АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАНИ

07 травня 2007 рік.                                                                                                             м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші
О.Д., Громіка Р.Д.

при секретарі - Мілонас
Ю.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП „ДЕЗ Бугаївське", третьої особи
Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про знесення
самочинно побудованої будівлі, визнання договору про користування гаражем
недійсним, за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради
до ОСОБА_2, КП „ДЕЗ „Бугаївське", третьої особи ОСОБА_1 про знос самочинно
побудованого гаражу та визнання договору недійсним за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Маліновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2006 року, -

встановила:

Позивачка ОСОБА_1. просить знести гараж, що знаходиться у
дворі будинку АДРЕСА_1 і
перебуває у користуванні ОСОБА_2., посилаючись на те, що він є самочинно
побудованим, не відповідає вимогам санітарних, будівельних та протипожежних
правил, знаходиться на невеликій відстані від вікон її квартири, а відтак
здійснює загрозу для її небезпеки та перешкоди у здійсненні права власності. Оскільки
гараж побудований самочинно, то КП „ДЕЗ „Бугаївське" не мало права
укладати договір з ОСОБА_2. на користування ним, тому також просила визнати цей
договір незаконним через невідповідність його законові.

Відповідачка
ОСОБА_2. в письмових запереченнях, позов не визнала.

Представник КП „ДЕЗ „Бугаївське" позов не визнала, пояснила, що
вважають договір, укладений 16.09.2005
року законним, оскільки розглядають його як договір оренди землі. Всі
відомості щодо предмета договору записані зі слів його користувачки ОСОБА_2.,
ніяких правовстановлюючих документів при його укладенні від неї вони не
вимагали.

Малиновська районна адміністрація звернулася з позовом до
ОСОБА_2., КП „ДЕЗ „Бугаївське" про знесення самочинно побудованого гаражу
та визнання договору від 16.09.2005
року недійсним вказуючи, що гараж, який став предметом спору, є самочинною
спорудою, оскільки відсутній як дозвіл на його побудову, так і відповідне
рішення адміністрації про прийняття його до експлуатації. Оскільки він не
відповідає вимогам БНіП, то використання його у якості гаражу у будь-який час
може завдати шкоди, в тому числі і мешканцям будинку, тому він підлягає зносу.
Крім того, договір НОМЕР_1
від 16.09.2005 року,
укладений між КП „ДЕЗ „Бугаївське" та ОСОБА_2. про користування гаражем є

Справа №22ц-2368/07 Категорія
ЦП: 15

недійсним,
оскільки підстав для його укладення не було, гараж є самочинним, на баланс КП
„ДЕЗ „Бугаївське" не передавався, тому він є таким, що суперечить вимогам
закону.

Рішенням Маліновського районного суду м. Одеси від ЗО
листопада 2006 року в
задоволені позову ОСОБА_1. -
відмовлено. Позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради
- задоволено.

Не погодившись з
цим рішенням ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в
зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін що з'явилися,
розглянувши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1. і задовольняючи позовні вимоги
Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. Суд першої інстанції
посилався на те, що у дворі будинку АДРЕСА_1
розташований гараж, площею 12
кв.м., який знаходиться у користуванні ОСОБА_2. та на схематичному генплані
зазначений літ. "И".

Відповідно до листа Малиновської районної адміністрації
від 4.10.2005 року зазначений гараж побудований без правовстановлювальних
документів, не відповідає будівельним, пожарним та санітарним вимогам щодо
відстані від житлового приміщення, в якому проживає ОСОБА_1.

Не відповідність гаражу вимогам будівельних та пожежних правил встановлена
висновком судової будівельно-технічної експертизи.

За час розгляду справи ОСОБА_2. не надані докази про
наявність: рішення про відвід земельної ділянки для будівництва гаражу, дозволу
на будівництво гаражу, затвердженого проекту, відповідність його будівельним
нормам та правилам, що свідчить про його статус як самочинної будівлі.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного
порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого рмоврядування може постановити рішення,
яким зобов'язати особу, що здійснила будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливе або особа, яка
здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за
рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Враховуючи, що право вимоги про знесення будівлі належить
органу державної влади або органу місцевого самоврядування, то ОСОБА_1. воно не
належить, тому вимоги за її позовом задоволенню не підлягають. З тих же мотивів
не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1. про визнання договору користування
гаражем недійсними, оскільки, крім іншого, вона не є його стороною.

Вимоги Малиновської райадміністрації про знесення самочинно побудованої
споруди є обгрунтованими. Висновком судової експертизи встановлено, що через
порушення правил про відстань від житлового будинку гараж не відповідає вимогам
будівельних та пожежних норм і правил, тому будь-яка перебудова по суті не
усуне вищезгаданих порушень.

Договір НОМЕР_2
від 16.09.2005 року
підлягає визнанню недійсним через те, що гараж, є самочинною будівлею і
будь-яких доказів того, що гараж у дворі будинку АДРЕСА_1 передавався на баланс КП „ДЕЗ „Бугаївське", щоб вони
мали право на укладення говору, щодо такої споруди суду не надано.

Зазначені
висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи. Доводи
апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, а саме не
застосування строку позовної давності, не з'ясування фактичних обставин справи,
а саме суд помилково зробив висновок про те, що спірна будівля є гаражем тоді
як по правовстановлюючим документам спірна будівля є сараєм, порушення норм
процесуального права - розгляд
справи за відсутністю відповідачки яка належним чином не повідомлена про день
та час розгляду справи оскільки судові повістки приходили пізніше ніж за сім
днів до судового засідання не відповідають обставинам справи.

Ч.З ст. 267 ЦПК
України зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачка при розгляді справи не ставила питання про застосування
судом строків позовної давності, при розгляді справи в апеляційній інстанції
сторони зазначали, що питання про застосування судом строків позовної давності
в суді першої інстанції не розглядалося.

Судом правильно зроблений висновок, що спірна споруда є гаражем, що
підтверджується висновком експерта, договором укладений між КП „ДЕЗ
„Бугаївське" та ОСОБА_2. про користування гаражем, позовною заявою
ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про усунення перешкод в користуванні гаражем та
відшкодування моральної шкоди яка ухвалою суду від 30.11.2006 року залишена
без розгляду оскільки ОСОБА_2. тричі зверталася до суду з заявами про
відкладення розгляду справи з посиланням на поважні причини, однак жодного разу
не надала документів які б підтверджували поважність причин не явки до суду.

Судом виклик ОСОБА_2. про виклик до суду здійснювався відповідно до вимог
ст. ст. 74-76 ЦПК
України, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні повідомлення про
виклик до суду ОСОБА_2., а також заяви ОСОБА_2. про відкладення розгляду справи
з посиланням на поважні причини неявки до суду без підтверджуючих документів
про поважні причини неявки до суду.

На підставі наведеного колегія вважає, що суд першої інстанції порушень
норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення не
допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення
Маліновського районного суду м. Одеси від 30
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України на протязі двох місяців.