Справа №2-10/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року                                                                          м.Богуслав.

Богуславський районний Київської області у складі:

головуючого судді                  Чумаченка
О В.,

при секретарі                                      Ткаченко
Н.А.,

з участю
позивача                             ОСОБА_1,

представників
позивача                    ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачів                                        ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

представників
відповідачів               ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богуслав цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Приватного підприємства "Нічний
експрес" про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожно-транспортної
пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4, який обґрунтовує
тим, що останній 6 жовтня 2006 року керуючи
автомобілем Рено S130 на автодорозі в с.Половецьке
Богуславського району порушив пункти 12.1,
12.3 Прави дорожного руху
України та здійснив наїзд на корову, що належить позивачу на праві власності. В
зв"язку з тим, що позивачу корову довелося дорізати, йому заподіяна
майнова та моральна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідача на його
користь. Обгрунтовуючи розмір майнової шкоди, позивач посилається на те, що
внаслідок вимушеного забою корови йому завдані матеріальні збитки на суму 4312,18 грн., які
полягають в різниці ринкової вартості корови та сумі виручених за здану на
заготівельний пункт тушу корови. Крім того, він просить стягнути упущену вигоду
на суму 2826,89 грн., що
полягає в неотриманих доходах від реалізації молока, яке давала корова, витрати
на лікування корови та витрати пов"язані з вимушеним забоєм корови на суму
187,61 грн.,
витрати за надання йому праввої допомоги на суму 500 грн. та судові витрати. Обгрунтовуючи завдану моральну
шкоду, позивач посилається на те, що вищевказана корова була основним джерелом
доходу для його дружини, яка за станом здоров"я не має можливості працевлаштуватись
і оцінює розмір цієї шкоди в 3000
грн.

Судом залучено до участі у справі як співвідповідачів за
вказаним позовом ОСОБА_5 та Приватне підприємство "Нічний експрес".

В судовому засіданні позивач та його представники позов
підтримали частково і просили стягнути з відповідачів на користь позивача
майнову шкоду на суму 4312
грн., упущену вигоду на суму 1350
грн., 187 грн.
витрат, які вони понесли на лікування корови, моральну шкоду на суму 3000 грн. та судові
витрати по справі на загальну суму 530
грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, вони пояснили, що майнова шкода на суму 4312 грн. це різниця
між вартістю корови, яку вони оцінюють в 6000
грн., та коштів на суму 1688
грн., які позивач отримав за здану на заготівельний пункт її-тушу. 187,61 грн. це витрати
на лікування корови та витрати пов"язані з організацією вимушеним забоєм
корови. Упущену вигоду на суму 1350
грн. вони визначили враховуючи,  що з
часу забою корови та    винесення
судового рішення,  позивач міг би

отримувати по 300
грн. щомісяця. В цю суму вони включають приблизно 200 грн., які
позивач отримував в середньому за місяць за здане молоко на Канівський
маслосирзавод та ще близько 100
грн., які він отримував від продажу молокопродуктів жителям села. Судові
витрати, які підлягають до відшкодування, включають 500 грн.сплачених
адвокату за надання правової допомоги по справі та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення справи. Вони вважають, що моральна шкода
полягає в перенесених душевних стражданнях позивача та його дружини в
зв"язку із втратою корови, погіршення їх стану здоров"я в
зв"язку із душевними переживаннями, а тому вважають, що сума в 3000 грн. є
співрозмірною із розміром заподіяної позивачу моральної шкоди. Позивач та його
представник підтвердили, що отримували від ОСОБА_4 300 грн. на придбання ліків, і ці кошти ними не враховані в
пред"явленому позові.

В судовому
засіданні відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково і пояснив, що керуючи
автомобілем Рено і під"їзджаючи до села Половецьке, в той момент, коли
дорога пішла на спуск, він побачив, що на автодорозі на полосі його руху
назустріч йому йшло стадо корів. Побачивши це, він вирішив, що зможе їх
безпечно об"їхати, але рухаючись далі зі швидкістю близько 70 км/год він
зрозумів, що не зможе цього зробити і почав ектренне гальмування. Під час
гальмування, щоб уникнути зіткнення із всим стадом, він повернув кермо,
спрявувавши свій автомобіль на зустрічну смугу руху. Оскільки його автомобіль
був навантажений, то зупинитись він не зміг і його юзом винесло на зустрічну
смугу руху, де він зіткнувся із однією із корів, яка відділилась від стада і
цей момент знаходилась на зустрічній до нього полосі руху. Після зіткнення з
автомобілем корова встала і відійшла в сторону, а він разом із погоничем тварин
ОСОБА_5 та власниками корови став чекати працівників міліції, які згодом
приїхали і документально оформили матеріали ДТП. Він вважає, що він та погонич тварин винні в даній ДТП в однаковій мірі,
оскільки він не зреагував вчасно щоб зупинити автомобіль і уникнути зіткнення,
а погонич корів всупереч вимогам правил дорожнього руху гнав їх по зустрічній
смузі руху, чим і спровокував аварію. Він визнає лише, що повинен відшкодувати
позивачу половину вартості корови, що становить 1408 грн. Він вважає, що реальна вартість корови становить 4500 грн. Позивачі
отримали 1685 грн. за
здану на заготівельний пункт тушу корови. Різниця між вартістю корови та сумою
вирученою від реалізації її м"яса становить 2815 грн. і відповідно 50%
від цієї суми становить 1408
грн. Позовні вимоги в частині відшкодування упущеної вигоди він не визнає,
оскільки сплатив позивачу вже 300
грн., які не враховані позивачем, а тому вважає, що відшкодував йому збитки
в цій частині. Моральну шкоду він не визнає тому, що після ДТП визнавав
частково свою вину, але з позивачем вони не досягли згоди щодо розміру збитків,
які він повинен відшкодувати.

В судовому
засіданні відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 позов не визнали
посилаючись на те, що ОСОБА_5, як погонич тварин, не порушував правил
дорожнього руху, а тому не повинен нести відповідальність за заподіяну ОСОБА_1
шкоду.

Представник
відповідача Приватного підприємства "Нічний експрес" в судове
засідання не з»явився, хоча про час і місце судового засідання відповідач
повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про
одержання ним судової повістки, про причину своєї неявки судові не повідомив.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_8 засвідчила, що вона та інші громадяни купляли
молоко та молокопродукти в ОСОБА_1, а тому вона знає, що в нього була гарна
корова. Однак скільки корова давала молока вона не знає.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_9 засвідчив, що у вересні 2006 року почув, що
ОСОБА_1 продає свою корову. Він вирішив купити в нього корову, щоб тримати її
для молока. В той час вартість корів була різна і продавці просили за них від 3 до 7 тисяч гривень. У
ОСОБА_1 він не цікавився скільки молока дає його корова, але попередньо
погодився купити її за 6
тисяч гривень. Однак корову він не купив, оскільки його згодом повідомили
сторонні люди, що ОСОБА_1 вже не продає свою корову. Іншої корови він собі
також не купляв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 засвідчив, що
він за освітою є ветеринарним лікарем. 7.10.2006
року до нього приїхав ОСОБА_1 із дружиною, повідомили його, що їх корову
збив автомобіль і попросили оглянути їх корову. Він оглянув їх корову і
встановив, що корова була млява, пригнічена. Після огляду корови він

виявив в неї садна та подряпини на
шкірі передньої лопатки та заднього стегна. Він призначив необхідні ліки та
порекомендував полікувати корову близько 5-6
днів. Однак на ранок 11.10.2006
року лікування очікуваних результатів не дало: в корови була підвищена
температура і корова була пригнічена. Оскільки він не знав чи є в корови
які-небудь ушкодження внутрішніх органів, щоб не ризикувати і не допустити
загибелі корови, він порекомендував її власникам дорізати її, щоб виручити
кошти за м"ясо. Власники корови при ньому зателефонували до водія, який
збив корову, і останній погодився з тим, щоб вони дорізали корову.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_11 засвідчила, що вона за освітою є
ветеринарним лікарем і оглядала корову ОСОБА_1 в день після ДТП. Вона підтвердила
покази свідка ОСОБА_10 в
частині ушкоджень, які були виявлені в корови.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_12 засвідчила, що вона проживає в с.Половецьке
поруч із дорогою, на якій була збита автомобілем корова ОСОБА_1 Вона пояснила,
що в той час саме вигонила свою корову в стадо, яке випасав ОСОБА_5 разом із
своїм сином. Корів в стаді було близько семи. ОСОБА_5 йшов позаду стада, а його
син йшов попереду стада для того, щоб прийняти в неї корову. В тій частині
дороги де йшли в той час корови, дорога має три смуги для руху. Корови йшли по
лівій стороні дороги, займаючи дві смуги. В цей час згори на великій швидкості
їхав автомобіль, який почав різко гальмувати. Вона злякалась, що автомобіль
може збити сина ОСОБА_5, який в цей час знаходився на смузі руху цього
автомобіля. Однак автомобіль повернув вліво і рухаючись юзом зіткнувся із коровою,
що належить ОСОБА_1 і яка в цей час знаходилась на крайній правій смузі. Після
зіткнення корова встала і відійшла в сторону, а водій автомобіля, пастух та
власники корови, стали чекати приїзду працівників міліції.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_13 засвідчив, що ОСОБА_12 є його дружиною і
вони проживають разом. В той час коли його дружина виганяла в стадо їх корову,
він перебуваючи вдома, почув сильний скрегіт гальм автомобіля. Злякавшись за
свою дружину, він вибіг на дорогу і побачив, що автомобіль збив корову ОСОБА_1

Суд заслухавши
пояснення сторін, дослідивши та перевіривши надані сторонами докази встановив
такі факти та відповідні їм правовідносини.

6 жовтня 2006
року відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем Рено S130, рухався
по автодорозі Іванівка -
Богуслав і близько 8.00
год. під"їзджав до с.Половецьке Богуславського району. Піч час спуску з
гори, в"їзджаючи в с.Половецьке і рухаючись із швидкістю близько 70 км/год, ОСОБА_4 помітив, що по
його смузі руху, на зустріч йому йде стадо корів, займаючи при цьому повністю
його смугу руху та частково полосу руху, яка була зустрічною для нього. Вказана
дорога, у місці знаходження в той час стада корів, є дорогою з двохстороннім
рухом, має розширення і з дороги по одній смузі руху в кожному напрямку
переходить в дорогу із двохстороннім рухом із двома смугами руху назустріч руху
ОСОБА_4 та одній смузі для руху в його напрямку. Під час руху по цій дорозі,
водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем і виявивши на своїй полосі руху перешкоду для
руху (якою для нього стало стадо корів, які рухались йому назустріч) всупереч
вимогам п.п. 12.1, 12.3,
12.4 Правил дорожного руху
України, відразу не почав зменшувати швидкість руху аж до зупинки керованого
ним автомобіля, легковажно розраховуючи безпечно об"їхати стадо корів по
зустрічній смузі руху, не справився з керуванням, не врахував дорожню
обстановку та завантаженість свого автомобіля, не обрав безпечну швидкість,
внаслідок чого його автомобіль занесло і він допустив зіткнення з коровою, яка
належала на праві власності позивачу. Вказаній корові були заподіяні ушкодження
і 13 жовтня 2006 року позивач її
вимушено дорізав. Це визнається відповідачами та підтверджується показами
свідка ОСОБА_12 постановою Богуславського районного суду від 25.10.2006 року про
притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у
вигляді штрафу на суму 34
грн., протоколом про адміністративне правопорушення серії ІНФОРМАЦІЯ_1 та схемою
дорожно-транспортної пригоди.

Відповідач ОСОБА_5, випасаючи разом із своїм
п"ятнадцятирічним сином ОСОБА_14 стадо із 8
корів, гнав їх по автодорозі таким чином, що його син йшов попереду

стада, а він
сам - ззаді стада. ОСОБА_5 як
погонич тварин, всупереч вимогам п.7.6 Правил дорожного руху України не направив тварин якомога ближче до правого
краю дороги, щоб не, створювати
небезпеку та перешкод іншим учасникам руху, а навпаки гнав корів таким чином,
що вони повністю займали всю ліву частину дороги включаючи смугу зустрічного
руху та частково праву частину дороги і не направляв тварин в сторону обочини.

Внаслідок
зіткнення автомобіля з коровою її власнику була заподіяна майнова та моральна
шкода.

Відповідно до
ч.3 ст.386 ЦК України
власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до
ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана направомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної чи
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Відповідно до
ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі направомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до
ч.2.СТ.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до
ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових обов"язків.

Із дослідженої в
суді справи про адміністративне правопорушення НОМЕР_1 вбачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, автомобіль Рено S130 н/з НОМЕР_2
належить ПП "Нічний експрес". Сторони не надали суду доказів того, на
якій правовій підставі ОСОБА_4 керував вказаним автомобілем. ОСОБА_4,
посилаючись на те, що заяви про прийом його на роботу в ПП "Нічний
експрес" він не писав, а трудова книжка знаходиться у його знайомого, який
доручає йому доставляння вантажу і розраховується з ним за кожен рейс окремо,
просив покласти відповідальність за ДТП
на нього, а не на власника автомобіля, яким згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу є ПП „Нічний експрес". Оскільки в судовому засіданні
не доведено, що ОСОБА_4 під час ДТП
перебував як водій в трудових відносинах з ПП „Нічний експрес", суд
вважає, що в позові до ПП „Нічний експрес" необхідно відмовити.

Оскільки під час
судового розгляду позивач наполягав на стягненні заподіяної йому шкоди в
повному обсязі лише з одного відповідача ОСОБА_4, суд згідно із ч.2 ст.1190 ЦК України
зобов"язаний визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у
частці відповідно до ступеня їх вини.

Суд вважає, що у
заподіянні шкоди позивачу внаслідок зіткнення автомобіля з коровою винні
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки відповідач ОСОБА_5, як погонич тварин
допустив їх неконтрольований рух по забороненій для цього смузі руху, чим
створив небезпеку для руху, а відповідач ОСОБА_4 виявивши цю небезпеку для
свого руху, не вжив негайно заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки
його транспортного засобу. Визначаючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, суд вважає, що на
відповідача ОСОБА_5 покладається 40%
вини у створенні ДТП
та в заподіянні внаслідок цього шкоди позивачу, а на відповідача ОСОБА_4 покладається 60 % вини.

Відповідно до
ст.22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв"язку
із знищенням чи пошкодженням речі, а також доходи, які б особа могла реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущену
вигоду).

Визначаючи
розмір матеріальних збитків, суд вважає, що вони складаються із вартості корови
(за вирахуванням коштів виручених від продажу її м"яса), витрат понесених
позивачем на лікування корови та організацію її вимушеного забою і упущеної
вигоди, яка складається із прибутків, які позивач міг би отримувати від продажу
молокопродуктів.

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи.

Позивач, оцінюючи вартість своєї корови в 6000 грн.,
посилається на покази свідка ОСОБА_9, який мав намір купити в нього корову за
вказану суму, а також на довідку з Богуславського ринку №235 від 11.10.2006р.,
в якій зазначено, що вартість корови станом на 11.10.2006р. становить 6000
грн. Суд не приймає до уваги вищевказану довідку, оскільки під час розгляду
справи відповідачем ОСОБА_4
надана довідка з цього ж ринку за №261
від 6.11.2006 року про
те, що станом на жовтень 2006
року вартість дійної корови становить 4500
грн, що свідчить про те, що видані Богуславським ринком довідки є
необгрунтованими. Суд вважає, що покази свідка ОСОБА_9 також не є доказом
дійсної вартості корови на лютий 2007
року, оскільки вони вказують лише на нереалізований гіпотетичний намір
придбати корову, а не про її дійсну вартість. Враховуючи, що судом було
роз"яснено право позивачу визначити вартість корови шляхом проведення
експертизи, але позивач відмовився від її проведення, суд вважає, що дійсна
вартість корови позивача становить 4500
грн., оскільки вказану вартість визнавав відповідач ОСОБА_4 та не
заперечував проти такої вартості відповідач ОСОБА_5 Сума відшкодування за
вирахуванням коштів на суму 1688
грн. виручених позивачем за здане м"ясо буде становити 2812 грн. Пропорційно
до ступеня вини із вказаної суми відповідач ОСОБА_4 повинен сплатити 1687 грн., а
відповідач ОСОБА_5 -1125
грн. Витрати на лікування корови та витрати позивача пов"язані з
організацією вимушеного забою корови становлять 177,71 грн., що підтверджено касовими чеками. Судом не взято до
уваги чек від 20.10.06р. на суму 9,90
грн. на придбання рентгенівської плівки, оскільки ці витрати не
пов"язані ні з лікуванням корови ні з її вимушеним забоєм. Ці витрати
відповідач ОСОБА_4
повинен відшкодувати на суму 107
грн., а відповідач ОСОБА_5 -на суму 71
грн.

Визначаючи розмір відшкодування упущеної вигоди суд приймає до уваги, що
згідно довідки Канівського маслосирзаводу від 18.10.2006 р. за №2243
позивач із січня по вересень 2006
року здав 1403 літри
молока ( в
середньому 234 л на місяць)
на суму 1311,05 грн. (по
середній ціні 0,93 грн. за
літр). Враховуючи, що з часу ДТП
до винесення судового рішення пройшло 4
місяці - розмір
упущеної вигоди становить 870
грн. (234x0,93x4). Із
вказаної суми відповідач ОСОБА_4
повинен відшкодувати 522
грн., а відповідач ОСОБА_5 -
348 грн. Суд вважає недоведеними вимоги позивача про відшкодування йому
упущеної вигоди з розрахунку 300
грн. на місяць, з яких він 100
грн. отримував від продажу молока приватним особам, оскільки ним не надано
відповідних доказів про кількість молокопродуктів, що він реалізовував цим
особам та про ціну за якою він їх реалізовував.

Суму збитків, які повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_4 суд вважає за
необхідне зменшити на 300
грн., оскільки до розгляду справи в суді ОСОБА_4 добровільно передав
вказану суму позивачу для лікування корови і останній визнає, що отримав ці
кошти, але не врахував їх при
пред"явленні позову.

При визначенні розміру моральної шкоди заподіяної
позивачу, суд вважає що заявлена позивачем сума в 3000 грн. є явно
завищеною і не відповідає характеру та тривалості моральних страждань, які він
переніс в зв"язку із вимушеним забоєм корови. Позивач, обґрунтовуючи
заподіяну йому шкоду посилався на погіршення його стану здоров"я в
зв"язку із перенесеними душевними страждання, однак не довів цього в
судовому засіданні, а тому суд вважає що доведеною є моральна шкода
пов"язана з порушенням його права власності на корову, що відповідає положенням
ст.23 ЦК України,
і визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в 1000 грн. Із вказаної
суми відповідач ОСОБА_4
повинен відшкодувати 600
грн., а відповідач ОСОБА_5 -
400 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені витрати. Тому понесені позивачем витрати в розмірі ЗО грн. на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 500 грн. на оплату
правової допомоги, які заявлені в межах визначених постановою КМУ №590 від 27.04.2006р
«Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» підлягають
відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів на загальну суму 530 грн. Із вказаної
суми відповідач ОСОБА_4 повинен відшкодувати 312 грн., а відповідач ОСОБА_5 - 218 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22,
23, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Приватного підприємства "Нічний
експрес" про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожно-транспортної
пригоди задовольнити частково.

Стягнути із -ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої
майнової шкоди 1494 грн., в
рахунок відшкодування моральної шкоди -
600 грн., в рахунок відшкодування упущеної вигоди 522 грн., на
відшкодування понесених позивачем судових витрат 318 грн., а всього 2934
(дві тисячі дев"ятсот тридцять чотири) гривні.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої
майнової шкоди 1196 грн., в
рахунок відшкодування моральної шкоди -
400 грн., в рахунок відшкодування упущеної вигоди 348 грн., на
відшкодування понесених позивачем судових витрат 212 грн., а всього 2156
(дві тисячі сто п'ятдесят шість) гривень.

В решті позовних
вимог відмовити.

Звільнити сторони від сплати державного мита на підставі
п.18 ст.4
Декрету КМУ "Про державне мито".

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції, шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку, втановленому ч.4 ст 295 ЦПК України.