Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Пшонки М.П.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в            м. Дзержинську Донецької області
(далі - Відділення) про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою
Відділення на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25
жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14 грудня
2006 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У жовтні 2006 року позивач  ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
Відділення про відшкодування моральної шкоди на підставі статей 1, 5, 6, 13,
21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року). Позивач
зазначав, що за час виконання трудових обов'язків на копальні “ІНФОРМАЦІЯ_1” на
підземних роботах  він отримав професійне
захворювання - хронічний радикуліт.

Висновком МСЕК від 6 червня 2006
року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких: 25% -
вперше у зв'язку з профзахворюванням на хронічний радикуліт, а 40%  - повторно в зв'язку з хронічним бронхітом.

Позивач посилався  на те, що професійне захворювання і його
наслідки спричиняють йому фізичні й моральні страждання та призвели до
серйозних порушень здоров'я зі стійким розладом функцій організму, до обмеження
життєдіяльності, до втрати роботи та до неможливості продовжувати активне
особисте життя.

ОСОБА_1  просив про задоволення позову та
відшкодування моральної шкоди у розмірі
60 000 грн.

Рішенням Дзержинського міського
суду Донецької області від 25 жовтня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 14 грудня 2006 року, позов ОСОБА_1  задоволено частково: стягнуто на його користь
з відповідача 9 000 грн. моральної шкоди.

У поданій касаційній скарзі
Відділення просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню, а судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову в позові з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач
тривалий час працював на копальні “ІНФОРМАЦІЯ_1” на підземних роботах,
унаслідок чого позивач  отримав
професійне захворювання - хронічний радикуліт.

Висновком МСЕК від 6 червня 2006 року
позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких: 25% -
вперше в зв'язку з профзахворюванням на хронічний радикуліт, а 40%  - повторно в зв'язку з хронічним бронхітом.

Задовольняючи позов ОСОБА_1  про відшкодування моральної шкоди на підставі
частини 1 статті 21, частини 3 статті 28 Закону № 1105-ХІV від          23 вересня 1999 року, суди виходили з
факту спричинення йому моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, та
обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року
передбачають обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди працівникові при
стійкій втраті працездатності у разі ушкодження здоров'я на виробництві, який
покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

Разом з тим відповідно до частини
27 статті 77 розділу IV “Особливі положення” Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік” з метою приведення окремих норм законів відповідно
до цього Закону на 2006 рік зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (у частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підпункту “е”
пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої
статті 34 Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1  про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
професійним захворюванням, суд не врахував, що право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди згідно з
висновком МСЕК від 15 червня 2006 року виникло в період дії статті 77
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” про зупинення дії
положень Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, якими
передбачено право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

За таких умов у суду першої інстанції
не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог, а в
апеляційного суду - залишати таке рішення без змін.

Ураховуючи, що судами обставини
справи встановлені повно та правильно, однак неправильно застосовано норми
матеріального права, судові рішення відповідно до статті 341 ЦПК України
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької
області задовольнити.

Рішення Дзержинського
міського суду Донецької області від 25 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 14 грудня 2006 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Дзержинську Донецької області про відшкодування моральної шкоди  відмовити.

Рішення оскарженню не
підлягає.

Головуючий

М.П.Пшонка

Судді:

І.С.Берднік

А.В.Костенко

Н.П.Лященко

Ю.В.Прокопчук