 26 січня 2004 року (т. 2, а.с. 121-128).

4

Таким чином, суддею-доповідачем
не були вирішені питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1. на ухвалу суду першої інстанції від 06 травня 2005 року та питання
щодо його ж апеляційної скарги від 04
квітня 2005 року на
судові рішення від 21 жовтня 1998 року та від 26 січня 2004 року.

Тому передбачених законом підстав для повернення справи у даному випадку
немає і норми процесуального права, а саме, ст. ст. 232, 297 ЦПК України були
застосовані апеляційним судом помилково.

За таких обставин у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України
ухвала судді апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 335,
336 ч. 2 п. 2, 342 ч. 1
п. 2, 344, 345, 349 ЦПК
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Запорізької області від 25 вересня 2006 року скасувати,
а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала суду
набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.