У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 липня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Гнатенка А.В,

суддів:                   Берднік І.С.,                                Данчука
В.Г.,

Григор´євої Л.І.,                          Косенка
В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
Українсько-американсько-голандсько-німецького закритого акціонерного товариства
“Утел” до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за послуги телефонного зв´язку, за касаційною скаргою Українсько-американсько-голандсько-німецького
закритого акціонерного товариства “Утел” на рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 19  листопада 2003
року та рішення апеляційного суду Одеської області від 2 березня 2004 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2003 року Українсько-американсько-голандсько-німецьке закрите
акціонерне товариство “Утел”  (далі - ЗАТ
“Утел”) звернулось в суд із зазначеним позовом.

Указував, що ОСОБА_1, який  є
абонентом телефонного зв´язку (телефон № НОМЕР_1), в період з 1 вересня до 31
жовтня 1999 року скористався послугами міжнародного телефонного зв´язку на суму 1 421 грн. 22 коп.,
яка складається з вартості розмов з іноземною країною - В´єтнамом та яку відповідач відмовляється сплатити в
добровільному порядку.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 листопада 2003
року відмовлено в задоволенні позову за недоведеністю.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 2 березня 2004 року
рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове про відмову в
задоволеннні позову за безпідставністю.

У касаційній скарзі ЗАТ “Утел”, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить  скасувати постановлені у справі судові  рішення та задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ЗАТ “Утел” про стягнення з ОСОБА_1
1 421 грн. 22 коп. заборгованості по оплаті послуг міжнародного зв´язку, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що  письмового договору
про надання послуг міжнародного зв´язку між позивачем та відповідачем не було укладено,
а  фактичне користування відповідачем
міжнародним зв´язком  не може бути підставою для задоволення
позовних  вимог.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Главою 28 ЦК України (1963 року), Законом України “Про зв´язок”, “Правилами користування
міжміським і міжнародним телефонним зв´язком” (затвердженими
постановою Кабінету Міністрів
України від 28 липня 1997 року № 639), “Правилами користування місцевим
телефонним зв´язком”
(затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 1997 року №
385), не передбачено певної форми договору про надання послуг телефонного зв´язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦК України (1963 року), угода, для якої законом
не встановлена певна форма, вважається укладеною, якщо з поведінки особи видно
її волю укласти угоду.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 подав позивачу заяву про надання послуг
телефонного зв´язку, мав
статус абонента, був підключений до телефонної мережі  загального
користування  і  був
користувачем  телефону  №
НОМЕР_1, що знаходився в АДРЕСА_1 міг одержувати і одержував послуги
міського, міжміського і міжнародного зв´язку, що свідчить про намір сторін укласти договір про
надання послуг телефонного зв´язку та фактичне укладення такого договору.

За таких обставин до висновку про
безпідставність заявленого позову через неукладення сторонами письмового
договору суд апеляційної інстанції прийшов з порушенням норм матеріального
права, а тому рішення суду апеляційної інстанції від 2 березня 2004 року
підлягає скасуванню.

Розглянувши спір, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку
про те, що ЗАТ “Утел” та ОСОБА_1 перебували в договірних відносинах, але на
відповідача не може бути покладенно обов´язок по оплаті послуг телефонного міжнародного зв´язку на суму 1 421 грн. 22 коп. на
підставі п. п. 151, 152 “Правил користування міжміським і міжнародним
телефонним зв´язком”  через невиконання позивачем свого обов´язку по охороні об´єктів зв´язку, передбаченого ст. 28 Закону України “Про зв´язок”, та позивач не спростував
доводів відповідача про стороннє підключення до його телефонного номеру.

З огляду на викладене рішення апеляційного суду  Одеської
області  від  2 березня 2004 року підлягає скасуванню, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від
19 листопада 2003 року як помилково скасоване апеляційним судом має бути
залишено в силі.

Керуючись ст.ст. 336, 339,
345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати в цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
Українсько-американсько-голандсько-німецького закритого акціонерного товариства
“Утел” задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 2
березня 2004 року скасувати і залишити в силі рішення Іллічівського міського
суду Одеської області від 19  листопада
2003 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                І.С.
Берднік

Л.І.
Григор´єва

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко