РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2007 року                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів :

Берднік І.С.,

Барсукової В.М.,

Гуменюка В.І.,

Григор¢євої Л.І., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління культури
Севастопольської міської державної адміністрації ( далі - СМДА) про стягнення
грошової надбавки за вислугу років, допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, відшкодування моральної шкоди ,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2000 року ОСОБА_1. звернулась
із позовом до Управління культури СМДА, Севастопольської міської державної
адміністрації про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди посилаючись
на те, що вона працює вчителем музичної школи НОМЕР_1 м. Севастополя і має 34
роки педагогічного стажу, однак передбачені ст. 57 Закону України “Про освіту”
виплати вона не отримала. Просить стягнути з відповідачів на її користь
щомісячну надбавку за вислугу років за період з 1997 по 2002 роки, допомоги на
оздоровлення при наданні щорічної відпустки з 01.01.1998 року в розмірі
посадового окладу за кожен рік до 2002 року, а всього з урахуванням інфляції в
сумі 4288 грн. 10 коп., а також стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Ленінського районного
суду м. Севастополя від 21 серпня 2003 року
позов задоволено частково. Стягнуто з Управління культури СМДА на користь
ОСОБА_1 заборгованість по виплаті надбавок за вислугу років і допомоги на
оздоровлення до щорічних відпусток в сумі 4288 грн. 10 коп., моральну шкоду 600
грн., а також державне мито на користь держави в розмірі 59 грн. 50 коп.

Ухвалою апеляційного суду м.
Севастополя від 15 квітня 2004 року рішення місцевого суду Ленінського району
м. Севастополя від 21 серпня 2003 року змінено частково. Стягнуто з Управління
культури СМДА на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті надбавок за вислугу
років і допомоги на оздоровлення до щорічних відпусток в розмірі 951 грн. 70
коп. та моральну шкоду в сумі 600 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 15 квітня 2004 року та залишити в силі рішення місцевого суду
Ленінського району м. Севастополя від 21 серпня 2003 року, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та морального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 43
Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю
захищається законом.

Постановляючи рішення про задоволення
позову суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили, що позивачка,
працюючи вчителем музичної школи, має право на виплати, передбачені ст. 57
Закону України “Про освіту” і всупереч зазначеним положенням закону надбавки за
вислугу років та допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки
ОСОБА_1 не виплачувалися.

У відповідності до ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Проте, не можна погодитись із рішенням
суду першої та апеляційної інстанції в частині стягнення з відповідача
моральної шкоди в розмірі 600 грн.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

У ст. 237-1 КЗпП України зазначено, що
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

При відшкодуванні моральної шкоди
необхідно встановлювати винні дії відповідача.

Судом встановлено, що бюджетне фінансування було відсутнє і тому
працедавець не мав можливості виплачувати кошти.

За таких обставин вважати
обґрунтованими висновки щодо задоволення вимог по відшкодуванню моральної шкоди
немає підстав.

Згідно з вимогами ст.341 ЦПК України
суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення і ухвалити нове
рішення або змінити рішення, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав скасуванню.

Враховуючи викладене ухвала
апеляційного суду м. Севастополя від 15 квітня 2004 року та  рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 21 серпня 2003 року в частині задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди підлягають скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

В решті ухвалене рішення апеляційного
суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 341, 344, 346
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 21 серпня 2003 року
та ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 15 квітня 2004 року в частині
задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 600 грн. -
скасувати, відмовивши ОСОБА_1у задоволенні цих вимог.

В решті ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 15 квітня 2004 року
залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                           А.В. Гнатенко

Суддя
:                                                      В.І. Гуменюк

І.С. Берднік

В.М. Барсукова

Л.І. Григор¢єва