АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23  жовтня 2007 року  колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді                   Малахової Н.М.

суддів:                                          Жизневської
А.В.

Миніч Т.І. при
секретарі

судового
засідання                  Лаговській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.  Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Любарського районного суду Житомирської області від 7 вересня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановила:

У серпні
2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом,  посилаючись на те,  що 5 листопада 2005 року сторони
зареєстрували шлюб,  проте на час
звернення до суду фактично припинили шлюбні стосунки,  тому просила провести поділ майна
подружжя,  виділивши їй майно,  що перелічене в позовній заяві та стягнути з
відповідача на її користь 9500 грн. компенсації за збільшення його частки.

У
процесі розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги та просила виділити їй
майно на загальну суму 1993 грн.,  а
відповідачу - на загальну суму 9247 грн. та стягнути на її користь з
відповідача 3627 грн. грошової компенсації за збільшення його частки,  посилалася на те,  що в період шлюбу було придбано майно на
загальну суму 11240 грн.

Рішенням
Любарського районного суду від 7 вересня 2007 року позов задоволено. Виділено
ОСОБА_2 майно подружжя на загальну суму 1993 грн.,  а ОСОБА_1 - на загальну суму 9247 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3627 грн. компенсації за нерівність
часток ,  101 грн. витрат по оплаті
держмита,  ЗО грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  100 грн. витрат по оплаті допомоги адвоката.

У апеляційній
скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення та

Справа №
22 ц/2153      Головуючий у суді 1-ї ін
ст.  Паламарчук В.М.

Категорія
34                    Доповідач суддя Малахова Н.М.

"направити
справу на новий розгляд,  посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема,  вказує,
що при поділі майна суд не з'ясував,
яке саме майно було придбано сторонами за час шлюбу. Крім того
вказує,  що суд повинен був виключити з
акту опису майна речі,  що належить його
матері.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що сторони з 5 листопада
2005 року перебувають у шлюбі і в період шлюбу ними було придбано майно на
загальну суму 11240 грн.,  вказане майно
є в наявності.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку,  що у
відповідності до положень ч.3  ст. 368 ЦК України,   ст. 69 Сімейного кодексу України майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  є їхньою спільною сумісною власністю,  тому воно підлягає поділу.

Проте,  вирішуючи спір,  суд помилково включив до переліку майна,  що підлягає поділу упряж,  яка була придбана відповідачем до шлюбу,  про що підтвердила в суді апеляційної
інстанції позивачка.

Тому,  рішення в частині поділу цього майна підлягає
скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позову в цій частині.

Згідно
положень  ст.  70 Сімейного кодексу України у разі поділу
майна,  що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,  частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При
цьому,  у відповідності до вимог  ст. 71 Сімейного кодексу України майно,  що є суб'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  ділиться між ними в
натурі.

Проте,  задовольняючи позов,  суд першої інстанції ці вимоги закону не
врахував і задовольнив вимоги позивачки,
виділивши їй майно на загальну суму 1993 грн. та стягнувши на її користь
грошову компенсацію в розмірі 3627 грн.

Тому,  колегія суддів вважає,  що рішення в іншій частині слід змінити,  виділивши ОСОБА_2 майно на загальну суму 4543
грн. доповнивши перелік виділеного їй майна наступними речами : 2 чайні
сервізи,  вартістю 75 грн.;
пилосмок,  вартістю 400 грн.; чайник
електричний,  вартістю 75 грн.;
свиноматка вартістю 1500 грн.; електрична духовка,  вартістю 200 грн. ; цегла червона,  вартістю 300 грн. та виключивши зазначені
речі з переліку майна,  виділеного
відповідачу. ОСОБА_1 слід виділити майна на загальну суму 6647 грн. Оскільки
сторони не можуть одержати в натурі кількість речей,  вартість яких була би тотожна їх частці,  то відповідач повинен доплатити позивачці
грошову компенсацію в розмірі 1052 грн. за збільшення своєї частки.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на
обґрунтованість прийнятого судом рішення,
оскільки наявність майна подружжя підтверджується поясненнями сторін в
суді першої та апеляційної інстанції,
актом від 30 липня 2007 року,  з
якого слідує,  що зазначене в ньому майно
належить сторонам.  Вказаний акт
підписано сторонами та матір'ю
відповідача - ОСОБА_3.
Відповідач визнав позов,

№ зауваження на
протокол судового засідання   ним не
подавалися,  позов про виключення майна з
акту опису не заявлявся.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
309,  313,  314,
316 ЦПК України,  колегія суддів-

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Любарського районного суду Житомирської області від 7 вересня 2007 року в
частині вимог щодо розподілу упряжі скасувати та ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову у задоволені позову.

В решті рішення змінити,  доповнивши
перелік виділеного ОСОБА_2 майна наступними речами : 2 чайні сервізи,  вартістю 75 грн.; пилосмок,  вартістю 400 грн.; чайник електричний,  вартістю 75 грн.; свиноматка вартістю 1500
грн.; електрична духовка,  вартістю 200
грн. ; цегла червона,  вартістю 300 грн.
та виключивши зазначені речі з переліку майна,
виділеного ОСОБА_1. Всього ОСОБА_2 виділити майна на загальну суму 4543
грн.,  ОСОБА_1- на загальну суму 6647
грн. У зв'язку з нерівністю часток стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1052
грн. грошової компенсації. Рішення в частині розподілу судових витрат залишити
без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу і може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.