Справа
№ 2- 121/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19  червня 2007 р.                         Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі:   головуючого судді: Слюсар Л.П.

при секретарі :   Олексенко М.В.

за участю адвокатів ОСОБА_1 , ОСОБА_2.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську

цивільну
справу за позовом    ОСОБА_3,  ОСОБА_4,

ОСОБА_5,
ОСОБА_6   до

ОСОБА_7,
ОСОБА_8,

треті
особи Комунальне  виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство

Індустріального
району  м. Дніпропетровська,    Відділ
громадянства,

імміграції
та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в

Дніпропетровській
області про визнання особи такою, що
втратила  право на

користування
житлом, зустрічну позовну заяву
ОСОБА_7

до
ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті

особи:
Комунальне виробниче  житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство

Індустріального
району  м. Дніпропетровська, Відділ  громадянства, імміграції

та
реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в

Дніпропетровській
області, про визнання особи такою, що втратила право на

житло,
відміну реєстрації та вселенні   і
позовну заяву ОСОБА_8

до ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,  ОСОБА_6, треті особи КЖЕП №50,

Відділ  громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Індустріального РВ

ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській області,
про усунення перешкод в

користуванні  та вселенні , суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
ОСОБА_3 і   ОСОБА_4.  в лютому 2002 року   звернулися із позовною

заявою
до відповідачки ОСОБА_7,  третя
особа   ВЖРЕП

Індустріального
району м. Дніпропетровська  про визнання
особи такою,  що

втратила  право користування жилим приміщенням  АДРЕСА_1

в м. Дніпропетровську, посилаючись на те, що
відповідачка з

грудня
1999 року пішла із квартири і більше 6
місяців не проживає в ній без

поважних
причин.

Рішенням
Індустріального районного суду  від 07
травня 2002 року  позовні

вимоги
позивачів  були задоволені.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду

дніпропетровської
області від 04 березня 2003 року рішення Індустріального

районного
суду від 07 травня 2002 року скасовано і справа направлена на новий

розгляд.

20.05.2003 року ОСОБА_7. подала зустрічну
позовну заяву

до
ОСОБА_3 треті особи  ОСОБА_4., ВРЖЕП
Індустріального району, Відділ

паспортної
реєстрації і міграційної служби Індустріального РВ ДМУ УМВС України

в
Дніпропетровській області  про
визнання  особи такою, що втратила право
на

житло   і відміну реєстрації в якій просила визнати
ОСОБА_3

такою,
що втратила право на житло в квартирі №АДРЕСА_1

в м. Дніпропетровську та зобов'язати Відділ
реєстрації і

міграційної
служби Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській

області
відмінити реєстрацію ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську. В обґрунтування
своїх вимог посилалася на

те,
що відповідачка  з моменту отримання
квартири, а саме  з  липня 1987 року в

квартирі
не проживала  ні одного дня.

06.10.2001
року  ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із

ОСОБА_9
і після одруження її прізвище
ІНФОРМАЦІЯ_1

(
а.с.118).

При  новому розгляді справи  05.04.2006 року ОСОБА_7.   уточнила

зустрічну  позовну заяву
до ОСОБА_4, ОСОБА_8,

ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа

КВЖРЕП
Індустріального району м. Дніпропетровська про вселення її в квартиру

№АДРЕСА_1
в м. Дніпропетровську.

31.05.2006
року позовні вимоги основного позову
були уточнені  ОСОБА_3,

ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6.  подали позовну заяву
до ОСОБА_8, третя особа КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська,

Відділ
паспортної та міграційної служби Індустріального РВ ДМУ УМВС України

про  визнання особи такою, що  втратила право користування житлом квартирою
№АДРЕСА_1  в м. Дніпропетровську  та просили
зобов'язати

Відділ
паспортної та міграційної служби Індустріального РВ ДМУ УМВС України в

Дніпропетровській
області позбавити  ОСОБА_8 реєстрації за

адресою
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську.

Ухвалою
Індустріального районного суду від 11 серпня 2006 року  об'єднано в

одне
провадження цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до

ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,
треті особи: КЖЕП №50, відділ паспортної та

міграційної
служби Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській

області  про усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселенні.

В
судовому засіданні  ОСОБА_3, підтримала
свої позовні вимоги в зустрічному

позові
ОСОБА_7.  і в позовній заяві ОСОБА_8

просила
суд відмовити. Суду пояснила,  що  в зв'язку з тим, що квартира,  в

якій
вона проживала   разом з сином по
АДРЕСА_2, йшла під зніс,

тому
в 1987 році відповідно до  рішення  Кіровського виконкому був виданий

ордер  на заняття
квартири АДРЕСА_1 в м.

Дніпропетровську.
З 1987 році в спірній квартирі була зареєстрована

відповідачка
ОСОБА_7.  як дружина сина і онук   ОСОБА_8.

Після того, як невістка  стала проживати в квартирі  вона змушена була

проживати
у своїх знайомих, оскільки невістка  не
давала можливості проживати в

квартирі.   Позивачка є
основним квартиронаймачем, її
речі знаходяться в

квартирі,
із 1996 року вона отримує пенсію за вказаною адресою, також вона

здійснювала
оплату комунальних платежів.  В даний час
вона проживає в спірній

квартирі
разом із сином,   його дружиною
ОСОБА_5  і її донькою  ОСОБА_6.

ОСОБА_7. і її син ОСОБА_8. в спірній квартирі
не проживають, їх

речей
в квартирі не має.  ОСОБА_7.   зареєструвала шлюб з іншим

чоловіком
і проживає разом з ним за адресою  м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_3

.
Онук ОСОБА_8.  зареєстрований в спірній
квартирі, але з 1999 року  ні

одного
дня не мешкав. ОСОБА_8. з 1999 року постійно проживає у своєї бабусі

АДРЕСА_4.

ОСОБА_4.  в судовому засіданні підтримав свої позовні
вимоги. Позовні вимоги

по
зустрічному позову   ОСОБА_7.  і позовній заяві ОСОБА_8. не

визнав,
просив в позовах відмовити. Суду пояснив, що його дружина добровільно

із
сином покинули спірну квартиру.  З
листопада 1999 року в спірній квартирі

його
колишня дружина і син не проживають, тому вони втратили право на

користування
житловим приміщенням.

Позивачка    ОСОБА_5 підтримала доповнення до позову, в
задоволені

позову  ОСОБА_7. і позовної заяви ОСОБА_8. просила
відмовити. ОСОБА_5.

суду пояснила, в січні 2000 року познайомилася
із ОСОБА_4., а з лютого

2000
року стала проживати разом в спірній квартирі. Разом з ними стала

проживати
її донька ОСОБА_10.  В травні 2000 року
ОСОБА_4. розлучився із

першою
дружиною.  В 2000 році ОСОБА_7. забрала
деякі речі із квартири:

спальню,
телевізор, відеомагнітофон. Останні 4 роки вона не приходила в спірну

квартиру.  Замок на вхідних дверях було змінено рік
назад, разом із сусідами

змінили
вхідні двері в перегородку. ОСОБА_7.  і
її син ОСОБА_8

добровільно
залишили квартиру і ключів не просили.
Вказала що ОСОБА_3.

проживала
в спірній квартирі, коли вона прийшла проживати
.

Позивачка ОСОБА_10. підтримала доповнення
до позову, в задоволені

позову  ОСОБА_7. і позовної заяви ОСОБА_8. просила
відмовити.

Вказала,
що  в лютому 2000 року вона разом з мамою
переїхала проживати у спірну

квартиру
до вітчима.  Коли вони  приїхали ОСОБА_3. проживала в спірній

квартирі.

Відповідачка ОСОБА_7. позовні вимоги, щодо
визнання її особою, що

втратила
право користування житловим приміщенням не визнала. Просила

задовольнити
її зустрічну позовну заяву   та позовну
заяву сина ОСОБА_8.

Суду
пояснила, що   з липня 1987 року вона
проживала в спірній квартирі.  Її

свекруха
ОСОБА_3 не проживала в спірній квартирі ні одного дня, вона

проживала  за адресою
АДРЕСА_5.

В 1999 році відносини із чоловіком стали  погіршуватися, і в грудні 1999 року

він
привів в спірну квартиру свою знайому - ОСОБА_5, яка стала проживати

без
її згоди в спірній квартирі. Пізніше ОСОБА_4. і ОСОБА_5

зареєстрували
шлюб.  ОСОБА_4.  навмисно
влаштовував умови, які

унеможливлювали
проживання її з дитиною в спірній квартирі. В січні 2000 року

ОСОБА_4.
поміняв замок на вхідних дверях квартири, через що вона не могла

ніяк
зайти в своє житло, не говорячи про проживання.
ОСОБА_4. не пускав її

проживати
в квартирі.  В травні 2000  року шлюб розірвано.  У зв'язку з тим, що

відповідач   перешкоджав проживати в спірній квартирі,
вона була змушена була

перейти
разом із сином проживати  до своєї
матері  в
АДРЕСА_4 в м. Дніпропетровську.
В даний час вона проживає  в
квартирі чоловіка,

в
якій зареєстрована тимчасово до 2008 року.

ОСОБА_8. позовні вимоги не визнав. Просив
задовольнити його позовну заяву та

зустрічну
позовну заяву ОСОБА_7.  Суду
пояснив,  що коли батьки

розірвали
шлюб, він ще не досяг повноліття, а тому разом з матір'ю  поїхав на

інше
місце проживання. Він не мав змоги проживати окремо від матері за адресою

АДРЕСА_1
також тому, що його батько  ОСОБА_4.

зареєстрував
новий шлюб із ОСОБА_5   В 2005  році він досяг повноліття .

В
даний час вимушений проживати у бабусі в АДРЕСА_4 в м.

Дніпропетровська.  Однак вважає, що має право на користування
житловою площею

за
адресою АДРЕСА_1. Іншого житла у власності не має.

Відповідачі  чинять перешкоди, не пускають к квартиру,
змінили замки.

Неодноразово
з матір'ю  намагалися зайти в квартиру,
але відповідачі не

пускають.

Третя
особа  КВЖРЕП Індустріального району  відповідно до заяви просили

розглядати
справу без їх представника ( а.с.192).

Представник
третьої особи КЖЕП 50  в судове засідання
не з'явився.    Про час і

місце
слухання справи були повідомлені належним чином.

Представник  третьої особи ВГІРФО Індустріального  РВ ДМУ УМВС України в

Дніпропетровській
області  відповідно до листа  від 05.02.2007 року НОМЕР_1

просили
розглядати справу без присутності їх представника ( а.с.182).

Суд,
вислухавши сторони,    адвокатів,
свідків, дослідивши матеріали справи,

вважає,
що позовні вимоги    ОСОБА_3, ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. задоволенню не підлягають,
зустрічна позовна заява ОСОБА_7.

підлягає
задоволенню частково, а позовна заява ОСОБА_8.
підлягає

задоволенню  з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 23 липня 1987 року
виконавчим комітетом
Індустріальної

районної  Ради
був виданий ордер № НОМЕР_2 на право заняття   квартири

№
АДРЕСА_1   в м. Дніпропетровську   на
ОСОБА_3  на склад сім'ї  із 4- х
осіб :  на неї,  сина ОСОБА_4,
невістку ОСОБА_7,  онука ОСОБА_8 (
а.с.3).  Спірна квартира  трикімнатна,
кімнати площею

12,3
кв.м.,  17,4 кв.м., 7,9  кв.м., кухня площею 7,9 кв.м., ванна кімната

площею
2,7 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., коридор
-12,0 кв.м. . Загальна

площа
квартири  62,5 кв.м. , жила площа 37,64
кв.м. ( а.с. 7).

Шлюб
між ОСОБА_4  і ОСОБА_7

розірвано
11 травня 2000 року і прізвище після одруження
ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно
до довідки  в про одруження відділу реєстрації
актів громадського

стану
Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська від

30.07.2003
року ОСОБА_7  06.10.2001 року
зареєструвала

шлюб
із ОСОБА_9   і її прізвище після
одруження

ІНФОРМАЦІЯ_1
( а.с.73).

Згідно
довідки КЖЕП №НОМЕР_1  в квартирі №
АДРЕСА_1   зареєстровані  ОСОБА_3, син ОСОБА_4., онук ОСОБА_8.,

невістка
ОСОБА_5, онука ОСОБА_11 ОСОБА_7.  була
виписана без

паспорту
за рішенням суду без дитини (  а.с.143,
185).  Квартира не

приватизована.

Як
показали ОСОБА_7., ОСОБА_8. вони не мали вільного доступу в

квартиру,
оскільки  було змінено замок, а ключів їм
не надали. Вони вимушені

були
піти із спірної квартири, оскільки ОСОБА_7.
не хотіла сварок, які

відбувалися
із колишнім чоловіком . Іншого житла для проживання в них не має.

Їх
показання підтверджуються показаннями свідків, так свідок ОСОБА_12, кума,

розповіла
про те,  що 13.01.2000 року вона була в
спірній квартирі,  ОСОБА_4 був день
народження, ОСОБА_7 була дуже
розстроєна, тому що її

чоловік
привів іншу жінку і виганяв її з квартири.
Вказала, що ОСОБА_3 в

спірній
квартирі до 2000 року не проживала.

Свідок ОСОБА_13.   брат,
розповів про те, що його сестра змушена була

піти
з квартири, вільного доступу в квартиру в неї не має.  Племінник також не

проживає
з 2000 року в спірній квартирі, він проживав у бабусі.  Іншого житла

ні
в ОСОБА_7, ні в ОСОБА_4 не має. .

Свідок
ОСОБА_14.  розповіла , що ОСОБА_7.
була вимушена

піти
з спірної квартири і проживала у матері. В 2000 року ОСОБА_7.  від

квартири
не має, вони не мають вільного доступу в квартиру. Іншого житла у

ОСОБА_7
та сина  не має, вона зареєстрована
тимчасово у чоловіка.

Розповіла,
що ніколи не бачила ОСОБА_3.

Свідок  ОСОБА_15 сусідка,  сказала про те, що  переїхала в будинок в

1987
році, в спірній квартирі проживали
ОСОБА_3.  і ОСОБА_4. із своєю

дружиною
та сином.  ОСОБА_7 пішла з квартири і в
ній поселилася ОСОБА_5 із

донькою.  Замінили двері в тамбурі в 2006 році.

Свідок
ОСОБА_16. подруга ОСОБА_5, розповіла про те, що ОСОБА_5

проживає
разом із ОСОБА_4 в спірній квартирі з лютого 2000 року.

Відповідачку
ніколи не бачила.

Свідок  ОСОБА_16, подруга ОСОБА_5, , сказала про те,
що вона

познайомила
ОСОБА_4 із ОСОБА_5, і які з лютого 2000 року стали

проживати
разом. .

Суд
не може прийняти до уваги  показання
позивачів, про те, що ОСОБА_7.

і
ОСОБА_8. ніколи не просили ключі від квартири, оскільки в судовому

засіданні  було встановлено, що вони неодноразово
приходили в спірну квартиру і

їх
не пускали.

Згідно ст.71 ЖК України ,  при тимчасовій відсутності наймача або члена

його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як
встановлено в судовому засіданні відповідачі добровільно спірну квартиру не

покидали,
вони  не мають вільного доступу в спірну
квартиру, ключі від вхідних

дверей
їм не надані.

Таким
чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді

справи,
у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позивачами

ОСОБА_3,
ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6. своїх вимог та вважає

необхідним
в позові відмовити, та  задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_7.

і
ОСОБА_8 щодо вселення  їх в квартиру
№АДРЕСА_1

в м. Дніпропетровську.

Суд не вбачає законних підстав, щодо
задоволення позовних вимог

ОСОБА_7.,
щодо визнання  ОСОБА_3 особою, що
втратила право на житло

в
квартирі №АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську
та

зняття
її з реєстрації.

Як
встановлено в судовому засіданні і підтверджено показаннями

свідків,  ОСОБА_3, тимчасово проживала за адресою  АДРЕСА_6,

з 2000 року
постійно  проживає в спірній
квартирі,  там знаходяться її

речі
та   здійснює оплату за комунальні
платежі.

Відповідно
до ст.11 ЦПК України  суд розглядає
цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  в межах
заявлених ними вимог  і на

підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України  підлягає стягнення солідарно

із
ОСОБА_3., ОСОБА_4.,  ОСОБА_5.,  ОСОБА_6.
збір на

інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 7 грн. 50 коп.
і  на користь держави

судовий
збір в сумі 8 грн. 50 коп.

На
підставі викладеного, керуючись  ст. 47
Конституції України , Постановою

Пленуму
Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року    « Про деякі питання,

що
виникли в практиці застосування  судами
Житлового Кодексу України»  зі

змінами
ст. ст. .64,65, 71,72  ЖК України,
ст.ст.11,15,31,60, 88, 212-215 ЦПК

України,
-

ВИРІШИВ
:

В
задоволенні   позову  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

ОСОБА_5,
ОСОБА_6   до

Свєшнікової    ОСОБА_7, ОСОБА_8,  треті особи

Комунальне
виробниче  житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство

Індустріального
району  м. Дніпропетровська,   Відділ
громадянства, імміграції

та
реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в

Дніпропетровській
області про визнання особи такою, що
втратила  право на

користування
житлом  - відмовити.

Зустрічну позовну  заяву ОСОБА_7
до ОСОБА_3,

ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6

,
ОСОБА_4,  треті особи:   Комунальне

виробниче   житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство  Індустріального

району  м. Дніпропетровська, Відділ  громадянства, імміграції та реєстрації

фізичних
осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області,

про
визнання особи такою, що втратила право на житло, відміну реєстрації та

вселенні   задовольнити частково.

Вселити
ОСОБА_7  в квартиру №АДРЕСА_1   в м. Дніпропетровську.

В
іншій частині позову відмовити.

Позовну
заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
ОСОБА_5,  ОСОБА_6, треті особи:
КЖЕП №50,  Відділ  громадянства, імміграції та

реєстрації
фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в

Дніпропетровській
області,  про усунення перешкод в
користуванні  та вселенні -

задовольнити.

Вселити
ОСОБА_8 в квартиру №АДРЕСА_1   в м.
Дніпропетровську.

Стягнути  солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,  ОСОБА_6
збір на інформаційно-

технічне
забезпечення в сумі 7 грн. 50 коп.
і  на користь держави судовий збір

в
сумі 8 грн. 50 коп.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,   або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П.Слюсар