АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2007 року                                                                                м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Мартинової К.П.,

судців -
Доценко Л.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Карпової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ТОВ АПП ім.Суворова про стягнення заробітної плати та моральної
шкоди   за   апеляційною
скаргою   ОСОБА_1    на
рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 грудня 2006 року ,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року
ОСОБА_1звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ АПП ім.Суворова
на його користь заробітну плату та моральну шкоду, посилаючись на те, що
рішенням колегії суддів апеляційного суду Одеської області від 16.03.2006 р. позивач був
поновлений на роботі на посаді директора ТОВ АПП ім.Суворова Татарбунарського
району Одеської області. Не зважаючи на вказане рішення позивач до слухання
справи у суді не поновлений на роботі, та йому не виплачується заробітна плата.
З моменту поновлення його на роботі він повинен був отримувати заробітну плату
протягом восьми місяців по 380
грн. щомісячно, всього на суму 3040
грн. Крім того, у зв"язку з невиконанням рішення суду йому заподіяно
моральну шкоду, яка виражена в тому, що він залишився без заробітної плати, що
порушує його конституційні права на працю та заробітну плату. Він був
позбавлений купувати собі одяг, продукти харчування, що принижувало його
особистість. Моральну шкоду позивач оцінив у 5000 грн.

Представник
відповідача ТОВ АПП ім.Суворова в судовому засіданні позов не визнала,
пояснила, що відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області ними було
видано наказ, яким ОСОБА_1був поновлений на роботі з дати винесення рішення
суду, а саме з 16.03.2006
року. 04 квітня 2006 року слідчим СВ Татарбунарського РВ УМВС України в
Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1тимчасово
відсторонено від займаної посади директора ТОВ АПП ім.Суворова до закінчення
досудового слідства. Згідно вказаної постанови було видано наказ про тимчасове
відсторонення ОСОБА_1від займаної посади. Оскільки ОСОБА_1фактично не працював
заробітна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась.

Рішенням суду
від 20 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1задоволений частково. Суд стягнув з ТОВ АПП ім.Суворова на користь
ОСОБА_144,70 грн., зобов"язав
ТОВ АПП ім.Суворова нарахувати та утримати з нарахованої суми прибутковий
податок

' Головуючий у
першій інстанції Чебан А.П.                                     Справа
№ 22ц-1291 /07

Доповідач
Мартинова К.П.                                                                 Категорія
ЦП: 41

-2-

та інші зобов"язальні платежі.
У стягненні інших вимог щодо заробітної плати та моральної шкоди
ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1про стягнення заробітної плати та відмовляючи в решті
його позовних вимог, районний суд виходив з того, що після поновлення ОСОБА_1на
роботі згідно рішення суду від 16.03.2006
року з ним проведено розрахунок по заробітній платі по 01.04.2006 року. Постановою
слідчого СВ Татарбунарського РВ УМВС України в Одеській області від 04.04.2006
року ОСОБА_1був відсторонений від роботи в зв"язку з проведенням
розслідування по кримінальній справі, тому суд прийшов до висновку, що йому
необхідно виплатити заробітну плату з 01.04.2006 року по 04.04.2006 року. Суд
також прийшов до висновку, що в зв"язку з встановленими обставинами по
справі факт заподіяння позивачу моральної шкоди невиплатою зарплати не знайшов
свого підтвердження.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначи юридичну
природу спірних правовідносин і закон, яких їх регулює.

Судом
встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що
ОСОБА_1згідно рішення суду від 16.03.2006
року був поновлений на роботі на посаді директора ТОВ АПП ім. Суворова, отримав
заробітну плату на 01.04.2006
р. Постановою слідчого Татарбунарського РВ УМВС України в Одеській області
від 04.04.2006 року
ОСОБА_1тимчасово відсторонений від посади директора ТОВ АПП ім. Суворова до закінчення
слідства по кримінальній справі /а.с. 13/.
Вказана постанова позивачем не оскаржена. Згідно довідки Татарбунарського РВ
УМВС України в Одеській області №
71/7441 від 18.12.2006
року досудове слідство по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1не
закінчено і постанова слідчого від 04.04.2006
року про відсторонення його від роботи не скасована / а.с. 12/.

Відповідно до
ст. 115 КЗПП
України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць
через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно
законодавства про працю, ст. 46
КЗПП України, відсторонення від роботи за постановою слідчого збереження
заробітної плати не передбачено.

На підставі
наведеного колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до правильного
висновку про стягнення заробітної плати на користь позивача тільки за період з 01.04.2006 року по 04.04.2006 року та про
відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача моральної шкоди, тому
що підстав, передбачений ст. 237-1
КЗПП України, не встановлено.

Доводи
апеляційної скарги про те, що судом не було повно та всебічно з"ясовано
обставини справи і що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права,
являються безпідставними. Районний суд розглянув справу за позовом ОСОБА_1про
стягнення заробітної плати за період після поновлення його на роботі в межах
заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, ст. 11 ЦПК України.

-3-

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту, її проголошення та може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.