Справа № 22-168 2007 року Головуючий суддя у І інстанції - Музичук Н.Ю.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді - Буцяк 3.1.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка 3.1.

суддів Шимківа С.С, Ковалевича СП.

з участю секретаря судового засідання Сеньків Т.Б.,

сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 5 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про скасування усиновлення,

встановила:

Рішенням Рівненського міського суду від 5 грудня 2006 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про скасування усиновлення.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі позивач, вважаючи такий висновок місцевого суду незаконним, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Проте погодитися з таким висновком місцевого суду не можна.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов"язків.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що мати усиновленої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 з власної ініціативи розірвала шлюб із позивачем, який раніше усиновив її дочку. З весни 2006 року вони, включаючи усиновлювача і усиновлену, проживають окремо. З того часу усиновлена й усиновлювач між собою практично не спілкуються, родинних стосунків не підтримують. Усиновленій ОСОБА_2 давно достеменно відомо про те, що вона не є біологічною дочкою позивача й є ним усиновленою, їй також достовірно відомо про те, що її біологічним батьком є ОСОБА_4, з яким вона, незважаючи на своє усиновлення позивачем, протягом тривалого часу підтримує регулярні стосунки.

Таким чином, таємниця усиновлення для усиновленої ОСОБА_2давно розкрита.

Позивач ОСОБА_1 створив іншу сім'ю і проживає окремо від відповідачів.

Заперечення ОСОБА_2і ОСОБА_3 проти скасування усиновлення апеляційний суд розцінює як їх намагання заставити позивача виконувати передбачений законом обов"язок з утримання усиновленої, про що свідчить пред"явлений ОСОБА_3 в суд першої інстанції позов до позивача про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2.

Однак правовий інститут усиновлення не може бути зведений лише до виконання усиновлювачем обов'язку з утримання усиновленої, оскільки це суперечило б засадам і принципам ст. ст. 207, 226-233 СК України.

Крім того, приймаючи рішення у даній справі, колегія суддів враховує також ту обставину, що в судовому засіданні апеляційного суду усиновлена, неодноразово звертаючись до позивача, називала його не батьком, а виключно по імені та по-батькові.

Тому з урахуванням усіх викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 207, 226-233, п. З ч. 1 ст. 238 СК України, ст.ст. 10, 60, 303, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 5 грудня 2006 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати з дня набрання чинності даним рішенням рішення про оголошення ОСОБА_1 усиновлювачем ОСОБА_2.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.