Справа № 2-457 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року                                                                       Рівненський     районний     суд

Рівненської області в особі:

судді Красовського О. при секретарі Хрусюк Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим приміщенням, -

встановив:

Відповідачка
позов не визнала. Вважає, що їй належить частина будинку, а тому вона має право
на користування цим житлом. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач просить
суд винести рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що на праві власності йому належить будинок. В
цьому будинку зареєстрована відповідачка, проте не проживає там з
березня 2004 року, а
з цього часу проживає у своїх батьків. Посилаючись на положення ЦК та ЖК
України, Закону України „Про власність", просить суд задоволити позов.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, на праві приватної власності
позивачеві

належить будинковолодіння АДРЕСА_1

Рівненського району Рівненської області. В цьому будинку зареєстровані троє
осіб: позивач

як власник будинку, 1939
р.н.; його дружина -
ОСОБА_3, 1942 р.н.; та

невістка (колишня дружина сина) -
ОСОБА_2, 1963 р.н.
Шлюб між

ОСОБА_4, сином позивача, та ОСОБА_2

Михайлівною був розірваний ще в 2004
році. Син позивача отримав свідоцтво про

розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1.

В березні 2004 році
відповідачка перейшла проживати до свого батька, в будинок по АДРЕСА_2. Цю
обставину не заперечує відповідачка.

З березня 2004 року
відповідачка не веде спільне господарство із сім'єю позивача. Вона не приймає
участі в утриманні будинку (ні фізично, ні грошима); не сплачує комунальні
платежі, не користується ні електроенергією, ні газом, іншими комунальними
послугами.

Стаття 4 Закону України "Про
власність" вказує, що власник має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для
здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема,
передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим
особам.

В статті 48 Закону України
"Про власність" зазначається, що власник може вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Відповідно до
статті 317 ЦК
України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання
своїм майном. Відповідно до статті 319
ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Відповідно до статті 391
ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні
ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до
статті 64 ЖК
України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до
частини 1 статті 156 ЖК України,
члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Отже, за змістом
статті 156 ЖК
України, відповідачка перестала бути членом сім'ї позивача. Таким чином,
відповідачка втратила право на користування житловим приміщенням, що належить
позивачеві.

Відповідно до ч.
1 статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 11, 88, 212,
214, 215 ЦПК України; ст.ст. 4,
48, Закону України «Про власність»; ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України 2003 року; ст.ст. 64, 156 ЖК України, суд,
-

вирішив:

Позов задоволити
повністю.

ОСОБА_2, 1963 р.н., визнати
такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, та належить
ОСОБА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16
грн. 00 коп. - судові витрати.

Рішення набирає
законної сили через 10 днів з
дня проголошення, якщо його не буде оскаржено в апеляційному порядку. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження
у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення
рішення. У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк
рішення набуває законної сили після закінчення цього строку. Якщо буде подано
заяву про апеляційне оскарження, але не подано в подальшому апеляційну скаргу в
20-денний строк, то рішення набирає законну силу.