Справа №2-223
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
березня 2007 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого
судді Марчука В.Т. при секретарі Єремчук Т.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, інтереси якого по довіреності представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з
позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування
житловим приміщенням в квартирі НОМЕР_1 буд. НОМЕР_2 поАДРЕСА_1.

Посилався на те, що відповідака є його донькою, у вказаній квартирі
зареєстрована, але більше шести місяців без поважних причин не проживає. Він
несе зайві витрати на комунальні послуги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов
підтримали і підтвердили обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідачки - ОСОБА_4, яка діяла на підставі доручення,
посвідченого Генеральним Консульством України в Італії, позов не визнала і суду
пояснила, що позивач є її рідним батьком, а відповідачка - рідна сестра.

Відповідачка, будучи неповнолітньою періодично проживала разом з батьком та
періодично разом з матір'ю, оскільки батьки розлучені. Зареєстрована вона в
квартирі батька. Коли досягла повноліття, батько вимагав від сестри кошти для
сплати комунальних послуг за квартиру. У зв'язку із важким матеріальним
становищем сестра вимушена була виїхати у 2002 році в Італію на заробітки.

Сестра періодично надавала з Італії кошти для оплати за квартиру, що вона і
робила, але квитанцій не зберігала, оскільки всі віддавала батькові.

Вважає, що відповідачка з поважних причин не проживає у спірній квартирі
понад шість місяців, а тому просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши та
проаналізувавши письмові докази по справі вважає, що позов є необгрунтованим, а
тому задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що позивач отримав ордер на право зайняття квартири
НОМЕР_1 в буд. НОМЕР_2 поАДРЕСА_1 21.08.1992 року на двох осіб - на нього та
його неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відповідачку по справі.

Місце проживання доньки ОСОБА_3 позивач зареєстрував за вказаною адресою
лише 12.07.1996 року. Донька на той час була ще неповнолітньою.

Наведені обставини підтверджуються корінцем ордера на
житлове приміщення та довідкою ПП «Житлосервіс» (а.с. 5,7).

Квартира НОМЕР_1
поАДРЕСА_1 в м.Чернівці належить місцевим радам (а.с.7).

Із акту комісії ПП «Житлосервіс» від 26.05.2006 року
вбачається, що відповідачка знаходиться за кордоном.

Факт перебування
відповідачки в Італії підтверджується також телеграмою відповідачки та
дорученням генерального консульства України в Італії від імені відповідачки на
ім'я її представника.

Таким чином, посилання представника відповідачки ОСОБА_4 в частині того, що
відповідачка з поважних причин не проживає більше шести місяців у спірній
квартирі об'єктивно підтверджуються зазначеними вище письмовими доказами.

Долученими до справи за клопотанням представника відповідачки, якому не
заперечував позивач та його представник копіями квитанцій про сплату
комунальних послуг підтверджується факт участі відповідачки в частковому
погашенні заборгованості.

Свідок ОСОБА_5, яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням
позивача та його представника, суду пояснила, що знає відповідачку, як доньку
позивача. Бачила декілька років тому, що вона приходила до позивача. В квартиру
до останнього вона (ОСОБА_5) не приходила і тому їй не відомо, чи зберігаються
там речі відповідачки. Відомо, що остання кудись поїхала, але куди - не знає.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку,
що відповідачка тимчасово виїхала з постійного місця проживання за кордон у
зв'язку із умовами і характером роботи.

Згідно ст.71 ч.3 п.2 ЖК України житлове приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї у випадку тимчасового виїзду
з постійного місця проживання за умовами і характером роботи протягом усього
часу виконання цієї роботи.

При таких
обставинах, позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Суд не бере до уваги, як доказ на підтвердження позовних вимог, акт ПП
«Житлосервіс» від 31.10.2006 року, оскільки ним підтверджується лише факт
відсутності відповідачки понад шести місяців за місцем реєстрації, а причин
цієї відсутності із нього не вбачається.

Керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст.10, 11, 60, 64, 79-81, 88, 208,
209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися
та отримати його копію 12 березня 2007 року в приміщенні Першотравневого
районного суду м.Чернівці.