Справа № 22- 287 - 2007 р.                               Головуючий
у 1-й інст. - Чорноус Л.І.
Доповідач - Оніпко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 березня
2007 р.                                                                                                   м.Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді - Собіни
І.М. Суддів - Оніпко
О.В., Григоренко М.П. При секретарі -
Томашевській І.М. розглянула у відкритому судовому засіданні    цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Гощанського районного суду від 26 грудня 2006 р. в справі за позовом
ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та
моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів .-

встановила:

Рішенням
Гощанського районного суду від 26
грудня 2006 р. в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій на
рішення апеляційній скарзі позивачка вказує на його незаконність, оскільки
судом не враховано, що вона, перебуваючи на обліку у районному Центрі
зайнятості, влаштувалась до відповідача і працювала протягом 3-х місяців ( з березня по
травень 2006 р. ) у належному
йому магазині "Світлана". Наказу про прийняття її на роботу
відповідач не оформляв, відомостей про зарплату не складав та не вносив запис у
трудову книжку. Однак факт її роботи стверджується довідкою, виданою їй
відповідачем для оформлення кредитного договору, а також договором про повну
матеріальну відповідальність. Відповідач позбавив її роботи та не провів
розрахунку при звільненні. Суд безпідставно вказав у рішенні про зміну нею
позовних вимог. У підприємця ОСОБА_3 вона працювала у
с. Русивель, а не у м.
Києві. Не заперечуючи, що отримувала зарплату продуктами харчування на суму 260 грн., не
погоджується з доданих до цієї суми 500
грн. Підписи у трудовому договорі, наданому відповідачем суду, їй не
належать. Те, що вона працювала у відповідача з 3.03.2006 р. підтверджується направленням з Центру зайнятості від 2.03.2006 р. У відомостях про
зарплату відсутні її підписи. Безпідставно судом взято до уваги пояснення
відповідача щодо фіктивності виданої ним довідки про зарплату. Факт нестачі
актом ревізії не підтверджено. Заяву про звільнення з роботи за власним
бажанням вона не писала. Не взято до уваги і рішення Гощанського районного суду
від 7.12.2006р., яке набрало законної сили і яким в позові ОСОБА_2 до неї про
стягнення 3093 грн.
нестачі відмовлено. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити
її позовні вимоги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачка була направлена Гощанським районним Центром
зайнятості, де перебувала на обліку, на роботу до приватного підприємця
ОСОБА_2, що стверджується направленням на працевлаштування від 14.03.2006 p., трудовим
договором, зареєстрованим у РЦЗ

2

3.04.2006
р. заНОМЕР_1 та договором про повну матеріальну відповідальність (а.с. 20 - 22) та працювала
продавцем у магазині "Світлана" з 3.04.2006 р. по 3.06.2006 p.

За умовами
договору (п.3) заробітна плата повинна була виплачуватися згідно відпрацьованих
годин у відповідності до розміру встановленої мінімальної заробітної плати.

Згідно пояснень
позивачки в судовому засіданні (
а.с. 32 зв.) за
результатами проведеної ревізії у магазині, де працювало окрім позивачки ще два
продавця, виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей. Після проведення
ревізії з 3.06.2006 р.
позивачка самовільно залишила роботу, працювати відмовилась, не зважаючи на
неодноразові звернення до неї відповідача з цього приводу.

Рішенням
Гощанського районного суду від 7.12.2006
p., яке набрало законної сили, було частково задоволено позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої нею при виконання трудових
обов'язків в сумі 760 грн.,
яку остання визнала в судовому засіданні.

Посилання
позивачки на те, що її заробітна плата становить 1365 грн. за період з березня по травень 2006 р. включно,
оскільки така сума зазначена у довідці (
а.с. 5) і у
відомостях про отримання нею зарплати відсутні її підписи, спростовуються п. З
трудового договору та табелями обліку робочого часу щодо виходу працівників на
роботу ( а.с. 14, 16, 18 ), а також її
особистими поясненнями стосовно фактичного розміру її зарплати (а.с. 33 ).

Також ОСОБА_1 в
судовому засіданні пояснила, що довести факт її роботи у відповідача саме з 3.03.2006 р. та
спростувати дані, зазначені у табелях обліку робочого часу, а, відповідно
підставність нарахованої їй роботодавцем за фактично відпрацьований час
зарплати в сумі 249 грн. 15 коп., вона не
може ( а.с.

33).

Що стосується
посилань ОСОБА_1 на відсутність її підпису у трудовому договорі, а також на те,
що заяви про звільнення її за власним бажанням вона не писала, то вони не
спростовують вищенаведеного та не є підставою для задоволення її позовних
вимог, оскільки своє звільнення вона взагалі не оскаржує та не заперечує, що
припинила роботу 3.06.2006
р. за власною ініціативою.

У зв"язку з
наведеним, не заслуговують на увагу і доводи позивачки про завдання їй
відповідачем моральної шкоди, яка полягає у незаконному звільненні, втраті
пенсійного стажу та розповсюдженні ОСОБА_2 неправдивих відомостей про допущення
нею нестачі в період роботи, що призвело до додаткових зусиль для організації
її життя оскільки остання не довела факт порушення роботодавцем її прав,
передбачених законом.

Оскільки рішення
суду 1-ї інстанції
відповідає вимогам закону та доказам, перевіреним в судовому засіданні, доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Гощанського районного суду від 26
грудня 2006 р. - залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена

безпосередньо до Верховного Суду України протягом/ двох місяців з дня її

проголошення.

З ОРИГІНАЛОМ  ЗГІДНО