апеляційний суд одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                                                                                            м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду   Одеської

області в
складі:

головуючого                            Косогор Г. О.

суддів                                Ткачук
О.О. Ісаєвої Н.В.

при секретарі                              Ісаєвої
Ю.С.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні частиною
домоволодіння та стягнення моральної шкоди, та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
доОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності
на частину домоволодіння,

встановила:

У березні 2005 року
ОСОБА_3  звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння та
стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є власницею 7/50 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1, яку вона отримала після смерті її батька ОСОБА_4 у 2002 році.

Згодом позивачці
стало відомо, що за отриманою у спадщину частиною домоволодіння зареєстровані
ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2, які у цій частині домоволодіння не мешкають.

На підставі
цього, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2  з реєстраційного обліку за її часі кою
домоволодіння.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 05
червня 2003 року
позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені. Дане рішення суду набрало законної сили
та було виконано 24 листопада
2004 року.

Проте, у січні 2005 року ОСОБА_1,
без відома та дозволу ОСОБА_3, заселилася у належну ш частину домоволодіння,
чим перешкоджала ОСОБА_3
у користуванні та розпорядженні її власністю, що спричинило позивачці
моральну шкоду у сумі 7
000 гривень, яку вона просила стягнути на свою користь з відповідачки. Також
ОСОБА_3 просила суд виселити ОСОБА_1 та усіх спільно проживаючих з нею
осіб  АДРЕСА_1.

Справа N 22ц-1343/2007 р.           Головуючий 1- ої інстанції

Шенцева О.П.
Доповідай: Ткачук О.О.

2

ОСОБА_1 позовні вимоги
ОСОБА_3 не визнала, разом з сином ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3, в якому просила, посилаючись на те, що вона зареєстрована
за спірним житлом, після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_4 вступила у
володінні спадковим майном у вигляді АДРЕСА_1, встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті ОСОБА_4 Також ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право
власності на 1/2 частину АДРЕСА_1. У позовній заяві вони посилалися на те, що
вони посилившись у ОСОБА_4 у 1975
вели з ним спільне господарство, за свої заощадження значно поліпшили
якість частини домоволодіння, яка належала ОСОБА_4, чим підвищили
його вартість.

У судовому
засіданні сторони підтримали свої позовні вимоги, проти зустрічних позовних
вимог заперечували.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 27
грудня 2006 року
позовні вимогиОСОБА_3 були задоволені частково, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
були залишені без задоволення.

На дане рішенню
принесена апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, яка доповіла
зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,
вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність рішення
суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЩІК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п. З ЦПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п. 1 ЦПК України
розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливості
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно,
посилаючись на вимоги ст..
48 Закону України « Про
власність», виходив з того, що ОСОБА_3 на час розгляду справи є законним
власником II50
частин домоволодіння за АДРЕСА_1, а позивачі вселившись до належного
позивачці житла без її дозволу перешкоджає ОСОБА_3 у здійсненні права власності
на належне її майно.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові суд
першої інстанції вірно послався на ст..
529 ЦК України редакції 1963
року, згідно якої вона не є спадкоємцем після смерті у 2001 році ОСОБА_4, з
яким вона розірвала шлюб у 1987
році.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводи
ОСОБА_1 про її тривале проживання у спірному приміщенні після розірвання шлюбі
з ОСОБА_4 в якості колишнього члена сім'ї, проведення ремонтних робіт у
квартирі, оскільки ці обставини, за нормами діючого на час відкриття спадщини ЦК України 1963 року не є
підставами щодо виникнення у ОСОБА_1 права на отримання спадщини після смерті
колишнього чоловіка.

Судова колегія
не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на вимоги ст.. 62 Сімейного
Кодексу України, щодо виникнення права спільної власності подружжя на майно, що
належало раніше ОСОБА_4, оскільки: по -
перше, позовні вимоги з вищеназваних підстав ОСОБА_1 не заявлялися, по - друге, на час
відкриття спадщини діяв не Сімейний Кодекс України, у редакції 2002 року,   а Кодекс про шлюб, та сім'ю України у
редакції 1969 року,
якій не містив норми, аналогічної ст. 62
Сімейного Кодексу України. В апеляційній скарзі відсутні інші доводи правового
характеру.

3

Таким
чином, судова колегія прийшла до висновку, що суд першої
інстанції в межах заявлених вимог повно та всебічно розглянув справу, дав
належну оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст..
ст.. 308 п. 1,313-315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 27 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців.

Головуючий Судді

ч

Ч