Справа № 22ц-1815-2007 р.                                    Головуючий у 1 інстанції Філь
Категорія :21                                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 лютого 2007 року
Апеляційний суд Донецької
області

в складі:
головуючого - судді                         Черемиської
М.Є.

суддів                                               Кіянової
СВ., Алексеева А.В.

при секретарі                                   Мартіросовій
А.Б.

за участю представника відповідача Іванова І.Ю. розглянув у відкритому
судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську
на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 18 грудня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Красноармійську про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ::

Позивач звернувся до суду у листопаді 2006 року з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську про
відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він тривалий час працював
на підприємствах вугільної промисловості. Працюючи у небезпечних і шкідливих
умовах, отримав професійне захворювання - хронічну вертеброгенну
пояснично-крестцову радікулопатію і висновком МСЕК від 30.10.2006 року йому
вперше було встановлено 50 % втрати професійної працездатності за вказаним
професійним захворюванням безстроково і надано 3 групу інвалідності. Внаслідок
часткової втрати професійної працездатності він відчуває фізичні страждання,
він хвилюється за подальший стан здоров'я , змінилися умови його життя, чим
заподіяно моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача на свою користь у
відшкодування моральної шкоди 40000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 18 грудня 2006 року
вказаний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди стягнуто 20000 грн. При цьому суд виходив з того,
що позивач тривалий час працював у шкідливих і небезпечних умовах на
підприємствах вугільної промисловості і отримав професійне захворювання.
Висновком МСЕК від 30.10.2006 року йому вперше встановлено 50 % втрати професійної
працездатності за вказаним професійним захворюванням безстроково і надано 3
групу інвалідності. Він відчуває фізичні страждання, змінилися умови його
життя, чим спричинено моральну шкоду.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати судове
рішення і в позові позивачу відмовити, оскільки судом першої інстанції були
порушені норми матеріального і процесуального права, не враховано, що
відповідно до ст.77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006
рік" вказані виплати зупинено, позивачем не надано доказів спричинення
моральної шкоди, висновок МСЕК з цього приводу відсутній, не притягнуто до
участі у справі в якості належного відповідача підприємство, на якому позивач
отримав професійне захворювання, крім того, при визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди не враховано принципу справедливості, розмір стягнутої
моральної шкоди не відповідає ступеню втрати позивачем працездатності, не
враховано, що він був звільнений за власним бажанням.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. При цьому уточнив, що
вперше позивачу було встановлено відсоток втрати професійної працездатності за
вказаним професійним захворюванням саме 30.10.2006 року, раніше він проходив МСЕК,
але йому було встановлено втрату працездатності за загальним захворюванням.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з"явився.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу
відповідача слід задовольнити, рішення суду скасувати і постановити нове по
суті позовних вимог з наступних підстав.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

23 листопада 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до
відповідача і зазначав, що працював у шкідливих умовах на підприємствах
вугільної промисловості з 1996 року, внаслідок чого отримав професійне
захворювання..

Висновком МСЕК від 30.10.2006 року йому вперше встановлено 50 % втрати
професійної працездатності за професійним захворюванням - хронічна вертеброгена
пояснично-крестцова радікулопатія з 19.10.2006 року вперше безстроково і надано
3 групу інвалідності.

За таких обставин, ушкодженням здоров'я та стійкою втратою внаслідок цього
працездатності, позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки він змушений
внаслідок професійного захворювання додавати багато зусиль для організації
свого життя. Суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені позивачем
обставини обгрунтовано наданими довідками та іншими відповідними матеріалами
(а.с.10-14) і тому знайшли підтвердження в судовому засіданні, в зв"язку з
чим стягнув з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди
20000 грн.

Але, при цьому суд першої інстанції не звернув увагу на те, коли у позивача
виникло право на відшкодування моральної шкоди і чи є підстави для її
відшкодування.

Так, згідно висновку МСЕК від 30.10.2006 року (а.с.10-11) у позивача
виникло право на відшкодування моральної шкоди саме з 30.10.2006 року, тобто з
моменту встановлення стійкої втрати професійної працездатності. Але, відповідно
до п. 27 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік"
було зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст. 1, п.п. „є" п.1 ч.І ст. 21, ч.3
ст.28, ч.3 ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", якими регламентовано порядок
відшкодування моральної шкоди.

Оскільки зупинення дії закону не дає підстав для його застосування, то у
суду першої інстанції не було підстав для задоволення вказаного позову.

Згідно із п.З ч.І ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.І п.2, 309 ч.І п.3, 313-314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Красноармійську задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 18 грудня 2006 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Красноармійську про відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.