____________ КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА____________________
Справа № 2-
РІШЕННЯ Іменем     України

"21" лютого 2007 р.        Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі                                                   -   Вінтоновій
Г.М.,

за участю представника відповідача -
ОСОБА_6., та представника третьої особи -
ОСОБА_7., розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

Встановив:

В квітні 2006 р. ОСОБА_1. в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2. звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила
стягнути з неповнолітнього ОСОБА_3. та
субсидіарно із відповідачів - ОСОБА_4., ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі - 926,55 грн. та моральну шкоду у розмірі - 5000 грн.

В обґрунтування позову позивач вказала, що вона є бабусею та опікуном неповнолітнього
ОСОБА_2., 06.02.2005 p. близько 14 години біля кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» в ІНФОРМАЦІЯ_2
неповнолітній ОСОБА_3 умисно завдав
її онукові декілька ударів ногою в обличчя та по тілу, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості у
вигляді закритого перелому щелепи.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.11.2005 року, ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної
відповідальності за ст.1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 р.

В результаті
протиправної поведінки неповнолітнього відповідача -ОСОБА_3., неповнолітньому - ОСОБА_2. була спричинена
матеріальна та моральна шкода, в зв'язку із чим законний представник
неповнолітнього -ОСОБА_1.
звернулася до суду із даним позовом.

В судовому
засіданні позивач позов підтримала повністю на вищевикладених підставах,
просила суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні повідомлення, причини неявки
судові не повідомив.

Відповідач - ОСОБА_4. в
судове засіданні не з'явилася, була повідомлена
про час та місце судового засідання своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні
повідомлення. В попередньому судовому засіданні ОСОБА_4. позов визнала
частково, визнала матеріальну шкоду у розмірі
- 926,55 грн., а моральну шкоду не визнала
через її безпідставність, та визнала,
що вихованням та доглядом за своїм неповнолітнім сином - ОСОБА_3. належним чином вона не займалась,
так як у неї на утриманні є ще малолітня дитина-інвалід, за якою вона
доглядає.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2006 р. зі згоди позивача була проведена заміна
неналежного відповідача ~ ОСОБА_5 на батька неповнолітнього відповідача - ОСОБА_8

Відповідач - ОСОБА_8. в судовому
засіданні позов не визнав, пояснив, що він
розірвав шлюб із матір'ю неповнолітнього та не проживає разом з ним більше 16 років, сплачує аліменти на його утримання, а тому його вини в неналежному
вихованні його неповнолітнього сина немає .

Представник відповідача ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечувала,
мотивуючи тим, що за шкоду, завдану неповнолітнім має відповідати його піклувальник - ОСОБА_5, а відповідач не проживає разом зі своїм неповнолітнім сином, і тому немає його вини в неналежному
вихованні свого неповнолітнього сина.

Представник третьої особи - Служби у справах неповнолітніх в
судовому засіданні проти задоволення позову
не заперечувала, та пояснила, що опіка над малолітнім ОСОБА_3. була встановлена в 1995 році на підставі заяв його батьків - ОСОБА_4. та ОСОБА_8, в зв'язку з
частими від'їздами матері на заробітки. При цьому батько на встановлення опіки надав
письмову згоду, мотивуючи тим, що він не
займається його вихованням. Неповнолітній ОСОБА_3 був поставлений
на облік у Службу в 2003
році через невідвідування ним школи та
погане навчання. Крім цього, представник третьої особи пояснила, що батьки на
засідання Служби викликалися неодноразово, але не з'являлися, і свої обов'язки
по вихованню сина належним чином не виконували.

Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши надані сторонами письмові докази
справи суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

06.02.2005 року близько 14 години біля кооперативу
«ІНФОРМАЦІЯ_1 - 3» в ІНФОРМАЦІЯ_2 неповнолітній ОСОБА_3 умисно завдав неповнолітньому ОСОБА_2. декілька
ударів ногою в обличчя та по тілу, чим заподіяв
останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому
щелепи.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.11.2005 р. ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності
відповідно до п. «а» ст.1,ст.6 Закону України «Про
амністію» від 31.05.2005 р.

Рішенням виконкому Миколаївської міськради НОМЕР_1 опікуном над неповнолітнім ОСОБА_2. призначена
позивач по справі - ОСОБА_1.

Батьками неповнолітнього відповідача - ОСОБА_3. є відповідачі по справі - ОСОБА_8. та
ОСОБА_4

Відповідно до рішення Корабельної районної Ради м. Миколаєва НОМЕР_2 , опікуном над
неповнолітнім ОСОБА_3. була
призначена його бабуся - ОСОБА_5, при цьому опіка призначалась у
зв'язку із частими від'їздами матері на заробітки за
межі України, а батько надав письмову згоду на опіку, мотивуючи тим, що він не займається вихованням сина. Про це свідчать
наявні у справі копії відповідних документів.

Згідно ч.5 ст. 150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського
піклування щодо неї, а ч.З ст.155 СК визначає, що відмова батьків від дитини є
неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати свою дитину в дусі поваги
до прав та свобод інших людей, а відповідно до ч.2 ст. 157 СК України - той із батьків, хто проживає окремо
від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Крім цього, ч.2 ст.141 СК передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від
обов'язків щодо дитини.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заперечення відповідача -ОСОБА_8 проти позову через те, що він довгий час не
проживає разом зі своїм сином є необґрунтованими,
оскільки немає законних підстав для звільнення його як батька
від виконання його батьківських обов'язків через встановлення над неповнолітнім
опіки.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків за ч.4 ст.155 СК України, є підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої законом. Видом такої відповідальності є цивільна
відповідальність за відшкодування шкоди, завданої неповнолітнім.

Така відповідальність передбачена ст.1179 ЦК України, в якій встановлено, що неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею
шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітнього
майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, ця шкода
відшкодовується в частці, що не вистачає, або в
повному обсязі її батьками(усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони
не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. При цьому виходячи із вищевказаних норм Сімейного Кодексу, вина в даному випадку
полягає в неналежному здійсненні виховання та догляду за неповнолітнім, що
визнається самими батьками, відповідачами по справі -ОСОБА_8. та ОСОБА_4., та
підтверджується наявними у справі письмовими
доказами: копією заяви ОСОБА_8, копіями пояснень ОСОБА_4. З урахуванням того, що батьки неповнолітнього
відповідача - ОСОБА_3. є такими, що не позбавлені батьківських прав щодо
нього, суд вважає необхідним покласти
додаткову(субсидіарну) відповідальність саме на них, а не на піклувальника
- ОСОБА_5

Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди з урахуванням
їх документального підтвердження слід задовольнити на суму -143,85
грн. Крім цього, неповнолітньому
ОСОБА_2. була завдана моральна шкода, яка полягає в його моральних стражданнях у зв'язку
з ушкодженням здоров'я та перенесеною операцією, розмір якої суд вважає необхідним визначити у розмірі - 1000 грн. При
цьому суд виходить із засад розумності та справедливості.

Відповідно п.З ст.88 ЦПК України, з відповідачів стягуються судові витрати у дохід
держави відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.
10-11; 28-29; 57-60; 158;214-215,
ЦПК України, ст.ст. 1166,1193
ЦК України суд -

Вирішив:

Позов   задовольнити частково.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_3, працюючогоІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди - 143,85 грн., та моральної
шкоди - 1000 грн., а
всього - 1143,85 грн. ( одну тисячу сто
сорок три).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 51 (п'ятдесят одну) гривню
судового збору.

У випадку відсутності у неповнолітнього ОСОБА_3. майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути у частці, якої не
вистачає з його батьків -ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.
Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:          Л.І. Селіщева