Справа №2-73 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 лютого
2007 року Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: головуючого
- судді: Цалина Б.М. секретаря: Губчук Д.Ю.

з участю адвокатів : ОСОБА_1,
ОСОБА_2 представника позивачки : ОСОБА_3 відповідачки:
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Косові
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні під»їздною дорогою, стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні під»їздною дорогою , стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивачки, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що із відповідачкою в
справі ОСОБА_5 вони проживають по сусідству. На протязі останніх декількох
років відповідачка будь-яким способом намагається чинити їм перешкоди в користуванні під»їздною дорогою. Для цього вона час
від часу то перегороджує під»їзд до їхнього господарства, то складає на проїзжу
частину дорогу каміння , органічні добрива. Рішенням
Косівського районного суду від 12 вересня 2003 року відповідачку вже було зобов»язано не чинити перешкоди і забрати із
проїздної частини самовільно встановлену огорожу. Через деякий
час після виконання рішення суду відповідачка умисно склала на частину проїзжої частини дороги органічні добрива, в наслідок
чого і вкотре унеможливила користування заїздом .
Неправомірними діями відповідачка завдає позивачці моральної шкоди, що
виражається в постійних душевних переживаннях та додаткових витратах пов»язаних із захистом своїх порушених прав, що
виражаються в наданні юридичної допомоги, проведення експертизи та
інше . Просить позов задоволити в повному обсязі .

Відповідачка ОСОБА_5, позовні вимоги заперечила, суду пояснила, що на протязі тривалого часу вона проживає по сусідству
із позивачкою ОСОБА_4. Дане господарство їй перейшло в спадок від родича тобто
по договору довічного утримання. Межі землекористування
між її господарством та господарством позивачки були встановлені задовго до неї і вона ніяким чином не порушувала межові знаки.
Окрім того позивачка при виготовленні Державного акту про
право приватної власності на земельну ділянку взагалі до неї не зверталась та не погоджувала із нею межі а згодом почала вимагати
від неї усунення перешкод в користуванні заїздом в
той час як на вказаній дорозі відсутні будь які перешкоди для користування нею а тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить
відмовити в їх задоволенні

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов
підставний і підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав:

З Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 виданого на ім"я ОСОБА_4, жит. с. Вербовець Косівського району вбачається , що на підставі рішення виконачого комітету Вербовецької сільської ради від
18 листопада 1999 року НОМЕР_2 їй передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,5820 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Вербовецької
сільської ради та передана позивачці для
обслуговування житлового будинку, господарських споруд - 0,2500га, та для
ведення особистого підсобного господарства - 0,3320 га

Як ствердив в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 на
підставі рішення виконачого комітету Вербовецької сільської ради від 18
листопада

2

1999 року НОМЕР_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею
0,5820 га в межах згідно з планом та видано Державний акт про право приватної власності на
землю НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року.
Незважаючи на те, що земельна ділянка передана позивачці в приватну власність
на законних підставах відповідачка, ОСОБА_5 періодично чинить перешкоди в користуванні під»їздною дорогою до їх
господарства, що виражається в спорудженні огорожі та складуванні
органічних добрив безпосередньо на частині заїздної дороги , що стверджується актами від 21 вересня 2006 року та від 25 січня
2007 року складеними комісією з представників
Вербовецької сільської ради. На даний час відповідачка забрала із проїзної частини
дороги органічні добрива однак відмовляється від перенесення самовільно
спорудженої огорожі 1,2 м..

Із акту обстеження суміжного землекористування складеного представниками Вербовецької сільської ради від 25.01.2007 року виявлено
на межі ділянок по лінії А-Б згідно Державного
акту на землю НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року виданого ОСОБА_4 дерев»яну огорожу 1,2 м. яку самовільно встановила
ОСОБА_5 та не бажає її добровільно забрати. Органічні
добрива , що раніше складувала на частині дороги відповідка на даний
час розкидані.

Суд вважає , що
представником позивачки не доведено позовну вимогу щодо заподіяння моральної шкоди , та не представлено суду жодного доказу який
би міг про це ствердити а тому в
частині стягнення моральної шкоди слід - відмовити . А також не підлягає
задоволенню позовна вимога в частині відшкодування матеріальних витрат в сумі
300 грн за проведення
земельно-технічної експертизи, так як дана експертиза була призначена ухвалою суду при розгляді попередньої цивільної справи за
позовом ОСОБА_4 , рішення в якій прийнято 12.09.2003 року.

Відповідно до п. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування
земельною ділянкою здійснюється шляхом реалізації таких правомочностей , як
володіння і користування . Згідно ст. 125 ЗК України
передбачено , що право та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що засвідчує право власності, чи право
користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. А у відповідності з ст. 216 цього ж Кодексу право власності на
земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується Державними актами. Саме в Державному акті позивачки вказано «Б -В» Вербовецька сільська рада (
дорога). Отже позивачка є правомірним власником
своєї земельної ділянки, що розміщена в с. Вербовець Косівського
району і увідповідності до ст. 152 ЗК України вправі вимагати усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою та користування дорогою .

На підставі наведеного, ст. ст. 92, 125, 152 ЗК України, керуючись
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково . Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити будь-які перешкоди ОСОБА_4 в користуванні заїздною дорогою, що
розташована в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 33 грн судових витрат та 150 грн за надання юридичної допомоги а в решті позовних
вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження , якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження , але апеляційна скарга не була подана в строк , рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до
Косівського районного суду протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може (бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протяі ом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.