Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-220/2007р.                                       Головуючий
Категорія  38                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

01 березня 2007
року колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста
Севастополя в складі: головуючого
-  Клочка В.П.,

суддів                               -  Колбіної Т.П., Єфімової В.О.,

при
секретарі    -  Кравченко О.С.,

за   участю
представника   позивача   ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1на рішення місцевого суду Ленінського
району м. Севастополя від 27 листопада 2006р. по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2до ОСОБА_3про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2003р. прокурор Ленінського району м.
Севастополя в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в період з 2000р. по 2003р.
ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього
сина, а саме систематично залишає дитину проживати одного, не приймає участі в
його вихованні та догляді, не стежить за станом його здоров'я.

Рішенням місцевого суду Ленінського району м. Севастополя
від 27 листопада 2006р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам
справи. Вказує, що суд не дав оцінки тому факту, що відповідач систематично
залишав неповнолітню дитину приживати на самоті, має нову родину, не приймав
участі в його вихованні, не піклувався про його здоров'я, фізичний, духовний та
.моральний розвиток.

В заперечені на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення суду залишити без
змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ст.164 СК України, батьки можуть бути
позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як встановлено судом першої інстанції, що з 09.01.2000р.,
після смерті матері позивача, неповнолітній ОСОБА_2 залишився проживати з
батьком відповідачем по справі ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що 2 9.10.2000р.
померла мати відповідача він виїжджав у короткострокову відпустку, тривалістю
10 та 14 днів для проведення похорону {та вирішення спадкових питань.

ОСОБА_3 була видана довіреність на
отримання належної йому заробітної платні командиру військової частини, для
наступного передання її дітям, в цей період догляд за ними здійснювали
сусіди(а.с.142). В 2000р. ОСОБА_3 вдруге одружився та разом із сином ОСОБА_2
переїхав жити до дружини в М.Челябінськ. З 2001 по 2002р. позивач навчався у
середній школі НОМЕР_1 М.Челябінська(а.с.б) , з вересня по червень 2003р. він
за власним бажанням навчався в Севастопольському комерційному технікумі.
Відповідач відвідував учбовий заклад, цікавився досягненнями позивача, повністю
оплатив його навчання (а.с.186).

З вересня по 30
жовтня 2003р. позивач навчався в Професійному училищі НОМЕР_2м. Челябінська,
але у зв'язку з відсутністю в училищі ліцензії на навчання іноземних громадян,
ОСОБА_2 перевівся в аналогічний учбовий заклад м. Санкт-Петербурга, де проживав
разом з повнолітньою сестрою ОСОБА_4 у бабусі - ОСОБА_5, які здійснювали за ним
необхідний догляд. Відповідач. 01.11.2003р. здійснив грошовий переказ в м.
Санкт-Петербург у розмірі 500грн., що свідчить про матеріальну підтримку
неповнолітньому.

Таким чином,
позивач не надав суду доказів ухиляння відповідача від виконання своїх
обов'язків по вихованню неповнолітнього позивача.

Відповідно до
ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення
батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї
якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 1,3
ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

09.01.2005р.
ОСОБА_2 досяг повноліття, а сімейним законодавством не передбачено, позбавлення
батьківських прав батьків відносно повнолітніх дітей.

Таким чином, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись
ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 313, п. 1 ст.314, 315,317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1відхилити.

Рішення місцевого
суду Ленінського району м. Севастополя від 27 листопада 2006р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців із іцня набрання законної сили.