Справа № 22-ц-
1175 /2007р.                                                Головуючий:   1 інстанції
Категорія: відшкодування                                                   Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 лютого
2007 року                                                                                           м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області в складі.

Головуючого -
Борової С.А.,

Суддів:                  Даниленка В.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі:   Макарові В.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006
року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в
якому зазначала, що 5
квітня 2004 року близько 20.00 години в районі будинку № 4-б на вул. Нариманова в м. Харкові водій автомобіля «Мерседес - Бенц Віто» дн -НОМЕР_1 ОСОБА_1,
тобто відповідач по справі, скоїв наїзд на пішохода - сина позивачки ОСОБА_3, який внаслідок
отриманих тілесних ушко­джень помер на місці дорожньо-транспортної пригоди

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з
відповідача на її користь витрати на поховання потерпілого та спорудження
надгробного пам'ятника в сумі 411,48 грн., а також 300000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю сина, який
був єдиною опорою в житті й сподіванням на майбутнє останньої.

В судовому засіданні позивачка частково змінила свої вимоги, зменшивши
розмір відшкодування заподіяної їй діями відповідача моральної шкоди до 150000 грн.

Відповідач вимоги позивачки визнав частково, та не заперечуючи проти свого
обов'язку щодо відшкодування спричиненої їй загибеллю сина матеріальної й
моральної шкоди, разом із тим, просив суд зменшити розмір відшкодування
моральної шкоди до 5
- 8 тисяч гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2006
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд стягнув з відповідача на її користь витрати на поховання загиблого сина
в зазначеному вище розмірі, а також 30000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, завданої смертю останнього.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить змінити
ухвалене по справі рішення в час­тині визначеного судом
першої інстанції розміру відшкодування позивачці спричиненої моральної шкоди,
зменшивши його до 5000
грн.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої
інстанції, ухвалюючи рі­шення по справі, не врахував ступеню вини відповідача - заподіювача шкоди, а також його матеріаль­ного становища.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення районного суду у
відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308
ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну
скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального й процесу­ального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, районний суд, вирішуючи спір, повно й
всебічно дослідив об­ставини справи, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовід­носин та закон
їх регулюючий.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд обґрунтовано поклав на
відповідача ОСОБА_1 обов'язок з відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної їй внаслідок смерті сина, загиблого в дорожньо - транспортній
пригоді.

При цьому, визначаючи розмір відшкодування позивачці моральної шкоди, суд
першої інстанції в повній мірі врахував ступінь моральних і душевних страждань
останньої, пов'язаних із непоправимою втратою єдиного сина.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що при визначенні розміру
відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди повинна
бути врахована ступінь вини відповідача, то ці його доводи судо­ва колегія
оцінює критично, і вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки, що має місце в даному випадку, відшкодовується особою,
яка її завдала незалежно від вини останньої.

Безпідставними є й посилання апелянта в обґрунтування своєї апеляційної
скарги на своє матері­альне становище, як підставу для
зменшення розміру відшкодування заподіяної ним моральної шкоди до 5000 грн., оскільки його статус
пенсіонера не є безумовною підставою для такого зменшення, а розмір цього
відшкодування визначено судом першої з урахуванням усіх істотних обставин
справи, і на думку судової колегії відповідає
глибині завданих позивачці моральних страждань та вимогам ро­зумності
і справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, рішення суду, ухвалене по
суті розглянутого циві­льно-правового спору, не
спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосуван­ня судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели, або могли при­звести до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, су­дова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 14 грудня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути
оскаржена в касацій­ному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошен­ня.