Справа №
22-ц-1444/2007                Головуючий суду І інстанції -
Доповідач Апеляційної інстанції - Кателін В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді: Шестакової Н.В. Суддів: Філатової
Є.В., Кателіна В.П. При секретарі: Антипові Д.В.

розглянувши у
відкритому судову засіданні у м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат пов'язаних з розглядом цивільної
справи в суду, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3на рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
30 000 грн. сплачених нею своєму представнику у зв'язку з розглядом цивільної
справи в суду, який надавав її юридичні послуги та правову допомогу, а також
300 грн. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані
тим, що 02.12.2003 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до підприємства „Фарм-Сервіс-Плюс" за фактом самовільного
будівництва скатного даху над прибудовою до жилого будинку та стягнення
матеріальної і моральної шкоди.

Позовна заява
була прийнята до провадження Центрального районного суду м. Сімферополя АР
Крим. Під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 була притягнута у справі в
якості відповідача.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 13.06.2005 року по
справі № 2-252/05 у позові ОСОБА_2 було відмовлено з мотивів його повної
необґрунтованості.

У липня 2005 року представником ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга
на вказане рішення суду.

20.09.2005 року
Апеляційним судом АР Крим у задоволенні апеляційної скарги апелянтам було
відмовлено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В 2005 році,
після закінчення розгляду справи в суду апеляційної інстанції, між позивачем і
ОСОБА_3 були підписані акти здачі-приймання виконання робіт та наданих послуг
за вказаними договорами.

Згідно умов вказаних договорів, зокрема п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3 договору №
8-1/ю-ф/12-03  від  12.03.2004 року та п.п.   1.2, 4.1. 4.2 договору №  1/а/06-07 від

2

06.07.2005   року позивачем
11.11.2005 року було здійснено оплату за надані

юридичні послуги
та гонорару за надану правову допомогу у загальній сумі 30 000

грн., що підтверджується квитанцією № 01 від 11.11.2005 року філії КРУ ЗАТ КБ

„ПриватБанк"
та квитанцією № 02 від 11.11.2005 року філії КРУ ЗАТ КБ

„ПриватБанк".

Позивач вважає,
що діями ОСОБА_2 було порушене її цивільне право на безперешкодне володіння,
користування і розпорядження своєю власністю, у вигляді права на проведення
реконструкції власного майна. Крім того, з суті позовних вимог позивачем
вбачалася можливість втрати свого майна у вигляді перебудованого даху та
грошових коштів, витрачених на проведення реконструкції даху. Таким чином,
позивач вважає, що понесені ним витрати на оплату юридичних послуг та надання
правової допомоги адвокатом є саме реальними збитками, тобто втратами, понесеними
позивачем на захист та відновлення свого порушеного права.

Крім того, на
думку позивача, понесені ним витрати не можуть бути кваліфіковані як складова
частина судових витрат, оскільки на час прийняття рішення судом першої
інстанції діяв ЦПК України в редакції 1963 року, де згідно статті 76 було передбачено, що до судових витрат
відносяться витрати на оплату допомоги адвокату, який брав участь у
справі.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР
Крим від

09.11.2006 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої
інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, судова колегія приходить
до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню,
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення частково позовних вимог ОСОБА_1.

Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції посилався на те, що
при зверненні до суду, відповідач ОСОБА_2 реалізувала гарантоване законом право на судовий захист майнового права у
відповідності до статті 16 ЦК України. Звернення до суду, чинним законодавством не
кваліфікується як порушення цивільних прав особи, по відношенню до якої
заявлені позовні вимоги.

Однак погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що уклавши
договори на надання юридичних послуг № 8-1/ю-ф/12-03 від 12.03.2004 року і про
надання правової допомоги № 1/а/06-07 від 06.07.2005 року, позивач в такій
спосіб реалізував своє право на захист при розгляді судової справи. Договори
укладені по взаємній згоді сторін, тому необхідно вважати, що позивач
свідомо ухвалював рішення про понесення безвідплатних витрат у розмірі 30 000
грн. не можна.

. Так,
відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних із розглядом судової справи. До витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне
забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників,
пов'язаних з явкою до суду; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за
місцем їх розміщення та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

З матеріалів
справи вбачається, що згідно умов зазначених договорів, зокрема п. п. 1.1,3.1.3.2.3.3 договору № 8-1/ю-ф/12-03 від 12.03.2004 року та
п. п. 1.2,

3

було здійснено оплату її представнику ОСОБА_3 за надану правову допомогу у загальній
сумі 30 000 грн., що підтверджується квитанцією № 01 від 11.11.2005 року філії КРУ ЗАТ КБ „ПриватБанк" та квитанцією № 02 від 11.11.2005 року філії КРУ ЗАТ КБ „ПриватБанк".

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 13.06.2005 року по
справі № 2-252/05 у позові ОСОБА_2 було відмовлено з мотивів його повної
необґрунтованості.

20.09.2005 року
Апеляційним судом АР Крим у задоволенні апеляційної скарги апелянтам було
відмовлено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В 2005 році,
після закінчення розгляду справи в суду апеляційної інстанції, між позивачем і
ОСОБА_3 були підписані акти здачі-приймання виконання робіт та наданих послуг
за вказаними договорами.

Таким чином,
понесені відповідачем витрати на оплату правової допомоги є судовими витратами, відповідно до вище вказаного
закону можуть присуджуватися на його користь з позивача у зв'язку з
ухваленням рішення на його користь.

Згідно частини 2
статті 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Однак,
відповідно до вимог статті 3 ЦК
України, основними засадами цивільного законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність.

Таким чином, виходячи із зазначених положень цивільного законодавства, характеру
і складності справи, тривалості розгляду справи, суми позову, колегія суддів
вважає за необхідне зменшити суму відшкодування судових витрат сплачених
відповідачем за надання правової допомоги до 2 000 грн.

Позивач та її
представник не довели свого позову, що є їх обов'язком відповідно до засад змагального процесу за статті 10 ЦПК України. При
цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз'яснював
позивачеві та його представнику їх права та обов'язки.

За такими
обставинами, приймаючи до уваги, що по справі встановлені всі обставини, в
додаткових доказах потреби немає, припущена судом помилка в оцінці доказів, і у
зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне ухвалити нове рішення, яким
частково задовольнити позовні вимоги позивача.

Керуючись
статтями 301, 303, 304, пункту 2 статті 307, пункту 3 статті 309, статтями 316,
317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія судової
палати,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09
листопада 2006 року скасувати і ухвалити нове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі
2 000 (дві тисячі) гривень.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання
ним законною сили в касаційному порядку до Верховного Суду України.