РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 червня 2007 року                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.

суддів:

Григор'євої Л.І.,                          Данчука В.Г.,
Гуменюка В.І.,
Косенка В.Й.,  -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства (далі -ТОВ ВП) “Карат” про відшкодування
матеріального збитку та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2003 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до ТОВ ВП “Карат” зазначаючи, що в період виконання
трудових обов'язків у відповідача в роздягальні лазні залишив особисті речі, а
по виїзду із шахти знайшов пропажу шкіряних черевиків вартістю 230 грн.
Відповідач не забезпечив належне збереження його особистих речей, а тому просив
стягнути з відповідача матеріальний збиток в сумі 230 грн., моральну шкоду в
сумі 1 000 грн. та витрати по наданню юридичної допомоги в сумі 30 грн.

Рішенням Брянківського місцевого суду Луганської області від 19 грудня 2003
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від           29 березня 2004 року, позов
задоволено. Стягнуто з ТОВ ВП “Карат” на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в
сумі 230 грн., витрати по наданню юридичної допомоги - 30 грн., моральну шкоду
- 1 000 грн., державне мито - 51 грн.

У касаційній скарзі ТОВ ВП “Карат”
просить скасувати ухвалені судові рішення та постановити рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування
норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Постановляючи
рішення про задоволення позову суди першої та апеляційної інстанції правильно
виходили з того, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити
працівникам такі умови, які необхідні для їх нормальної роботи та для
забезпечення належного збереження їх особистих речей.

Відповідно
до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні або вирішені ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої та апеляційної інстанції
досліджено обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Проте, не можна погодитись із
рішенням суду першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення з відповідача
моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

Під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У статті 440-1 ЦК України (1963 рік)
зазначено, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації
діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою,
яка заподіяла моральну шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна
не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті
позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи
моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не
менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

При відшкодуванні моральної шкоди
необхідно з'ясовувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних
страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить.

Під час розгляду справи позивач не
довів факт заподіяння йому моральної шкоди.

Судами першої та апеляційної
інстанції не встановлено підстав для задоволення вимог про відшкодування шкоди,
наявності самої шкоди, її розміру та винних дій відповідача.

За таких
обставин вважати обґрунтованими висновки щодо задоволення вимог по
відшкодуванню моральної шкоди немає підстав.

Згідно з
вимогами статті 341 ЦПК України суд касаційної інстанції має право скасувати
судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який
підлягав скасуванню.

Враховуючи
викладене рішення Брянківського місцевого суду Луганської області від 19 грудня
2003 року та ухвала апеляційного суду Луганської області від 29 березня 2004
року в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди підлягають
скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Керуючись
статтями 336, 341, 344, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю виробничого підприємства “Карат”  задовольнити частково.

Рішення
Брянківського місцевого суду Луганської області від 19 грудня 2003 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської області від 29 березня 2004 року в частині
задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 грн. -
скасувати, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні цих
вимог.

В решті рішення Брянківського місцевого
суду Луганської області від 19 грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 29 березня 2004 року залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                   Л.І.
Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко