АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-134/07
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2006 року                                                           м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

головуючого судді
Савченко О.В.

суддів                            Гончара
О.С, Мануйлова Ю.С.

при секретарі               Тахтаул О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства "Українська страхова компанія 'Тарант-авто", яку
перейменовано на Відкрите акціонерне товариство "Українська страхова
компанія "Дженералі Гарант"(надалі ВАТ УСК "Дженералі
Гарант"), на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ВАТ УСК "Дженералі Гарант" про стягнення
страхового відшкодування, пені та моральної шкоди, третя особа Закрите
акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (надалі ЗАТ КБ "Приватбанк"),

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з вищеназваним позовом. Зазначав, що 19 березня 2005 року між
позивачем і відповідачем укладено договір страхування автомобіля "SUZUKI GRAND VITARA"
(надалі автомобіль) на випадок його викрадення, т.т. незаконного заволодіння
транспортним засобом. Сторони визначили страхову суму в розмірі 150 000 грн., франшизи - 15 000 грн. Позивач
сплатив страховий платіж в розмірі 9
000 грн. Автомобіль придбано позивачем за кредитні кошти, надані ЗАТ КБ "Приватбанк".
В зв'язку з чим, автомобіль є предметом застави за відповідним договором із ЗАТ
КБ "Приватбанк".

30 квітня 2005
року автомобіль було викрадено у позивача, про що останній своєчасно повідомив
відповідача, та виконав всі інші умови страхування щодо відшкодування завданої
злочином шкоди.

24 травня 2005
року на рахунок ЗАТ КБ
"Приватбанк" відповідачем перерахована сума у розмірі 40500 грн., які
складають 30% суми
страхового відшкодування. Залишок суми в розмірі 94500 грн. відповідач
відмовляється сплатити. В зв'язку з чим ОСОБА_1 просив стягнути на його користь
94500 грн. основного боргу, 25568 грн. пені, 5000 грн. витрат на послуги
адвоката, 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2006
року позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 94500 грн. основного
боргу, 25568 грн.
пені, 5000 грн.
витрат на послуги адвоката. В іншій частині позову відмовлено. Крім того, з
відповідача стягнуто на користь держави 1250,98
грн. судового збору.

Не погоджуючись
з судовим рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального права,
ВАТ УСК "Дженералі Гарант" просило рішення суду скасувати, прийняти
нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляція
підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1
СТ.307, ст.309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції, апеляційний суд у випадку встановлення невідповідності
висновків суду першої інстанції обставинам справи має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Суд першої
інстанції правильно встановив, що 19
березня 2005 року між
позивачем і відповідачем укладено договір страхування автомобіля "SUZUKI
GRAND VITARA" на випадок його викрадення, т.т. незаконного
заволодіння транспортним засобом. Сторони визначили страхову суму в розмірі 150 000 грн., франшизи - 15 000 грн. Позивач
сплатив страховий платіж в розмірі 9
000 грн. Автомобіль придбано позивачем за кредитні кошти, надані ЗАТ КБ "Приватбанк".
В зв'язку з чим,

2

автомобіль с предметом
застави за відповідним договором з ЗАТ КБ
"Приватбанк" від 16
січня 2003  року.

30 квітня 2005 року автомобіль
було викрадено у позивача, про що останній своєчасно повідомив відповідача, та
виконав всі інші умови страхування щодо відшкодування завданої злочином шкоди.

24 травня 2005
року на рахунок ЗАТ КБ
"Приватбанк" відповідачем перерахована сума у розмірі 40500 гри., які
складають 30% суми
страхового відшкодування. Залишок суми в розмірі 94500 грн. відповідач
відмовляється сплатити.

Крім того, суд
першої інстанції встановив, що викрадений автомобіль 26 серпня 2005 року було
затримано поліцією в м. Ботаніка (республіка Молдова). Автомобіль знаходиться
на зберіганні на стоянці Міністерства внутрішніх справ Республіки Молдова.

В зв'язку з чим,
до департаменту міжнародних відносин Генеральної прокуратури Республіка
Молодова ОСОБА_1 для вирішення питання щодо передачі йому автомобіля необхідно
було подати заяву, складену російською чи румунською мовою, а також документи,
які посвідчують право власності на зазначений транспортний засіб, та документи,
що підтверджують його розшук, (а.с. 40)

Про дані
обставини відповідач неодноразово вказував позивачеві у своїх листах від 31 січня 2005 р. та 23 березня 2006 року (а.с. 34, 35).

Відповідно до
п.9.19 Правил
добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) у разі, якщо
Страхувальнику було повернено транспортний засіб, яким незаконно заволоділи,
він зобов'язаний не пізніше одного місяця повернути Страховику одержане за
нього страхове відшкодування за вирахуванням витрат на ремонт та приведення
його в порядок. У противному разі Страховик пред'являє Страхувальнику позов у
порядку, встановленому чинним законодавством.

Факти
встановлення місцезнаходження автомобіля, готовність компетентних органів
безпосередньо передати його у володіння ОСОБА_1, судова колегія, розцінює як такі, що свідчать про
повернення транспортного засобу.

Об'єктивне
небажання позивача, надати компетентним органам документи, які посвідчують його
право власності на зазначений транспортний засіб, та документи, що
підтверджують розшук автомобіля, унеможливлюють безпосередню передачу
викраденого авто у володіння позивача. Отже через свою навмисну бездіяльність
позивач позбавляє себе можливості володіти, користуватися і розпоряджатися
спірним транспортним засобом.

Таким чином,
через настання обставин, які свідчать про повернення автомобіля позивачеві у
відповідача відсутні підстави для відшкодування застрахованої шкоди.

Даним обставинам
по справі суд першої інстанції належної оцінки не надав, в зв'язку з чим,
зробив неправильні висновки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант"
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2006 року в справі
скасувати.

Ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант" про
стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.