Справа № 22ц-886/2007 р.                           Головуючий
Категорія - цивільна                                   Доповідач - Коренькова З.Д.
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2007
року
м. Чернігів

Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого:  Коренькової З.Д., суддів:    Острянського  В.І.,
Заболотного В.М.,

при
секретарі:       Мехед Т.О.

з участю:
адвоката ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Менського районного суду від 26 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, -

встановив:

В лютому 2007
року ОСОБА_4. звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5.
до ОСОБА_3. про стягнення, завданої злочином матеріальної і моральної шкоди,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.11.2006 року ОСОБА_3, поребуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та знаходячись в будинку культури в АДРЕСА_1,
безпричинно, умисно спричинив неповнолітньому ОСОБА_5. середньої тяжкості тілесні
ушкодження. Органом досудового слідства дії ОСОБА_3. кваліфіковані за ст. 122 ч.1 КК України,
тобто його вина у скоєному злочину доведена. 16.01.2007 року ОСОБА_3. Менським районним судом визнано винним у
скоєнні злочину і вироком суду призначено покарання у вигляді обмеження волі
строком на 1 рік 6 місяців з
іспитовим строком 1 рік.
Внаслідок дій відповідача позивачці і її неповнолітньому онуку була спричинена
матеріальна і моральна шкода, яка в ході судового розгляду кримінальної справи
не відшкодовувалась. Відповідно до цього позивачка змушена була звернутись до
суду з позовом про відшкодування завданої

2

злочинними діями
неповнолітньому ОСОБА_5. шкоди і просила стягнути матеріальні збитки, понесені
на лікування, на оплату транспорту для поїздок до м. Києва в сумі 1735 грн. 68 коп.. Також
просила стягнути моральну шкоду в сумі 15000 грн., як таку, що була заподіяна
внаслідок протиправних дій відповідача, яка виразилась у приниженні честі і
гідності позивачки і її онука, та просила стягнути з відповідача 500 грн.
судових витрат, понесених нею в зв'язку з наданням правової допомоги.

Рішенням
Менського районного суду від 26 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_4. в
інтересах ОСОБА_5. задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_3. на користь
позивачки 1735 грн. 68 коп. матеріальної шкоди, 8000 грн. моральної шкоди і 500
грн. судових витрат, понесених в зв'язку з наданням правової допомоги. Суд
прийшов до висновку про те, що позивачці та її неповнолітньому онуку дійсно
була заподіяна матеріальна шкода, яку визнав і відповідач, та яку документально
підтвердила ОСОБА_4.. Визначаючи розмір морального відшкодування, які також
були спричинені позивачці і ОСОБА_5. суд прийшов до висновку про стягнення її в
розмірі 8000 грн..

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду частково, а саме постановити нове
рішення про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної
шкоди і понесених судових витрат, в іншій частині рішення залишити без змін.
Посилається на те, що визначаючи розмір морального відшкодування, суд повинен
був вийти із засад розумності, виваженості і справедливості. В позовній заяві
позивачка зазначила, що потерпілого дискредитовано в очах його друзів, про що
зазначив і суд в своєму рішенні, не вказавши в присутності яких саме друзів
було його дискридитовано. Необгрунтовано стягнуто і судові витрати в сумі 500 грн., оскільки
не зазначено, за що саме вони були понесені, а також не зазначені розцінки
згідно діючого законодавства.

Вислухавши суддю
- доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, виходячи з наступного.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно
вийшов з того, що неповнолітньому ОСОБА_5. та ОСОБА_4. дійсно була завдана
матеріальна шкода, яка виразилась у понесених ними витрат на лікування
ОСОБА_5.. Також, позивачці і неповнолітньому ОСОБА_5. були спричинені і моральні
страждання, які виразились у приниженні честі і гідності, дискредитуванні
ОСОБА_5. в очах друзів, однокласників, з приводу чого останній переніс моральні
страждання і нервові потрясіння, а також страждання через ушкодження здоров'я.

Визначаючи розмір
морального відшкодування, суд першої інстанції врахував всі понесені позивачами
втрати майнового і немайнового характеру, проте прийшов до невірного висновку,
щодо розміру відшкодування, який на думку апеляційного суду не відповідає
обсягу заподіяної моральної

3

шкоди, принципу
розумності та справедливості. А тому, виходячи із зазначеного, апеляційна
скарга відповідача в цій частині підлягає задоволенню, розмір відшкодування
заподіяної моральної шкоди зменшенню до 4000 грн.

Доводи апелянта
в частині необґрунтованого стягнення витрат, що були понесені позивачкою у
зв'язку з наданням правової допомоги підлягають частковому задоволенню виходячи
зі слідуючого.

Відповідно до
постанови КМУ „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок
держави" від 27.04.2006 року № 590, граничний розмір витрат, пов'язаних з
правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і якщо
компенсація сплачується іншою особою не повинен перевищувати суму, що
обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 % розміру
мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Як вбачається із
протоколів судових засідань суду першої інстанції від 15.03.2007 року і 26.03.2007
року представник позивача - ОСОБА_6., який є ІНФОРМАЦІЯ_1, та який надавав
юридичну допомогу позивачці, приймав участь у судових засіданнях, які тривали 30 хв. і 45 хв., а всього - 75 хв. (1год. і 15 хв.). Відповідно
до вищезазначеної постанови, 40
% розміру мінімальної заробітної плати станом на час постановления рішення складало
160 грн., що
є сумою за годину роботи особи, що надавала юридичну допомогу. Оскільки,
представник позивачки перебував у судовому засіданні 1год. 15 хв., розмір
відшкодування виходить на суму 200
грн. Крім того адвокатом витребовувались документи та докази необхідні для
складання позовної заяви та складалась позовна заява, а тому за надання
правової допомоги всього слід відшкодувати 300 грн.

На підставі
вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду -зміні шляхом зменшення стягнутої суми на відшкодування
моральної шкоди до 4000 грн. та
судових витрат, понесених позивачкою у зв'язку з наданням правової допомоги з 500 грн. до 300 грн..

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Менського районного суду від 26
березня 2007 року - змінити шляхом
зменшення стягнутої суми на відшкодування моральної шкоди до 4000 грн. та судових
витрат, понесених позивачкою у зв"язку з наданням правової допомоги з 500 грн. до 300 грн..

4

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4000
грн. на відшкодування моральної шкоди та 300 грн. судових витрат з надання правової допомоги.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили негайно після його ухвалення і може бути оскаржено до Верховного
Суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців після набрання
законної сили рішенням апеляційного суду.