Справа №2-943/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 березня 2007 року
Києво-Святошинський районний суд

Київської області в складі: головуючого судці Волчка А.Я.

при секретарі Андрейчуку Т.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи спілка громадян-співвласників майна «Шпитьківська», БТІ
Києво-Святошинського району Київської області про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права власності на обєкт нерухомості, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2007
року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 05 червня 2005 року члени
спілки громадян-співласників майна «Шпитьківська», власники свідоцтв (майнових
сертифікатів) на право власності на майновий пай - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулися до спілки громадян
співвласників майна «Шпитьківська» з письмовою заявою з проханням виділити їм
частину майна із загального фонду майна Спілки в рахунок погашення вартості
свідоцтв на право власності на майновий пай, в їх приватну власність, у спільне
користування, а саме приміщення -
споруди 30-ти тонної вагової, за інвентарним НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заява зазначених громадян була винесена для розгляду на засідання
комітету Спілки громадян співвласників майна «Шпитьківська». Засідання комітету
відбулося - 20 серпня 2005 року. Комітет спілки прийняв рішення про виділ
власникам майнових свідоцтв, в рахунок їх погашення гр.-нам ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
у спільну власність приміщення - споруди 30-ти тонної вагової, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, за інвентарним НОМЕР_1.

20 серпня 2005 року було
складено та підписано акт прийому-передачі частини майна із загального
майнового фонду в спільне користування, в рахунок погашення вартості свідоцтв
(майновий сертифікат) на право власності на майновий пай в присутності членів
Спілки, згідно свідоцтв на право власності на майновий пай, на частину майна із
загального фонду майна, а саме на приміщення - споруду 30-ти тонної вагової за інвентарним НОМЕР_1 вартістю - 5290,00 гривень.

Наприкінці вересня місяця 2005 року, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулися до
позивача з пропозицією, що до купівлі їм об'єкта нерухомості. Вони
запропонували позивачу купити у них приміщення - споруду за 5793
гривні. На підтвердження свого права спільної власності вони показали
позивачу вище перераховані документи. Так як документів не вистачало для того,
щоб засвідчити угоду нотаріально, до вимог чинного законодавства, вирішили
поступити наступним чином: позивач віддав всі обумовлені договором гроші
відповідачам до нотаріального посвідчення договору. Відповідачі за проміжок
часу, якщо потрібно з допомогою позивача, отримують всі необхідні документи для
нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, та в строк до 01.07.2006
року - підписати договір купівлі-продажу та нотаріально його посвідчити, як
того вимагає закон.

Тобто позивач та відповідачі досягли згоди за всіма
суттєвими умовами договору купівлі-продажу, зокрема, по предмету договору та
ціні.

Позивач передав відповідачам гроші, про що вони написали
розписки позивачу, можна стверджувати, що між ними була укладена угода, з
відстрочкою виконання.

Весь
час аж до 01.07.2006 року
відповідачі за якою-небудь допомогою до позивача не звертались. Коли встановлений термін був вичерпаний
позивач сам звернувся до відповідачів, щоб нотаріально-засвідчити договір
купівлі продажу, але вони сказали, що документи ще не готові.

По всім істотним умовам угоди було досягнуто згоди.
Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідачі ухиляються
від нотаріального оформлення угоди.

Зокрема, умовами чинності (дійсності) правочину є такі
вимоги:

1)   зміст правочину не може суперечити
ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства;

2)   особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

3)   волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

4)   правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

5)   правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що зумовлені ним;

6) мають
бути дотримані спеціальні вимоги до укладення певних видів правочинів.

Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу між
Позивачем та Відповідачами на об'єкт нерухомості - приміщення-споруду 30-ти тонної вагової, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, за інвентарним НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач доповнив свої вимоги, просив
визнати за ним право власності на приміщення за АДРЕСА_1.

Відповідачі та треті особи по справі в судове засідання
не зявилися, про день розгляду справи повідомлені, просили розглядати справи у
їх відсутності.

Суд заслухавши осіб які приймали участь у розгляді
справи, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

За правилами ч. 2
ст. 220 ЦК
України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 05 червня 2005 року члени
спілки громадян-співласників майна «Шпитьківська», власники свідоцтв (майнових
сертифікатів) на право власності на майновий пай - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулися до спілки громадян
співвласників майна «Шпитьківська» з письмовою заявою з проханням виділити їм
частину майна із загального фонду майна Спілки в рахунок погашення вартості
свідоцтв на право власності на майновий пай, в їх приватну власність, у спільне
користування, а саме приміщення -
споруди 30-ти тонної вагової, за інвентарним НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заява зазначених громадян була винесена для розгляду на
засідання комітету Спілки громадян співвласників майна «Шпитьківська».
Засідання комітету відбулося - 20 серпня 2005 року. Комітет спілки прийняв
рішення про виділ власникам майнових свідоцтв, в рахунок їх погашення гр.-нам ОСОБА_2
та ОСОБА_3, у спільну власність приміщення - споруди 30-ти тонної вагової, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за інвентарним НОМЕР_1.

20 серпня 2005 року було
складено та підписано акт прийому-передачі частини майна із загального
майнового фонду в спільне користування, в рахунок погашення вартості свідоцтв
(майновий сертифікат) на право власності на майновий пай в присутності членів
Спілки, згідно свідоцтв на право власності на майновий пай, на частину майна із
загального фонду майна, а саме на приміщення - споруду 30-ти тонної вагової за інвентарним НОМЕР_1 вартістю - 5290,00 гривень.

Наприкінці вересня місяця 2005 року, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулися до
позивача з пропозицією, що до купівлі їм об'єкта нерухомості. Вони

запропонували позивачу купити у них приміщення - споруду за 5793 гривні. На
підтвердження свого права спільної власності вони показали позивачу вище
перераховані документи. Так як документів не вистачало для того, щоб засвідчити
угоду нотаріально, до вимог чинного законодавства, вирішили поступити наступним
чином: Позивач віддав всі обумовлені договором гроші відповідачам до
нотаріального посвідчення договору. Відповідачі за проміжок часу, якщо потрібно
з допомогою позивача, отримують всі необхідні документи для нотаріального
посвідчення договору купівлі продажу, та в строк до 01.07.2006 року - підписати
договір купівлі-продажу та нотаріально його посвідчити, як того вимагає закон.

Тобто позивач та відповідачі досягли згоди за всіма
суттєвими умовами договору купівлі-продажу, зокрема, по предмету договору та
ціні.

Позивач передав відповідачам гроші, про що вони написали
розписки позивачу, можна стверджувати, що між ними була укладена угода, з
відстрочкою виконання.

Постанова Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику
у справах про визнання правочинів недійсними» за № 3 від 28
квітня 1978 року (зі
змінами, внесеними постановами від 25
грудня 1992 року № 13 та від 25 травня 1998 року № 15) вказує:» при
визнанні договору дійсним (так само, як при визнанні дійсним буді-якого
правочину такого роду). Суд має перевірити чи підлягає цей договір
нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений і чи не
містить такий договір якихось протиправних умов».

В даному випадку по всім істотним умовам угоди було досягнуто
згоди, позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідачі
ухиляються від нотаріального посвідчення угоди.

При таких обставинах позов слід задовольнити з підстав
передбачених ст.. 220 ЦК
України.

Відповідно до ст..88
ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Керуючись ст..
220 ЦК України, ст.,
ст.. 209, 212-215, 218. 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості - приміщення-споруду 30-ти тонної вагової, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, за інвентарним НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави мито в
розмірі 1700 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Київської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, та шляхом подання апеляційної скарги протягом 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом який його
ухвалив за письмовою