АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ________________
Справа № 22-ц-22-Ф/07         Головуючий суду першої інстанції                        Кириленко Л.О.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції         Мудрова
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

13 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м.
Феодосії в складі:

головуючого
- судді              Ломанової Л. О.,

суддів                                     Притуленко
О.В.,

мудрової В. О.

при секретарі         Цендрі О.М.

Р

озглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, третя особа - відділення
громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Феодосійського міського
управління Головного управління МВС в АР Крим, про визнання такими, що втратили
право користування жилою площею за апеляційною скаргою ОСОБА_5 - представника
ОСОБА_2 на рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 17 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
третя особа - відділення
громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Феодосійського міського
управління Головного управління МВС в АР Крим, про визнання такими, що втратили
право користування жилою площею на підставі статті 71 Житлового
кодексу України, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що йому згідно свідоцтва
про права на спадщину за законом належить 2/3
частки домоволодіння НОМЕР_1
по АДРЕСА_1, в якому він зареєстрований та проживає. Крім позивача у
квартирі також зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2. і її діти - дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4
Фактично, шлюбні відносини припинили у 2002
році, із тієї пори відповідачі виїхали зі вказаного домоволодіння забравши
свої особисті речі, і „в даний час без поважних на то причин за вказаною
адресою не проживають. їх находження на реєстраційному обліку перешкоджає
позивачу в праві розпорядження домоволодінням.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 17 жовтня 2006 року позов було
задоволено: визнано ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 такими, що втратили право на жилу площу в будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1,
зобов'язано паспортний відділ Феодосійського МОВД виписати їх з зазначеного
будинку.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду представник ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в який просить скасувати його та ухвалите нове про відмову у
задоволені позову, посилаючись на те, що рішення суду було прийнято з
порушенням норм матеріального права, виводи суду не відповідають обставинам по
справі, судом порушені вимоги пункту 2
частини 3 статті 71 Житлового
кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, представників позивача та відповідача, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно з вимогами частини 1
статті 303 Цивільного
процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до статті 308
Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Суд першої інстанції задовольнив позов, на підставі положень статті 71 Житлового
кодексу України, яка підлягає застосуванню також і до колишніх членів сім'ї
власника, зазначених у статті 156
цього Кодексу, виходячи з того, що відповідачі

2

не проживають у спірній квартирі понад встановлений
законом строк без поважних

причин.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачу згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом належить 2/3
частки жилого домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.9). Зі змісту
позовної заяви (а.с.4) та з матеріалів справи випливає те, що за вказаною
адресою також зареєстровані ОСОБА_2.
та її діти: дочка ОСОБА_3, яка
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2
народження. Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 6 березня 2002 року був
розірваний шлюб між позивачем та

Як слідує з матеріалів справи, наприкінці 2002 року відповідачі припинили

мешкання у спірної квартирі (а.с.10, 15-20).
Вказані обставини фактично не

заперечуються відповідачами та підтверджуються доказами, наданими до суду
першої

інстанції зокрема: довідками про місце роботи відповідачів ОСОБА_2
(a.c31)

та ОСОБА_4 (а.с.32) у Російській Федерації, а також довідкою про навчання

ОСОБА_3 (а.с.29), з якої вбачається те, що вона навчалася у 10 - 11 класі в ZVU3
-

2005 роках у
НОМЕР_2 в м.
Хімки, Російська Федерація.                      _

З
рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 18 січня 2006
року, яке було надане у судове засідання суду апеляційної інстанції,
випливає те, що 3 листопада
2002 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно зареєстрували шлюб, але шлюбно-сімейні відносини
були припинені у 2003 році, з
того часу позивач та відповідачка проживають окремо, тому шлюб між ними був
розірваний.

За таких
обставин висновок суду щодо непроживання відповідачів понад встановлений
законом строк без поважних причин у спірної квартирі слід визнати

ВфНИВідповідно
до частини 3 статті 10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу

СВ01ХВ?дгювідно3^оРпункту
2 частини 3 статті 71 Житлового
кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем
або членами його сім і понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з
постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з
навчанням протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Фактичні обставини справи та наявні докази не надали
законних підстав суду

першої інстанції дійти до висновку щодо вимушенності
виїзду відповідачів зі спірної

квартири у зв'язку з умовами праці або навчання. Надані з
місця роботи відповідачів

довідки свідчать про постійний характер їх роботи у
Російській Федерації, а навчання

доньки відповідачки у НОМЕР_2 в м. Хімки
зумовлено її проживанням разом з матір ю.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що на _ спірні
правовідносини

розповсюджуються положення пункту 2 частини 3 статті 71 Житлового
кодексу

України не можна визнати обгрунтованими.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закони, які їх регулює.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального   чи   процесуального   прав,
які   призвели   або
могли   призвести   до неправильного вирішення справи

На
підставі наведеного статей 71
та 72 Житлового
кодексу України керуючись статтею 303
пунктов 1 частини 1
статті 307, статтею 308 та 315 Цивільного
процесуального кодексу України колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 відхилити. Рішення Феодосійського міського суду АР Крим від  17  жовтня 2006
року

3^ИШИУхвїі3а3аіеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення

однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції
шляхом подачі касаційної

скарги протягом двох місяців з дня набрання ним з

Судді