Справа № 22ц
-1692 2007 р.                                  Голов, в 1-й
інстан. Трипутіна Т.М.
Категорія    21                                                          Доповідач
РІШЕННЯ

І М ЕНЕМ  УКРАЇНИ

20
лютого 2007 року                Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді        Пономарьової О.М.

суддів                               Бондаренко Л.І., Бабенка П.М.,

при
секретарі                   Баклановій
Ю.В.,

за участю
представника відповідача Пімєнової О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Совєтському районі м. Макіївки Донецької області про відшкодування моральної
шкоди, -

встановив:

У жовтні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди і зазначав, що він працював в шахтоуправлінні
ІНФОРМАЦІЯ_1" і 23 липня 2005 року під час виконання трудових обов'язків з
ним стався нещасний випадок , внаслідок якого він отримав закритий компресійний
перелом тіла 1-П ст.. Висновком МСЕК від 21 лютого 2006 року йому вперше
встановлена стійка втрата професійної працездатності 40 % у зв'язку з отриманою
травмою і він визнаний інвалідом 3 групи. Просив стягнути з відповідача у
відшкодування моральної шкоди 40000 грн., оскільки він у зв'язку з отриманою
травмою на виробництві відчуває моральні та фізичні страждання, став інвалідом
. В добровільному порядку відповідач не бажає виплачувати моральну шкоду.

Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24
листопада 2006 року на користь ОСОБА_1. з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької області стягнуто
25000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької області просило скасувати
рішення суду та відмовити в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди,
оскільки позивачем в судовому засіданні не надано переконливих доказів
заподіяння моральної шкоди, рішення суду базується лише на поясненнях позивача,
висновком МСЕК не підтверджений факт заподіяння моральної шкоди позивачу. Крім
того, п. 27 ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006
рік" зупинена норма Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999
року в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали цивільної

справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом
ст.ст. 1,21,28,34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року на Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим особам
моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва,
при цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів
мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23 липня 2005 року під час виконання трудових
обов'язків отримав закритий компресійний перелом тіла 1-П ст.. Висновком МСЕК
від 21 лютого 2006 року йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності
40 % у зв'язку з отриманою травмою і він визнаний інвалідом З групи.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, за нормами Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності.".

При цьому не
можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на Закон України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік", яким зупинена дія норм Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", які передбачають відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам чи членам їх сімей, оскільки право на відшкодування
моральної шкоди у позивача виникло до зупинення дії норми закону, яка
передбачає відшкодування моральної шкоди.

Суд також не
може прийняти до уваги доводи апелянта відносно того, що моральна шкода не
повинна відшкодовуватися у зв'язку з тим, що висновком МСЕК не підтверджено
заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я.

При встановленні
зазначених фактів і ухваленні рішення судом не було порушено норм процесуального
права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи
апеляційної скарги відповідача в цій частині не є переконливими і не
спростовують висновків суду.

Між тим, з
висновком суду щодо визначення розміру стягнутої моральної шкоди погодитись не
можна.

Відповідно до
роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної / немайнової/ шкоди", розмір відшкодування моральної /немайнової
/ шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань , з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на
відшкодування моральної шкоди, суд не в повній мірі врахував конкретні
обставини справи, характер та ступінь моральних страждань позивача, і не навів
відповідних мотивів визначення саме такого розміру відшкодування, а тому
апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутої суми до 15000 грн.,
ураховуючи характер отриманою позивачем травми, її наслідки, доводи відповідача
про те, що позивачу нарахована й виплачена одноразова допомога і що понесені
ним витрати на лікування та втрачений заробіток відшкодовується Фондом окремо
без обмежень .

Оскільки при подачі апеляційної скарги відповідач не оплачував витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, відповідно до вимог ст. 81
ЦПК України з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Совєтському районі м. Макіївки Донецької області необхідно стягнути такі
витрати в сумі 1,50 грн..

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний    суд, -

вирішив   :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької області частково
задовольнити.

Рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 24 листопада 2006 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди,
стягнутої з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області на користь ОСОБА_1    до 15000 грн.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Совєтському районі м. Макіївки Донецької області витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Апеляційному суді
Донецької області в розмірі 1,50 грн. на р/р і 0004 УДК в м. Донецьку МФО 834016 ОКПО
34686537 ГУ ДКУ у
Донецькій області.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути

оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом

двох місяців з дня набрання ним законної сили .