АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №22ц-184/2007                                                  Головуючийу
1й інстанції-Чередниченко В.Є.
Категорія - 19/21                                                               Доповідач
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27
лютого 2007 року
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровського області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка
Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі - Чергенець С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 01
серпня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Павлограді про стягнення страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом і

просив стягнути з відповідача на його користь 70000грн. страхової виплати у

відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на те, що з 1981 року знаходився у трудових відносинах з Шахтобудівельним
управлінням № 3 комбінату
„Дніпрошахтобуд", де працював прохідником до 05.09.1987р., а з
12.10.1987р. по сьогоднішній день працює на ВСП „Шахта „Імені М.І.
Сташкова" ВАТ «Павлоградвугілля». Під час виконання трудових обов'язків
23.02.2001р. він отримав виробничу травму голови. За висновком МСЕК від 23.12.2002 р. йому було
встановлено первинно 45%
втрати професійної працездатності та 3-ю
групу інвалідності.

У зв'язку з
травмою йому завдана моральна шкода, оскільки стан здоров'я погіршився,
постійно відчуває наслідки захворювання, біль.

Відповідач - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді позовні вимоги
не визнав.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2006 року позовні
вимоги задоволені частково, з Фонду на користь позивача стягнено страхові
виплати за моральну шкоду в сумі 31500
грн. / а.с. 31 -33/.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції* Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що
рішення ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права.

В обґрунтування
апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивач не надав доказів
заподіяної йому моральної шкоди, відсутній медичний висновок, крім того, згідно
Закону України „Про бюджет 2006
року", зупинена дія Закону України "Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань, які спричинили втрату працездатності" на 2006 рік в частині
призначення моральної шкоди /
а.с. 35-37 /.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду -
зміні, з постановлениям
нового рішення в частині розміру моральної шкоди згідно п. З ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з
наступних підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 1981 року знаходився
у трудових відносинах з Шахтобудівельним управлінням № 3 комбінату
„Дніпрошахтобуд", де працював прохідником до 05.09.1987р., а з
12.10.1987р. по сьогоднішній день працює на ВСП „Шахта „Імені М.І... Сташкова"
ВАТ «Павлоградвугілля». Під час виконання трудових обов'язків 23.02.2001р. він
отримав виробничу травму голови. За висновком МСЕК від 23.12.2002 р. йому було
встановлено первинно 45%
втрати професійної працездатності та 3-ю
групу інвалідності.

Встановлені
обставини судом першої інстанції підтверджуються - довідкою, МСЭК   від   23.12.2002   р.
про   встановлення   позивачу
45%   втрати   професійної працездатності та 3-ї групи
інвалідності; актом розслідування нещасного випадку; трудовою книжкою;
поясненнями сторін та іншими матеріалами справи / а.с.12, 13-14, 16-22/.

За таких
обставин, міський суд прийшов до обгрунтованого висновку про те, що позивачу,
внаслідок професійного захворювання, спричинено моральну шкоду і що, відповідно
до вимог ст. ст. 21, 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", страхову виплату за моральну шкоду повинен сплатити
відповідач.

Доводи,
приведені в апеляційній скарзі відповідачем, не можуть бути прийняті до уваги
про те, що Фонд не зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду потерпілим на
виробництві згідно Закону України „Про бюджет 2006 року", оскільки позивач отримав професійне
захворювання, і йому встановлено МСЭК
відсоток втрати працездатності до набрання чинності п. 27 ст. 77 Закону України
„Про бюджет 2006 року", який вступив в законну силу 01 січня 2006 року.

Не можуть бути прийняті до уваги також доводи відповідача, як такі, що

протирічать матеріалам справи та діючому процесуальному та матеріальному
закону, -

проте, що для вирішення питання щодо наявності спричинення позивачу
моральної

шкоди ушкодженням здоров'я необхідні медичні висновки, оскільки, наявність
таких

висновків не є обов'язковим для суду при вирішенні питання про
відшкодування

моральної шкоди.

Інші  доводи
відповідача  є  безпідставними,  до того
ж  вони  зводяться
до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення норм права, що протирічить діючому законодавству.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

З'ясувавши в
досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши
доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає
вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно

зависив суму відшкодування і, враховуючи характер та ступень моральних
страждань

позивача, розмір втрати ним працездатності, а також те, що відповідач
сплачує

позивачеві і інші страхові виплати у зв'язку з його професійним
захворюванням,

вважає необхідним зменшити розмір страхової виплати за моральну шкоду з
31500грн.

до 22000 грн.,
частково задовольнивши апеляційну скаргу, і змінивши в цій частині

рішення.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 303,
307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді - задовольнити
частково.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2006 року змінити в
частині розміру страхової суми за моральну шкоду.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Павлограді
на користь ОСОБА_1 страхову суму за моральну шкоду в розмірі 22000 грн.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.