У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09 липня 2007 року                                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого                                                                Косенка
В.Й.,

суддів:                                                                           Берднік І.С., Данчука В.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства комерційний банк
“Приватбанк”, ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 26 грудня
2006 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
закритого акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”,                ОСОБА_2 про визнання договору
поруки недійсним, мотивуючи тим, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 21 грудня 2005
року дізналася, що останнім для забезпечення кредитного договору укладено без
її згоди договір поруки. Тому просила суд визнати такий договір недійсним.

Рішенням
Корольовського районного суду м. Житомира від 2 листопада              2006 року позов задоволено та
постановлено визнати недійсним договір поруки НОМЕР_1, укладений 23 січня 2004
року між закритим акціонерним товариством комерційний банк “Приватбанк” та
ОСОБА_2 Стягнуто з закритого акціонерного товариства комерційний банк
“Приватбанк” та  ОСОБА_2 по 15 грн. з
кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26
грудня           2006 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 2
листопада              2006 року
скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду апеляційної
інстанції, ОСОБА_1 подала до Верховного суду України касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення
скасувати та залишити в силі рішення районного суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України
передбачено випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального
й процесуального права, а отже,
відсутні підстави для скасування постановленого
судового рішення, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336, ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 26
грудня            2006 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий                                                                         В.Й. Косенко

Судді:
І.С. Берднік

В.Г. Данчук