Справа №2-119/07
РІШЕННЯ

Іменем    України

29 березня 2007
року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Кісілевич П.І.

При
секретарі       Максименко С.А.

З участю представників ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2., ОСОБА_3

Адвоката ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, 3-ті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання заповіту
недійсним та визнання права власності на спадкове майно, -

Встановив:

В серпні
2006 року
ОСОБА_1. звернулась з позовом до суду, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ірпінь
померла її баба ОСОБА_8. її
батько ОСОБА_29 - син ОСОБА_8.
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона є
спадкоємцем першої черги за законом на майно ОСОБА_8., як онука померлої. За
життя ОСОБА_8 мала на
праві власності 1/2 частину будинку №АДРЕСА_1 в
м.Ірпінь та приватизовану земельну ділянку біля будинку площею 785 кв.м.

Вона
прийняла спадщину після смерті баби шляхом подачі заяви до Ірпінської
держнотконтори.

При
подачі заяви 6.06.2006 року в
нотконторі їй стало відомо, що її баба ОСОБА_8 за
життя склала заповіт від 19.12.2005
року, посвідчений Ірпінською держнотконторою, яким усе своє майно
заповідала відповідачу.

Вважає, що
вказаний заповіт повинен бути визнаний недійсним.

Як за
життя свого батька так і після його смерті вона разом з матір»ю постійно
спілкувались з бабою, приїжджали до неї в гості та дзвонила по телефону. З
осені 2005 року
баба перестала відповідати на телефонні дзвінки, а сторонні особи, які брали
трубку, відповідали, що баба спить або відпочиває. Нікого з їх родичів, які
проживають в м.Ірпінь, до баби також не допускали.

її баба
померла внаслідок виявленої у неї ракової пухлини та в результаті перенесеного
гострого порушення   мозкового кровообігу
з лівостороннім вираженим геміпарезом. Скориставшись таким станом ОСОБА_8.
відповідач привіз їй додому нотаріуса для оформлення заповіту на його користь.

Про
смерть ОСОБА_8. відповідач не повідомив родичів в м.Ірпені. З метою уникнути
анатомічного та хімічного дослідження тіла померлої відповідач провів кремацію
ОСОБА_8..

2

Вважає,
що ОСОБА_8. на
момент складання заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати
ними.

Просить
визнати заповіт, складений 19.12.2005
року від імені ОСОБА_8. в Ірпінській держнотконторі, недійсним.

Просить
визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8.

В
судовому засіданні представники позивачки позов підтримали, просили його
задоволити.

Відповідач
ОСОБА_5. позов не визнав, пояснивши суду, що на момент складання заповіту ОСОБА_8 розуміла
значеня своїх дій. Вона склала на нього заповіт з власної ініціативи, тому що
він доглядав за ОСОБА_8.

3-я особа ОСОБА_6.
направила суду телеграму про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує.

3-я особа ОСОБА_7. до суду не
прибув, про день розгляду справи належно повідомлений. Раніше направляв суду
телеграму про розгляд справи в його відсутність.

Представник
3-ої особи Ірпінської  держнотконтори Запісочна
О.А. позов не визнала, пояснивши суду, що на момент складання   нею заповіту від імені ОСОБА_8. остання  розуміла значення своїх дій, розповіла, що її
чоловік та син померли, а онуки в Росії, що їй потрібен догляд, що вона хоче
скласти зап8іт на свого квартиранта ОСОБА_5 при свідках. У ней не виникло сумнівів
у поведінці ОСОБА_8.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників, покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, спеціаліста ОСОБА_25, дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом
встановлено, що   ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ірпінь
померла баба позивачки ОСОБА_8. Батько
позивачки ОСОБА_29 - син ОСОБА_8.
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивачка, її брат і сестра ОСОБА_6. та ОСОБА_7.
відносяться до спадкоємців першої черги за законом на майно ОСОБА_8., як
онуки спадкодавця.

За життя
ОСОБА_8 мала на
праві власності 1/2 частину будинку №АДРЕСА_1 в
м.Ірпінь та приватизовану земельну ділянку біля

3

будинку площею 785 кв.м., а також
грошові вклади. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на вказане майно.

Із заявою про
прийняття спадщини після смерті баби до Ірпінської держнотконтори звернулась лише
позивачка. ОСОБА_6. та ОСОБА_7. заяв
про прийняття спадщини не подавали, на спадщину не претендують, що
підтверджується їх телеграмами та спадковою справою.

Спадкодавець
ОСОБА_8 за
життя склала заповіт від 19.12.2005
року, посвідчений Ірпінською держнотконторою, яким усе своє майно
заповідала відповідачу. Відповідач ОСОБА_5. прийняв спадщину по заповіту шляхом
подачі заяви до Ірпінської держнотконтори, що підтверджується спадковою
справою.

Заповіт
є односторонньою угодою. Згідно вимог ч.І ст.225 ЦК України правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення
своїх дій та / або/ не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним
за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

За життя
ОСОБА_8 не
визнавалась недієздатною чи обмежено дієздатною.

Згідно
медичної документації - амбулаторної
карти причиною смерті ОСОБА_8 є онкологічне захворювання - рак молочної
залози. В 1992 році
вона перенесла гостре порушння мозкового кровообігу, в подальшому оглядалась
лікарями з приводу наслідків цього захворювання з легким лівобічним
геміпарезом. В період з 20
по 29 грудня 2005 року вона
оглядалась неврологом і згідно записів лікаря ОСОБА_8. перебувала в свідомості, адекватно відповідала на
запитання, орієнтована у просторі та часі. Онкологічне захворювання у неї було
виявлено лише в лютому 2006
року.

Свідок
ОСОБА_15 -лікар- невропатолог суду показала, що під час огляду ОСОБА_8 20.12.2005 року вона
адекватно реагувала, відмовилась від лікування в стаціонарі і повідомила, що за
нею доглядають квартиранти.

Свідок
ОСОБА_16 - дільничний
терапевт показала, що ОСОБА_8. вона
знала давно. В 2005 році ОСОБА_8. вільно
спілкувалась з нею, пам»ятала її, називала по імені і по-батькові,
орієнтувалась у своєму стані здоров»я.

Свідок
ОСОБА_17 - лікар-онколог
показала, що у ОСОБА_8. вона була по виклику 14.02.2005 року і встановила їй ракове захворювання. Хвора була в
тяжкому стані.

Свідок
ОСОБА_9 суду показав, що на прохання ОСОБА_8. він був присутній при підписанні
заповіту. В його притсутності ОСОБА_8
говорила, що хоче скласти заповіт на відповідача, який добре за нею доглядав,
розповідала про своє здоров»я, адекватно реагувала на ситуацію. Відповідача він
вперше побачив при складанні заповіту.

4

Свідок ОСОБА_11 показала, що на
прохання ОСОБА_8. вона була присутня при складанні заповіту. ОСОБА_8. розповіла, що
син помер, а онуки в Росії, що відповідач дуже добре за нею доглядає і вона
хоче залишити на нього заповіт. Вона вважає, що ОСОБА_8 розуміла, що складає
заповіт.

Свідок
ОСОБА_26 суду показала, що  ОСОБА_8 сама
отримувала пенсію та розписувалась за її отримання. Говорила, що не хоче з
онуками проживати, що вони забезпечені, що відповідач їй допомагає. Розладів
психіки вона у ОСОБА_8. не помічала. ОСОБА_8 просила, щоб зробили кремацію її
тіла після смерті.

Свідок
ОСОБА_27. суду показала, що знала ОСОБА_8
протягом 5 років,
провідувала її. ОСОБА_8. їй
розповідала, що образилась на невістку та внуків, які пізно повідомили їй про
смерть сина. На хлопців, які проживали в її будинку, ОСОБА_8. ніколи не
скаржилась, а говорила, що хлопці її доглядають, миють її.

Свідок ОСОБА_19 суду показала,
що   вона доводиться племінницею ОСОБА_8.
ОСОБА_8 відмовлялась від допомоги, розцінюючи її, як бажання отримати її
будинок, відмовлялась викликати онуків. Останній раз вона бачила ОСОБА_8 на початку
листопада 2005 року.
Вважає, що покійна не могла керувати своїми діями, хоча її впізнавала.

Свідок
ОСОБА_20. суду показала, що вона є племінницею чоловіка ОСОБА_8., який помер в 1997 році. ОСОБА_8 погано
відносилась до свого чоловіка, заставляла продавати речі на ринку. Коли вона
провідала ОСОБА_8 в грудні 2005 року, вона
відмовилась від її допомоги..

Свідок
ОСОБА_21 суду показала, що дружила з ОСОБА_8., заходила до неї щотижня. В
листопаді 2005 року ОСОБА_8 ще виходила до
неї на вулицю. Коли вона провідувала її в грудні 2005 року, то ОСОБА_8
вела себе агресивно, відмовлялась від допомоги, говорила, що хлопці за нею
доглядать і годують її.

Свідок
ОСОБА_22. показала, що є сусідкою ОСОБА_8. Останній раз вона бачила ОСОБА_8 в грудні 2005 року. Спочатку ОСОБА_8 її не впізнала,
а потім сказала, що їй важко ходити. Вона бачила лікарів, які їй сказали, що
ОСОБА_8 потрібен догляд.

Свідок ОСОБА_23. суду показав, що наймав житло у ОСОБА_8. За останні
півроку до смерті вона ще сама себе обслуговала, контролювала їх поведінку,
вимагала вчасно приходити додому, не водити дівчат, не вживати спиртне. Стан
здоров»я ОСОБА_8 погіршився в 2006
році після Нового року. В грудні 2005
року вона наполягла, щоб скласти заповіт на відповідача, який її доглядав. ОСОБА_8 просила після
смерті кремувати тіло, а прах розвіяти і ні до кого не хоронити. Вона про це
особисто написала записку. До ОСОБА_8 часто приходили знайомі. Він не помічав,
щоб ОСОБА_8
втрачала пам»ять на події.

Свідок
ОСОБА_12 суду показав, що ОСОБА_8 знав з 2000 року. Він часто
спілкувався з ОСОБА_8. і не помічав у неї психічних розладів. Вона
орієнтувалась у часі, телефонувала до знайомих, мала ясний

5

розум та була цікавим співбесідником. Останній раз він
бачив її в грудні 2005 року,
вона сама зателефонувала та просила зайти.

Свідок
ОСОБА_13 суду показав, що наймав житло у ОСОБА_8., яка суворо до них
відносилась, скаржилась, що родичі їй не дзвонять. ОСОБА_8 говорила, що
хоче скласти заповіт на відповідача, який її доглядав. Але про заповіт він
особисто дізнався, коли почала розглядатись дана справа. До ОСОБА_8 приходили
знайомі, ніхто їм не пеерешкоджав.

Свідок
ОСОБА_14 суду показав, що наймав житло у ОСОБА_8. Він знав, що ОСОБА_8 раніше
перенесла інсульт, але вона сама себе обслуговувала, орієнтувалась в часі, у
неї була хороша пам»ять, вона самостійно отримувала пенсію. ОСОБА_8 хотіла, щоб
після смерті її тіло кремували і щоб прах не підхоронювали.

Свідок
ОСОБА_24 суду показала, що вона працювала листоношею та приносила ОСОБА_8
пенсію, яку ОСОБА_8 отримувала
сама і сама перераховувала гроші. Захворіла ОСОБА_8 за місяць чи два до смерті. ОСОБА_8 усвідомлювала, що вона листоноша, називала її по імені

Допитаний
судом спеціаліст ОСОБА_25. суду показав, що підтверджує висновок
судово-психіатричної експертизи у відношенні ОСОБА_8. Діагноз, який був
виставлений ОСОБА_8. лікарем-невропатологом 20.12.2005 року, супроводжується помірним інтелекутально-мнестичним
зниженням. При складанні висновку експертизи приймались до уваги і медична
документація і покази свідків, але медична документація є більш об»єктивною. У
ОСОБА_8 не було таких глибоких розладів психіки, щоб вважати її повністю
недієздатною.

ОСОБА_8. залишила
кілька записок, в яких просила після смерті її тіло кремувати і прах не
хоронити / а.с. 218-219/.

Згідно
висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 27.12.2006 року № 1031   ОСОБА_8 в грудні 2005 року страждала
на органічне ураження головного мозку внаслідок гострого порушення мозкового
кровообігу в 1993 році,
церебрального атеросклерозу та хронічної ракової інтоксикації у вигляді
дисциркуляторної енцефалопатії 2-3
ст., помірно вираженого інтелектуально-мнестичного зниження, емоційно-вольової
нестійкості, церебрастенічного синдрому та паранояльних включень, що
позначалось на її психічному стані -
призводило до уповільнення психічних реакцій, суттєвого зниження
продуктивності інтелектуально-мнестичної діяльності, депресивних станів,
неадекватного відношення до близьких та тимчасових порушень орієнтації. Ступінь
вираженості розладів психіки у ОСОБА_8. 19
грудня 2005 року був
такий, що вона могла, але не повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. / а.с. 195-200/.

Аналізуючи
докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на період складання
заповіту ОСОБА_8.
перебувала в такому стані, що могла

6

усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. У неї не було таких глибоких розладів психіки, які б позбавляли
її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Про
здатність ОСОБА_8 на період складання заповіту розуміти значення своїх дій та
керувати ними свідчать записи лікаря-невропатолога від 20.12.2005 року, що
ОСОБА_8 орієнтується в часі та просторі, адекватно реагує на події, а також
покази нотаріуса ОСОБА_28. та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_11, які були присутні при
посвідченні заповіту. Вказані свідки прибули для присутності при посвідченні
заповіту на запрошення самої ОСОБА_8, вони не були знайомі з відповідачем. Про
бажання скласти заповіт на відповідача свідкам повідомила сама ОСОБА_8 та пояснила причину
складання заповіту саме на відповідача.

В
показах усіх інших свідків не зазначається таких фактів, які б давали підстави
вважати, що на момент складання заповіту ОСОБА_8   не могла усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Суд
вважає, що висновок судово-психіатричної експертизи також не дає суду підстав
для визнання заповіту недійсним, тому що висновок складено на підставі медичної
документації та показів свідків, в яких відсутні дані про істотні та стійкі
психічні розлади у ОСОБА_8 на період складання заповіту, які б позбавляли її
можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З
наведених підстав за недоведеністю позовних вимог суд відмовляє в позові.

На
підставі ст.ст.225,1233-1236,1257 ЦК
України, керуючись ст.ст.209,212,213,214,215 ЦПК України, -

Суд вирішив:

В позові ОСОБА_1
відмовити.

З повним
текстом судового рішення сторони можуть бути ознайомлені через 5 днів - 4 квітня 2007 року.

Рішеня
може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський
міський суд шляхом подачі письмової заяви на протязі 10 днів з наступним
поданням апеляційної скарги протягом 20
днів.