Головуючий 1 інстанції
Справа №
1939,  2007р.        Доповідач Курило В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів   Санікової О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі  Личкатій В.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за

апеляційною   скаргою         ОСОБА_1
на   рішення   Слов'янського

міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2006 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Державна виконавча служба у
місті Торезі про звільнення від сплати заборгованості з аліментів і за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання суми заборгованості з
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2005 року у суд
звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості
з аліментів. Він посилався на те, що рішенням Слов"янського міськрайонного
суду Донецької області від 1
грудня 1994 року з
нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
у розмірі по 1А частині усіх видів його заробітку. Аліменти він сплачував
регулярно. Але 6 вересня 2004 року він отримав
травму хребта, протягом тривалого часу -шості
місяців він знаходився на лікуванні у лікарні, ніде не працював і сплачував
відповідачці аліменти у сумі, що дозволяв йому його сімейний бюджет. Відділення
державної виконавчої служби нарахувало йому заборгованість з аліментів,
виходячи з середнього заробітку для даній місцевості, а тому визначило
заборгованість в сумі 767.16
грн.

Враховуючи, що
він з вересня 2004 року по
квітень 2005 року у
зв"язку з тяжкою травмою знаходився на лікуванні і висновком МСЕК від 1 березня 2005 року був
визнаний інвалідом 2 групи за
загальним захворюванням, він не має можливості сплатити заборгованість з
аліментів. Просив звільнити його від сплати заборгованості.

Спір різними судовими інстанціями розглядався
неодноразово.

Рішенням
Слов"янського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2006 року в
задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 10
серпня 2006 року
рішення суду скасоване і справа на новий розгляд повернута у місцевий суд.

У вересні 2006 року ОСОБА_1
звернулась в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення суми
заборгованості. Вона

2

посилалась на те, що відповідач
сплачував аліменти не регулярно, виникла заборгованість в сумі 947.37 грн., а ні 767.37 грн. як вважає
виконавча служба.

Тому вона просила визначити розмір заборгованості у сумі 947.37 грн.

Рішенням
Слов"янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2006 року ОСОБА_2
звільнений від уплати заборгованості
з аліментів у сумі 610.60
грн. Визнано за ним заборгованість з аліментів у сумі 346.30 грн.

В задоволені решти вимог сторін відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового
рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі. Суд не врахував, що
вона є інвалідом 1 групи
довічно, потребує постійної допомоги. Отримує пенсію у сумі 415 грн. Інших
доходів не має і має утримувати на цю суму не тільки себе, але і сина.
Відповідач з 2001 року не
працює, є винним у ушкодженні свого здоров"я. Суд невірно визначив розмір
заборгованості і неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1, представника державної
виконавчої служби, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду
зміні, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до рішення Слов"янського районного суду
Донецької області від 1 грудня 1994 року
зобов"язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання син4
ОСОБА_3, 2ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження. За період з вересня 2004
року по березень 2005
року позивач не працював, знаходився на лікарняному, допомоги у
зв"язку з тимчасовою непрацездатністю не отримував у зв"язку з чим
виникла заборгованість з аліментів на користь відповідачки в сумі 947.37 грн.

Звертаючись в
суд з позовом про звільнення від сплати вказаної заборгованості з аліментів , позивач
посилається на те, що така заборгованість виникла під час його хвороби, а зараз
він не має можливості цю заборгованість погасити.

Відповідно до ч.
2 ст. 197 СК України за
позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від
сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв"язку з його
тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Задовольняючи
позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість
виникла у зв"язку з непрацездатністю, позивач доходу не мав, тому його
можна звільнити від сплати заборгованості в сумі 610 грн., сума заборгованості у 346.30 грн. позивачем
має бути погашена на користь відповідачки.

Апеляційний суд
вважає, що сума заборгованості, від сплати якої суд звільнив позивача є
надмірно великою у даному конкретному випадку, тому вона має бути зменшена до 180 грн.

Судом
встановлено, що 25 вересня 2004 року, 19 жовтня 2004 року, 3 грудня 2004 року і 23 березня 2005 року позивач
направляв відповідачці поштою аліменти на утримання їх спільної дитини
загальною сумою 180 грн.

Відповідачка в
суді апеляційної інстанції визнала цей факт і підтвердила, що вказані грошові
суми дійсно надходили за її адресою поштою, але вона відмовилась їх отримувати
у зв"язку з тим, що вони були незначними і не могли у повній мірі
задовольнити потреби дитини.

Оскільки позивач
намагався сплачувати відповідачці в зазначений період аліменти і відповідачка
їх не отримала не з вини позивача, судова палата вважає можливим звільнити
позивача від сплати заборгованості на вказану суму, тобто на 180 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають.

Судом
встановлено, що позивач визнаний інвалідом 2 групи з 25
лютого 2005 року
внаслідок загального захворювання. Він отримує пенсію, не працює. Як видно з
пояснень

3

представника позивача в засіданні суду першої інстанції
позивач перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_4, яка надає позивачеві і
матеріальну допомогу.

Син позивача
ОСОБА_3 проживає з відповідачкою -
своєю матір'ю ОСОБА_1 Остання відповідно до висновку МСЕК є інвалідом 1 групи по зору,
захворювання загальне, потребує постійного стороннього догляду (а.с.12). Крім
того вона хворіє на цукровий діабет у тяжкій формі , отримує незначну
пенсію, яка за період виникнення заборгованості складала 381.97 грн.-399.97 грн. ( а.с.81-82). На
час розгляду справи її пенсія складає 410
грн.

Таким чином, у
дванадцятилітнього сина сторін є тільки два годувальника -сторони по
справі, які є непрацездатними і отримують рівні незначні доходи.

Відповідно до
ст. 180 СК
України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Цей обов"язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому
обов'язком особистим, індивідуальним ,
а не солідарним.

Той факт, що
позивач певний час не працював у зв"язку з хворобою і не надавав
матеріальної допомоги своєму синові у даному випадку не може бути підставою для
звільнення його від сплати усієї заборгованості з аліментів, яка виникла за цей
час. Інакше це буде не справедливим по відношенню до його сина, який для свого
розвитку і зросту потребує насамперед належного харчування, яке сама
відповідачка без допомоги позивача забезпечити дитині не може.

У зв"язку з
цим позивач має відшкодувати відповідачці решту заборгованості, що виникла за
період його хвороби з вересня 2004
року по березень 2005
року, у сумі 947.37 грн. - 180 грн. = 767.37 грн. У
зв"язку з цим позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції не повно з"ясував обставини, що мають суттєве
значення для справи, що вплинуло на результат розгляду справи по суті. Тому
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Доводи
відповідачка про те, що заборгованість з аліментів становить більшу суму через
те, що вона існувала до 1
вересня 2004 року у
зв"язку з тим, що позивач не працював і аліменти сплачував не регулярно,
не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Як видно з позовних заяв
сторін вони просили визначити розмір заборгованості з аліментів ОСОБА_2 за
період з вересня 2004 року по
березень 2005 року,
тобто за період хвороби позивача. Питання про визначення наявності і розміру заборгованості
з аліментів за період інший, сторони в суді не порушували і не позбавлені
можливості зробити це у майбутньому шляхом пред"явлення нового позову. І
рішення по цій справі не буде у цьому перешкодою.

Керуючись ст.304, 307,
309 ЦПК України, апеляцнрий
суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частковою Рішення Слов"янського міськрайонного
суду Донецької області від 12
грудня 2006 року
змінити. Позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 задовольнити частково. Звільнити
ОСОБА_2 від сплати заборгованості з аліментів у сумі 180 грн., яка
виникла за період вересень 2004
року - березень
2005 року, на
користь ОСОБА_1 за виконавчим листом віді грудня 1994 року.

Визнати за
ОСОБА_2 заборгованість з аліментів на користь ОСОБА_1 за період вересень 2004 року - березень 2005 року у сумі 767.37 грн.

В задоволені решти вимог сторін відмовити.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з часу його проголошення   і
може   бути   оскаржене
у   касаційному   порядку
безпосередньо   до

4

Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної
інстанції.

Судді: