Справа № 22-ц-394/2007 р.                          Головуючий у 1-й інстанції - Шпак З.П.
Категорія 29                                                    Суддя-доповідач
УХВАЛА іменем України

2007 року березня 20 дня колегія
суддів судової палати у цивільних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

Головуючого
- Маслова В.О.

суддів                  -
Попруги С.В.,
Дубровної В.В.

з участю
секретаря судового засідання -
Рой Я.М.

та осіб, які
приймають участь у справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської
області від 07 грудня 2006 року у справі за
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні господарськими спорудами, відшкодування моральної шкоди, та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права
користування будинком,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Шосткинського міськрайонного суду від 07
грудня 2006 року
позов ОСОБА_3 задоволено: зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_2 не чинити перешкод в
користуванні ОСОБА_3 господарчими спорудами, розташованими на присадибній
ділянці по АДРЕСА_1 - літньою
кухнею, сараєм, визначеним на плані під літерою „Б", гаражем, погребом та
приміщеннями господарчого призначення в будинку по АДРЕСА_1 - сіньми та
коморою, крім того газовою плиткою та грубкою в літній кухні.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 100 грн. та судові
витрати в сумі 19 грн.

Відмовлено в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3

В апеляційних
скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення про

задоволення зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 та про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_3

Узагальнені
доводи апеляційної скарги: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційних скарг.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником 3/4 частин житлового будинку з
відповідною частиною будівель, житлова площа якого становить, 31,0 кв.м. загальна
площа - 46,8 кв.м.,
що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці Шосткинської
міської ради, на якій крім будинку, зазначеного в плані літерою „А1",
також розташовані: сараї, зазначені літерами „Б,Д,3,Ж", літня кухня з
сіньми, зазначена літерою „В,в", літня кухня, зазначена літерою „Е",
гараж з оглядовою ямою, під літерою „Г", та огорожа, згідно свідоцтв про
право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4, від 18 травня 2004 року, а її
сестра ОСОБА_1 є власником 1/4 частини названого житлового будинку та
відповідної частини будівель, згідно свідоцтва про право на спадщину за
законом, після смерті ОСОБА_4, від 28
грудня 2004 року.

Поділ
будинковолодіння в натурі між сторонами не проводився.

За рішенням
Шосткинського міськрайонного суду від 14
грудня 2005 року
ОСОБА_3 вселена у вищезгаданий будинок.

Після цього,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоджають ОСОБА_3 користуватись літньою кухнею, газовою
плиткою та грубкою в ній, сараєм під літерою „Б", гаражем, погребом та
приміщеннями господарчого призначення до будинку: сіньми та коморою, тому
порушені права ОСОБА_3 підлягають захисту в судовому порядку.

Протиправна
поведінка ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 призвела до порушення прав власника, душевних
страждань, заподіяння моральної шкоди позивачці в розмірі 100 грн.

Судом першої
інстанції фактично встановлено, що спірний будинок складається з кухні площею
15,8 кв.м., житлової кімнати площею 13,0 кв.м., житлової кімнати площею 18
кв.м. Веранда будинку має площу 9,4 кв.м.

Виходячи з
розміру часток в спірному будинку кожного власника, відсутні законні підстави
для надання в користування ОСОБА_1 житлової кімнати площею 18 кв.м., а ОСОБА_3
житлової кімнати площею

13,
0 кв.м. Веранда, кухня та надвірні будівлі знаходяться в загальному користуванні
сторін згідно вищезгаданих свідоцтв про право на спадщину за законом. Підстави
наявності спору між сторонами з приводу користування цим майном в зустрічні
позовній заяві не наведені, доказів з цього приводу ОСОБА_1 не надано.

Позивачкою за
зустрічним позовом ОСОБА_1 не надано суду належних доказів щодо підставності
вимог про переведення літньої кухні з нежитлового приміщення в житлове
приміщення, тому й дана вимога задоволенню не підлягає.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи та давши
належну оцінку всім зібраним по справі доказам, дійшов обґрунтованих висновків
про те, що права співвласника спірного домоволодіння ОСОБА_3 щодо користування
нерухомим майном порушуються іншим співвласником ОСОБА_1, а також ОСОБА_2 яка
проживає в літній кухні, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 391 ЦК
України, якою передбачено, що власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, власник
ОСОБА_3, права якої порушено ОСОБА_1, має право на відшкодування завданої їй
моральної шкоди відповідно до ч.З ст. 386 ЦК України, ст. 23 ЦК України та ч.1
ст. 1167 ЦК України, в розмірі 100 грн.

Виходячи з
положень ч.З ст. 358 ЦК України, якою передбачено, що кожен із співвласників
має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової
власності, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що з урахуванням
частки ОСОБА_1 в спірному домоволодінні - 1/4, її позовні вимоги про надання в
користування житлової кімнати площею 18
кв.м., є безпідставними, тому задоволенню не

підлягають. При цьому вимога про
переведення літньої кухні з нежитлового приміщення в житлове приміщення, як
вважає колегія суддів, є безпредметною. На думку колегії суддів, ОСОБА_1 в
позовній заяві не сформулювала в чому ж полягає спір щодо веранди, кухні та
надвірних будівель, не вказала, які її права порушені, який предмет цієї частини
позовних вимог.

Доводи
апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Так,
відповідачкою та третьою особою не надано належних доказів, які б спростовували
позовні вимоги позивачки ОСОБА_3, в той час як ОСОБА_3 на підтвердження своїх
вимог надані належні докази, зокрема довідку ОВС (а.с. 35).

Ураховуючи
встановлені судом першої інстанції обставини, технічні дані щодо спірного
домоволодіння та вимоги закону, колегія суддів вважає, що підстави для
виділення ОСОБА_1 житлової кімнати площею 18
кв.м., за умови що вона має право на 7,75
кв.м. житлової площі, відсутні. Отже апеляційна скарга в цій частині
задоволенню не підлягає.

Вищезгадані
свідоцтва про право на спадщину за законом, на час вирішення спору є чинними.
Отже доводи апеляційної скарги про те, що сарай, літні кухні, сіни, які
зазначені в названих свідоцтвах, є самочинно збудованим нерухомим майном,
оскільки судовими рішеннями визнавались недійсними рішення виконкому
Шосткинської міської ради щодо оформлення необхідних документів на самовільно
збудовані приміщення, не мають юридичного значення.

Ураховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких
обставин, коли оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.
303, 308, 313 - 315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Шосткинського міськрайонного суду від 07
грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.