У Х В А Л А

Іменем України

6 червня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Пшонки М.П.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Державної податкової
адміністрації (далі - ДПА) в Кіровоградській області, третя особа - управління
Державного казначейства в Кіровоградській області, про відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2002 року ОСОБА_1
пред'явив у суді позов до Державної податкової адміністрації в Кіровоградській
області про відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з вересня 2000 року він
працював на посаді директора приватного підприємства (далі - ПП) “Сфера” і був
його власником.

29 січня 2001 року працівниками
податкової міліції ДПА в Кіровоградській області незаконно було вилучено в
підприємства 53 тонни металобрухту.

Після цього працівники податкової
міліції протягом  лютого - березня 2001
року чинили на ОСОБА_1 тиск з метою примушення відмовитися від металобрухту та
забрати свої скарги на їхні неправомірні дії з прокуратури та суду.  2 лютого 2001 року працівниками податкової
міліції було здійснено спробу його незаконного затримання, вони неодноразово
приїжджали до нього додому, тому що він вимушений був жити у своїх знайомих.

Унаслідок неправомірних дій
працівників податкової міліції позивачу завдана моральна шкода, оскільки були
порушені його нормальні життєві зв'язки, погіршилися відносини з людьми, що
його оточували, він втратив роботу і не міг займатися підприємницькою
діяльністю, погіршився його психічний стан, унаслідок чого вимушений був
звертатися до лікарів.

З підстав ст. 56 Конституції України
просив стягнути  з  відповідача                        500 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 28 грудня 2002 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 9 квітня 2003 року, позов ОСОБА_1
задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України на його користь 250
000 грн.

У касаційній скарзі ДПА в
Кіровоградській області просить скасувати судові рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального закону, і постановити
нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, на підставі якої судом вирішено спір кожен має право на відшкодування
за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових
осіб при здійсненні своїх повноважень.

Тобто зазначена конституційна норма
спрямована на захист громадян, які потерпіли від свавілля органів державної
влади, місцевого самоврядування або їх співробітників під час здійснення ними
управлінських функцій.

Проте, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 у зазначеному розмірі, суд виходив із того, що 29 січня 2001 року
працівниками податкової міліції ДПА в Кіровоградській області у ПП “Сфера” було
незаконно вилучено 53 тонни металобрухту. При цьому на порушення вимог ст. ст.
202, 203 ЦПК України (1963 року) та ст. 56 Конституції України не зазначив, які
ж саме незаконні рішення, дії чи бездіяльність посадових чи службових осіб ДПА
були вчинені щодо позивача як фізичної особи.

Спростовуються матеріалами справи й
доводи ОСОБА_1 щодо перебування його з вересня 2000 року на посаді директора ПП
“Сфера”.

Крім того, задовольняючи позов, суд послався на те, що 2
лютого 2001 року працівники управління податкової міліції ДПА із застосуванням
фізичної сили здійснили спробу незаконного затримання  ОСОБА_1, не навівши при цьому на порушення
вищезазначених вимог закону будь-яких переконливих доказів та не звернувши
уваги на те, що закон передбачає відповідальність за дії чи бездіяльність, а не
за спробу їх вчинити.

Безпідставним є посилання суду при
вирішенні спору на ст. ст. 440, 4401, 441, 442 ЦК України (1963
року), оскільки зазначені норми передбачають відшкодування шкоди особою,
винними діями якої її заподіяно.

Рішення суду не містить доводів щодо вини держави в
заподіянні шкоди позивачу.

Крім того, відповідно до вимог
процесуального законодавства рішення постановлюється судом щодо сторін у
справі. Згідно зі ст. 102 ЦПК України (1963 року) сторонами в справі є  позивач та відповідач.

Проте шкоду стягнуто з Державного
бюджету, хоча відповідний орган Державного казначейства судом до участі у
справі не залучався.

На порушення вимог ст. 208 ЦПК
України (1963 року) у рішенні суду не зазначено, що ним постановлено щодо ДПА в
Кіровоградській області, до якої було пред'явлено позов.

Не можна погодитись і з висновком
суду щодо визначення розміру, стягнутої моральної шкоди.

Відповідно до роз'яснень, викладених
у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4
“Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”,
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних
і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки
тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках.

Визначивши розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
Державного бюджету України на користь позивача 250 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, суд не навів відповідних мотивів визначення саме такого
розміру відшкодування.

З огляду на викладене судові рішення
не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації в
Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 28 грудня 2002 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 9 квітня 2003 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.П.Пшонка

Судді:

І.С.Берднік

А.В.Костенко

Н.П.Лященко

Ю.В.Прокопчук