У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 вересня 2007 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Лященко Н.П., Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про
захист прав споживача та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2002 року
ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що на початку 2001
року між ним та відповідачкою було укладено договір доручення, згідно якого він
зобов'язався організувати
ремонт будинку ОСОБА_2 у відповідності до відомості виконаних робіт та витрат
по обладнанню приміщень будинку. Він повинен був розраховуватись своїми
коштами, а відповідачка зобов'язалась відшкодувати всі витрати з урахуванням
його винагороди по мірі виконання робіт.

Згідно відомості
виконаних робіт від 23 травня 2001 року в будинку відповідачки були виконані
ремонтні роботи на суму 7193,72 доларів США, які ОСОБА_2 прийняла та підписала
зазначену відомість. Остаточні роботи з ремонту будинку були виконані 27 червня
2001 року, вартість яких згідно відомості виконаних робіт становить 7268,69
доларів США.

Враховуючи те, що
ОСОБА_2 до цього часу не розрахувалась з ним за виконані роботи, просив
стягнути з неї 74416 грн. 85 коп. та судові витрати.

У березні 2005 року
ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1
про захист прав споживача та відшкодування шкоди, посилаючись на те, що в січні
2001 року ОСОБА_1 запропонував їй свої послуги по виконанню косметичного
ремонту приміщень першого поверху належного їй будинку, на що вона погодилась.

Оскільки вчасно ремонт виконаний не
був, то не відбулося укладення довгострокового договору оренди будинку на 5
років, у зв'язку з чим нею втрачені доходи в
розмірі 288000 грн.

Крім того, без її згоди і
погодження з відповідними службами, ОСОБА_1 зруйнував та перепланував частину
будинку, чим завдав їй матеріальної шкоди в розмірі 300000 грн.

Також просила стягнути з ОСОБА_1
пеню у зв'язку із простроченням надання
послуг в розмірі 116000 грн. та 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 18 квітня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 9 лютого 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково і стягнуто з ОСОБА_2 на його користь борг у розмірі 36328 грн. 29 коп.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 18 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 9 лютого 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

Н.П.Лященко   Ю.В.Прокопчук