Справа №
22-1109                                           Головуючий у 1 інстанції Демидова В.К.
Категорія  21                                                    Доповідач Санікова О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року                                            Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Курило В.П.

суддів: Санікової О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі:
Степаненко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області
на рішення Харцизького міського суду Донецької області
від 7 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до відділення виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької
області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.
Харцизьку Донецької області, посилаючись на те, що з
1979 року працював в гірничій промисловості на різних посадах, в результаті чого отримав професійне захворювання - хронічна
вертеброгенна попереко-крестцова радікулопатія в стадії затягнутого
загострення з вираженим м'язо-тонічним синдромом, повільно вираженим правостороннім корешковим больовим синдромом, порушенням
статико-динамічних функцій хребта, про що 27
березня 2006 року був складений акт розслідування
професійного захворювання. Крім тог, 2 листопада 2004 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний
випадок, в результаті чого він отримав травму четвертого пальця
лівої руки. Висновком МСЕК від 20 квітня 2006 року йому встановлено 55 % втрати професійної працездатності за сукупністю,
безстроково, він визнаний інвалідом третьої
групи. Постановою виконавчої дирекції йому призначена одноразова допомога і
щомісячні виплати, але моральна шкода не призначена.

Вважає, що ушкодженням здоров'я на виробництві йому спричинена моральна
шкода, оскільки постійно вимушений лікуватися, страждає від фізичного болю, що
змушує його постійно звертатись за медичною допомогою; крім того, не може
виконувати будь-яку роботу, йому не можна підіймати
важке, не може довго сидіти, стояти, нагибатися, працювати на земельній ділянці; у зв'язку із захворюванням вимушений був
звільнитися з роботи і до наступного часу не може знайти роботу, яку б міг
виконувати; не може вести повноцінне життя і це стало причиною
непорозумінь у сім'ї; значно звузилось коло його знайомих, більшу частину часу вимушений знаходитись вдома; для організації
свого життя вимушений додавати додаткових зусиль, в т.ч.
психічних. На відшкодування моральної шкоди просив стягнути 40 000 грн.

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 7 грудня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково:
на його користь з відповідача стягнуто на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. і судові витрати в розмірі 300
грн.

2

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Харцизьку Донецької
області просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні
його позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом норм матеріального та процесуального
права і, зокрема, на те, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди, оскільки не наданий висновок медичних
органів про наявність факту заподіяння моральної
шкоди та її характер, інших доказів спричинення моральної шкоди позивач не
надав; при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував, що потерпілий за висновком МСЕК має лише обмеження виконувати
роботу за своєю професією; крім того, судом
не враховано, що шкода, завдана здоров'ю позивача, компенсована чітким
виконанням відповідачем обов'язків щодо сплати тих виплат, які передбачені статтею 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності". Крім того, Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік" зупинена дія статей Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", які передбачають
виплату моральної шкоди, а відповідно до
ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої сили. Відповідач посилався також на
порушення судом норм процесуального права, а саме
на те, що судом безпідставно стягнуто з відповідача 300 грн. на правову допомогу адвоката, а також на те, що пояснення позивача
були прийняті судом безапеляційно, а запереченням
відповідача не була дана належна оцінка.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримала
доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач   в   судовому
засіданні   апеляційного   суду
заперечував   проти   доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суд законним і обгрунтованним.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач працював у вугільній промисловості з 1979 року на різних посадах. 2 листопада 2004 року під час роботи позивач
отримав травму IV пальця лівої руки, про що комісією на підприємстві
складений акт розслідування нещасного
випадку. Висновком МСЕК від 20 квітня 2006 року позивачу встановлена стійка втрата працездатності в розмірі
5%. Постановою відділення виконавчої дирекції
Фонду у грудні 2004 року у зв'язку із травмою позивачу призначені страхові аиплати.
Крім того, під час роботи в шахтах позивач захворів на професійне захворювання: хронічна вертеброгенна
попереко-крестцова радікулопатія в стадії затягнутого загострення з вираженим м'язо-тонічним синдромом, повільно
вираженим правостороннім корешковим
больовим синдромом, порушенням статико-динамічних функцій хребта. Згідно висновків МСЕК це
захворювання є професійним. Висновком МСЕК
від 20 квітня 2006 року позивачу встановлено 55% стійкої втрати професійної працездатності за сукупністю, він визнаний
інвалідом третьої групи безстроково. Постановою
відділення виконавчої дирекції Фонду позивачу призначені страхові виплати. У
зв'язку із заподіянням шкоди здоров'ю позивач випробував і продовжує випробувати моральні, психічні страждання,
оскільки він переніс і продовжує переносити фізичний біль, продовжує лікуватися в лікарнях; крім того, він не може
підіймати тягар, не може довго
сидіти, стояти, працювати на земельній ділянці; він вимушений був звільнитися з роботи, тому що не може працювати
із-за захворювання; не може вести повноцінне
життя, забезпечити належним чином сім'ю; для організація свого життя йому потрібно
приймати додаткових зусиль.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,
рішення суду скасуванню в частині відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з професійним захворюванням,
оскільки судом першої

3

інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно
до вимог ст.309 ч.І п.4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення і зміні рішення в частині відшкодування моральної
шкоди у зв'язку із травмою, оскільки висновки суду в цій частині не
відповідають обставинам справи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з того, що
згідно висновку МСЕК від 20 квітня 2006
року позивачеві вперше було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55% за сукупністю у зв'язку з
професійним захворюванням і травмою, отриманою у
2004 році, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди за нормами Закону України„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що згідно п.27 ст.77
Закону України „Про Державний бюджет
Україна на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 статті 1, підпункту „є" пункту 1 частини першої
статті 21, частини 3 статті 28 та частини З статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим
і членам їх сімей.

Проте судом першої інстанції ці заперечення відповідача не прийняті з тих
мотивів, що норми Закону України„Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди не скасовані, а лише призупинено їх дію. Проте при цьому судами не враховано, що призупинення
дії Закону так саме не дає підстав для його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у
зв'язку із професійним захворюванням (про що складений акт розслідування професійного захворювання від 27 березня
2006 року) у позивача виникло у 2006 році, коли висновком МСЕК від
20 квітня 2006 року позивачу вперше встановлено 55% стійкої втрати професійної працездатності за сукупністю, і, зокрема, у
зв'язку із професійним захворюванням, в той час
коли норми зазначеного Закону в частині відшкодування такої шкоди на 2006
рік зупинено.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи судом неправильно застосовані норми матеріального права, а тому
ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню в частині
відшкодування моральної шкоди у зв'язку із професійним захворюванням з постановлениям нового рішення
про відмову в задоволенні позову з цих підстав на
підставі п.27 ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік".

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи нещасний випадок з позивачем
стався 2 листопада 2004 року, про що 2
листопада 2004 року складений акт розслідування нещасного випадку. Висновком медичних органів позивачу встановлений
діагноз: посттравматична культя н/ф четвертого пальця лівої кісті на рівні с/3. Висновком
МСЕК від 3 лютого 2005 року позивачу вперше встановлено 5% втрати професійної
працездатності у зв'язку із травмою, безстроково.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача
права вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю у
зв'язку із травмою, яку він отримав у 2004 році, за нормами
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювать,
які спричинили втрату працездатності".

4

Проте при визначенні розміру моральної шкоди судом не наведено переконливих
доказів спричинення позивачу моральної шкоди саме в
розмірі 15 000 грн.

Апеляційний суд вважає, що визначена судом сума моральної шкоди є
надмірною, оскільки вона частково компенсована позивачу чітким виконанням
відповідачем щодо сплати тих соціальних виплат, які передбачені ст.34
зазначеного Закону.

Зібрані по справі докази свідчать про те, що у зв'язку із травмою звичний
уклад життя позивача значно не змінився, стійка
втрата професійної працездатності встановлена тільки 5%, безстроково, після отриманої травми позивач працював ще до 2006 року,
звільнений за власним бажанням, тому при
визначенні суми компенсації відшкодування моральної шкоди слід керуватися принципами розумності і справедливості, як того
вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Враховуючи
викладене, а також ступінь порушень життєвих стосунків
ОСОБА_1 у зв'язку із травмою, характер отриманого
каліцтва, а також характер додаткових зусиль для організації життя, апеляційний суд вважає, що з відповідача підлягає
стягненню сума моральної шкоди в розмірі З 000 грн.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Харцизьку Донецької області на Закон України „Про державний бюджет України на 2006 рік", яким зупинена дія норм
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", які передбачають відшкодування моральної
шкоди застрахованим чи членам їх сімей, оскільки дія
зазначеної норми Закону зупинена на 2006 рік, а травму позивач отримав у *. 2004
році, тобто право на відшкодування такої шкоди у нього виникло у 2004 році,
коли дія зазначеної норми ще не була зупинена.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. /а.с.36/. Виходячи з положень ст.
84 ЦПК України та постанови KM України від 27 квітня 2006 року № 590 „Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню витрачена ним сума на правову допомогу в розмірі
100 грн.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1, 309 ч.1,
314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області задовольнити частково.

Рішення Харцизького міського суду Донецької області від 7 грудня 2006 року
в частині стягнення моральної шкоди у зв'язку з
професійним захворюванням скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Харцизьку Донецької
області про відшкодування моральної шкоди узв'язку із професійним
захворюванням відмовити.

Рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди у зв'язку із травмою змінити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку

Донецької області на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної                                                            !

шкоди 3 000 грн., а також витрати
на правову допомогу в сумі 100 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного суду.           .   .