справа № 4.3/2-1578/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 лютого 2007 p.

Харківський
районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - КАЛИНОВСЬКОГО
В.А. при секретарі        - СПІВАК О.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в с Покотилівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1,
до     Коротичанської селищної ради
Харківського району Харківської області

3-тя особа Центр
електрозв'язку № 11 ВАТ «Укртелеком»

«про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок з
прибудовами та надвірними спорудами»

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій
просить суд визнати договір купівлі-продажу від 08.04.1992 p., укладений між
ним та Харківським районним вузлом зв'язку в особі директора Бабенко Б.Г.
дійсним та визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 1981 році він почав
працювати в Харківському районному вузлі зв'язку (РВЗ) і йому та його родині
цією установою було надано для проживання будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Він разом з сім'єю прожив в цьому будинку більше 10 років. Наказом
директора Харківського районного вузла зв'язку Бабенко Б.Г. від 10 січня 1992
р. № 4 була створена комісія для встановлення оціночної вартості даного будинку
та подальшого продажу його приватній особі. Актом від 10 січня 1992 року
комісія встановила оціночну вартість даної будівлі у розмірі 1593 рублів, з чим
погодилася вищестояча організація «Харківське обласне виробничо-технічне
управління зв'язку», печаткою якої було завірено акт комісії № 4 від 10 січня
1992 р.

10 березня 1992 року він звернувся з заявою до директора Харківського РВЗ
про продаж будинку, в якому він проживав разом зі своєю сім'єю, в його приватну
власність, з чим директор погодився, вказавши про це в резолюції на його заяві.
Рішенням ВК Коротичанської селищної ради № 87 від 10.03.1992 р. надано дозвіл
на продаж даного житлового будинку саме йому в приватну власність. 8 квітня
1992 року він вніс в касу Харківського РВЗ 1593 рублів за будинок і оплатив 446
рублів податку на додану власність, але договір купівлі-продажу у встановленому
законом порядку оформлено не було, право власності на даний будинок також
зареєстровано не було. Після купівлі будівлі він провів капітальний ремонт
будинку, вкладаючи в це свою працю і матеріальні кошти: добудував веранду,
фундамент недобудованого сараю, зливну яму.

14 липня 1993 року розпорядженням представника Президента України в
Харківському районі житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 було
прийнято в експлуатацію, але власником вказано Харківський РВЗ. 1 листопада
1993 року Міжміським бюро технічної інвентаризації Харківському РВЗ було видано
реєстраційне посвідчення на даний житловий будинок.  Рішенням IX сесії V скликання  Коротичанської селищної ради Харківського
району Харківської області від 11 січня 2007 року були визначені межі земельної
ділянки НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0395 га.,
призначеної для обслуговування індивідуального житлового будинку. На даний час,
Харківський РВЗ ліквідовано, але дім в якому він продовжує жити, сплачуючи всі
комунальні платежі, залишається зареєстрованим за цією неіснуючою організацією.
Створений замість Харківського РВЗ Центр електрозв'язку № 11 ВАТ «Укртелеком»
на свій баланс цей дім не брав і не має по ньому ніяких претензій.
Коротичанська селищна рада Харківського району Харківської області відмовилася
оформити право власності на житловий будинок і прибудови, роз'яснивши, що дім
не знаходиться в їх комунальній власності, а тому право власності на нього слід
вирішувати в суді.

В судове засідання з'явився представник позивача, який
підтримав позовні вимоги позивача, представник 3-ї особи, представник
відповідача у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи
повідомлені. Відповідач надав до суду лист, в якому просив слухати справу без
участі його представника, оскільки проти позову не заперечує, тому суд, згідно
ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у
ній доказів, та ухвалити заочне рішення. Представник позивача не заперечував
проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали
справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню за наступних підстав.

В 1981 році позивач почав працювати в Харківському районному вузлі зв'язку
(РВЗ) і йому та його родині цією установою було надано для проживання будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Він разом з сім'єю прожив в цьому будинку
більше 10 років. Наказом директора Харківського районного вузла зв'язку Бабенко
Б.Г. від 10 січня 1992 р. № 4 була створена комісія для встановлення оціночної
вартості даного будинку та подальшого продажу його приватній особі. Актом від
10 січня 1992 року комісія встановила оціночну вартість даної будівлі у розмірі
1593 рублів, з чим погодилася вищестояча організація «Харківське обласне
виробничо-технічне управління зв'язку», печаткою якої було завірено акт комісії
№ 4 від 10 січня 1992 р.

10 березня 1992 року він звернувся з заявою до директора
Харківського РВЗ про продаж будинку, в якому він проживав разом зі своєю
сім'єю, в його приватну власність, з чим директор погодився, вказавши про це в
резолюції на заяві позивача. Рішенням ВК Коротичанської селищної ради № 87 від
10.03.1992 р. була надано дозвіл на продаж даного житлового будинку саме
позивачу в приватну власність. 8 квітня 1992 року позивач вніс в касу
Харківського РВЗ 1593 рублів за будинок і оплатив 446 рублів податку на додану
власність, але договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку
оформлено не було, право власності на даний житловий будинок також
зареєстровано не було.

Приймаючи до уваги те, що сторони ОСОБА_1 та Харківський районний вузол
зв'язку в особі директора Бабенко Б.Г. досягли домовленості про всі істотні
умови договору, але цей договір не може бути посвідчений нотаріально, у зв'язку
з тим, що Харківський районний вузол зв'язку припинив свою діяльність, суд
згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України,
вважає необхідним визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку
НОМЕР_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 8 квітня 1992 p., укладеного між
ОСОБА_1 та Харківським районним вузлом зв'язку в особі директора Бабенко Б.Г.,
у зв'язку з чим визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок НОМЕР_1,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 8
квітня 1992 р.

Після купівлі будівлі позивач провів капітальний ремонт будинку, вкладаючи
в це свою працю і матеріальні кошти: добудував веранду, фундамент
недобудованого сараю, зливну яму.

14 липня 1993 року розпорядженням представника Президента України в
Харківському районі житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 було
прийнято в експлуатацію, але власником вказано Харківський РВЗ. 1 листопада
1993 року Міжміським бюро технічної інвентаризації Харківському РВЗ було видано
реєстраційне посвідчення на даний житловий будинок. Рішенням IX сесії V
скликання Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області
від 11 січня 2007 року  були визначені
межі земельної ділянки НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0395
га., призначеної для обслуговування індивідуального житлового будинку. На даний
час, Харківський РВЗ ліквідовано, але дім в якому позивач продовжує жити,
сплачуючи всі комунальні платежі, залишається зареєстрованим за неіснуючою
організацією Харківський РВЗ. Створений замість Харківського РВЗ центр
електрозв'язку № 11 ВАТ «Укртелеком» на свій баланс цей дім не брав.
Коротичанська селищна рада Харківського району Харківської області відмовилася
оформити право власності на житловий будинок і прибудови, роз'яснивши, що дім
не знаходиться в їх комунальній власності, а тому право власності на нього слід
вирішувати в суді.

Враховуючи те, що, після купівлі будівлі позивач провів капітальний ремонт
будинку, вкладаючи в це свою працю і матеріальні кошти: добудував веранду,
фундамент недобудованого сараю, зливну яму, суд, відповідно до ст. 331 ЦК України, вважає
за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на новостворені прибудови та
надвірні споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати КП «Харківське районне БТІ» скасувати реєстраційне посвідчення
на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 1 листопада 1993
року видане Міжміським бюро технічної інвентаризації Харківському РВЗ та
зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок НОМЕР_1,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 8
квітня 1992 p., а також зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на
новостворені прибудови та надвірні споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.
208,209,212,213,215,224,225 ЦПК України

ст.ст. 15, 16,
220 ч. 2, ст. 331, ч. 5 ст. 376, 656, ЦК України ст.ст. 12,48 Закону України
«Про власність»

ВИРІШИВ:

1.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку
НОМЕР_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 8 квітня 1992 p., укладеного між
ОСОБА_1 та Харківським районним вузлом зв'язку в особі директора Бабенко Б.Г.,
по якому ОСОБА_1 купив житловий будинок.

2.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок
НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу
від 8 квітня 1992 р.

3.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на новостворені
прибудови та надвірні споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

4.   Зобов'язати КП
«Харківське районне БТІ» скасувати реєстраційне посвідчення на

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 1
листопада 1993 року видане Міжміським бюро технічної

інвентаризації Харківському РВЗ та зареєструвати за
ОСОБА_1 право

власності на житловий будинок НОМЕР_1, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 8

квітня 1992 p., а також зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на

новостворені прибудови та надвірні споруди, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному
порядку. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання його копії. На рішення суду може бути подано заяву про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, після
подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд Харківської області
через Харківський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.