у 1 інстанції - Шеіна Л.Д.
Категорія - 41                                                                          Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2007 р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді:                       Бугрим Л.М.

суддів:                                                        Рецебуринського
Ю.Й.

Зінов'євої А.Г.

при секретарі:      Іванові В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Жданівського міського суду від 25 жовтня 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1до
комунального підприємства (далі КП) „Комбінат благоустрою" про стягнення
заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки
розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона знаходилася у
трудових відносинах з 13 жовтня по 18 листопада 2005 p., після чого була
звільнена за власним бажанням. На протязі всього строку виконання своїх
службових обов'язків, відповідач не виплачував їй заробітну плату і на час
звільнення в неї мала місце заборгованість у розмірі 463 грн. 90 коп., яку їй
до тепер не виплачено. Просила стягнути на її користь заборгованість по
заробітній платі і середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 5123
грн. 76 коп.

Рішенням Жданівського міського суду від 25 жовтня 2006 р.
позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково: на її користь з відповідача
було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 463 грн. 90 коп. та
на користь держави судовий збір - 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне
забезпечення - 30 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у
стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку, позивачка принесла
апеляційну скаргу, в якій просила в цій частині рішення суду скасувати як таке,
що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи,
яким суд дав неправильну правову оцінку. Просила в цій частині ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивачка
посилалася на те, що суд безпідставно застосував строки позовної давності, які
не розповсюджуються на штрафні санкції в разі порушення строків розрахунку при
звільненні.

В судовому засіданні позивачка апеляційну скаргу підтримала і просила її
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про день, час та
місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, позивачку, перевіривши матеріали цивільної справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахунку скасуванню з ухваленням нового за таких підстав.

Судом правильно встановлені правовідносини, які виникли
між сторонами і обґрунтовано задоволені позовні вимоги про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

Між тим, при розгляді позову в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку судом неправильно застосовані
норми матеріального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, є підставою для скасування рішення з ухваленням нового.

При розгдяді справи судом було встановлено, що сторони у період з 13 жовтня
по 18 листопада 2005 р. знаходилися у трудових правовідносинах, після чого
позивачка звільнилася за власним бажанням. На день звільнення в неї мала місце
заборгованість по заробітній платі у розмірі 463 грн. 90 коп., яка у порушення
вимог трудового законодавства, до тепер не виплачена.

Відповідно до вимог ст, 116 КЗПП України, при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені
не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про
розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сума заборгованості по
заробітній платі не оспорюється. Між тим, вона до тепер не виплачена позивачці.

Згідно ст. 117 КЗПП України, в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 233 КЗПП України, у разі порушення
законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом
про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Виходячи з наведеного, у суду першої інстанції не було підстав для відмови
у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв'язку з пропуском строку звернення до суду за
захистом порушеного права, оскільки на день ухвалення рішення розрахунки по
заборгованості з нею проведені не були

Між тим, відповідно до наданих доказів, проти чого не заперечувала
позивачка, відповідач є бюджетною організацією; заробітну плату позивачці не
виплачували у зв'язку з відсутністю коштів; після звільнення ОСОБА_1 (яка
відпрацювала на підприємстві один місяць), в січні 2006 р. було прийняте
рішення про ліквідацію підприємства, для чого утворено ліквідаційну комісію.

Таким чином, у даному випадку відсутня вина підприємства, лише при
наявності якої на відповідача покладається обов'язок застосування штрафних
санкцій. При цьому необхідно також виходити із сорозмірності заборгованості та
нарахувань, проведених відповідно до ст. 117 КЗПП України.

Виходячи з викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
середнього заробітку за затримку розрахунку задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.І
п.4, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Жданівського міського суду від 25 жовтня 2006 р. в частині відмови
у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати.

ОСОБА_1у задоволенні позову, пред'явленого до комунального підприємства
"Комбінат благоустрою" про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку відмовити.

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення,
але може бути оскаржене в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня

надрання чинності.