АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 - 154 / 2007р.                                              Головуючий у І інстанції: Курбатова О.М.
Суддя - доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2007 року                                                                    м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:                Денисенко Т.С.,

Суддів:                          Каракуші К.В.,

Коваленко А.І.

При секретарі:                Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення
Хортицького районного суду м.Запоріжжя від „09" листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування Хортицької райдержадмінстарції м.Запоріжжя про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно їх доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що вона виханням
доньки не займається, зловживає спиртними напоями, ніде не працює.

У червні 2006року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, обгрунтувавши свої
вимоги тим, що він матеріальної допомоги на доньку не
надає, не приймає участі в її вихованні.

В судовому засіданні позивач та відповідач наполягали на своїх позовних
вимогах. Представник органу опіки та
піклування і прокурор проти задоволення обох позовів заперечили.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від „09" листопада
2006 року в задоволені первісного та зустрічного позовів відмовлено.

2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в
задоволенні його позову скасувати та ухвалити нове, про позбавлення відповідачки
батьківських прав.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, просить
рішення в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову скасувати та
ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

В судовому засіданні апеляційного суду обидва апелянта підтримали свої
скарги, пославшись на те, що противна сторона по справі підлягає позбавленню
батьківських прав відносно доньки. Прокурор, що
представляє інтереси дитини, проти задоволення обох скарг заперечила, вважає
рішення районного суду законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають-задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючись в задоволенні обох позовів, суд першої інстанції виходив з
того, що жодна зі сторін не довела суду підстав, що передбачені ст.. 164 СК України для позбавлення батьківських
прав.

Стаття 164 СК України містить
вичерпний перелік підстав згідно до яких мати чи батько можуть
бути позбавленні судом батьківських прав, а саме:

1)
не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування;

2)
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3)
жорстоко поводяться з дитиною;

4)
є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)      засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Так, підстави, які наводив в позові батько дитини ОСОБА_1 відносно відповідачки, а саме хронічний алкоголізм, аморальний
спосіб життя та ухилення від виконання своїх батьківських
обов'язків не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Дійсно ОСОБА_1 поставлено на облік в наркологічному диспансері в зв'язку з проходженням там лікування. На запит апеляційного суду до
цієї установи було повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на
диспансерному обліку з діагнозом психічний та поведінковий розлад внаслідок
зловживання алкоголем. Проте суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в
задоволені позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не є хронічною алкоголічкою,
під час розгляду справи у суді змінила свою поведінку на краще, виправилась,
приймає безпосередню участь у вихованні доньки.

Оскільки згідно до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду
він має на меті позбавити батьківських прав ОСОБА_1 для того щоб. забрати доньку собі, що є, на думку колегії суддів, предметом
іншого позову про встановлення місця проживання дитини.

Апеляційна скарга ОСОБА_2  також не
підлягає задоволенню, оскільки судом правильно встановлено,
що вона після розлучення з ОСОБА_1 перешкоджає останньому бачитись з донькою і її доводи про те, що він ухиляється від
виконання своїх

3

обов'язків є
необгрунтованими і на думку судової колегії мають на меті захиститись в такий спосіб
від позову про позбавлення її батьківських прав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи обох апеляційних скарг
суттєвими не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.307, 308,313,314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від „09" листопада 2006
року

.по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.