Справа № 2 - 1665/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22
березня 2007 року

Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого:                                        Магдича
О.Г.

при секретарі:                                        Дрозд
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що причиною розпаду їхньої сім'ї стало повне непорозуміння,
між ними втрачено почуття поваги та любові, сімейних стосунків не підтримують,
спільного господарства не ведуть і їх шлюб носить формальний характер, а тому
збереження шлюбу є неможливим.

У судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній
заяві та пояснила, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу
неможливе, а тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, з невідомої суду причини, однак на адресу суду надійшла заява
ОСОБА_2, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, на розлучення
згідний, витрати по сплаті державного мита при одержані свідоцтва про
розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану просить покласти
на нього.

Приймаючи до уваги
вимоги ст.ст. 169, 224 ЦПК
України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень
відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини
сторін, з приводу яких
виник спір.

Дослідивши та оцінивши докази у
справі, суд встановив наступне:

Сторони по
справі уклали шлюб 22 вересня 1984 року, про що
свідчить свідоцтво про одруження від 22.09.1984
року І-ИД НОМЕР_1.

Від даного шлюбу
в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
свідоцтва про народження НОМЕР_2.

У судовому
засіданні встановлено, що сім'я розпалася, сторони подружніх стосунків не
підтримують, примирення, спільне подружнє життя та збереження шлюбу неможливе.

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя
неможливе і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому позов слід
задовольнити, а шлюб між ними розірвати.

Суд вважає, що
витрати по сплаті державного мита при одержані свідоцтва про розірвання шлюбу в
органах реєстрації актів цивільного стану слід покласти на відповідача.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 10,
60, 110, 212,
213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст.ст. 110,
112 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22
вересня 1984 року у
Світанківській сільській Раді народних депутатів Теребовлянського ЗАГСу,
актовий запис НОМЕР_3.

При одержанні
свідоцтва про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану
стягнути державне мито в розмірі одного неоподаткованого мінімуму доходів
громадян з відповідача ОСОБА_2, звільнивши від сплати державного мита позивача
ОСОБА_1.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги, якщо у встановлені для їх подання строки їх
не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги, якщо його не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може
бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заява про
апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга
протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до апеляційного суду Тернопільської області
через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.