Справа №2-2761/07
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2007 р.                                 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі головуючого - одноособово
судді Ступакової І.Г.

при секретарі- Калініної O.

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в м. Білгород -Дністровському цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору
купівлі - продажу дійсним і визнання права власності на відчужуване майно за
договором, вказуючи, що 01 лютого 2007 року між ним і
відповідачем був укладений договір купівлі - продажу, який не був нотаріально засвідчений, хоча всі істотні умови угоди з обох сторін
були виконані повністю та належним чином. Наслідком не завірення нотаріально договору стала його недійсність
що-спричинило порушенню майнових прав позивача, які він має
намір на даний час реалізувати, в зв'язку з чим звертається до суду.

Відповідач в попередньому судовому засіданні з позовом погодився заперечень
проти позову не має, пояснивши, що в дійсності
договір укладений 01.02.2007 року між ним та позивачем не був нотаріально засвідчений, хоча спору щодо виконання
істотних умов за договором не має, оскільки ним було передано спірне майно у власність позивача, за яке він отримав
безпосередньо від позивача гроші.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши сторони,
суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У попередньому судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2007 року в
м.Білгород-Дністровському між позивачем і
відповідачем у письмовій формі був укладений договір купівлі -продажу, згідно якого відповідач продав, а позивач купив
земельну ділянку площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну
ділянку площею 0,350 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по
АДРЕСА_1, за які позивачем була цілком
здійснена обумовлена оплата, що підтверджується п. 2.2 зазначеного договору (а.с. 10-11).

Відчужені спірні земельні ділянки належали відповідачу до часу їх продажу
на праві приватної власності на підставі державних
актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2,
виданих Приморською сільською радою 15.01.2007 року (а.с.7, 8).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі -
продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно
(товар) і сплати за нього певну грошову суму.

Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а
саме, відповідачем були передані, а позивачем прийняті
у свою власність земельні ділянки зі здійсненням за них повного розрахунку.

Внаслідок того, що договір був укладений з порушенням встановленої ст.ст.
209, 657 ЦК України для нього форми, а саме: не був нотаріально засвідчений, через відмову
відповідача, даний факт став перешкодою позивачу в оформленні
його майнових прав та підставою для визнання укладеного договору недійсним. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови
договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна зі сторін
ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. На даний час позивач повністю
розпоряджається придбаними земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_1 на свій розсуд, прийняв їх у своє володіння та
користування, що являється складовою права власності на яке позивач має право, як суб'єкт права приватної власності
відповідно до ст. ст. 317,318,325 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту передання майно, якщо інше
не встановлено договором або законом. Право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого

2

посвідчення або
з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 373 ЦК України право
власності на (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до
закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового призначення.

Згідно п. "а" ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором
купівлі - продажу, даруванні, міни, іншими цивільно - правовими угодами.

У відповідності
зі ст. 12 п.2 Закону України «Про власність» громадянин набуває право власності
на майно отримане внаслідок укладення інших договорів, не заборонених законом.

Враховуючи вищевикладене, а також, що сторонами були виконані усі істотні
умови угоди в добровільному порядку по справжній волі, що не
заперечується сторонами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок, укладеного 01.02.2007 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнавши за останнім право власності на земельну
ділянку площею 0,250 га цільового призначення для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),
розташовану по АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на
земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 15.01.2007 року Приморською сільською
радою та земельну ділянку площею 0,350 та цільового призначення для ведення
особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 на підставі
державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого
15.01.2007 року Приморською сільською радою обґрунтованими і таким, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст. ст. 209, 220, 317, 318,
325, 334, 373, 526, 530, 638, 655, 657 ЦК
Україна, ст. 81 Земельного Кодексу України, ст. 12 п.2 Закону України «Про
власність», ст. ст. 10, 11, 130, 174, 209,213, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності - задовольнити.

Визнати договір
купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 01.02.2007 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_2 продав, а
ОСОБА_1 купив на підставі державного акту на право власності на
земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 15.01.2007 року Приморською сільською
радою - земельну ділянку площею 0,250 га цільового призначення для будівництва
і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна
ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,350 га цільового
призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану по
АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку
серії НОМЕР_2, виданого 15.01.2007 року Приморською сільською радою - дійсним.

Визнати за ОСОБА_2
право власності на земельну ділянку площею 0,250 га цільового призначення для
будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташовану поАДРЕСА_1 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 15.01.2007 року
Приморською сільською радою та земельну ділянку площею 0,350 га цільового призначення для ведення особистого
селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1на підставі державного
акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 15.01.2007
року Приморською сільською радою.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження поданням після цього протягом 20- днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку.4
ст. 295 ЦПК України.