Р І Ш Е Н Н Я

іменем
україни

25 липня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого     Патрюка М.В.,

суддів:              Пшонки М.П.,                Балюка М.І.,

Костенка А.В.,               Лященко Н.П.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ)
“Павлоградвугілля” про стягнення компенсації за порушення строків виплати одноразової
допомоги, за касаційною скаргою
ВАТ “Павлоградвугілля” на рішення Павлоградського міськрайонного
Дніпропетровської області від 3 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ВАТ
“Павлоградвугілля” про стягнення компенсації за порушення строків виплати
одноразової допомоги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебував у трудових
відносинах з шахтою ім. Сташкова, правонаступником якої є ВАТ
“Павлоградвугілля”. Наказом по шахті НОМЕР_1 йому призначено одноразову
допомогу у зв'язку зі стійкою втратою працездатності в сумі 18045 грн.
Відповідач з цієї суми виплатив йому 1300 грн. Остаточно одноразова допомога
йому виплачена відповідачем у серпні 2001 року добровільно. Проте позивач
вважав, що сума одноразової допомоги підлягає коригуванню у зв'язку із
зростанням цін на споживчі товари та послуги на підставі ст. 34 закону України
“Про оплату праці”, Положення про порядок компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати,
затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427
(далі Положення), тому відповідач повинен нарахувати і сплатити йому компенсацію
за затримку виплати в сумі 9333 грн. 09 коп. з урахуванням коефіцієнту приросту
споживчих цін з січня 1998 року по 31 грудня 2000 року. Позивач просив також
поновити строк звернення до суду з даним позовом та стягнути з відповідача на
його користь понесені ним судові витрати у справі в розмірі 65 грн.

Рішенням  Павлоградського
міськрайонного Дніпропетровської області від 3 жовтня 2006 року, залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2006
року, задоволено позов ОСОБА_1. Позивачу поновлено строк позовної давності, на
його користь з ВАТ “Павлоградвугілля” стягнуто компенсацію втрати частини
одноразової допомоги у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 1
січня 1998 року по грудень 2000 року в сумі 88224 грн. 24 коп., у решті позову
ОСОБА_1. відмовлено.

У
касаційній скарзі ВАТ “Павлоградвугілля” ставить питання про скасування
постановлених у справі судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в
позові, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суди дійшли висновку про те, що
відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію втрати частини одноразової
допомоги у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 1 січня 1998
року по грудень 2000 року на підставі Положення та п. п. 39, 43 Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 23 червня 1993 року 472 (далі -Правила).

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Так, дійсно, відповідно до Правил, відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, складається в тому
числі, з виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому. Але
така допомога носить одноразовий характер, а тому застосування до
правовідносин, що виникли у зв'язку з затримкою у виплаті одноразової допомоги,
ст. 2 Закону України “Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати” неправомірно, оскільки норми цього Закону
застосовуються до тих грошових доходів, які громадяни одержують на території
України, та які не мають разового характеру.

З урахуванням наведеного є підстави вважати, що суди повно з'ясували
обставини справи, проте при вирішенні справи застосували матеріальний закон,
який не поширюється на дані правовідносини. що є підставою для скасування
судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 336, 341, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”
задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного Дніпропетровської області від 3
жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2006 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка

М.І. Балюк

А.В. Костенко

Н.П. Лященко