справа
№ 2-42007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді
Каракуши С.М.

при секретарі
Карагодіній В.А.

за участю позивача                                                                                  ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та
сплату процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 05.01.2004 р. укладений договір позики, за яким ОСОБА_1 передав
ОСОБА_2 грошові кошти у сумі, що становить еквівалент 3000 доларів США, які
ОСОБА_2 зобов'язався повернути у строк до 05.07.2004
р. та сплатити 4 проценти
від суми позики за користування грошовими коштами щомісячно, і оскільки
відповідач у визначений строк позику не повернув, ОСОБА_1просить стягнути на
його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти за
прострочення виконання грошового зобов'язання, а також стягнути проценти за
користування позикою, передбачені договором.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному і
просив його задовольнити. Позивач пояснив, що договір позики укладений між ним
та ОСОБА_2 був не 05.01.2004
p. a 05.01.2001 p., і термін
повернення грошових коштів був визначений не 05.07.2004 p., a
05.07.2001 p.,
в обґрунтування чого надав оригінал розписки. Виправлення року укладення
договору та строку повернення грошових коштів пояснив тим, що для вирішення
питання про повернення боргу він звертався до різних юридичних фірм, і хто вніс
виправлення у визначену у розписці дату йому не відомо. Також позивач пояснив,
що відповідач не повернув суму боргу, що стало підставою для звернення до суду
з позовом про стягнення боргу.

Представник позивача позов також підтримав у повному
обсязі.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі та пояснив,
що він дійсно отримував у позику від ОСОБА_1 05.01.2001 р. суму, що становить еквівалент 3000 доларам США, але
суму боргу та визначені у розписці проценти він повернув своєчасно, на
підтвердження чого йому була надана позивачем світлокопія розписки, яка не
містить виправлень у датах її написання та строку повернення боргу, так як
позивач повідомив, що оригінал розписки ним втрачений і у нього збереглася лише
світлокопія, яку він і передав на підтвердження повернення суми боргу.
Відповідач підтвердив справжність свого підпису на розписці про отримання суми,
еквівалентної 3000 доларам
США, і зазначив, що позика надавалась 05.01.2001
p., строк її
повернення був визначений 05.07.2001
р.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі,
встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.01.2001 р. укладений
договір позики, за яким ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у
сумі, еквівалентній 3000
доларам США, і які ОСОБА_2 зобов'язався повернути в строк до 05.07.2001 р. та сплатити процента за користування
зазначеною сумою у розмірі 4 процентів
щомісячно, що підтверджується оригіналом дослідженою судом розписки та власними
поясненнями позивача і відповідача про дату укладення договору та строку
повернення боргу.

Відповідно до ст. 374
ЦК України (1963 p.), який діяв на час
вдачі розписки, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду та такої
якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей.

Відповідно до ст. 5 ЦК України і п. 4 ч. 2 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (2003р.), щодо цивільних відносин, які виникли
до набрання чинності Цивільним кодексом, положення цього Кодексу застосовуються
до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання
ним чинності.

Оскільки відповідач своєчасно не повернув суму позики,
суд, дослідивши обставини справи, приходить до висновку, що ОСОБА_2 порушив
договір позики, тому вимоги позивача щодо стягнення з нього суми боргу з
урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за час прострочення є
обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, і стягненню з відповідача,
відповідно до ст.ст. 625, 1050 ч. 1 ЦК України, підлягає сума боргу у розмірі
3000 доларів США, що за курсом НБУ становить суму 15150 грн. (із розрахунку 5 грн. 05 коп. за 1 долар США
відповідно до довідки ЗАТ КБ
«Приват Банк»), яка зазначена у розписці з урахуванням індексу інфляції,
який становить 4547 грн. 41 коп. (із
розрахунку сума боргу7 15150
х 1,013 х 1,022 х 1,016 х 1,024 х 1,103 х 1,012 х 1,018х 1,005 х 1,001 х 1,009 х 1,002 х 1,026, що становить
індекси інфляції за період з липня 2004
року по жовтень 2006
року відповідно до довідки Головного управління статистики у Запорізькі
області, = 19697 грн. 41 коп. - 15150 грн. = 4547 грн. 41 коп.), та три
проценти річних за час прострочення у розмірі 1064 грн. 65
коп. (15150 грн. 100 % х 3% 365 днів х 855 днів
прострочення).

Вимоги про стягнення 4 процентів за час користування грошовими коштами суд
находить необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки
відповідно до ст. З 76 ЦК
України (1963 p.), отримання
процентів за користування позикою не передбачено.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягненню на користь
позивача підлягають також понесені ним судові витрати пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 ЦК України (1963 p.), ст.ст. 625, 1050 ЦК України (2003 p.), ст.ст. 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з
урахуванням індексу інфляції у розмірі 19697
грн. 41 коп. та
три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі
1064 грн. 65 коп., а також
судові витрати у сумі 232
грн. 70 коп., а
всього стягнути 20994 грн. 76 коп.

В іншій частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
з подальшим поданням апеляції протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення.

Суддя