Справа № 22ц-253/07                                                    Головуючий
Категорія 32                                                                    Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року                                                                                                       м.
Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі колегії:

головуючого - судді Шевчук
Л.Я.

суддів Свистун
О.В., Подолюка В.А.

при секретарі
Матюхіній О.Г.

представника
позивача ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_2

представників
відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника
третьої особи Соколової М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду від 10 січня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1 вказує на незаконність рішення із-за неповного
з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального
права. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, задовольнивши позов повністю.

Рішенням
Горохівського районного суду від 10 січня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням - відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст. 71 ЖК України
втратив право на жиле приміщення; не надав доказів щодо збереження права на
житло за ним за весь час відсутності.

Крім того
вказує, що суд неправильно застосував норми ст.ст. 261 ч.І, 267 ч.З ЦК України,
щодо строків позовної давності.

В запереченнях
на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що відповідач є наймачем
спірної квартири і він не визнаний судом таким, що втратив право користування
жилим приміщенням. А тому суд ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального
і процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 прописаний у спірній квартирі з 24 квітня 1991 року, а з 31 січня 1998 року

2

являється наймачем цієї ж квартири. 16 червня
1998 року, відповідно до вимог ст. 91 ЖК України, дане жиле приміщення за
згодою наймодавця було здано в піднайом позивачу ОСОБА_1 ОСОБА_2 був засуджений
Горохівським районним судом 16 червня 1998 року до 8 років позбавлення волі. ЗО
листопада 2001 року
рішенням виконкому Горохівської міської ради ОСОБА_1 виділено спірну квартиру
та видано ордер. Відповідача ОСОБА_2
в судовому порядку не визнано особою, яка втратила право на жиле приміщення.

Заслухавши
пояснення позивача, відповідача, їх представників, представника третьої особи,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що згідно із рішенням № 125 від 31 жовтня 1990 року виконкому
Горохівської міської ради ОСОБА_6 та членам сім'ї - ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 видано ордер на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1. 24 квітня 1991 року ОСОБА_2
прописався у цій квартирі, та після смерті ОСОБА_6, з 31 січня 1998 року являється
наймачем цієї ж квартири.

Судом першої
інстанції встановлено, що 16
червня 1998 року за
згодою  наймодавця, ОСОБА_2 здав в
піднайом спірну квартиру ОСОБА_1 до
16 червня 2001 року.

Відповідно до
ст.91 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за

згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у
випадках і в порядку,

встановлюваних цим Кодексом.  Жиле приміщення здається в піднайом без

зазначення строку або на визначений строк, у тому числі
на період збереження

цього приміщення за тимчасово відсутнім наймачем.

Отже, ОСОБА_2
являючись наймачем жилого приміщення вправі був здати квартиру в піднайом.
Судом встановлено, що вироком Горохівського районного суду від 16 червня 1998 року ОСОБА_2
засуджено до 8 років
позбавлення волі. Відбувши покарання, 8 вересня 2006 року його було звільнено.

Рішенням
виконкому Горохівської міської ради від 30 листопада 2001 року № 145 спірну
квартиру виділено ОСОБА_1 та видано ордер, де вона проживає по даний час.

Відповідно до
ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Отже, судом
встановлено, що ОСОБА_2,
до звернення в суд із позовом ОСОБА_1, не було в судовому порядку визнано
таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно із ст. 71 ЖК України /в редакції
із змінами від 02.03.2000
року/ жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців у випадку: п.7 - взяття під варту
або засудження до позбавлення волі -
протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо
в цьому будинку, квартирі їх частині/ залишилися проживати інші члени сім'ї.
Якщо в будинку, квартирі /їх частині/ не залишилися проживати

3

інші  члени
сім'ї  наймача,  це
житло може бути надано за договором оренди /найму/ у встановленому
законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до
відбуття ними покарання.

Таким чином, суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 вважається
тимчасово відсутнім наймачем жилого приміщення за яким жиле приміщення
зберігається понад шість місяців. А тому вимоги позивача ОСОБА_1 до задоволення
не підлягають за безпідставністю.

Однак, із
мотивувальної частини рішення суду слід виключити вказівку суду про те, що
позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності, як зайву, оскільки,
відповідно до ст. 261 ЦК
України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася
або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його
порушила.

Отже, підстав
для скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Горохівського районного суду від 10
січня 2007 року в
даній справі залишити без змін, виключивши із мотивувальної частини рішення
речення "а на даний час визнавати його не має підстав так як пропущено
трьохрічний строк позовної давності".

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.