Справа  22-9643
Суддя 1 інстанції Руденко Л.М. Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року                                                                                                  м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі головуючого Новосядлої В.М ,

Суддів Постолової В.Г., Дем'яносова
М.В.,

при секретарі Алексєєвій Г.Є.

за участю представника позивача,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду від 22 червня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист права на винахід, припинення дій, які порушують права
власника патенту, відшкодування заподіяних збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 приніс
апеляційну скаргу на рішення Слов'янського міськрайонного суду від 22 червня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист права на винахід, припинення дій, які порушують права
власника патенту, відшкодування заподіяних збитків.

Вказаним
рішенням суду був частково задоволений позов: заборонено ОСОБА_2. виготовлювати
керамічні вироби за методом ОСОБА_1,
запатентованого у деклараційному патенті на винахід (11) НОМЕР_1, (НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданого 15 листопада 2001 року Державним
Департаментом інтелектуальної власності.

У задоволенні
позову про стягнення збитків, не отриманих доходів та стягнення моральної шкоди
було відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким
задовольнити його позов, оскільки судом першої інстанції було порушено норми
матеріального і процесуального права.

Крім того, в
апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду від 25 лютого 2005 року про
призначення експертизи в частині стягнення витрат по проведенню експертизи.

Заслухавши
суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасуванню із
ухваленням нового рішення в цій частині через невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Із матеріалів цивільної справи вбачається:

15 листопада 2001 року позивачем
був отриманий Деклараційний пакет на винахід «Спосіб виготовлення художніх
керамічних виробів».

Згідно із
висновком експертизи об'єкту інтелектуальної власності № 1225/29-1 від 12 липня 2005 року зразки
керамічних виробів, які надані ОСОБА_2. для дослідження, при нанесенні покриття
із ворсу виготовлені таким же способом, як і зразки керамічних виробів, які
надав для дослідження позивач, що свідчить про використання відповідачем при
виготовленні керамічних виробів за методом ОСОБА_1, а саме -
перед нанесенням покриття з ворсу на керамічні вироби, вони покриваються
скліючою речовиною.

Виходячи із
встановлених фактів, наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про те, що відповідачем було порушено право позивача на
винахід і заборонено ОСОБА_2. виготовлювати керамічні вироби за методом ОСОБА_1, запатентованого
у деклараційному патенті на винахід.

Що стосується
позовних вимог про відшкодування позивачеві збитків і неотримання ним прибутку
у розмірі 40 000 гривень,
то висновок суду про відмову у задоволенні позову в цій частині

є правильним, оскільки позивачем у відповідності із
вимогами статті 60 ЦПК України не були надані докази щодо розміру спричинених
збитків і неотримання ним прибутку. Висновок
суду  першої  інстанції
про  відмову  у
задоволенні  позову  про
стягнення

моральної шкоди через недоведеність її спричинення, не
відповідає фактичним обставинам по справі, оскільки судом першої інстанції було
встановлено, що право позивача на винахід було порушено і відповідачу
заборонено виготовлювати керамічні вироби за методом позивача.

Відповідно до
пункту 3 частини 1 статті 309 ЦПК України
невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Виходячи із
того, що право на відшкодування моральної шкоди є похідним від встановленого
судом першої інстанції порушеного права на винахід, то рішення суду першої
інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної
шкоди не відповідає фактичним обставинам по справі і підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову в цій
частині.

Пунктом 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року
передбачено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюється
законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній
справі з'ясувати характер правовідносин сторін і встановити якими правовими
нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування
моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності
законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в
цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до
пункту 3 частини 2 статті 51 Закону України
«Про авторське право і суміжні права» від 23
грудня 1993 року
суб'єкти авторського права або суміжних прав мають право подавати позови про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позивач просив
стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень,
обґрунтовуючи її тим, що через порушення його права на винахід він прикладав
зусиль для відновлення свого порушеного права, нервував з цього приводу.

Виходячи із
характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач через порушення
його права, їх тривалості, вимушених змін у життєвих стосунках, апеляційний суд
вважає, що позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню
із стягненням на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1 500 гривень.

Інші доводи апеляційної скарги
необгрунтовані.

Керуючись статями 308, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення
Слов'янського міськрайонного суду від 22
червня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної
шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 1
500 грдвень.

В іншій частині рішення суду
залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до
касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.