АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-352 / 2007                                                          Головуючий
у І інстанції - Поліщук Р.А.
- 39/40                                                                             Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

13 лютого 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого      - Глущенко Н.Г.

суддів                      - Григорченка Е.І.,
Прозорової М.Л.

при
секретарі     - БілоконьН.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод
феросплавів" на рішення Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24 липня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до
Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів" про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2004 року ОСОБА_1.
звернувся до ВАТ „Нікопольський завод феросплавів" про поновлення його
роботі, стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1.
посилався на те, що він з 1978 року працював у відповідача та був
звільнений з роботи ІНФОРМАЦІЯ_1. згідно наказу ВАТ „Нікопольський завод
феросплавів" від НОМЕР_1за п. 7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі в
нетверезому стані.

Затим, наказом відповідача від НОМЕР_2він був знову звільнений за п. 7
ст.40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані.

ОСОБА_1. вважає,
що він був звільнений з роботи незаконно, оскільки за
одне порушення трудової дисципліни його двічі притягнули
до дисциплінарної

відповідальності. Крім того, відповідач, звільнивши його з роботи, не
врахував  тяжкість вчиненого проступку, а
також те, що він раніш не притягувався до
дисциплінарної відповідальності.

Незаконним звільненням позивача з роботи, відповідач спричинив йому
моральну шкоду.

Відповідач
позовні вимоги не визнав.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24 липня 2006 року позовні вимоги задоволені
частково, позивач поновлений на роботі, з відповідача на його користь стягнутий
середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 26425,59грн., 1000грн. у
відшкодування моральної шкоди та 500 грн. за надані послуги адвоката.

ВАТ „Нікопольський завод феросплавів", не погодившись з зазначеним
рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, де ставить питання про скасування
рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду 1-ї інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається
на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, суд не дав належної оцінки доказам у справі та виклав
текст рішення російською мовою.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановлянням нового рішення
по справі згідно п. п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд 1-ї
інстанції прийшов до висновку, що звільнення позивача було з порушенням вимог ст.. ст. 147, 148 КЗпП
України, оскільки позивач двічі був притягнутий до дисциплінарної
відповідальності, відповідач звільнив позивача з роботи, не прийняв до уваги
попередню роботу, і таке інше. Також відповідачем не доведено в судовому
засіданні, що позивач знаходився на роботі в нетверезому стані.

Однак, з такими висновками суду 1-ї інстанції погодитися
не можна, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з
28.12.1978 року, останнім часом електронником в цеху виробництва феросплавів
ВАТ „Нікопольський завод феросплавів" /а.с. 8-9/.

Наказом ВАТ „Нікопольський завод феросплавів" від НОМЕР_1позивач
звільнений ІНФОРМАЦІЯ_1. за п. 7 ст. 40 КЗпП України - за появу на роботі
10.04.2004р. в нетверезому стані / а.с.

Згідно наказу ВАТ „Нікопольський завод феросплавів" від НОМЕР_3був
скасований зазначений вище наказ № НОМЕР_1р. про звільнення позивача у зв'язку
з тим, що позивач з 04.05.2004 року знаходився на лікарняному /а.с.27 /.

Затим, наказом ВАТ „Нікопольський завод феросплавів" від
НОМЕР_2позивач звільнений 02.06.2004р. за п. 7 ст. 40 КЗпП України - за появу
на роботі в нетверезому стані 10.04.2004р. /ах. 28/.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 10.04.2004р.
знаходився в нетверезому стані на роботі, що підтверджується протоколом НОМЕР_4
медичного освідування для встановлення факту вживання алкоголю та стану
сп'яніння від 10.04.2004р., згідно якого було встановлено у ОСОБА_1. алкогольне
сп'яніння. /а.с. 22-23, 81, 82, 103/.

Обставини того, що ОСОБА_1.
10.04.2004р. знаходився на роботі в нетверезому стані, також
підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2,.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8./а.с. 122-137/.

Відповідно до
п.  7 ст. 40 КЗпП України, трудовий
договір може бути  розірваний власником
або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у
стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що
позивач був звільнений відповідно до чинного законодавства, зокрема п. 7 ст. 40
КЗпП України, оскільки знаходився на роботі 10.04.2004р. в нетверезому стані.

2

Доводи позивача
про те, що він двічі був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за одне
порушення трудової дисципліни є безпідставними, оскільки вони спростовуються
зазначеним вище наказом відповідача від НОМЕР_3, яким був скасований наказ №
НОМЕР_1р. про звільнення позивача, так як позивач з 04.05.2004 року знаходився
на лікарняному.

Крім того, відповідно до ч. З ст. 7 ЦПК України, судові документи
складаються державною мовою, однак суд першої інстанції в порушення вимог
зазначеної норми закону виклав текст рішення суду на російській мові.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду
1-ї інстанції підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає вимогам
матеріального та процесуального закону, а також обставинам справи, і ухвалення
нового рішення про відмову ОСОБА_1. в його позовних вимогах в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
„Нікопольський завод

феросплавів" задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24
липня 2006 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в його позовних вимогах до Відкритого акціонерного
товариства „Нікопольський завод феросплавів" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.