Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 червня 2007 року                                                                                     м.Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

в складі:

головуючого                                                Панасенкова В.О.

суддів :                                                         Парапана
В.Ф., Михайлова В.О.

Драгомарецького М.М.,Громіка Р.Д.

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „АвтоЗАЗ",третя
особа: Запорізьке міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань про
перерахунок розміру відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю і стягнення
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського
районного суду М.Запоріжжя від 27.04.2004р. та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 13.09.2004р.,

встановила :

У листопаді 2000р. ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом, в якому вказувала,що працюючи у відповідача в ливарному
цеху ІНФОРМАЦІЯ_1, в 1969
році була травмована,внаслідок чого в серпні 1994 року визнана інвалідом 2 групи зі встановленням 50% втрати працездатності, отримує виплати в рахунок
відшкодування втраченого заробітку.

Згідно наказу НОМЕР_1
від 2.10.1998 року на
підприємстві збільшені тарифні ставки на 40%,проте їй перерахунку виплат в
рахунок відшкодування втраченого заробітку не проведено.

Посилаючись на ці обставини,просила провести перерахунок розміру
відшкодування шкоди та стягнути суму доплат.

В подальшому доповнила позовні вимоги і просила відшкодувати моральну шкоду
в сумі 15000 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.Останнім рішенням
Комунарського районного суду М.Запоріжжя від 27.04.2004 року,залишеним без зміни ухвалою судової колегії в
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 13.09.2004 року,в
задоволенні позову відмовлено.

Справа№33ц-20/07

Головуючий 1 інстанції-Кухар
С.В. Доповідач -
Михайлов В.О.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права,в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового рішення.

Перевіривши матеріали справи,судова колегія вважає,що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції,з яким погодилась і судова колегія апеляційного суду,виходив з
того,що відповідно до п.28 „Правил відшкодування шкоди,заподіяної робітнику
ушкодженням здоров'я,пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків"
перерахунок відшкодування шкоди проводиться
у випадках підвищення тарифних ставок (окладів) працівників
госпрозрахункових і бюджетних підприємств.

Посилаючись на ст.ст.1,2 Закону України „Про оплату праці",суд першої інстанції виходив з того,що тарифні ставки
(оклади),підвищення яких є підставою для перерахунку
відшкодування шкоди,входять до складової заробітної плати,яка складається з багатьох компонентів.На ВАТ „АвтоЗАЗ"
було підвищення заробітної плати,а не тарифних окладів в період,на який вказує
позивачка.

При цьому суд першої інстанції зазначив,що підставою для підвищення тарифних окладів на підприємстві може бути тільки наказ
про їх підвищення,а не наказ про підвищення заробітної плати.

Погоджуючись з тим,що на ВАТ „АвтоЗАЗ" у зазначений період було підвищення заробітної плати, суд зробив висновок, що
відповідно до ст.ст.1,2 Закону України „Про оплату праці",
йдеться про підвищення не основної заробітної плати ,тобто тарифних ставок (окладів),які є підставою для перерахунку
відшкодування шкоди. Разом з тим ,суд не зазначив
,яка саме складова заробітної плати була підвищена і не дав належної оцінки наказу НОМЕР_1 від 2.10.1998р. ,яким була підвищена
не якась складова заробітної плати
(основна,додаткова,заохочувальні і компенсаційні виплати),а саме
заробітна плата.

Не визначившись із складовою заробітної плати і, не зазначивши в наказі про
підвищення додаткової заробітної плати або інших
заохочувальних та компенсаційних виплат, відповідач тим самим
підвищів основну заробітну плату ,тобто винагороду за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці, яка встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів).

Твердження суду апеляційної інстанції ,що відповідно до рішення правління ВАТ „АвтоЗАЗ" від 25.09.1998р.,згідно якого заробітна плата була підвищена за рахунок повернення дебіторської заборгованості та прибутку від інших
невиробничих робіт і тому це не може бути підставою для проведення перерахунку
відшкодування шкоди ,слід визнати безпідставним.

Крім того ,відповідно до п.8.4
Установчого договору про заснування та діяльність
Спільного українсько-корейського підприємства з іноземною інвестицією у формі
закритого акціонерного товариства „АвтоЗАЗ-Деу" ,зареєстрованого 13.04.1998р. для забезпечення потреб АвтоЗАЗу у
виплаті компенсацій особам ,що отримали
трудові каліцтва на АвтоЗАЗі, Товариство, упродовж перших трьох років з дати заснування,буде авансувати АвтоЗАЗу суми
необхідні для таких виплат за рахунок
майбутніх дивідендів .Вищезазначене фінансування буде здійснюватися у необхідних розмірах щомісячно,але у будь-якому
випадку не буде перевищувати на рік суми,
еквівалентної 300 000 доларів США. Таке фінансування буде
повернено АвтоЗАЗом Товариству шляхом
утримання Товариством сукупної сплаченої у відповідності з цим Розділом суми з відповідних наступних дивідендів, що
підлягають сплаті АвтоЗАЗу (а.с.142-153).

Таким
чином,Установчим договором передбачена виплата компенсацій особам,що отримали трудові каліцтва на АвтоЗАЗі,у необхідних
розмірах щомісячно і для цієї мети АвтоЗАЗ буде отримувати до 300 000 доларів США на рік.

До такого
висновку після проведеної перевірки прийшла і прокуратура м.Запоріжжя (а.с.51).

Відповідач ці обставини не спростував,а висновок апеляційної інстанції,що відповідач
не є виробничим підприємством,прибутків від господарської діяльності немає,а
існує за рахунок дивідендів,слід визнати необгрунтованим і таким,що суперечить
Установчому договору.

Крім того,у
відзові на позов відповідач підтвердив,що в жовтні 1998р. на ВАТ „АвтоЗАЗ"
мало місце підвищення тарифних ставок в 1,4
рази працюючим у ВАТ „АвтоЗАЗ" (а.с. 108-109).

Ця обставина підтверджується і в листі Державної інспекції праці
Запорізької області від 12.01.2000р. (а.с.20),з якого вбачається,що
перевіркою встановлено підвищення посадових окладів і тарифних ставок на ВАТ
„АвтоЗАЗ" згідно наказу НОМЕР_1
від 2.10.1998р.,коефіцієнт підвищення -
1,4.

Тому колегія
суддів приходить до висновку про наявність підстав для підвищення ОСОБА_1 розміру відшкодування шкоди на 40 %,починаючи з жовтня 1998р.

Як вбачається з
постанови Запорізького міського відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України розмір відшкодування втраченого ОСОБА_1 заробітку становить
165 грн.55
коп. (а.с.120),а з врахуванням 40%
підвищення повинна становити 231
грн.77 коп.

Таким чином, 40% щомісячного недоотримування ОСОБА_1
відшкодування шкоди становить 66 грн.22 коп. і ця сума підлягає стягненню на користь
ОСОБА_1 за період з жовтня 1998р. і на час ухвалення рішення суду,тобто по
травень 2007р.,що становить 104
місяця,а загальна сума відшкодування складає 66грн.22 коп.х 104 = 6886 грн.88 коп.

Згідно з Законом
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,які спричинили втрату працездатності",який набрав чинності з
1.04.2001р.,відшкодування шкоди покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України.

Відповідно до
Прикінцевих положень цього Закону уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей,яким до набрання чинності
цим Законом підприємства,установи та організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової) шкоди,заподіяної ушкодженням
здоров'я,виплачується цими підприємствами,установами
і організаціями,а в разі їх ліквідації без правонаступника -Фондом
соціального страхування від нещасних випадків.

На підставі
викладеного,колегія суддів приходить до висновку,що заборгованість по
відшкодуванню матеріальної шкоди,заподіяної ушкодженням здоров'я позивачки
повинен виплатити відповідач -
ВАТ „АвтоЗАЗ" з покладенням подальшого
щомісячного відшкодування шкоди в розмірі 231 грн.77 коп. на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України.

Судова колегія вважає,що у
відповідності з вимогами ст.237-1 КЗпП України (набрала
чинності 13 січня
2000р.) та роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 .03.1995р. (зі змінами,внесеними постановою від 25.05.2001р. №5) „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",
даними у п.п.13,15 ,на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в сумі
5000 грн.,оскільки
тривала невиплата   належних їй грошових
сум,починаючи з 2000р., призвела до її моральних страждань,втрати нормальних
життєвих зв'язків та вимагала від неї додаткових зусиль для організації свого
життя.

Враховуючи наведене,суди першої та
апеляційної інстанції дійшли хибного висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1

Оскільки по справі не вимагається збирання або додаткової
перевірки доказів,обставини справи
встановлені судом повно і правильно,але допущено помилку в застосуванні норм
матеріального права,оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з постановлениям нового рішення
про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.336,341 ЦПК України,колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області,

Вирішила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення місцевого Комунарського районного суду М.Запоріжжя від 27.04.2004р.
та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13.09.2004р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ВАТ „АвтоЗАЗ" провести ОСОБА_1
перерахунок відшкодування шкоди з врахуванням підвищення заробітної
плати на 40%,повідомивши Запорізьке міське відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Стягнути з ВАТ „АвтоЗАЗ" на користь ОСОБА_1
заборгованість по відшкодуванню шкоди,заподіяної здоров'ю,в сумі 6886 грн.88 коп. та
моральну шкоду в сумі 5000
грн.

В решті частини позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.