АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа   № 1170-07                          Головуючий у 1й інстанції- Литвиненко В.М.
Категорія - 33                                                Доповідач - Дерев'янко О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року колегія
суддів судової палати по цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Гайдук В.І.

суддів - Дерев'янко О.Г.,
Красвітної Т.П.

при секретарі - Колесніченко
О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзіОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 грудня 2СЭ6 року

за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод в
користуванні двором, знесення прибудови та фундаменту, по зустрічному позову
ОСОБА_3 доОСОБА_1 про поділ земельної ділянки:

ВСТАНОВИЛА:

У травні 1998 рокуОСОБА_4(правонаступником
якої є ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до відповідачки в якому
вказувала на те, що їй належить 33
100 частина
будинку АДРЕСА_3.
Відповідачці ОСОБА_2 належить 25 100 частини цього будинку, а ОСОБА_3 42 \
100 частини. Між сторонами виник спір щодо
користування земельною ділянкою, тому позивач просив суд встановити порядок користування
земельною ділянкою під городом, зобов'язатиОСОБА_3 знести фундамент під гараж
та частину прибудови до кухні «Б», усунути перешкоди в користуванні доріжки для
проходу до городу.

ОСОБА_3
звернулась з зустрічним позовом, та просила розділити земельну ділянку між нею
таОСОБА_4(правонаступником якої є ОСОБА_1) відповідно до долі кожного в
домоволодінні.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім
рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2006 року ОСОБА_1 в задоволенні позову
щодо визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.
Позовні вимогиОСОБА_3 задоволені, їй виділено в користування 428,065 кв.м.,
ОСОБА_2 308 кв.м., ОСОБА_1 227,715 кв.м. земельної ділянки, відповідно до
додатку №1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 823
від 03.05.2006 року. В спільному користуванні ОСОБА_1 таОСОБА_3 залишено
земельну ділянку 51,22 кв.м. Зобов'язаноОСОБА_3 знести сараї «Б» та «В»,
вбиральню та фундамент під гараж. Зобов'язано ОСОБА_2 перенести самочинно збудований літній навіс на її
земельну ділянку, ОСОБА_1 перенести ворота в гаражі «Г» на сторону спільного
в'їзду. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користьОСОБА_3 судові витрати 174
грн.36 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що рішення суду не відповідає обставинам
справи та постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати в частині
відмови в задоволенні його позовних вимог про визначення порядку
користування земельною ділянкою в городній частині, виділенні йому та
відповідачам частин земельних ділянок відповідно до рішення суду, а також в
спільне користування, зобов'язання ОСОБА_2
перенести літній навіс, а також зобов'язання його перенести ворота гаражу «Г»,
стягнення з нього та ОСОБА_2 на користьОСОБА_3
судових витрат, у розмірі 174,36
грн. направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з
наступних підстав.

Встановлюючи
порядок користування земельною ділянкою №
104 по вул.. Інтернаціональній   м.   Павлограда
між   користувачами   земельної   ділянки
ОСОБА_3   та

ОСОБА_1, а також
власником земельної ділянки ОСОБА_2 згідно
додатку №  1
висновку експерта від 03.05.2006 року, суд першої інстанції зазначив про те, що цей
порядок користування земельною ділянкою не порушує права сторін.

Але з цим погодитись не можна.

Як вбачається з
матеріалів справи, рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської
області від 05 вересня 1955 року вирішено
питання щодо порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між
співвласниками відповідно до долі кожного в домоволодінні. Згідно цього рішення
в користуванняОСОБА_4виділено 368 кв.м., ОСОБА_5 468 кв.м., ОСОБА_6 279 кв.м.,
двірОСОБА_4та ОСОБА_5 залишено в загальному користуванні, (т. 1 а.с.10-11)

Таким чином, у
користуванні співвласників будинку по АДРЕСА_1 у 1955 році знаходилось 1115
кв.м. земельної ділянки.

Рішенням
виконкому Павлоградської міської ради від 23.05.ОСОБА_5
року з користуванняОСОБА_4 вилучено 100
кв. м. земельної ділянки, та ця частка землі передана в користування
будинку АДРЕСА_2, (т.1
а.с. 41)

Згідно висновку
№ 875 судової будівельно-технічної експертизи від 18.10.1999 року у фактичному
користуванні сторін знаходиться земельна ділянка 1006 кв.м., по технічному
паспорту 1012 кв.м. (т.1 а.с.56-61), згідно додатку № 1 додаткової
будівельно-технічної експертизи № 823 від 03 травня 2006 року, за якою суд
виділив в користування сторін земельну ділянку, загальна площа земельної
ділянки становить 1115 кв.м., при цьому фактична частка земельної ділянки
ОСОБА_2 не відповідає її ідеальної частини в праві власності на частину
домоволодіння, яка на 29,25 кв.м. перевищує її частину. (т. 1 а.с.94-95)

Відповідно до
вимог ст.. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Розглядаючи спір
щодо визначення порядку користування спірною земельною ділянкою по АДРЕСА_4 суд
першої інстанції ці обставини не врахував, не з'ясував дійсний розмір земельної
ділянки, який був закріплений за домоволодінням АДРЕСА_1, а також який
залишився після вилучення частини земельної ділянки у ОСОБА_5 році, та при
передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 при
приватизації нею землі.

Зобов'язуючиОСОБА_3
знести сараї «Б», «В», вбиральню та фундамент під гараж, ОСОБА_1 перенести
ворота в гаражі «Г», судом першої інстанції не зазначено в рішенні правові
підстави знесення цих споруд, та чи належить вони власникам на праві власності,
чи є самовільними.

Оскільки суд
розглядав спір про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, судом
не обговорено питання про притягнення до участі в справі міської ради та осіб,
яким виділялась частина земельної ділянки за рішенням виконкому Павлоградської
міської ради від 23.05.ОСОБА_5
року, а саме ОСОБА_7
ОСОБА_8 до яких було пред'явлено позовні вимоги, але суд їх не
розглянув, (т.2 а.с.9-10)

Колегія суддів
вважає, що за таких обставин необхідно було залучити до участі по справі
виконавчий комітет та відповідний відділ земельних ресурсів, а також
користувачів суміжної земельної ділянки, що вилучена рішенням виконкому.

Відповідно п. 4, 5 ст. 311 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Керуючись ст.ст.218,307,311,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2006 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з часу її проголошення але може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.