Справа №
РІШЕННЯ

Іменем   України

16 лютого 2007
року Київський районний суд міста Донецька Донецької області в складі:

головуючого                                                     судді
Шальєвої В.А.,

при
секретарі                                                             Кулішової
Т.В.,

розглянувши  у
попередньому судовому засіданні
в  залі  судового
засідання   в  місті

Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу на тій підставі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ВРАЦС Київського РУЮ м. Донецька
між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис НОМЕР_1. Від
даного шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Фактично шлюбні відносини між
сторонами припинені приблизно у грудня 2005 року через різні погляди на життя
та неможливість дістатися взаємопорозуміння, постійно виникаючих сварок, зраду
дружини з іншим, тому сумісне проживання стало неможливим. В теперішній час
вони з відповідачкою мешкають окремо, тому не бажає надалі підтримувати шлюбні
відносини з відповідачкою, вважає що примирення з ним неможливо.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягав на
розірванні шлюбу, надавши суду пояснення аналогічні тим, які викладені в
позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу,
просила шлюб із позивачем розірвати.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закониних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уклали
шлюб ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який було зареєстровано відділом РАГСа Київського РУЮ
м. Донецька, актовий запис НОМЕР_1/а.с.4/.

Від спільного проживання подружжя
неповнолітніх дітей не має.

У відповідності зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність
(відсутність) малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Дійсними причинами позову про розірвання шлюбу є психологічна несумісність
сторін. відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні відносини, тривале
не проживання однією сім'єю, зрада дружини.

Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя сторін,
такі, як неведения спільного
господарювання протягом тривалого часу, фактичне припинення шлюбних відносин,
відсутність неповнолітніх дітей, суд дістається висновку, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них,
внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере
до уваги ступінь відповідальності кожного з подружжя в розпаді родини, їх
матеріальне положення, тому покладає їх на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України і керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, який укладено ІНФОРМАЦІЯ_1 року та зареєстровано відділом
РАГСа Київського РУЮ м. Донецька, актовий запис НОМЕР_1, які не мають
неповнолітніх дітей - розірвати.

Під час отримання свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 стягнути на
користь держави державне мито у розмірі 15 (п'ятнадцять) грн., звільнивши
ОСОБА_2 від оплати держмита.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.