Справа №
22ц-165    від_________ 2006р.    Головуючий у І Інстанціі:Лила В.М,
Категорія      12                                                 Доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року, січень «11» дня колегія суддів Судовоі палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Калиновського А. Б.

Суддів:              Кузнецова В.О., Кіктенко Л.М,

При секретарі:
Журавель Ю.В. Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового
будинку та земельної ділянки.

встановила:

У травні 2003 р. ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
дарування будинку та земельної ділянки, розташованих АДРЕСА_1, мотивуючи позов
тим, що іі мати ОСОБА_3, будучи людиною похилого віку та маючи ряд хвороб, в
тому числі і склероз, під час яких не могла контролювати свої дії, легко
піддається сторонньому впливу. Відповідач
ОСОБА_2, будучи онукою ОСОБА_3, знаючи про її хвороби та зловживаючи її
довірою шляхом обману підговорила бабусю 24.02.2003
року подарувати їй житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований,
про що у нотаріуса 24.02.2003
року був укладений договір дарування. Позивачка вважає, що таким чином було
порушено її право власності на садибу, як
доньки, бо вона доглядала матір, часто бувала у неї та приймала участь у
будівництві будинку.

Рішенням
Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2006 року в
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду і
ухвалення нового, посилаючись на порушені судом норми матеріального
і процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2003 року ОСОБА_3,
якій належав на праві приватної власності будинок, розташований на земельній
ділянці АДРЕСА_1 подарувала його своїй
онучці ОСОБА_2, оформивши угоду у нотаріуса, а відповідачка прийняла
дар, та зареєструвала своє право власності на будинок у КП Новомосковському
МБТІ на своє ім'я (а.с.6).

Позов про
визнання угоди дарування недійсною подала до суду донька ОСОБА_3 -ОСОБА_1, яка не
є стороною в угоді.

Власник будинку
ОСОБА_3 при житті не була визнана судом обмеженою в дієздатності чи
недієздатною. Повноважень, посвідчених довіреністю, на пред'явлення позову до
суду та представництва її інтересів в суді своїй донці ОСОБА_1 не надавала.
Договір дарування не оспорювала.

За таких обставин, суд відповідно до ст. 243 ЦК України правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_1, з
урахуванням характеру правовідносин, не є належним позивачем у справі, позов
нею пред'явлено безпідставно і обгрунтовано відмовив їй в задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те,
що будинок повинен належати їй, тому, що вона рідна
донька ОСОБА_3, особисто приймала участь у його будівництві, надавала фінансову
допомогу матері - не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки позов з цих підстав нею до суду не пред'являвся.

Рішення суду
відповідає нормам матеріального та процесуального права, а інші доводи апеляційної
скарги не спростовують правильність висновків суду.

Керуючись ст.
ст. 303,
307, 308 , 314 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2006
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено
у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.