Справа №2-1984/06
РІШЕННЯ Іменем
України

27 лютого 2007
року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді   Волчка А.Я.

при секретарі             Андрейчуку Т.В.

за участю
адвоката   ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-тя особа Опікунська рада виконавчого комітету Боярської міської
ради, Служба у справах неповнолітніх Києво-Святошинської районної державної
адміністрації про визнання місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2006 р. позивач звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що 1998 р. по липень 2000 р. він з відповідачкою
ОСОБА_2 перебував у фактичних шлюбних відносинах, шлюб не реєструвався. Від
даного шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. В зв'язку з тим,
що відносини між ним та відповідачкою зіпсувались з серпня 2000 p., вони стали
проживати оремо. Донька залишилась проживати з матір'ю. В даний час він бажає,
щоб дочка проживала з ним. А відповідачка заперечує проти цього.

Протягом останніх трьох років він намагався забрати доньку до себе, так як
вважає, що з ним дочці було б краще як в матеріальному відношенні так і в
питанні належного виховання. Що відповідачка в даний час не працює, свого житла
не має, зловживає спиртними напоями. Дочка не відвідує дошкільного дитячого
закладу, значно відстає по фізичному та розумовому розвитку від своїх
ровесників.

Він же постійно працює, має окрему квартиру в м. Києві та житловий будинок
в с Грузьке
Макарівського району Київської області.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив
наступне. Що він пред'явив даний позов до суду, так як хоче, щоб дитина
проживала з ним. Він проживає у гуртожитку, де займає одну кімнату, всі
зручності кухня, санвузол знаходяться на загальному коридорі для загального
користування мешканців гуртожитку. Він працює водієм на автомобілі, що робота
пов'язана взагалі з відрядженнями, але в даний ні. Має достатній заробіток, щоб
утримувати дитину. Що дитина, коли піде до школи, то буде залишатися в групі
подовженого дня, так як він працює протягом усього дня.

В житловому будинку в с
Грузьке Макарівського району проживає його мати. Будинок зручностей не має,
туалет і колодязь на вулиці. Про стан здоров'я дитини на які він вказує в
позові це його припущення. Підтвердити вказане в позові, що його колишня
дружина зловживає спиртними напоями та не працює він не може. З дитиною він
спілкувався дуже давно, до органів опіки і піклування не звертався з заявою,
щоб йому установили дні зустрічі з дитиною. Він вважає, що дитина може
проживати з ним в гуртожитку і що він перебуває на квартирному обліку.

Відповідачка проти позову заперечувала та пояснила наступне. Що все в
позові являється надуманим позивачем і не відповідає дійсності. Вона та її
малолітня дочка мають постійне місце проживання в житловому будинку її
колишньої свекрухи. В цьому будинку вони з дочкою постійно зареєстровані.
Будинок великий зі всіма зручностями. В будинку 5 житлових кімнат, дитина має
окрему кімнату. Будинок належить її колишній

свекрусі ОСОБА_5, яку вона доглядає і яка на
випадок своєї смерті залишила заповіт на неї та свого онука (її сина) ОСОБА_6
Згідно цього заповіту цей будинок заповідається їм в рівних частинах. Вона має
двох дорослих синів, віком 25-28 років, які мають свої сім'ї, в даний час з нею
не проживають, але допомагають їй матеріально. Вона ж сама працювала раніше і
працює зараз, що підтверджується її трудовою книжкою та довідками з місця
роботи.

Дитина
виховується належним чином, так як вона має освіту вихователя дошкільних
закладів. Дитина для свого віку нормально розвивається і не відстає по
фізичному та розумовому розвитку як вказує позивач. Що це є неправдою і
спростовується довідкою лікаря. Не відвідує дитина дитячий заклад тому, що часто
хворіла і тому вона її не віддає більше до садочка. Що, коли вона працює
"сутки-двоє" , то дитину доглядає її мати та рідна сестра. Стосовно
того, що вона зловживає спиртними напоями являється неправдою і це не
відповідає дійсності. Вона веде нормальний спосіб життя і виховує дитину. Має
заробіток десь 800 грн. на місяць, допомагають сини, які працюють.

Позивач фактично
ніколи не спілкувався з дитиною, до цього часу не проявляв жодних намірів взяти
участь у вихованні дитини. Все це розпочалося з того часу, коли вона стягнула з
нього аліменти згідно рішення суду. Припускає, що він хоче забрати дитину з
корисливих цілей, а саме, отримати квартиру, так як перебуває на обліку.
Просила в позові відмовити.

Представник
опікунської ради виконкому Боярської міської ради Києво-Святошинського району
та в судове засідання не з'явилася, хоча про день слухання справи була
повідомлена.

В судове
засідання з'явилась представник служби у справах неповнолітніх
Києво-Святошинського району районної державної адміністрації, яка була
притягнена до участі у справі як тертя особа. Представник служби в справах
неповнолітніх проти позову заперечувала та свої заперечення мотивувала
наступним. Що фактично з моменту народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 р. позивач не
приймав участі у вихованні та догляді за дитиною, так як з серпня 2000 р. вони
почали проживати окремо. Викладене в позові протирічить матеріалам справи та
спростовується документами, які є у справі.. Позивач ніколи не звертався до
Опікунської ради з будь-якими питанням стосовно дитини.

Дитина проживає
в нормальних умовах в житловому будинку з усіма зручностями, де має окрему
кімнату та постійну реєстрацію, на будинок є заповіт на відповідачку та її
сина. Мати дитини працює і матеріально забезпечує дитину та виховує її. Що
позивач не надав суду жодних доказів того, що дитина відстає у фізичному та
розумовому розвитку. Крім того, позивач проживає у гуртожитку, де має одну
кімнату з загальними зручностями і працює водієм. Тому дитина, шестирічна
дівчинка, не може проживати в таких умовах з батьком, якого вона фактично не
знає. Позивач не надав доказів того, що відповідачка зловживає спиртними
напоями. Тому вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 60 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не було
надано доказів, які б підтвердили його позовні вимоги. Навпаки, відповідачкою
були надані докази, які спростовують позовні вимоги. В судовому засіданні було
встановлено, що малолітня дитина - дівчинка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження
постійно з дня народження проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_2 Позивач з серпня
місяця 2000 р. з ними не проживає, так як вони припинили фактичні подружні
стосунки. Що протягом фактично 6,5 років відповідачка виховує дитину сама.

Дитина проживає разом з матір'ю в нормальних житлових умовах, в житловому
будинку в АДРЕСА_1.  В  цьому житловому будинку вони зареєстровані,
тому мають постійне місце проживання. Дитина має окрему кімнату і всі

зручності. Це підвереджується актом обстеження житлових умов від 17.05.2006
р. та

актом обстеження від 05.02.2007 p., будинковою книгою, поетапним планом будинку та довідкою
Боярської міської ради НОМЕР_1 Даний житловий будинок належить ОСОБА_5, яка
заповідала його ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Відповідачка працює, має дохід і може матеріально забезпечити дитину, що
підтверджується довідкою з місця роботи. По місцю роботи характеризується
позитивно. Факт зловживання спиртними напоями відповідачкою не знайшов свого
підтвердження в судовому засіданні. Згідно довідки від лікаря-нарколога від
28.07.06 р. вбачається, що вона на обліку не перебуває.

Дитина нормально розвивається і розумово і фізично, що підтверджується
довідкою лікаря Києво-Святошинської центральної районної дитячої поліклініки
НОМЕР_2. Відповідачка має освіту вихователя дошкільних закладів, тому може
виховувати дитину.

Позивачем не було надано доказів того, що відповідачка не може виховувати
дитину і що дитині буде ліпше проживати з ним, чим з матір'ю.

Суд бере до уваги той факт, що дитина є дівчинкою з неповних 7-років, з дня
народження постійно проживала з матір'ю, а з батьком майже не спілкувалась.
Тому суд не може визначити її місце проживання з батьком, який до того ж
проживає у гуртожитку, де має одну кімнату з усіма зручностями на загальному
коридорі. Той факт, що позивач має житловий будинок в с. Глузьке Макарівського
району та перебуває на квартобігу не може бути підставою для задоволення
позову. Адже суд виходить з інтересів саме малолітньої дитини.

При таких
обставинах позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 142,
161 Сімейного Кодексу України, ст.
ст. 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа опікунська рада виконкому Боярської
міської ради про визнання місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом
подачі заяви на протязі 10 днів і апеляційної скарги на протязі 20 днів з дня
подачі заяви.