РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21   березня
2007   року   колегія
судців   судової   палати
у   цивільних   справах

Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого
судді   - Іващенко В.В.,

суддів                         -
Летягіної О.В.,

- Сінані О.М.,

при секретарі  - Іванові О.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, третя
особа - ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя від 06 грудня 2006 року,

встановила:

ОСОБА_1  звернулася до Центрального районного суду м.
Сімферополя з позовом   до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що з 08 вересня 1992 року з відповідачем був
розірваний шлюб, після чого вони стали проживати роздільно. У 2006 році їх син вступив до Національної академії
природоохоронного та курортного будівництва та навчається очно на
факультеті промислово-громадянського будівництва. Дитина знаходиться на її
утриманні, проживає разом з нею. Позивач має постійне місце роботи у ТОВ завод
„Фіолент", має постійне джерело. Просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на
утримання ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/2 частини від всіх
видів доходу до досягнення ним двадцятитрирічного віку.

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя від 06 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково та з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. щомісяця на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01.04.2006 року до досягнення ОСОБА_3  23-річного віку. Також с ОСОБА_2 стягнуто
держмито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На зазначене
рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої апелянт
просить змінити рішення суду, стягнувши з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини доходів на утримання сина
ОСОБА_3, мотивуючи тим, що судом порушені норми матеріального і процесуального
права, оскільки суд вийшов за межі позовних вимог. Також вважає, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи. Так, враховуючи, що відповідач має постійне
місце роботи та заробітну плату, суд міг стягнути аліменти у відсоткову
співвідношенні. Судом першої інстанції не
враховано, що раніш ОСОБА_2 сплачував аліменти в розмірі 1/2 частини від
заробітку, що складало не менш 430 грн. на місяць, а її дохід складає лише 350
грн. на місяць.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта третьої особи, які   підтримали
апеляційну   скаргу,   ОСОБА_2
та   його   представника,   яки

Справа № 22ц-1512/2007

2

заперечували
проти задоволення скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що 08.09.1992 року сторонам видано відповідне свідоцтво
(а.с. 4).

Від шлюбу є
дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3), який є студентом денної форми навчання
та навчається на першому курсі Національної академії природоохоронного та
курортного будівництва. Навчається за кошти державного бюджету, строк навчання
з 01.09.2005 року по 30.06.2010 року (а.с. 5, 23), проживає з матір'ю (а.с. 7).

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 350 грн.

ОСОБА_2 працює
шліфувальником на ВАТ „Фіолент" з 06.12.2000 року та його середньомісячний
заробіток складає 1749 грн. 33 коп. (а.с. 6).

З 26.12.1992
року відповідач має іншу родину (а.с. 18) та є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 13). Окрім
того, відповідач має непрацездатних батьків похилого віку (а.с. 16).

Зазначені
обставини справи судом встановлені правильно та не заперечуються апелянтом в
апеляційної скарзі.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив з майнового та сімейного стану сторін, а також того, що ОСОБА_3 не одержує
стипендію, розмір якої складає 140 грн., у з в'язку з поганою
успішністю. При цьому неотримання їм стипендії в даному випадку не позбавляє
його можливості здобути освіту відповідно до обраної професії.

З такими
висновками погоджується й колегія суддів, оскільки причини неотримання
стипендії наведені самим ОСОБА_3 у судовому засіданні.

Відповідно
до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на

повнолітніх
дочку, сина у твердій грошовій сумі і або у частці від заробітку

(доходу)
платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього

Кодексу.

Зі смислу
зазначеної норми закону випливає, що ініціатива вибору одного з трьох способів
визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачці, але врешті спосіб
визначення величини аліментного платежу залежатиме від обставин, зазначених у
ст. 182 СК України, які судом першої інстанції оцінені належним чином.

Проте, загальні
принципи визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі визначені у ст.
184 СК України, а саме якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають
істотне значення (заочна форма навчання особи, на користь якої стягується
утримання та інше).

У своєму
рішенні, на порушення вимог ст. 215 ч. 1 п. З ЦПК України, суд першої інстанції
не навів, з чого він виходив при визначенні розміру аліментів у твердій
грошовій сумі чи які обставини, на його думку, є такими, що мають істотне
значення для застосування такого способу визначення розміру аліментів.

Колегія суддів
не приймає до уваги той факт, що ОСОБА_2 раніш сплачував аліменти в розмірі 1/2
частини від заробітку, оскільки відповідно до ст. 182 СК України зазначена
обставина не є такою, що враховується при визначенні розміру аліментів та не
має істотного значення.

З
наведеного колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні справи за суттю,
судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, у
зв'язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно змінити та з врахуванням
матеріального становища дитини та платника аліментів, наявності у платника
іншої неповнолітньої дитини та непрацездатних батьків, майнового стану ОСОБА_1, форми навчання
та причин неотримання ОСОБА_3 стипендії, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/8 частки
всіх видів доходу щомісяця на утримання ОСОБА_3

При ухваленні рішення судом першої інстанції також не було враховано, що, відповідно до ст.. 199 ч. 2 СК України, право на
утримання припиняється також у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

На підставі ст. ст. 182, 183 ч. 1, 199, 200 СК України керуючись ст. ст.
309 ч. 1 п. 4, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Змінити рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 06 грудня
2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в частині визначення розміру аліментів зі 150 грн. на 1/8 частки
всіх видів доходу щомісяця до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1  23-річного віку чи
припинення навчання.

В іншої частині рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 06 грудня
2006 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, та може бути оскаржено протягом двох
місяців безпосередньо до Верховного суду України.