У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

12 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом
українського державного науково-дослідного інституту “Ресурс” до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до українського
державного науково-дослідного інституту “Ресурс”, треті особи: ОСОБА_3,
Дарницьке РУ ГУ МВС України у м. Києві про визнання права користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою                                       ОСОБА_2
на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2005 року український
державний науково-дослідний інститут “Ресурс” (далі - інститут) звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про виселення.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року при
прийнятті на роботу в інститут ОСОБА_3 було видано ордер на жиле приміщення у
гуртожитку по АДРЕСА_1.

У зазначене жиле приміщення ОСОБА_3
посилилася разом із повнолітніми дітьми - ОСОБА_1, ОСОБА_2

Посилаючись на те, що відповідачі
не є працівниками інституту, просив їх виселити із зазначеного жилого
приміщення.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд
із зустрічним позовом до українського державного науково-дослідного інституту
“Ресурс” про визнання права користування жилим приміщенням.

Зазначали, що їх було вселено у
жиле приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 на підставі ордеру, який був виданий
інститутом на сім'ю із трьох
осіб.

Посилаючись на те, що вони
безперервно користуються зазначеними кімнатами у гуртожитку, своєчасно вносять
плату за проживання та комунальні послуги, здійснюють поточний ремонт кімнат,
просили визнати за ними право користування зазначеним жилим приміщенням.

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 29 вересня 2006 року позовні вимоги українського державного
науково-дослідного інституту “Ресурс” задоволені: виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 з
кімнати НОМЕР_1 у будинку
АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2
подала заяву про апеляційне оскарження та заяву про поновлення строку на подачу
заяви.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 14 лютого 2007 року
ОСОБА_2  відмовлено у задоволенні
клопотання про поновлення строку на подачу заяви про апеляційне оскарження
рішення суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права: розгляд справи у її відсутність, без належного
повідомлення про час і місце розгляду справи.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 338 ЦПК
України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на
новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з осіб, які
беруть участь у справі, належним чином не повідомлених про час і місце судового
засідання.

З матеріалів справи та доводів касаційної скарги
вбачається, що розгляд справи в апеляційному суді проведено в порушення
наведених вимог закону та вимог ст. 305 ЦПК України без участі ОСОБА_2, за
відсутності відомостей про вручення їй судових повісток.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційний суд не виконав
своїх обов'язків, визначених законом, а тому ухвала апеляційного суду підлягає обов'язковому
скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 332, 336, 342 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 14 лютого 2007 року
скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута

Ю.Л. Сенін