Справа №
РІШЕННЯ Іменем
України

28 лютого 2007 р.

Красноперекопський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого судді                                -          Романовой Л.В.

при секретарі                                        -          Ржановой Л.В.

за участю прокурора                             -          Сокол Д.Г.

представника
позивача -             Якубенко Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Красноперекопськ АРК цивільну справу за позовом
Красноперекопського міжрайонного прокурора в інтересах Красноперекопського міськрайонного Центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
суми у розмірі 2203 грн.88
коп.,

встановив:

Красноперекопський міжрайонний
прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Красноперекопського міськрайонного Центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми у розмірі 2203 грн.88 коп., вказуючи, що відповідачка пройшла професійну підготовку за направленням Красноперекопського Центру
зайнятості за рахунок державних коштів, отримала спеціальність
декоратор вітрин. Витрати на підготовку за спеціальністю слали 2203 грн. 88 коп., без
поважних причин відповідачка відмовилась від працевлаштування,
до Центру зайнятості після закінчення навчання не зверталась. В добровільному порядку відповідачка не повернула
понесені на її навчання витрати, у зв'язку з чим прокурор просить стягнути з відповідачки суму витрат, що з урахуванням
індексу інфляції складає 2203 грн. 88 коп.

Прокурор обґрунтував своє звернення з позовом, що
заявлено в інтересах Красноперекопського міськрайонного Центру зайнятості.

У судовому засіданні прокурор позов підтримав, просить задовольнити.

Представник Красноперекопського міськрайонного
Центру зайнятості позов підтримав та пояснив, що
відповідачка повинна була самостійно виявляти зацікавленість у працевлаштуванні
за набутою спеціальністю, та не порушуючи умов укладеного договору, після закінчення навчання з'явитися до Центру зайнятості
та в п'ятиденний строк працевлаштуватися до місця роботи у
роботодавця СПД ОСОБА_2, з якою Центр уклад договір в
інтересах ОСОБА_1

Відповідачка в судовому засіданні
позов визнала частково, пояснивши, що в період навчання з лютого по червень
2006 р. у м. Ялта вона знайшла місце роботи, де повинна була пройти стажування та оскільки роботодавець ОСОБА_2 у
працевлаштуванні їй відмовила, вона почала працювати
без оформлення в м. Ялта та Цент зайнятості про це не повідомила. На даний час відповідачка є студенткою ВНЗ та не працює,
трудової книжки до теперішнього часу не має.

Суд, вислухавши сторони, допитавши
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши письмові
докази, перевіривши матеріали справи, оглянувши в
оригіналі особову справу ЦЗ на ОСОБА_1, вважає необхідним позов задовольнити
частково.

Судом встановлено такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Відповідачка у встановленому Законом
України «Про зайнятість населення» порядку була визнана безробітною за наказам по Красноперекопському міськрайонному
центру

зайнятості від 30.12.2005 p. Відповідачка була випускницею загальноосвітньої школи, не
мала професії (спеціальності), через відсутність
роботи не мала заробітку та вперше шукала роботу. Після проведеного тестування
відповідачка погодилась на проходження професійної підготовки для
отримання спеціальності декоратор вітрин.

Від 17.02.2006 р. між Красноперекопським міськрайонним Центром зайнятості та Пугач Валентиною Віталіївною був укладений договір про
направлення безробітної ОСОБА_1 на професійну підготовку за
спеціальністю декоратор вітрин з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. Сторонами був підписаний договір, де також
було оговорена відповідальність ОСОБА_1, якщо вона
відмовить від працевлаштування за отриманою спеціальністю.

Строк дії договору складав період
навчання від 17.02. по 19.06.2006 р. Відповідачка підписала договір тим самим прийняла
на себе передбачені договором умови, які регулюють відносини
сторін.

Як встановлено судом при розгляді справи
відповідачка після закінчення навчання 19.06.2006 р. та отримання спеціальності
з'явилась до спеціаліста ЦЗ 29.06.2006 p., отримала направлення щодо працевлаштування до
СПД ОСОБА_2, на що було надано їй 5 днів, та після цього до ЦЗ не з'явилась, виїхала за межі адміністративного району та
фактично відмовилась від працевлаштування за
спеціальністю. Знята відповідачка з обліку за наказом від 31.07.2006 р. у зв'язку з невідвідуванням безробітної державної
служби зайнятості (ДСЗ) без поважних причин 30 календарних днів.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що
мала намір прийняти відповідачку на роботу, оскільки на
той час вона потребувала працівників за таким фахом, як отримала відповідачка. Проте ОСОБА_1 до неї не зверталась, договір між
нею та ЦЗ фактично залишився невиконаний.

Відповідачка та свідок ОСОБА_3 не спростували ці
обставини доказами, крім того підтвердили, що відповідачка знайшла інше місце
роботи у м. Ялта, але не за отриманою спеціальністю.

Не відповідність дій відповідачки
встановленим правилам обліку, працевлаштування безробітних у ДСЗ підтвердили
також свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Такі дії відповідачки суд розцінює,
як відмову працювати за набутою спеціальністю, що передбачає правові наслідки,
встановлені законом та договором, а саме повернення витрачених коштів на професійне навчання, матеріальної допомоги у період
навчання.

За загальними правилами Цивільного кодексу України
однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема
є договори та інші правочини. При цьому цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного
законодавства. Та при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від
дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Підстав для звільнення відповідачки від
відповідальності за порушення зобов'язань, передбачені ст. 617 ГК України судом
не встановлено.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" відповідачці було
надано такі види забезпечення та соціальні послуги, як допомога по
безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного;
професійна підготовка та профорієнтація.

Вказаним Законом передбачено ( ч.3 ст.36), що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з
цієї особи відповідно до законодавства
України. У разі припинення професійної підготовки за направленням державної служби зайнятості без поважних причин
або відмови працювати за одержаною професією
(спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну

підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.
Також за Порядком надання матеріальної допомоги у період професійної підготовки...
передбачено, що у разі припинення професійного
навчання за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або
відмови працювати за набутою професією (спеціальністю) з осіб стягується загальна сума витрат на професійне
навчання, включаючи суму виплаченої матеріальної
допомоги у період професійного навчання, витрат на проїзд до місця навчання і назад
(включаючи щоденні) та витрат на проживання.

Згідно з принципом змагальності сторін у
цивільному судочинстві, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу свої вимог і запере­чень, крім обставин, які не підлягають доказуванню, що встановлено
ст.ст.60, 61 ЦПК України.

Суд, оцінивши надані докази в їх
сукупності прийшов до висновку, що в результаті не належного виконання відповідачкою узятих на себе зобов'язань за
укладеним договором, відповідачка повинна нести відповідальність за порушення
зобов'язання відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства
України. Разом з тим стягнення наданих виплат з урахуванням індексу інфляції не передбачено а ні договором, а ні
спеціальним законом, у зв'язку з цим суд вважає, що сума
відшкодування підлягає стягненню у розмірі понесених реальних витрат, які
документально підтверджені. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню сума, розмір якої складає 2202 грн. 97 коп. (1792,40
+410,57).

Від судових витрат суд, зважаючи на матеріальний
стан -
відсутність доходу у відповідачки, в порядку ст.82 ЦПК України, вважає можливим звільнити.

Керуючись ст. ст.10, 60, 82 ч.3, 208, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 509 ч.2, 526, 530 ч.1, 610 ЦК України,
ст.ст.7, 36 ч.3 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття", п.28 Наказу Міністерства праці та соціальної політики
України від 27.08.2001 р. № 355 "Про затвердження Порядку надання матеріальної допомоги у період
професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації
безробітного", суд

ВИРІШИВ:

Позов Красноперекопського міжрайонного прокурора в
інтересах Красноперекопського міськрайонного
Центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми у розмірі 2203 грн.88 коп.
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н., уродженки м. Красноперекопськ АРК,
ІПН НОМЕР_1, проживаючої АДРЕСА_1, суму витрат у розмірі 2202 грн. 97 коп. на користь Красноперекопського
міськрайонного Центру зайнятості, розрахунковий рахунок 0265 банк отримувач Управління Держказначейства України в АРК
м. Сімферополь МФО 824026
ОКПО 03491168 код
платежу.

Від судових витрат ОСОБА_1 звільнити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Красноперекопський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про оскарження в 10-денний строк з дня проголошення рішення, і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ст.295 ч.4 ЦПК України.