Справа № 22ц-1391/07
Головуючий у суді 1 інстанції: Кір'як А.В.
Доповідач: Перцова В.А.
УХВАЛА

5
березня 2007 року                        Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді: Перцової В.А.

Суддів:                          Козлова С.П.,
Повєткіна В.В.

При
секретарі:               Чергенець С.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення нещасного випадку на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в
апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 22 листопада 2006 року, якою залишена без розгляду її
заява про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що
суд порушив вимоги норм матеріального права, безпідставно зробив висновок про наявність
спору про право, при прийнятті заяви суд не пропонував подати позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до
суду із заявою в порядку окремого провадження і просила встановити факт
нещасного випадку з нею на виробництві та отримання нею каліцтва в результаті
цього нещасного випадку та зобов'язати Дніпропетровську державну інспекцію з
нагляду за охороною праці в агропромисловому комплексі назначити комісію з
приводу нещасного випадку на виробництві і видати їй акт по формі Н-1, який їй
потрібен для призначення пенсії та одержання допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню.

В обгрунтування своїх вимог вона посилалась на те, що вона працювала у ВАТ
"Дніпродзержинський хлібокомбінат № 2" (нині ВАТ "Дніпропетровський
хлібокомбінат №2), де 8 лютого 1999 року з нею стався нещасний випадок. Але
роботодавець відмовив їй у складанні відповідного акту; відмовили їй і у органі
по нагляду за охороною праці.

При розгляді справи за даною заявою, представники ВАТ "Дніпропетровський
хлібокомбінат № 2" та Територіального управління Держпромгірнагляду по
Дніпропетровській області, які були залучені до участі у справі в якості
зацікавлених осіб, заперечували проти задоволення заяви і зазначали, що за
заявою ОСОБА_1 Територіальним
управлінням проводилась перевірка, ніякими доказами факт нещасного випадку з
нею на виробництві не підтверджується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку ( в
порядку окремого провадження) встановлюються факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 22 Закону України "Про охорону праці" (в ред. Закону від 21
листопада 2002 року), у разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний
випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою
особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим
для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною
праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Виходячи із зазначених вимог закону і враховуючи наведені
обставини, те, що вимоги заявниці пов'язані із відмовою роботодавця скласти акт
про нещасний випадок і її незгодою з висновками органу державного нагляду за
охороною праці, а для вирішення цих вимог встановлено інший судовий порядок,
апеляційний суд вважає, що висновки

районного
суду про неможливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого
провадження і необхідність залишення її заяви без розгляду відповідають вимогам
закону.

Доводи в апеляційній скарзі про невідповідність ухвали вимогам норм
процесуального і матеріального права є безпідставними; те, що суд прийняв заяву
ОСОБА_1 до
розгляду не свідчить про незаконність ухвали суду про залишення її заяви без
розгляду; дана ухвала не перешкоджає заявниці звернутись до суду із
відповідними вимогами для вирішення їх у встановленому законом порядку.

Тому, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись
ст.ст.307, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада
2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення; може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з

цього часу.