АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06
березня 2007 року                                                                                        м.
Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                                   Гайворонського
С.П.

суддів                                              Артеменка
І.А.

Виноградової Л.Є.

при секретарі  Карпенко СВ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про захист честі,
гідності, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Любашівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2006 року,

встановила :

позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1. посилався
на те, що працівники Пенсійного фонду України в Любашівському районі Одеської
області в своїх колективних листах до Голови Верховної Ради України, Президента
України, Прем'єр Міністра України розповсюдили відносно позивача по даній
справі неправдиві порочні відомості, чим принизили честь та гідність ОСОБА_1.,
як головного лікаря району та приватної особи, оскільки відповідачі
безпідставно звинуватили його у розкраданні коштів з державного бюджету, а
також вказали, що нібито позивач вважає себе повновладним власником районної
лікарні.

Головуючий у
першій інстанції: Гнатюк В.О.      Справа
№ 22ц - 1013/2007р.

Доповідач:
Гайворонський С.П.                           Категорія:
ЦП 27

ОСОБА_1 вказує, що в результаті вищезазначених неправомірних дій
відповідачів, він та його  сім»я
перенесли нервове потрясіння і позивачу завдана моральна шкода.    У судовому засіданні суду першої інстанції
позивач свій позов підтримав та просив суд зобов'язати відповідачів через пресу
вибачитись перед ним, а також стягнута моральну шкоду на користь позивача з
відповідачів у розмірі 1.700 грн.

Відповідач
ОСОБА_2 (він же представник інших відповідачів), у судовому засіданні районного
суду позов ОСОБА_1. не визнав і пояснив, що інформація, яка була викладена в
листах до вищевказаних осіб відносно позивача не порочить честь та гідність
ОСОБА_1.

Рішенням
Любашівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2006 року у
задоволені вищевказаного позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати і справу направити на
новий розгляд.

При цьому
вказується, що районний суд неповно з ясував обставини, що мають значення для
справи, висновок суду не відповідає вимогам обставинам справи.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до
ст. З 08 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх.регулює.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1. районний суд виходив з того, що між позивачем (головним
лікарем Любашівської центральної районної лікарні Одеської області) та
відповідачами (працівниками Пенсійного фонду України у Любашівському районі
Одеської області) виник конфлікт через спір щодо використання будівлі.

У зв'язку з цим,
відповідачі звернулися з листами до Голови Верховної Ради України, Президента
України, Прем'єр Міністра України у яких просили вирішити проблему використання
спірної будівлі.

На підставі
досліджених в судовому засіданні доказів, суд першої інстанції вірно прийшов до
висновку, що поширена відповідачами інформація стосовно ОСОБА_1. не порочить
честь та гідність останнього, оскільки в зазначених вище листах про те, що
„кошти, які виділяються з районного бюджету на лікування населення, десь
вивітрюються" не стосується конкретно позивача.

Іншу інформацію
поширену у вищевказаних листах, про те, що ОСОБА_1. являється повновладним
власником лікарні, зрадником соціалістичної партії, районний суд правильно
врахував проявом зайвих емоцій відповідачів, яка не принижує честь та гідність
позивача.

Отже, судова
колегія вважає, що районний суд правильно відмовив в позовних вимогах ОСОБА_1.
про захист честі та гідності, оскільки позивач не довів свого позову у цій
частині.

Також, судова
колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови
позивачеві в відшкодуванні моральної шкоди, оскільки відсутні підстави та
докази з боку позивача для відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1. по
даній цивільній справі.

Так, всупереч зі
ст. 1167 ЦК України,
роз'яснень даних у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року ( з наступними змінами ) "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", позивач не зазначив в своїй позовній заяві та в суді, в чому
полягає

для нього моральна шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він
виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами ос підтверджується.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю зазначеного вище зі сторони позивача,
суд першої інстанції був позбавлений можливості з'ясувати наявність самої
шкоди, протиправність діяння її заподіювачів, наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вини останніх в її заподіянні, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, оскільки згідно зі
ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості.

Із викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1. не довів
своїх вищевказаних позовних вимог, що є його обов'язком відповідно до засад
змагальності процесу у відповідності із зазначеною вище статтею ЦПК України,
хоча при цьому суд першої інстанції створив сторонам по даній цивільній справі
всі умови для змагальності процесу.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст.307, 308, 313, п.1 ч.І ст.314, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Одеської області,

ухвала:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2006
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20
про захист честі, гідності, стягнення моральної шкоди - залишити без змін

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до Верховного Суду України.