Справа  № 22ц-2б12007 р.
Головуючий у  1-й  інстанції:   Назаренко М.І.
Доповідач:   Редька  А.Г.
УХВАЛА ІМ"ЯМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2007 року                                    місто
Чернігів

Апеляційний
суд     Чернігівської області у
складі:

головуючого -
судді Євстафієва O.K., суддів - Лакізи Г.П.,
Редьки А.Г.,

при секретарі -
Вареник О.М.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2, представника ДВС
у Чернігівському районі Чемерис О.І., представника ГУДКУ у Чернігівській
області Руденок Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні
суду цивільну справу за апеляційними скаргами ДВС у Чернігівському районі та
Головного управління державного казначейства України у Чернігівській області на
рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі,
управління державного казначейства у Чернігівському районі про відшкодування
шкоди,

встановив:

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської
області від 20 грудня 2006 року з управління державного казначейства у
Чернігівському районі стягнуто на користь ОСОБА_1 300 грн у відшкодування
моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням суду встановлено, що ухвалою Чернігівського районного
суду від 15 червня 2006 року була
задоволена скарга ОСОБА_1
на дії державного виконавця державної виконавчої служби у Чернігівському
районі Тоцького Ю.М., визнано неправомірними його дії про повернення без
виконання виконавчих документів, виданих Чернігівським райсудом на виконання
рішення того ж суду від 16
листопада 2004 року, та
скасовано постанови державного виконавця від 17 квітня 2006
року про повернення виконавчих документів, чим

1

ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду і відповідно до ст. 11 Закону "Про
державну виконавчу службу" шкода, заподіяна державним виконавцем під час
виконання рішення, підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

В апеляційній скарзі головне управління Державного
казначейства України у Чернігівській області просить скасувати зазначене
рішення суду та ухвали нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального закону.

Відділ ДВС у Чернігівському районі в апеляційній скарзі
також просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Представник позивача частково погодився з доводами
апеляційної скарги ГУДКУ та просив змінити рішення суду і стягнути зазначену
суму у відшкодування моральної шкоди за рахунок державного бюджету, а не з
управління державного казначейства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників
сторін, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суду вважає, що
апеляційні скарги відповідачів належать до задоволення частково.

Відповідно до ст.ст.28,29 ЦПК України відповідачем по
справі може бути фізична або юридична особа, що мають цивільну процесуальну
правоздатність та процесуальну дієздатність.

Суд першої інстанції своїм рішення зобов'язав
відшкодувати моральну шкоду управління державного казначейства у Чернігівському
районі та стягнув з управління 300
грн у відшкодування моральної шкоди, не з'ясувавши чи може районне
управління бути належним відповідачем у справі.

З наданих документів встановлено, що відповідно до наказу
від 12 липня 2006 року № 343-к Державного
казначейства України "Про реорганізацію територіальних органів Державного
казначейства України", відповідних наказів управління державного
казначейства у Чернігівській області від 20
липня 2006 року № 127 та від 2 серпня 2006 року № 140 (ас-64,65,66),
управління державного казначейства у Чернігівському районі не є юридичною
особою і не може бути відповідачем у суді. Належним територіальним органом
Державного казначейства України, що має статус юридичної особи є головне
управління державного казначейства у Чернігівській області.

Крім того, суд першої інстанції у рішенні послався, що
відповідно до ст. 11 Закону
"Про державну виконавчу службу" шкода, заподіяна державним виконавцем
під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню державою(за рахунок держави),
у той же час обов'язок відшкодувати моральну шкоду поклав на конкретну установу
- управління
державного казначейства у Чернігівському районі та стягнув з управління 300 грн у відшкодування
моральної шкоди, не зазначивши у рішенні, якими саме діями чи бездіяльністю
працівників цієї установи позивачу була заподіяна моральна шкода.

За обставин, коли суд не залучив до участі у справі
належний орган Державного казначейства України та без участі його представника,
рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, таке рішення підлягає
скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляд відповідно до ст.311 п.З ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307,
311 п.З, 314, 315, 319 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги державної виконавчої служби у
Чернігівському районі та головного управління державного казначейства України у
Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області
від 20 грудня 2006 року скасувати,
а справу повернути до того ж суду на новий судовий розгляд в іншому складі
суду.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після проголошення.

Судді: