У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 червня 2006
року

м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Берднік І.С., Григор'євої Л.І.,

Гуменюка В.І., Данчука В.Г.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної
незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського районного
суду від 22 липня 2003 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Запорізької області від                    12
листопада 2003 року,

в с т а н о
в и л а :

У вересні 2002 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду
із заявою про стягнення з Державного казначейства України 12 003 гривень
матеріальної шкоди та 500 000 гривень моральної шкоди, завданих незаконним
засудженням їхнього сина - ОСОБА_3.

Ухвалою Бердянського районного суду від 22 липня 2003
року заяву задоволено частково. Постановлено стягнути з Державного казначейства
України на користь заявників 8 322 гривні 60 копійок матеріальної шкоди. У
задоволенні решти вимог відмовлено

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2003 року вказану ухвалу
місцевого суду скасовано, заяву залишено без розгляду.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Верховного
Суду України з касаційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції, ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у
задоволенні решти вимог і задовольнити заяву, посилаючись на порушення судами
норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та залишаючи без
розгляду заяву           ОСОБА_1,
ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявниками порушено
встановлений чинним законодавством порядок позасудового вирішення справи й можливість
застосування цього порядку не витрачена.

Проте з
таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до суду, який
незаконно засудив їхнього сина, померлого в місцях позбавлення волі, заяву про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди. До заяви вони долучили копії
ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України від 14 травня 2002 року про скасування вироку Бердянського міського
суду від 19 березня 2001 року та ухвали колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області від 6 червня 2001
року відносно їхнього сина,
ОСОБА_3.  про закриття справи за
відсутністю в його діях складу злочину.

Законом України “Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду” від 1 грудня 1994 року встановлено випадки, умови та
порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові внаслідок незаконного
засудження.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону у разі смерті
громадянина право на відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1,
2, 3, і 4 статті 3 цього Закону, у встановленому законодавством порядку
переходить до його спадкоємців.

Отже, ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись із заявою про
відшкодування шкоди до Бердянського місцевого суду з дотриманням вимог
указаного Закону та              п. 12
Положення про застосування Закону України “Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду”, затвердженого 4 березня
1996 року, зі змінами, внесеними 3 квітня 1998 року.

Тому в апеляційного суду не було підстав вважати, що
заявники не дотримались порядку попереднього позасудового вирішення справи.

Отже, місцевий суд відповідно до ст. 12 указаного вище
Закону вправі був розглянути заяву
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і постановити у справі ухвалу. Заявники ж згідно з ч. 2
ст. 12 цього Закону мали право ухвалу місцевого суду оскаржити в апеляційному
порядку.

Оскільки апеляційний суд безпідставно застосував ст. 229
ЦПК України, скасувавши ухвалу місцевого суду й залишивши заяву без розгляду,
оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не може бути залишена в
силі.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2003 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук