Справа № 2-5671/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого-судді       - НестеренкаС.Г.

при секретарі                -
Бельченко Н.Л.

з участю адвоката        -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2005 року до суду
звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати
ОСОБА_4, якій згідно свідоцтва про право власності належала квартира  АДРЕСА_1

У зв'язку з
віддаленістю проживання від матері, не могла за нею доглядати, враховуючи її
(матері) вік та стан здоров"я, тому вживала заходу щодо наймання інших
громадян для здійснення догляду за матір"ю. На оголошення відкликнулись
ОСОБА_2 зі своєю співмешканкою ОСОБА_5  і
з 28 серпня 2002 року мешкали з
її матір"ю. Про смерть матері її ніхто не сповістив, про це їй стало
відомо від інших людей. Дізналась, що мається договір дарування квартири АДРЕСА_1 24 вересня 2002 року приватним
нотаріусом ОСОБА_6. посвідчено заповіт в якому зроблено заповітне розпорядження
на все майно, що належало ОСОБА_4 -
ОСОБА_2

Вважає, що заповіт складений всупереч волевиявленню
заповідача - ОСОБА_4.

Просила визнати
заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6. 24 вересня 2002 року від імені
ОСОБА_4 на ім"я ОСОБА_2, зареєстрованого за НОМЕР_1 - недійсним.

У судовому
засіданні представник позивача -
ОСОБА_7 позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на ст. 57 ЦК України (1963 року). Пояснила,
що ОСОБА_4 була людиною похилого віку та хворіла, а квартиранти використали
такий безпорадний стан. Вважала, що спірний заповіт був укладений ОСОБА_4. на
невигідних для неї умовах, внаслідок збігу тяжких обставин: віку та стану
здоров"я, намаганням забезпечити умови для власного утримання.

Представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8
з позовом не погодився. Вважав, що порушень при укладенні заповіту та
посвідчення його приватним нотаріусом не було допущено. Пояснив, що зі слів
відповідача ОСОБА_2, йому відомо, що відповідач був квартирантом у ОСОБА_4.,
яка була людиною похилого віку та тяжко хворіла.

Третя особа - приватний
нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу - ОСОБА_6. з
позовом не погодився. Пояснив, що порушень при посвідченні заповіту не вчиняв.
Відповідач ОСОБА_2. перебував у квартирі під час посвідчення заповіту, але в
іншій кімнаті. Підтвердив, що ОСОБА_4 була хворою людиною і зазначила йому, що
бажає заповісти своє майно, зокрема квартиру, своєму квартиранту, який доглядає
за нею. Не заперечував, що не роз"яснював ОСОБА_4 щодо можливості
укладення договору довічного утримання.

Позивач ОСОБА_1 у судове
засідання не прибула, просила розглянути справу без її участі (а.с. 189).

Відповідач
ОСОБА_2 у судове засідання повторно не прибув, про дату розгляду справи був
повідомлений належним чином -
засобами рекомендованого поштового зв'язку та через свого представника - ОСОБА_8 Просив
розглянути справи без його участі (а.с. 164).

Представник
третьої особи - Першої
Кременчуцької Державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув,
керівництво якої про дату розгляду справи було повідомлено належним чином,
просило справу розглянути у відсутність їх представника (а.с. 190).

Суд, вислухавши
пояснення сторін, їх представників, третьої особи, показання свідка, вивчивши
матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно ст. 57 ЦК України ( в редакції 1963 року) угода,
укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника
однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений
укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин,
може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи
громадської організації.

Згідно ст. 59 цього Кодексу
угода визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була
матір"ю позивача ОСОБА_1.

2

За життя, ОСОБА_4 проживала одна у кв.АДРЕСА_1, яка
належала їй на праві власності.

Позивач ОСОБА_1 проживала окремо від матері сім"єю у
зв"язку з роботою в умовах Крайньої Півночі в Російській Федерації.

Вказані обставини постають з пояснень позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7., рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 грудня 2004
року, яке набрало законної сили згідно ухвали
Апеляційного Суду Полтавської області від 29 березня 2005 року, пояснень позивача згідно протоколу по виконанню окремого доручення (а.с.
а.с. 11-15,
114-124) та не заперечувалися представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та третьою особою ОСОБА_6.

24 вересня 2002
року ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження на все своє
майно на користь відповідача ОСОБА_2 Заповіт було посвідчено третьою особою - приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6.
за реєстровим номером НОМЕР_1.

Суд, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності,
приходить до висновку, що заповіт було вчинено ОСОБА_4. на вкрай невигідних для
неї умовах внаслідок збігу тяжких обставин.

Так, ОСОБА_4 була людиною похилого віку, хворіла, проживала одна.

Позивач ОСОБА_1 проживала окремо від матері і в силу
віддаленості місць проживання не могла належним чином забезпечувати догляд за
матір"ю.

Однак, позивач, вживала заходи щодо забезпечення
утримання матері шляхом надання коштів, зі сторони ОСОБА_7, яка проживає з
колишнім чоловіком ОСОБА_4. - ОСОБА_9 - батька позивача, подання оголошень щодо необхідності догляду за матір'ю.
Відповідач ОСОБА_2 прийняв пропозицію по догляду за ОСОБА_4. і, здійснюючи
догляд за нею, став жити в одній квартирі з ОСОБА_4.

Заповіт було підписано ОСОБА_4., за місцем її проживання,
при цьому, у квартирі перебував відповідач, чого не заперечував третя особа
ОСОБА_6.

Крім того, третя особа ОСОБА_6. не заперечував, що
ОСОБА_4 була хворою людиною, під час його перебування в квартирі постійно
лежала в ліжку, та говорила, що хоче відписати майно відповідачеві, який
доглядає за нею.

Однак третя особа ОСОБА_6., всупереч вимогам ст. 5 Закону України "Про нотаріат", не вживши заходів для дотримання
прав та інтересів ОСОБА_4. , не роз'яснив останній
право на укладення договору довічного утримання з відповідачем.

У судовому засідання представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 не заперечував, що про обставини посвідчення заповіту йому відомо
зі слів відповідача, який говорив, що ОСОБА_4 була хворою людиною, що
відповідач доглядав за нею та проживав як квартирант.

Отже, волевиявлення ОСОБА_4. на вчинення заповіту не було вільним.

Підтвердженням таких обставин і висновків до яких прийшов
суд, є також і те, що відповідач та третя особа ОСОБА_6 під час розгляду справи
за позовом ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсним приховали
факт посвідчення заповіту.

Тому, відповідно ст.ст. 57,59 ЦК України (
в редакції 1963 року) спірний
заповіт необхідно визнати недійсним, оскільки ОСОБА_4 була змушена укласти його
на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин.

Суд також враховує, що сторони по справі подали заяви до
Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але
свідоцтва про право на спадщину за законом та /або заповітом не видавалися, що
підтвердили ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_8 та постає з повідомлення Першої Кременчуцької
державної нотаріальної контори (а.с. 190-192).

З відповідача необхідно стягнути на користь позивача у
повернення оплаченого судового збору -8,50 грн. та на
користь держави судовий збір у розмірі 83,09 грн. і витрати
на інформаційно -
технічне забезпечення - 30 грн.

Керуючись ст.ст. 57,59 ЦК України (в ред.
1963 року), ст.ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України,   ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 24 вересня 2002
року за реєстровим НОМЕР_1, від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
у повернення оплаченого судового збору - 8,50 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 83,09 грн. і витрати на інформаційно - технічне
забезпечення -
30 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду
Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти діб з дня
проголошення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти діб з дня
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне

оскарження, апеляційної скарги у
випадку їх спільного чи окремого неподання або розгляду справи

Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.