Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14
березня 2007 року Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої-судді: Шитченко Н.В., при секретарі: Борисенко О.І., з участю
позивачки - ОСОБА_1

представника
відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

представника
відповідача

Чернігівської
районної державної адміністрації - Синько О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Чернігівської районної державної
адміністрації про визнання недійсним державних актів на право приватної
власності на земельну ділянку, свідоцтв про право на спадщину за законом -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним державний акт
серії НОМЕР_1на право приватної власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, виданий на
ім*яОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також свідоцтва про право на спадщину за
законом ІНФОРМАЦІЯ_1, що видані на ім'я відповідачів. В ході судового розгляду
ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила, просила, крім наведеного, визнати недійсним
державний акт серіїНОМЕР_2 на право приватної власності на земельну ділянку,
виданий на ім'я ОСОБА_6, оскільки останній видавався після смерті зазначеної
особи. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за життя померлого спірна земельна
ділянка не була передана йому у власність. Після смерті ОСОБА_6 рішенням
Чернігівського районного суду від 20 травня 2003 року між спадкоємцями
розподілено житловий будинок та визначено порядок користування земельною
ділянкою. Вона є власницею 13/30 частин домоволодіння, а тому їй виділено в
користування відповідну частину землі. Видачею державного акту на ім'я
відповідачів порушуються її права користування належною земельною ділянкою для
обслуговування будинку.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_3 заперечувала проти
задоволення вимог позивачки. Суду пояснила, що не погоджується з доводами,
викладеними в позовній заяві, оскільки вважає, що ОСОБА_1 не має правових
підстав для звернення до суду. Вважає, що оскільки спадкодавець не визначив в
своєму заповіті, кому повинна належати земельна ділянка, відповідачі правомірно
спадкували її за законом. Вказує, що саме тому Чернігівський районний суд,
проводячи реальний розподіл будинку, виділив ОСОБА_1 земельну ділянку лише в користування. Таким чином, права
позивачки власниками землі не

порушуються, для обслуговування будинку вона
може укласти з відповідачами договір оренди землі. Зазначила, що навіть у
випадку, коли державний акт на ім'я померлого ОСОБА_6 був виданий з
порушеннями, слід, не скасовуючи державний акт. виданий на ім'я ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зобов'язати відповідні державні органи внести зміни до
необхідних документів, оскільки в усякому випадку спірна земля буде належати
лише відповідачам.

Представник відповідача - Чернігівської районної
державної адміністрації проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що
вина юридичної особи, інтереси якої вона представляє, в порушеннях, що виявлені
при видачі державних актів на право приватної власності на землю відсутня.

Представник третьої особи - Чернігівської районної державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу
розглядати без його участі.

Допитана судом в якості спеціаліста представник Чернігівського районного
відділу земельних ресурсів ОСОБА_7 пояснила, що державний акт серії НОМЕР_2 на
право приватної власності на земельну ділянку, виданий на ім*я ОСОБА_6 після
його смерті, що є порушенням земельного законодавства. Пояснила, що за життя
він не був власником спірної земельної ділянки, оскільки наявність рішення
виконкому сільської ради про приватизацію землі не утворює права власності на
неї. Імовірно державний акт на його ім'я був виданий, оскільки в матеріалах
технічної документації на земельну ділянку було відсутнє свідоцтво про смерть
ОСОБА_6 Вказаний акт видавався без урахування наявності рішення Чернігівського
районного суду від 20 травня 2003 року про розподіл житлового будинку та
визначення порядку користування земельною ділянкою. Державні акти на ім'я
відповідачів були видані цілком правомірно на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_6 за життя належав житловий будинокАДРЕСА_1.
Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка та відповідачі здійснювали
спадкування належного померлому майна за заповітом. Рішенням Чернігівського
районного суду від ]6 листопада 1999 року за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування на 13/30
частин будинку по АДРЕСА_1, (а.с.12-14) За вимогами ст.ст. 30, 42 Земельного
кодекс) України (в редакції 1990 року), що діяв на час винесення рішення, при
переході права власності на житловий будинок до кількох власників, до них
переходить право власності або користування земельною ділянкою.

Саме тому іншим рішенням Чернігівського районного суду
від 20 травня 2003 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, проведено реальний розподіл спірного домоволодіння з урахуванням
часток у власності, а також визначено певний порядок користування земельною
ділянкою (а.с. 15-17), що не суперечило положенням ст. 120 Земельного кодексу
України (в редакції 2001 року), оскільки в жодному з рішень ОСОБА_6 не
визначений, як власник землі.

Встановлено, що державний акт серіїНОМЕР_3на ім'я
ОСОБА_6    було    зареєстрований    у
Чернігівському    районному    відділі
Чернігівської

регіональної філії ДП „Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах"
30 травня 2001 року та отриманий згідно свідоцтва про смерть, тобто на особу,
правоздатність якої припинилась ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 83. 85) Проте, згідно з ст.
22 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), що регулювала питання
виникнення права власності на землю на час смерті ОСОБА_6. таке право  особи виникало після встановлення
землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання документа, що посвідчує це право. За життя він такий документ не
одержав, а отже суд приходить до висновку про те. що ОСОБА_6 визначені
законодавством вимоги щодо набуття землі у власність не виконав, права
власності на спірну земельну ділянку не набув, а тому правові підстави для
спадкування цієї землі, як належного померлому майна, відсутні.

З урахуванням наведеного, суд вважає необгрунтованими доводи представника
відповідачів про те, що ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_4правомірно спадкували спірну
землю за законом і погоджується з доводами позову про те. що до складу спадщини
входять лише ті права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і
не припинилися після його смерті.

Суд не вважає, що ОСОБА_6 став власником землі згідно рішення виконком}
Киселівської сільської ради Чернігівського району НОМЕР_4 про передачу
земельної ділянки розміром 0,40 га, оскільки органами місцевого самоврядування
відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) в межах
своєї компетенції лише розглядалось питання про можливість передачі земельної
ділянки у власність громадянину, проте прийняття такого рішення сільською
(селищною) ради не свідчило про автоматичне набуття права власності певною
особою.

Тому державний акт серіїНОМЕР_3на ім'я ОСОБА_6 слід визнати недійсним.
Оскільки свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_5на ім'яОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 видані державним нотаріусом Чернігівської районної державної
нотаріальної контори на земельну ділянку розміром 0.40 га в АДРЕСА_2, як належне
йому спадкове майно, що підтверджувалось саме цим актом, вказані свідоцтва, а
також виданий на їх підставі державний акт серії НОМЕР_1на право приватної
власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, на ім'яОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4
слід також визнати недійсними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що твердження позивачки про порушення її
права користувача земельною ділянкою знайшли підтвердження в ході судового
розгляду, а тому її позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 950, „Про граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави" з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2
на користь позивачки  відшкодування
понесених витрат на правову допомогу необхідно стягнути 560 грн. в рівних
частинах з кожного, з відповідача Чернігівської районної державної
адміністрації 10 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню,
Чернігівська районна державна адміністрація від сплати судових витрат у вигляді
судового збору звільнена, тому 12,75 грн. судового збору слід компенсувати за
рахунок держави. 12,75 грн. судового збору та

7,5 грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи слід стягнути з кожного з відповідачів на користь
позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 84. 88. 209. 212,
213-215 ЦПК України, ст.ст. 17, 22, 30, 42 Земельного кодексу України (в
редакції 1990 року), ст. 120. 125. 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 25,
1218 Цивільного кодексу України.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
доОСОБА_2. ОСОБА_4, ОСОБА_5, Чернігівської районної державної адміністрації про
визнання недійсним державних актів на право приватної власності на земельну
ділянку, свідоцтв про право на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну
ділянку в АДРЕСА_1,
серіїНОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_6.

Визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за закономІНФОРМАЦІЯ_1,
видані державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної
контори на ім'яОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну
ділянку в АДРЕСА_1, серії
НОМЕР_1, виданий на ім'яОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені позивачкою судові витрати в справі у вигляді судового збору в сумі
12,75 грн., витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
7.5 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 186,7 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
понесені позивачкою судові витрати в справі у вигляді судового збору в сумі
12.75 грн.. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
7.5 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 186,7 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
понесені позивачкою судові витрати в справі у вигляді судового збору в сумі
12,75 грн., витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
7.5 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 186,7 грн.

Стягнути з Чернігівської районної державної адміністрації
на користь ОСОБА_1
понесені позивачкою судові витрати в справі у вигляді витрат за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,5 грн. та витрат на
правову допомогу в сумі 10 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний
суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга
на рішення суду  може бути подана до
апеляційного суд} Чернігівської області через Чернігівський районний суд
протягом 20 днів після подання заяви на апеляційне оскарження.