АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-389/2007 р.                                                                       Головуючий
Категорія     відшкодування                                                    Пироженко С.А.
шкоди                                                                                       Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р. Колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                КісіляМ.О.

суддів                            Адаменко Л.В.,
Подорога В.М.

при секретарі               Петренко
С.П.                                                                                          ;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2006 р.  по
справі  за позовом  ВАТ
«САТП-2302»  до  ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,

вивчивши
матеріали справи, заслухавши учасників процесу

встановила:

12
травня 2006 року дирекція відкритого акціонерного товариства «САТП-2302»
звернулась  до  суду
з  позовом  до
ОСОБА_1,  який  працював
у      , підприємстві    на посаді водія з  13 грудня 2005 року до 20 березня 2006 року,
про   відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної позивачу внаслідок вчиненої ним дорожно- транспортної пригоди 8
лютого 2006 року о  13 год. 30 хв. в м.
Запоріжжі по вул. , Бородинській
під  час   керування
автомобілем  КАМАЗ-53212   держ.номер
НОМЕР_1, належним ВАТ. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що
дорожно - транспортна пригода сталась з вини відповідача, який за допущення
порушень Правил дорожного
руху (п. 23.1) був згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси
від 27 березня 2006 року притягнутий до адміністративної відповідальності.

Як власник джерела підвищеної небезпеки, позивач
відшкодував матеріальну шкоду в сумі 8207,10 грн. 10 березня 2006 року ОСОБА_2,
автомобіль «Деу» держ.номер НОМЕР_2, якого був пошкоджений в результаті дорожно
- транспортної, пригоди, яка сталась з вини відповідача, яку просив стягнути із
ОСОБА_1, мотивуючи тим, що підприємством був укладений з ним договір про повну
матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності цінностей, переданих
йому на зберігання, а також в зв'язку з тим, що підприємство має право
регресної вимоги до працівника.

Рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2006 року позов      відкритого акціонерного товариства
(САТП-2302) задоволений повністю. Ухвалено стягнути   із ОСОБА_1 на користь підприємства матеріальну
шкоду в сумі 8337,10 грн.  та судові  витрати по сплаті держмита 83,37 грн. та 30
грн.  оплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 8450,47 грн.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ОСОБА_1 просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову позивача, мотивуючи тим,
що його вини у вчиненні дорожно - транспортної пригоди немає.

Заслухавши
учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді, судова

палата приходить до висновку про те, що апеляційна
скаргаОСОБА_1 підлягає до

2

задоволення
частково, а ухвалене судом першої інстанції рішення - до зміни із зменшенням
суми відшкодування відповідачем матеріальної шкоди на користь позивача із
слідуючих підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 вчинив дорожно - транспортну пригоду, якою завдана
ВАТ «САШ-2302» матеріальна шкода, при виконанні ним трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків,
працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного
заробітку.

Середній
місячний заробіток ОСОБА_1 становить 342,52 грн. В зв'язку з цим розмір
відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає до стягнення з відповідача, не
повинен перевищувати зазначеної суми.

Зазначений
порядок відшкодування шкоди, заподіяної підприємству   працівником при виконанні трудових
обов'язків передбачений і п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду! України   «Про
судову   практику   в
справах   про   відшкодування   шкоди,
заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» НОМЕР_3
з наступними змінами.

Необхідно вказати, що ст. 1191 ЦК
України на яку посилається суд як на правову підставу для задоволення
позовних вимог позивача передбачає право зворотної вимоги особи, яка
відшкодувала шкоди, завданою іншою особою, в повному обсязі, якщо інший розмір
не встановлений законом. Такий (інший) розмір передбачений вищевказаною ст. 132
КЗпП України.

Ст. 134
КЗпП України про випадки повної матеріальної відповідальності на виниклі між
сторонами правовідносини не поширюється так, як укладений договір про повну
матеріальну відповідальність між адміністрацією ВАТ «САТП-2302» та ОСОБА_1,
який, працював на посаді водія, не відповідає вимогам закону - ст. 135-1 КЗпП
України.

Необхідно вказати також, що суд першої інстанції
помилково при вирішенні справи керувався вимогами Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27 березня 1992 року з наступними змінами так, як питання
розгляду цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої підприємствам їх
працівниками регулюються Постановою Пленуму Верховного Суду України НОМЕР_3з
наступними змінами.

Відповідно до
наведеного необхідно вирішити питання і про судові витрати.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, судова палата

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2006 року змінити,
зменшивши розмір відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_1 на користь відкритого
акціонерного товариства «САТП-3202» до 342,52 грн., судових витрат по оплаті
держмита до 51 грн., по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи 30 грн., а всього 423,52 грн. (чотириста двадцять три грн. 52
коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.