Справа № 2-64/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007рік                                                                  м.
Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючої:
судді Монташевич СМ.,

секретаря:                 Візнович
Х.В.,

адвокатів:                  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить постановити
рішення, яким стягнути з відповідачки на її користь 1700 гривень
моральної шкоди та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що вироком
Долинського районного суду від 29.12.2005
року стягнуто з засудженої ОСОБА_2 в її користь 400,00 гривень
заподіяної злочином моральної шкоди та 500,00
гривень витрат на надання юридичної допомоги, згідно з квитанціями адвоката
ОСОБА_3

При розгляді справи в залі судового засідання в
присутності допитаних свідків і учасників процесу ОСОБА_2 принижувала її честь
і гідність, заявляла, що вона їй побоїв не наносила, а вона заплатила лікарям і
вони помістили її в лікарню, де без потреби вона знаходилась 25 днів в
неврологічному відділенні Долинської ЦРЛ.

Вона пенсіонер з 1995
року, депутат Раківської сільської ради трьох скликань. За багаторічну
сумлінну працю неодноразово одержувала подяки від односельців та Долинської
районної ради. Тому такі висловлювання і звинувачення з боку ОСОБА_2 було тяжко
вислуховувати в приміщенні суду. Це спричинило їй душевні страждання, принизило
її честь і гідність.

Але на цьому відповідачка не заспокоїлась і 27.07.2006 року на
відкритому поштовому повідомленні про переказ їй присуджених вироком суду
грошей ОСОБА_2 написала :
«Використайте будь-ласка ці гроші для лікування психіки, щоб уже на кінець
дала спокій мені і дітям моїм». Цим її було ще більше принижено, бо
відповідачка у письмовому виді заявила, що вона психічно хвора і це стало
відомо всім працівникам пошти. Вони навіть робили зауваження з цього приводу.

Такими діями їй було завдано моральну шкоду, яку вона
оцінює в сумі 1700 гривень.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала,
зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснила, що з приводу
зроблених на неї наклепів в судовому засіданні осінню 2005 року їй
співчували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які були тоді присутні. А про те, що було
написано в поштовому повідомленні, вона читала в присутності працівників пошти.
Сприйнявши це дуже боляче, вона пішла плачучи по селу, де зустріла ОСОБА_6,
якій зачитала, що про неї пише ОСОБА_2 Крім того додала, що остання
неодноразово обзивала її та принижувала її честь та гідність.

Просила позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та
пояснила, що вона не ображала позивачки в судовому засіданні, а тільки
висловлювала свою думку щодо заяв позивачки. Всі її пояснення були висвітлені в
протоколі судового засідання та оцінені судом, тому не вважає, що принижувала
честь та гідність ОСОБА_1 Це остання постійно вчиняє скандали, не дає спокійно
жити в селі, ні їй, ні її дітям. Вона має намір помиритись і жити мирно. Ці
багаторічні конфліки забрали в неї багато здоров'я. Через це вона переїхала в
інше місце для проживання, а хату, яка знаходиться по сусідству з ОСОБА_1, залишила дочці.
Там зараз ніхто не проживає, але спокою так і нема. Позивачка постійно
чіпляється до дочки, до людей, які працювали біля їх

2

будинку. У зв'язку з цим вона у поштовому повідомленні
про переказ грошей попросила останню дати їй та дітям спокій. Не мала наміру
ображати останню. А слова написані нею в поштовому повідомленні були проханням
припинити конфлікт між ними, який триває вже дуже давно. ОСОБА_1 не хотіла
зрозуміти її важке матеріальне становище, не погоджувалась на те, щоб вона
сплачувала їй борг, стягнений за вироком суду, по частинах, у зв'язку з чим
скандалила, воювала
у Долинській ДВС, тому останні приїхали до неї до дому і пояснили, що змушені
накласти арешт на майно. У відчаї вона позичила гроші і поштовим переказом
направила їх позивачці, написавши на повідомленні прохання залишити їх в
спокої. Під лікуванням психіки мала на увазі неспокійну вдачу останньої
зумовлену останніми подіями., а не психічну хворобу, як про це стверджує
позивачка.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст. 21 Конституції
України -усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Статтею 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав.

Як зазначено в п.З Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995
року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В п.З Постанови Пленуму ВСУ від 28.09,1990 року роз"яснено, що під
поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу цо
радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації,
викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам,
повідомлення в публічних виступах А також в іншій формі невизначеному числу
осіб або хоча б одній людині.

Проте повідомлення таких відомостей
лише особі, якої вони стосуються, не може визнаватись їх поширенням.

До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з
них, які принижують честь і гідність громадянина в громадській думці чи думці
окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил
співжиття та принципів людської моралі,

Допитана в судовому засіданні
ОСОБА_6 суду пояснила, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 носить постійний
характер. Вона давала свідчення по кримінальній справі порушеній проти ОСОБА_2
Осінню 2005 року
вона була присутня на судовому засіданні, де ОСОБА_2 зводила наклепи на лікарів
та на саму ОСОБА_1, стверджуючи, що її син, коли йшов з матір'ю в лікарню ніс
сумки та гроші, на що остання сильно образилась.

З приводу повідомлення, яке містилось в письмовому
переказі, свідок пояснила, що одного дня, вона побачила на дорозі ОСОБА_1, яка
поверталась із пошти. Позивачка підійшла до неї і з сльозьми на оча» прочитала
повідомлення, яке щ написала ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він був. присутній у судовому
засіданні, коди ОСОБА_2 принижувала ОСОБА_1, стверджуючи, що остання носила
сумки в лікарню та платила гроші за те, щоб перебувати на стаціонарному
лікуванні.

Одного дня влітку 2006 року ОСОБА_1
прийшла до нього до дому з повідомленням, в якому ОСОБА_2 написала, щоб вона
використала гроші для лікування психіки. ОСОБА_1 -депутат сільської ради, поважна людина, тому такий напис
був безпідставним. Ні в нього, ні на його думку, в Односельчан відношення та
повага до позивачки не змінились.

Свідок ОСОБА_7 Пояснив що бачила як ОСОБА_1 несла листа.
Вона йшла дуже обурена, скликала людей та зачитувала, що пише в повідомленні.
Всі разом з позивачкою гаряче Обговорювали напис на повідомленні.

Свідок ОСОБА_8, будучи допитаною в якості свідка
пояснила, що вона працює начальником поштового відділення в с.Раків. На пошту
прийшов поштовий переказ, який вона Оформила належним чином, поставила печатку
і віддала ОСОБА_1 гроші. При оформленні переказу працівники пошти, в тому числі
і вона читають лицеву сторону повідомлення, щоб перевірити чи правильно
оформлено. Ствердила, що письмове повідомлення на зворотній сторонці не читала,
оскільки воно адресовано одержувачу. Працівники пошти не мають права читати чи
розповсюджувати кореспонденцію, в якому вигляді б вона не була. Повідомлення
залишається в того, кому воно адресовано. Коли позивачка одержувала гроші за
поштовим переказом на пошті були присутні вона та листоноші. Хто читав
повідомлення на переказі не зауважила. Проте чула, як ОСОБА_1 ствердила, що не
подарує цього ОСОБА_2

3

Допитаний в якості спеціаліста лікар-психіатр ОСОБА_9
суду пояснив, що
психіка - це
функція кори головного мозку у сприйнятті чи відображенні навколишнього світу.
Тому саме це слово не може бути образливим. Психіка кожної людини різна і
сприймають її по-різному. Якщо людина емоційна, неврівноважена, то це не є
відхиленням, а скоріше темпераментом.

З долученого до матеріалів справи бланку простового
переказу вбачається, що на його зворотній стороні відведене місце для
письмового повідомлення, яке заповнює відправник.

Таким чином,
в судовому засіданні встановлено, що відомості, які відповідачка
поширила при розгляді кримінальної справи №1-184
в присутності свідків та інших учасників процесу, слід відносити до таких,
які принижують честь і гідність громадянина, оскільки вони були завідомо
неправдиві та заявлені в присутності односельчан та учасників процесу, що могло
скомпрометувати ОСОБА_1 в думці окремих громадян з точки зору додержання нею
законів.

Щодо інформації ,яка містилась в поштовому повідомленні,
то судом встановлено, що вона була адресована позивачці особисто. Згідно ст.8 (1) Конвенції про
захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до його
приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. В ст.306 ЦК України
зазначено, що фізична особа має право на таємницю листування, телеграм,
телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції.
Листи, телеграми тощо є власністю адресата. Інформація, яка міститься в такій
кореспонденції, не підлягає розголошенню, про що наголосила в суді завідуюча
поштового відділення с.Раків. Повідомлення будь-яких відомостей лише особі,
якої вони стосуються, не може визнаватись їх поширенням, тому в цій частині
позовних вимог позивачці слід відмовити.

Отже, позов підлягає до часткового
задоволення, враховуючи характер та обсяг страждань, їх тривалість, яких
зазнала позивачка, а також матеріальне становище відповідачки, те, що вона ніде
не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, то з неї на користь
позивачки слід стягнути 500
гривень моральної шкоди.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до
вимог ст.88 ЦПК
України, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.21 Конституції України, ст.8(1) Конвенції
про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.23, 306 ЦК України,
керуючись статтями 208,209,215,218
ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 гривень
моральної шкоди та 600 гривень
витрат за надання юридичної допомоги згідно квитанцій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 гривень 50 копійок
державного мита та 15 гривень
витрат на інформаційно-технічне забезпечення, сплачених позивачкою при поданні
позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі заяви про апеляційне
оскарження, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення Долинського районного суду може бути

подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу може бути

подано протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через

Долинський
районний суд.

Суддя:

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО