Справа № 22ц- 705/ 200 7 р.                                Головуючий 1 -ї інстанції: Павлова Ж. П.
Категорія 30                                             Суддя-доповідач апеляційного суду: Лівінський І. В.
УХВАЛА іменем України

16 березня 2007 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного

суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Паліюка В. П.,

суддів:                        Лівійського
І.В.,

Шолох З.Л., при секретарі: Негрун
І.О., за участю: - представників позивачів
Задираки Л.Л. та Горпинича В.М.;

- відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_3., розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства
"Миколаївський суднобудівний завод " Наваль"

(далі - ЗАТ МСЗ «Наваль») на рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 22 січня 2007 року

за позовом Товариства   з
обмеженою   відповідальністю    «Чорноморсоцсфера»    (далі
-   ТОВ «Чорноморсоцсфера») до
ОСОБА_1про стягнення заборгованості за проживання   в гуртожитку та виселення, а також ЗАТ МСЗ
«Наваль» до ОСОБА_1та ОСОБА_2про виселення їх разом з неповнолітніми дітьми,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006
року ТОВ «Чорноморсоцсфера» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1. про
стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку по вул. АДРЕСА_1за період з 01 серпня 2005 року по 01 липня 2006
року.

Позивач зазначав, що відповідач не сплачує за проживання в гуртожитку в
повному обсязі, як передбачено договором, в зв'язку з чим виникла
вказана заборгованість.

Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з
відповідача 7979 грн. 16 коп.

26 вересня цього
ж року позивач доповнив позов та просив також виселити відповідача з
вищевказаного гуртожитку.

Позивач
зазначав, що відповідач звільнився з підприємства за власним бажанням, а ордер
на заселення відповідачу не надавався.

Посилаючись на викладене, позивач просив виселити ОСОБА_1. з гуртожитку без
надання йому іншого жилого приміщення.

В листопаді 2006
року ЗАТ МСЗ «Наваль», залучене до участі у справі в якості третьої особи, що
заявляє самостійні вимоги, звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1. та
ОСОБА_2про виселення їх разом з неповнолітніми дітьми з кімнат №№ 26 та 28
гуртожитку по АДРЕСА_1.

В заяві позивач зазначав, що відповідачі були поселені до гуртожитку на
підставі договору від 23 червня 2004 року терміном на один рік. Ордер на
заселення їм не надавався До того ж, ОСОБА_1. звільнився з підприємства за власним
бажанням, а тому втратив підстави на проживання в гуртожитку.

Посилаючись на
викладене ЗАТ МСЗ «Наваль» просив виселити відповідачів з гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення.

Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2007 року у задоволені
позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ЗАТ МСЗ «Наваль», посилаючись на те, що суд
неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, просив
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про виселення
ОСОБА_1. та ОСОБА_2разом з неповнолітніми дітьми із
спірних кімнат.

2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши всі матеріали
справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд повно та
всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку всім доказам, які надали
сторони, прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1. разом з сім'єю на законних
підставах проживають в спірних кімнатах вказаного гуртожитку. Тому, на
обгрунтовану думку суду, відповідачів не можливо виселити із гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення. В зв'язку
з чим, суд правомірно відмовив в задоволенні позовів.

Доводи апеляційної скарги ЗАТ МСЗ «Наваль» про те, що відповідачі можуть
бути виселені з гуртожитку без надання їм іншого жилого приміщення є
необгрунтованими.

Так, згідно
положень ст.ст. 125, 132 ЖК України, осіб, які пропрацювали на підприємстві, що надало їм службове жиле
приміщення, не менш як 10 років, може бути виселено лише з наданням їм
іншого жилого приміщення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1. знаходився в трудових відносинах з Державною
акціонерною холдинговою компанією «Чорноморський суднобудівний завод»
(правонаступником якої є ЗАТ МСЗ «Наваль») понад 10 років, а саме з 14 травня
1990 року по 30 грудня 2004 року. В 1999
році адміністрацією вказаного підприємства йому та членам його сім'ї для
проживання були надані дві кімнати №№ 26, 28 в гуртожитку по АДРЕСА_1. На
сьогодні він продовжує там проживати разом зі своєю дружиною ОСОБА_2та двома неповнолітніми дітьми, оскільки
іншого житла в м. Миколаєві не має.

Відомостей про
те, що відповідачам може бути надане інше жиле приміщення позивач в суд не
представив.

Такі обставини
виключають можливість виселення ОСОБА_1. разом із сім'єю з займаного приміщення
без надання їм іншого жилого приміщення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу    Закритого    акціонерного    товариства    "Миколаївський

суднобудівний завод "Наваль" - відхилити, а рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2007 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох
місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.