Справа
№2-7/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 лютого 2007 року                       Кролевецький районний суд
Сумської області

в складі:
судді - Сірої Г.І.,

при
секретарі - Калій Н.М.,

з участю:
позивача - ОСОБА_1.,

представника відповідача ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.,

представників третіх осіб Кролевецької ЖЕК - Ковтун О.С.,

КП "Кролевецьволоканал" - Зикова Д.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди,-

встановив:

24.10.2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про
стягнення 1721 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди. Свої
вимоги позивач мотивував тим, що він проживає по сусідству з відповідачкою.
Відповідачка до своєї садиби провела водопровід, який проходить поряд з його
садибою, на якій розташований погріб, а поряд з погребом розташований житловий
будинок з підвалом, в якому він зберігає овочі, фрукти, консервацію та ін. 2
жовтня 2005 року було виявлено затоплення підвалу водою. З цього приводу він
вимушений був викликати до свого господарства комісію для обстеження та
виявлення причин затоплення підвалу, яка встановила, що затоплення підвалу
відбулося через прорив водогону, яким користується і який встановлювала
відповідачка. Для відкачування води з підвалу 2.10.2005 р. була задіяна техніка
пожежної частини Кролевецького району, а 3,
5, 6 жовтня 2005р. вода відкачувалася силами Кролевецької ЖЕК. Висота
рівня води сягала 0,5 м. Було встановлено, що вода спочатку поступала в погріб,
а потім звідти в підвал будинку, в якому він проживає. Внаслідок затоплення
були залиті водою банки з консервацією, картопля та банки з фарбою, які стали
непридатними для вживання та користування. Картоплі було затоплено 280 кг по
1,70 грн. за 1 кг на загальну суму 476 грн., яка стала непридатною для
вживання. На 26 банках ємкістю 3 л
були зірвані кришки, в т. ч. 8 банок чорної смородини по 18 грн. - 144
грн., 7 банок клубники
по 18 грн. на 126 грн., 6 банок з яблучним повидлом по 10 грн.- на 60 грн., 5
банок з грушевим повидлом по 12 грн. - 60 грн. При відкачуванні води були
розбиті дві 3-літрові банки з клубничним варенням - 36 грн. та літрова банка з
грушевим повидлом - 4 грн. Після відкачування води з підвалу через один -
півтора місяці були зірвані кришки на 30 трьохлітрових банках з консервацією,
вартість яких складає 540 грн. з розрахунку 18 грн. за 1 банку. Всю наявну у цих банках консервацію він вимушений був
викинути, так як вона для вживання була непридатна. Крім того, внаслідок
затоплення підвалу стали непридатними для подальшого використання 11
банок фарби ємкістю по 4 кг по 25 грн. на загальну суму 275 грн. Всього внаслідок затоплення йому завдана
матеріальна шкода на суму 1721 грн.

Він звертався до відповідачки з проханням відшкодувати завдані збитки, однак
вона відмовилася це зробити в добровільному порядку.

Крім матеріальної шкоди, йому завдана і моральна шкода.
Він є інвалідом Великої

2

Вітчизняної
війни II групи, має престарілий вік. Через затоплення підвалу,
приведення в непридатний для вживання стан овочів та консервації він дуже
переживав, переніс стрес, погіршився його
стан здоров"я, можливе просідання будинку. Завдану йому моральну шкоду він
оцінює в 2500 грн.

В судовому
засіданні позивач зазначену суму 1721 грн., 2500 грн. і судові витрати -60 грн.
просить стягнути як з ОСОБА_2. так і з ОСОБА_4., так як вони вдвох
облаштовували водогін; на його думку, вони при цьому використали непридатні для
цього старі труби, що і привело до пориву водогону, і як наслідок, затоплення
його підвалу. Як на підтвердження свого позову ОСОБА_1. посилається на акти,
складені відповідними комісіями в жовтні 2005 p., дані
яких підтвердили в судовому засіданні свідки, члени вказаних комісій.

Відповідачка
ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що в 1997 році в
господарстві за місцем її проживання в АДРЕСА_1, було прокладено водогін
відповідно до наданого дозволу, виданого на ім"я ОСОБА_4., її чоловіка як
власника будинку. На подвір"ї була встановлена колонка, якою вона і користувалася. Ніяких ознак того, що пошкоджено
водогін в її господарстві, ні до 2.10.2005р. ні в той день, вона не
виявила, вода надходила в колонку як звичайно, ніяких ознак пориву не було. її
водогін знаходиться на значній відстані від підвалу позивача. За огорожею її
господарства, неподалік, знаходиться погріб від частини будинку, яка була
придбана ОСОБА_1. під знос. Будівля була знесена, а погріб залишився. Фактично
зараз це яма з вільним доступом води, нічим не захищена від дощу, снігу і т.п.
Вода в підвал поступала з ями (погріба), ніяких доказів того, що вода надходила
з її водогону, немає, все це припущення. Вода в підвал позивача надходила з
ями, власником якої є він сам. На її території і на території позивача на
поверхні не було виявлено води, тому на її думку, вода надходила не від її
водогону, а з ями, де вона збиралася роками. Коли була виявлена вода в підвалі
ОСОБА_1., то воду перекрили. На її водогоні було виявлено незначне протікання
труби, при наявності якої тиск води був нормальним. Сам позивач був згоден з
тим, що немає її вини в затопленні його підвалу, тому вона і не підписала акт.
При цьому він погодився з її думкою, що причиною цьому є погріб, як він назвав
"жеківська яма", що стверджував і в присутності членів комісії
(а.с.   ).

Представник відповідача ОСОБА_3., невизнавши позову, пояснила, що позивач
не надав доказів вини ОСОБА_2. і того, що підвал затоплено внаслідок пориву її
водогону.

Відповідач
ОСОБА_4. в судове засідання не з"явився, пояснень не надав, про час
розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе справу
розглядати у його відсутність, на підставі доказів, що є в справі.

Представник
Кролевецької ЖЕК пояснив, що після приватизації квартири ОСОБА_1 була продана
частина будинку в аварійному стані, в якому розташована і його квартира, під знос. Після зносу йому була надана допомога в
обкладенні будинку цеглою. Через деякий час за рішенням суду
приватизація квартири була визнана незаконною, квартира знову знаходиться на
балансі ЖЕК. Ніякого відношення до частини будинку, в т. ч. і погрібу, який не
засипаний до цього часу, ЖЕК не має, ОСОБА_1. сам зобов"язаний був
слідкувати за станом ями, оскільки це його власність знаходиться на земельній
ділянці, якою він користується. Після
виявлення факту затоплення підвалу ОСОБА_1. надавалася допомога у відкачуванні
води.

Представник КП "Кролевецьводоканал" Зиков Д.А.
пояснив, що 2 жовтня 2005 року в зв"язку з затопленням підвалу будинку, де
проживає ОСОБА_1. було припинено водопостачання
в цьому районі. 3.10.2005р. було виявлено місце пошкодження водомережі в
господарстві ОСОБА_2. В 1997 р. ОСОБА_4. надано дозвіл на проведення земляних
робіт, пов"язаних з прокладкою водогону в його господарстві. Однак
роботи по обладнанню водогону з місця врізки в центральний водопровід були
виконані без одержання відповідних технічних умов і розробки проекту, тому на
балансі КП "Кролевецьводоканал", раніше Комбінат комунальних
підприємств, даний водогін не знаходиться і підприємство відповідальності не
несе. Відповідальність несе водокористувач. Зиков Д.А. також пояснив,

3

що 3.10.2005р., визначаючи джерело надходження води в підвал ОСОБА_1., встановили, що вода надходить з погріба, який
знаходився поряд. В погріб зайти було не можливо, так як вхід було завалено,
"шия" погріба обвалена. На водному дзеркалі в погребі було видно рух
води, який припинився, коли було перекрито надходження води в господарство
ОСОБА_2. Разом з тим, як пояснив Зиков Д.А., він не може зробити категоричний
висновок про те, що вода в погріб (яму) надходила лише за рахунок пошкодження
водогону та час надходження води, оскільки ремонтом водогону ОСОБА_2. займалася
особисто. Зиков Д.А. також підтвердив, що ознак підтоплення, виходу води на
поверхню як в господарстві ОСОБА_2. так і в
ОСОБА_1. не було. Зиков Д.А. також пояснив, що для облаштування водопроводу не має
вимог щодо сертифікації труб, час їх експлуатації визначено в ЗО років. Як
свідчить практика, фактичний строк їх експлуатації значно довший, але буває і
значно менший. Пошкодження труб, навіть при незначному часі експлуатації, має
місце при зсуві грунту і в інших випадках, що не залежить від того, хто
експлуатує водопровід. Представник КП "Кролевецьводоканал" пояснив,
що абонентом по користуванню води є ОСОБА_2. з часу початку експлуатації дворової колонки. Даних про ОСОБА_4. ніяких немає.

Допитані в судовому засіданні свідки дали наступні
пояснення:

ОСОБА_5.
пояснив, що він був у складі комісії як депутат міськради. В будинку, де живе
ОСОБА_1., був
затоплений підвал. Він був там після відкачування води, картопля частково була
винесена, на дні підвалу було трохи води; на частині банок з консервацією були
здуті кришки, причину цього комісія не визначала. Там же були банки з фарбою.
Кількість банок не перераховували як і кількість картоплі, визначали "на
око". Пошкоджені банки рахували. Зараз
не може сказати, з чим були банки.

Свідок ОСОБА_6.
пояснив, що на жовтень 2005 року працював головним інженером ЖЕК, був у складі
комісії по перевірці факту затоплення підвалу ОСОБА_1. в жовтні 2005 року. Було встановлено, що водопровід
в господарство ОСОБА_2. облаштовано без встановлення запорної арматури
при врізці в центральній водопровід в зв"язку з чим неможливо було
перекрити воду лише в її господарство. Було встановлено, хоча сам він пошкоджень труби не бачив, що вода з водогону
ОСОБА_2 поступала в старий погріб, а звідти в підвал ОСОБА_1. Це він
бачив особисто, як вода з погріба попід фундаментом поступала в підвал. Свідок
також пояснив, що була затоплена картопля, її кількість визначена приблизна; в
підвалі були банки з фарбою, їх стан не перевіряли. На частині банок з
консервацією були здуті і позривані кришки. В його присутності мала місце
розмова за картоплю. При цьому ОСОБА_2. мовчала; всі думали, що вона погодиться
відшкодувати вартість картоплі, однак цього не сталося.

Із показів
свідка ОСОБА_7. вбачається,
що ОСОБА_1. звернувся до нього з приводу затоплення підвалу на початку жовтня
2005 року. Так як ККП вони не змогли додзвонитися
по телефону, за його пропозицією ОСОБА_1. телефонував в міськраду. Згодом приїхав
автомобіль з ПЧ - 22 і відкачували воду. В підвал він не заходив, так як це
неможливо було зробити із-за наявності там води.

Із показів
свідка ОСОБА_8. вбачається, що вона підтримувала добрі стосунки з Щепьоткіною, яка проживала в одному будинку з
ОСОБА_1., неодноразово була у неї. Ще, коли там проживала ОСОБА_9,
погріб був в аварійному стані, там знаходилась вода.

Аналогічні
покази дала свідок ОСОБА_9., яка підтвердила, що ще до 1987 року до погрібу
поступала вода від дощу, грунтові води, в зв"язку з чим вона не
користувалася погрібом; "шия" була завалена, східці пошкоджені.

Свідок ОСОБА_10. пояснив в суді, що за дорученням
міського голови в жовтні 2005 року він
займався питанням, пов"язаним з затопленням підвалу в квартирі ОСОБА_1.
Йому було доручено комісійно скласти акт про завдану шкоду; спеціалісти
"Водоканалу" мали вияснити, де порив і припинити надходження води в
підвал. Було встановлено, що вода надходить з території (водогону) сусідньої
садиби. Він кілька разів заходив в підвал і бачив як після відкачування води
знову поступала в підвал вода. Було встановлено, що в сусідньому погрібі також
вода. Він кілька разів був у ОСОБА_1., мав розмову, як з ним так із ОСОБА_2.,
були інші члени комісії. За погодженням із сторонами була вказана кількість

4

картоплі, при цьому дрібну, мабуть, не рахували. Була зафіксована точна
кількість розбитих банок з консервацією. Загальна
кількість банок вказана приблизно. Було зафіксовано факт вздуття кришок з банок, але причини цього вони встановлювали, це могли
встановити лише спеціалісти. Вони зафіксували за
наполяганням позивача факт наявності банок з фарбою, але вони не перевіряли якості фарби, було видно, що вони придбані давно, про їх
непридатність до використання не було мови і, на
його думку, фарба не могла прийти в негодність внаслідок наявності води в підвалі; до того ж, як він пам"ятає, вони
стояли дещо вище від рівня води. Заперечень щодо змісту
акту від ОСОБА_2. не було, але вона його не підписала, посилаючись на відсутність її вини в затопленні підвалу ОСОБА_1. Свідок
ОСОБА_10. пояснив також в суді, що метою
складання акту була фіксація самого факту затоплення підвалу і цей акт не можна розглядати як безперечний доказ кількості
наявного там майна, причин пошкодження майна, зокрема
банок з консервацією, про що він безпосередньо говорив ОСОБА_1. Вони лише зафіксували факт пошкодження, але причин цього
вони не вказували і не могли цього зробити.

Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, свідків, вивчивши
зібрані по справі докази, суд вважає, що
немає підстав для задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1. проживає в АДРЕСА_2. ОСОБА_2. проживає в будинку, що належить ОСОБА_4., за адресою АДРЕСА_1. Садиби суміжні. Будинок (квартира), де проживає ОСОБА_1., знаходиться на
балансі Кролевецької ЖЕК. 6.12.1993р. ОСОБА_1. приватизував
вказану квартиру (а.с.98). Однак за рішенням Кролевецького райсуду від 16.05.1995 р. свідоцтво про
право власності від 6.12.1993р. було визнано не дійсним (а.с. 95). Квартира
АДРЕСА_2 була частиною будинку, в якому проживає
ОСОБА_1. (а.с. 96, а.с. 56). Після приватизації ним квартири 18.08.2004 p., рішення № НОМЕР_1, ОСОБА_1. як співвласнику дозволено придбати частину аварійного нежилого будинку по АДРЕСА_2(а.с. 55).
Це рішення прийнято після затвердження акту перевірки
технічного стану нежилого будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 101, 102-103), з якого вбачається, що стан частини будинку аварійний,
в т. ч. погріб цегляний під будинком завалився, і
комісія рекомендувала дозволити придбати її ОСОБА_1. зі знесенням її на дрова в двохмісячний строк. Як встановлено в судовому
засіданні, аварійна частина будинку була
знесена, стіни будинку, де мешкає ОСОБА_1., обкладені цеглою. Позивач проживає один в будинку і користується земельною ділянкою,
в тому числі, що була зареєстрована по вул.АДРЕСА_2.
Як пояснив сам позивач, він один раз, ще в 1994 р.
заглядав у погріб, який залишився після придбаної і знесеної ним частини будинку і до цього часу, на земельній ділянці, якою
користується позивач, розташований зруйнований погріб, за однією із стін якого
знаходиться підвал квартири позивача.

Частина жилого будинку, де проживає відповідачка ОСОБА_2. по вул.АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_4., її чоловіку, який не проживає в будинку з 1986 року
(а.с.119, 114-оборот). Встановлено, що водогін в господарство ОСОБА_2 було
проведено в 1997 р. ( а.с.58). Оскільки при цьому не були
дотримані вимоги Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення, цей водогін не знаходиться
на балансі Кролевецького водоканалу (раніше -
Кролевецького ККП). Водопостачання здійснюється за заявою ОСОБА_2.,
яка є абонентом "Кролевецьводоканалу".

2 жовтня 2005р. була виявлена вода в підвалі квартири ОСОБА_1. Цей факт
підтверджується Актом від 02.10.2005 р. (а.с.9), з якого вбачається, що вода в
підвал ОСОБА_1 поступає з погріба, куди поступає з
водогону до господарства по АДРЕСА_2. Уточнюючі
дані акти витікають з врахуванням показів Зикова Д.А., під керівництвом якого встановлювався цей факт з врахуванням вищезазначених
обставин немає підстав вести мову про відповідальність КП "Кролевецьводоканал"
перед ОСОБА_1.

Що стосується відповідальності в даній ситуації подружжя ОСОБА_2. і
ОСОБА_4., суд виходить з наступного:

Позивач в обгрунтування позовних
вимог посилається на положення ст.1166 ЦК України про загальні підстави для
відповідальності за завдану майнову шкоду і на розмір

5

відшкодування, посилаючись на акт комісії від 14.10.2005 року (а.с. 8),
довідки про ринкову вартість картоплі та фарби (а.с. 7), консервації (а.с.
37).

Що стосується вказаних доказів, то, на думку суду, вони не доводять того
факту, що шкоду позивачу саме в розмірі позовних вимог завдано внаслідок
затоплення його підвалу, враховуючи покази членів комісії, що склали акт
14.10.2005 року.

Крім того, на думку суду, позивачем не доведено факт, на який він
посилається в обгрунтування позовних вимог, про
те, що відповідачі при облаштуванні водогону використали непридатні для цього труби, що привело до протікання і
надходження води в підвал квартири. При цьому суд
враховує пояснення представника "Водоканалу" про вимоги щодо труб і термін їх експлуатації, а також той факт, що
питання причини аварії на водогоні не
досліджувалися на час аварії, і позивач не надав доказів про те, що це сталося
саме в з"язку з тими причинами, на які
він посилається. При цьому суд враховує, що факт пошкодження водогону не був очевидним і для відповідачів, так як виходу
води на поверхню не було. Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджено
і актом комісії від 14.10.2005 року був заповнений водою належний
ОСОБА_1. і невикористовуваний ним погріб, звідки вода поступала в підвал будинку. Стан погрібу, зокрема, щодо наявності там
води, позивачем як власником, не контролювався,
чого не заперечує він сам. Час накопичення води в погрібі встановити неможливо. Рекомендацією членів комісії щодо причини аварії
позивач не скористався, а пояснення ОСОБА_2. з
цього приводу не спростовані. Підстав для висновку про те, ОСОБА_2. та
ОСОБА_4., як особи, що облаштували і експлуатують водогін умисно чи з
необережності своїми діями чи бездіяльністю спричинили пошкодження водогону чи невірну його експлуатацію за обставин, викладених, вище,
у суду немає і позивачем такі докази не надані, а сам факт пориву
водогону при обставинах, викладених у рішенні, на думку суду не є підставою для відшкодування шкоди позивачу. На думку суду,
безпідставні твердження позивача і про те, що
надходження води в підвал стало можливим саме в зв"язку з тим,
що водогін проходить неподалік від його земельної ділянки, що нічим не підтверджено, так як встановлено факт надходження
води не в підвал, а в пошкоджений погріб,
власником якого є він сам, де і зібралася значна кількість води, яка потім
поступала в погріб. Цей зв"язок,
як пояснили свідки, не заперечував і позивач, посилаючись при цьому, однак,
на те, що погріб належить ЖЕК, що не відповідає дійсності.

Тому, на думку суду, немає підстав для покладення на відповідачів
обов"язку про відшкодування як майнової так і моральної шкоди.

Відповідно ст. 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60,
218, 212 ЦПК України,-

в и ріши в:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляція
до апеляційного суду Сумської області через райсуд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги
протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження або в
порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.